prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Antalet slaktade renar under /94uppgick rill ca 98 300. Av dessa godkändes ca 86 600 vid köttbesiktning.Prisstöd lämnas under /95 med per kilo slaktad vUct förvuxen ren och med per kilo för renkalv. har beslutat att per kilo avpristillägget för säväl ren som renkalv skall avsättas förmarknadsföringsåtgärder. Enligt bör prisstödet även ifortsättningen vara högre för renkalv än för ren. En sädan differentieringförstärker effektema av de rådgivningsinsatser som görs och som skall leda begränsning av renantalet riU vad renbetes-markema tål, som enstöne köttproduktion srimuleras. skall lämna förslag tillprisstödets storlek efter överläggningar med . har meddelatatt fömtsättningar för överläggningar saknas. Överläggningar har därför intekunnat hällas. Jordbmksverketföreslär att prisstödet behälls oförändrat. RUcsdagenhar beslutat att skall förettäda rennäringen vid överläggningamamed om vilka stödformer pristillägget skall användas rill (prop.1993/94:100 bil. 10, bet 1993/94:BoUll, rskr. 1993/ 94:186). Om inteönskar överläggningar, bör det ankomma pä att besluta om stödformema.Anslaget bör föras upp med 57 mUjoner kronor tiUPrisstöd till rennäringen för /96 anvisar ett förslagsanslag pä57 . D 4.Ersättningar för viltskador m.m. 1993/94Utgift 27 643 779 1994/95 Anslag 27 000000 1995/96 Förslag 38 300000 varav 25 533 000 beräknatför 1994/95:100 Bilaga10 Frän anslaget betalas ersättning för föriuster somuppkommer tiU följd av angrepp av vissa rovdjur på renar, fär och andratamdjur. Bestämmelser om sädan ersättning finns i förordningen (1976:430) omersättning vid vissa skador av rovdjur. Frän anslaget lämnas vidare ersättningenligt 17 § förordningen (1980:400) om ersättning vid vissa viltskador, m.m.Frän finns den bestämmelsen i 29 a § jaktförordningen(1987:905). Dessutom bekostas frän anslaget vissa ätgärder för att förebyggaskador av vilt m.m. Regeringensförslag: Det av tidigare beslutade nya systemet för ersättning avrovdjursrivna renar skall böija tiUämpas först frän . 1992/93:32 om samema och samisk kultur m.m.tog regeringen upp frägan om ersättning för rovdjursrivna renar. Enligtförordningen (1976:430) om ersättning vid vissa skador av rovdjur lämnasersärtning för varje ren som skadats eller dödats genom angrepp av bjöm, varg,järv, lo eller öm. I propositionen föreslog regeringen att ett nyttersättningssystem införs frän den 1 juU 1995. Det nya systemet innebär ikorthet att rennäringen fär disponera ett belopp motsvarande detskäliga värdet av de renar som har rivits av rovdjur. Fördelningen aversättningen skall baseras pä rovdjursförekomst. svarar föradministtationen cxh fördelningen i samverkan med Statens naturvårdsverk.Riksdagen godtog förslaget (bet. 1992/93:BoU8, rskr. 1992/93:115). Regeringenuppdrog ät och att gemensamt redovisa förslag tillden närmare utformningen av systemet för insamling, bearbeming och redovisningav de rapporterade rovdjursobservationema. och Sametingetanmälde emellertid i en gemensam skrivelse under vären 1994 att de metoder somskall användas för insamling och rovdjursobservationer behöver prövaspraktiskt under mer än en enda vinter. Myndighetema begärde därför art färedovisa uppdraget . Regeringen biföllframställningen och uttalade att det nya ersättningssystemetbör, under fömtsättning av godkännande, Prop. 1994/95:100 införas först . För ersättning för rovdjursrivna renar bör således gälla samma bestämmelser som hittiUs. Sedan nyabestämmelser om kontroll vid anmälan av rovdjursriven ren införts frän den 1november 1992 sjönk antalet anmälda rovdjursrivna renar frän ca 12 500 /93 till ca 5 500 renar /94. Utbetalningama hardärigenom minskat med ca till knappt 14 miljoner kronor.Regeringen bedömer att antalet anmälda rovdjursrivna renar kommer att vara istort sett oförändrat i förhållande till /94. För ersättning förrovdjursrivna renar kan därför beräknas 7 miljonerkronor. För tiden därefter bör följande gälla. Regeringen bedömde i den nämndapropositionen antalet rovdjursdödade renar till knappt 20 000, varav 16 000 ärkalvar. I likhet med vad som gäller vid ersättning för annan skada av vilt börrennäringen vara skyldig att tåla ett visst mått av intting och olägenhet tillföljd av förekomsten av vilt. Som ert fast belopp för ersärtning för rovdjursrivnarenar bör anvisas , vilket fär ansesmotsvara de rivna renamas slaktvärde. Ersättningförannan skada av vilt Enligt17 § förordningen (1980:400) om ersättning vid vissa viltskador, m.m. kanersättning lämnas för skador som åstadkoms av annat vilt än vissa rovdjur.Ersättning lämnas om det är uppenbart oskäligt att den skadelidande självsvarar för kostnaden. Pä samma villkor fär bidrag lämnas till ätgärder för artförebygga sädana skador. Regeringen föreslog i prop. 1991/92:9 om jakt ochvUtvärd att möjligheten till ersättning för skada av annat vilt än vissa rovdjurenbart bör finnas kvar när det gäller arter där pä gmnd av beständens ringastoriek jakt inte är tänkbar i någon form. Som exempel nämns skadorförorsakade av tranor eller salar. I sädana fall bör enligt propositionen äveni fortsättningen ersättning kunna lämnas av statsmedel för såväl skada som tillförebyggande ätgärder. godtog förslaget (l991/92:JoU5, rskr.1991/92:48). RUcsdagen uttalade emellertid senare att man iskälighetsprövningen bör kunna ta hänsyn även tiU andra faktorer, som omfatmingenav inttäffade skador och vilka praktiska möjligheter som föreligger attgenomföra en effektiv skyddsjakt för att förebygga skador. Det finns enligtriksdagen därvid anledning att särskilt uppmärksamma de skador som jordbmketdrabbas av genom vissa arter av betande vildgäss (bet 1993/94:JoU 1). Även när det gäller skador som rovdjuren orsakarandra tamdjur än renar föreslogs i prop. 1992/93:32 om samema cxh samisk kulturm.m. att ett fast belopp anvisas för ersättning av dessa skador En viss del avbeloppet bör lUcsom kunna användas för skadeförebyggande åtgärder.Riksdagen godtog även det förslaget. Ersättningamaför skada av annat vilt än rovdjur uppgick under budgetåret Prop. 1994/95:1001993/94 tUl ca . Den helt övervägande delen av beloppetBilaga 10 avsäg ersättning till yrkesfiskare för skador som säl förorsakat päfångst och fiskeredskap. Skadomas omfattning varierar nägot frän år till ärbl.a. på gmnd av klimatförhållandena men bedöms bli i huvudsak oförändrade.Ersättningama för skador av vissa rovdjur pä andra tamdjur än ren uppgickunder /94 till ca . Ersätmingama avsäg till den heltövervägande delen rivna fär. Skadoma av rovdjur bedöms bli i huvudsak oförändrade. För ersättning för de vUtskador som uppkommit fränden 1 juU 1995 och som inte avser rovdjursrivna renar bör ett belopp pä 17,3miljoner kronor beräknas. I enlighet med beslut skall en del avbeloppet kunna användas till förebyggande ätgärder. Åtgärdema kan avse bidragför att utveckla fiskeredskap som säl inte kan skada, inköp av gasolkanonersom kan lånas ut för att vid behov skrämma iväg fåglar eller arrende av markför odling av gröda avsedd för vildgäss. De förebyggande åtgärdema innebär vanligenatt skadoma uteblir eller att kostnadema blir väsentligt lägre än för deförebyggande åtgärdema. Principen skall därför vara att viltskador skall förebyggasoavsett om bidrag härför lämnas eller inte. Ersättning skall inte lämnas förskador som det är möjligt att försäkra sig mot. Det gäller exempelvis skada pävissa husdjur förorsakad av rovdjur. Ersättning skall inte heller lämnas närdet varit möjligt att genom skadeförebyggande ätgärder förhindra skadan. prövar frägor om ersättning ochbidrag enligt 17 § förordningen (1980:400) om ersätming vid vissa viltskador,m.m. Ansökningen ges dock in till som utteder ärendet och ytttarsig till verket beslut kan inte överklagas. Frägor omersättning vid vissa skador av rovdjur prövas däremot av länsstyrelsema i defyra nordligaste länen för skada inom länet cxh av för landeti övrigt. Beslut om ersättning kan överklagas hos kammartätten. Ifortsättningen skall alla ärenden om bich-ag till skadeförebyggande åtgärderoch ersättning för skada handläggas av . Besluten skall inte kunnaöverklagas. skall fördela det anvisade beloppet pälänsstyrelsema, varvid hänsyn bl.a. skall tas till skadekostnaderna föregåendeär. Det skall ankomma på att meddela närmare bestämmelser ombidrag för skadeförebyggande ätgärder och om ersätming för skada. Detta böröka inttesset för att vidta önskvärda skadeförebyggande ätgärder. Liksomhittills skall gälla att var cxh en är skyldig att tåla ett visst mått avinöing cxh olägenhet till följd av förekomsten av vilt Respekten för naturenoch dess givna regler måste prägla synen på konflUcten mellan olika mänskligaaktiviteter cxh viltet Inte heller i fortsätmingen kan därför full ersättningför en viltskada päräknas. Sammanfatmingsvis bör anslaget föras upp med 38,3mUjoner kronor, varav får användas för enätming förrovdjursrivna renar och får användastill förebyggande ät- gärderoch som ersärtning för annan skada än rovdjursrivna renar om skadan Prop.1994/95:100 inttäffat efter . 1. med ändring av vad den tidigare beslutatbestämmer att ett nytt system för ersättning av rovdjursrivna renar skall tiUämpas frän , 2. tiU Ersäuningar för viltskador m.m. /96 anvisar ett förslagsanslag pä . Ersättningar på grund av radioaktivt nedfall 1993/94 Utgift 1994/95 Anslag 1995/96 Förslag Frän detta anslag täcks kostnader med anledning avbeslut om ersättning enligt förordningen (1994:246) om ersätming för vissamerkosmader och förluster med anledning av . Konsekvensema av nedfallet av radioaktivt cesiumtUl följd av är 1986 fortsätter att påverka i första handrennäringen. Även köttproduktionen med nöt och får päverkas i vissa delar avnorra . Alltsedan olyckan vidtas varje är omfattande ätgärder för anförhindra att livsmedel kasseras och för att förebygga hälsorisker fränlivsmedel. De ätgärder som vidtas är tidigareläggning och planering av slakt,utfodring, plöjning m.m. Djurens cesiumupptagning varierar kraftigt från ettär till ett annat, bl.a. beroende pä nederbörd, temperatur och svampförekomst.Behovet av saneringsåtgärder och den mängd livsmedel som mäste kasseras kommerdärför att variera i motsvarande grad liksom kostnadema för ersättningar tillberörda företag. Tidigareläggning av renslakt och utfodring av renarär från kostnadssynpunkt att föredra framför kassation. Kassationema hartidigare kunnat minskas väsentligt genom de nya bestämmelser om ersättning sominförts. Under /94 kasserades ca 11 600 renar. Inför slaktenhösten 1994 har informationsåtgärder vidtagits för att de lokalafömtsättningama skall kunna utnyttjas pä bästa möjliga sän för att hälla nereandelen kasserade renkroppar. Möjlighetema att i fortsättningen minska kassationemagenom regeländringar är begränsade. Ersättningsreglema har anpassats tillprisutvecklingen. Förslagtill riksdagsbeslut Prop. tillErsättningar på grund av radioaktivt nedfall för /96 anvisar ettförslagsanslag pä . Stöd till innehavare av fjällägenheter m.m. 1993/94Utgift 1584 937 Reservation 1679 253 1994/95Anslag 1 538 000 1995/96Förslag 2 307 000 varav1 538 000 beräknat för Anslaget används i huvudsak för bidrag tillinvesteringar i byggnader och andra fasta anläggningar pä fjällägenheter, tillunderhäll och uppmstning av dessa lägenheter, till avvecklingsbidrag ochavttädesersärtning åt innehavare av fjällägenheter, till gästgiveribestyr samttill inlösen av byggnader m.m. i vissa fall. Statensmark ovanför cxilingsgränsen i och Nonbottens lan samt pärenbetesfjällen i uppgår till ca 6,4 miljoner ha exkl.nationalparkerna. Marken förvaltas av . Frägor om upplåtelse av nyttjanderätt prövas dock av länsstyrelsenenligt 33 § rennäringslagen (1971:437) och 2 § rennäringsförordningen(1993:384). Frågor om försäljning av mark prövas av regeringen. Jordbmksverketprövar däremot frågor om friköp av fjällägenhet eller del därav. Pä de aktuellamarkema upplåts fön mark för bebyggelse i form av fjällägenheter. skerupplåtelsema med stöd av bestämmelserna i jordabaUcen. Fjällägenhet är en upplätelseform som har sinagmnder i lagstifming ända frän är 1915. Lagstiftningen har ändrats vid fleratillfällen. Det finns tre huvudtyper av fjällägenheter, nämligen nonländskafjällägenheter, odlingslägenheter för samer och jämtländska artendelägenheter.Staten äger i regel befintiiga byggnader pä de nonländska fjällägenhetema ochde jämtländska arrendelägenhetema. Arrendatorema till odlingslägenhetema ansesi aUmänhet vara ägare till byggnaderna där. Det finns totalt 101 fjällägenheter, varav 29 iNonbottens län, 15 i och 57 i . Antalet harminskat med 176 sedan Fjäll-lägenhetsuttedningen redovisade sin inventering är1980. Fjällägenhetema var urspmngUgen avsedda förjordbruksdrift med jakt och fiske som komplement. De är till ytan mellan 5 och60 ha. att Ijällägenhetema harmellan 10 och 20 ha ängs- och betesmark samt brukad Prop. 1994/95:100 äker. Ettvillkor om bedrivande av jordbruk var tidigare inlaget i alla arrende- Bilaga10 konttakt. Detta villkor finns inte i kontraktet som avser fjällägenheter medövergångskonttakt eller som vid fömyat konttakt gjorts om tiU bostadsarrenden.För närvarande används endast ett 30-tal gällägenheter för jordbmksända-mäl.Vid fem fjällägenheter finns det mjölkkor, vid sju finns getter och vid ca 20finns andra djurslag, t.ex. fär och kötidjur. Mjölkkobesättningama varierarmellan 5 cxh 35 kor Det är vanligt att fjällägenheter med djurhållning harflera olika djurslag. Vid rvä fjällägenheter bedrivs jordbmk utan djurhållning.Turistnäringen har blivit allt mer vUctig för fjällägenhetsanendatorema. Denbedrivs vid drygt 30 fjällägenheter i form av uthyming av övemattningsbäd-dar.Flera har kompletterande inkomster från uppdrag som vädenapponör, ttansporterav turister med bät, uthyming av båtar och husvagnsplatser. Vid ett 50-talfjällägenheter bedriver lägenhetsinnehavaren ingen näringsverksamhet.Lägenheten fungerar dä endast som permanent- eller fritidsbostad ät anendatom.Samtliga artendatorer, även de som har enbart bostadsanende, har rätt till jaktoch fiske som komplement till försörjningen. Närmare hälften avfjällägenhetsinnehavama är över 65 är. Anendeavgifterna varierar mellan och 12 000kr. Det sammanlagda anendebeloppet uppgår rill ca . En justering skervanligen endast när staten har genomfört investeringar pä lägenheten eller dåen ny anendator övertar lägenheten. Inkomstema tillförs detta anslag. Inom det nu aktuella omrädet har staten ävenupplåtit mark för bostads-ändamäl i andra former säsom tomttätt, bostadsanendecxh för renskötar-bostäder. Tomträtter har upplåtits endast i ochNonbottens län. Totalt finns det ca 40 upplåtelser, de flesta förbostadsändamål. Det finns ocksä tomttättsupplätelser för en kombination avbostads- cxh annat ändamål. Avtalet kan t.ex. ha gett en rätt att uppförauthymingssiugor pä fastigheten. Vissa tomttärter omfattar endast campingplats,sportanläggning eller slakteri. Mänga renskötande samer bor utanför tätorterna pärenbetesfjällen och ovanför odlingsgränsen. I vissa byar bor endast renskötandesamer som har erhållit upplåtelser av mark för bostadsändamål(renskötarbostäder) pä Uvstid och för efterlevande makes livstid. Det finns ocksä ett litet antal upplåtelser för bostadsändamåltiU samer som ägnar sig ät andra samiska näringar som fiske och slöjd. Derasnyttjanderätt kan vara tidsbegränsad. Antalet renskötarbostäder ovanförodlingsgränsen är ca 400. Det finns inga fullständiga förteckningar på bostadsupplåtelsertUl samer. För en mycket stor del av uppiätelsema saknas konttakt eller annanskriftiig dokumentation. Den enskilde samen äger husen. Slutligen finns det på den nu aktuella marken ca100 bostadsanenden för permanent bostadsbebyggelse som inte ärrenskötarbostäder. Anendatom äger husen. Anendena kan vara kombinerade medupplåtelse för annat ändamål. Gällande bestämmelser omfjällägenheter och köp av mark Prop. Fjällägenhetsuttedningenlämnade förslag till regeringen ' om den framtidacUspositionen och förvaltningen av fjällägenhetema. Frägan behandlades därefterav (prop. 1980/81:100 bil. 13, bet. 1980/81: JoU18, rskr.1980/81:207). Föredragande statsrådet anförde i fräga omfjällägenhetemas fortbestånd att enbart den omständigheten att jordbmksdriftenupphört eller kommer att upphöra pä en lägenhet inte var ett skäl att lägga nedlägenheten. Bedömningen av vilka lägenheter som bör behällas eller läggas nedmåste främst ses mot bakgmnd av hur starkt det allmänna behovet är av en fastbosätming pä platsen. Det ansågs vara ett allmänt inttesse att det även iframtiden finns stacUg-varande bosättningar i de mest glest bebyggda delama avlandet där marken ofta ägs av staten. För bl.a. de renskötande samema, jägare,fiskare cxh turister är det värdefullt att fasta bosättningar finns kvar idessa omräden. Dessutom har staten under en följd av är gjort betydandeinsatser för att behälla en fast bosätming i dessa bygder bl.a. genomglesbygdsstöd och arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Avvecklingen avlägenhetema borde enligt föredraganden ske med stor hänsyn till de nuvarandeinnehavamas önskemål. I de fall en fjäUägenhet läggs ned efter konttaktstidensutgång och en ny markupplåtelse inte kan påräknas för ägaren eller en ny ägareav husen bör staten lösa in byggnaderna sä att innehavaren hålls skadelös. Föredragande statsrådet ansåg i Ukhet meduttedningen när det gällde upplåtelse, avyttring och exploatering av markemaovanför odlingsgränsen cxh pä renbetesfjällen att friköp även i fortsättningenborde ske efter prövning i varje enskilt fall under hänsynstagande till berördainttessen. I den män friköp inte bör fä ske kan enligt föredraganden tomttätti enstaka fall vara ett lämpligt altemativ när besitmingsskyddet för bl.a.lägenhetsinnehavare som bedriver nägon form av kapi tal krävandenäringsverksamhet behöver förstärkas. Regeringen uppdrog ät art göra en Översyn av dispositionen av den statligt ägda markovanför odlingsgränsen och pä renbetesfjällen som har bebyggelse för permanentbmk. förslag har remissbehandlats. ,, , . , Läns-styTclsema i , cxh Nonbottens länhar avgett yttranden. Remissyttrandena finns tiUgängUga iJordbmksdepartementet (dnr Jo93/2114). Ändradeprinciper för iq)plåtelse ochförsäljning av annan mark för bostadsändamål,tomträtter och renskötarbostäder på statens mark ovanför odlingsgränsen och pårenbetesfjällen än befintliga fjällägenheter 1994/95:100Bilaga 10 Regeringensförslag: Friköp skall kunna medges om den upplåtna marken används för permanentboende eller för näringsverksamhet om inte särskilda skäl talar mot enförsäljning. Vid friköp av renskötarbostäder skaU särskild hänsyn tas till densamiska kulturmiljön. Upplåtelsemed tomttätt skall ske endast för näringsverksamhet med stort markbehov ellerom den som marken upplåtits till inte önskar för--värva marken med äganderätt Upplåtelseav mark skall även i fortsätmingen ske resttiktivt förslag: Det bör frän fall tillfall övervägas den lösning som kan minimera statens kostnader för mark somupplåtits med tomt-rärt, till bostadsanende för bebyggelse cxh tillrenskötarbostad. Det kan gälla exempelvis friköp eller försäljning pä den öppnamarknaden. Remissinstanserna:Länsstyrelsen i anser art permanent-boende som så önskar skall fäfriköpa marken. i tillstyrker friköp av tomt förpermanentbostad under fömtsätming art försäljningen sker med storresttiktivitet efter prövning i vaije enskilt fall och endast till den som harsin huvudsakliga uticomst i glesbygd ovanför odlingsgränsen. När det gällertomttätt anser i att sädan upplåtelse endast börbli aktuell undantagsvis för stöne markområden som stugbyar cxh campingplatser.Länsstyrelsen i tillstyrker friköp av tomttätt för permanentboende, i förekommande fall även mark där mindre näringsverksamhet bedrivs ochatt tomttätt därför bör bli aktuell endast undantagsvis. avstyrkerförslaget och anser att det är fråga om samisk mark. anser attförsäljning bör vara möjlig endast i rena undantagsfall. Skälen för regeringens förslag: Regeringen beslutarårUgen i ett antal ärenden om upplåtelse med tomttätt eller köp av statens markovanför odlingsgränsen cxh pä renbetesfjällen. Det vanligaste skälet för bifalltill en ansökan är att anendatom behöver använda fastigheten som säkerhet förlän till sin näringsverksamhet. Andra skäl kan vara att marken är belägen i entätort, i anslutning till privat mark eller nära odlingsgränsen eller gränsenför renbetesfjäll. Tomträtt eller friköp medges endast för permanentboendeeller för näringsverksamhet. De skäl som angavs för äterhäUsamhet närdet gäller att sälja eller exploatera de aktuella markema gäller alltsåfortfarande. Markema kan närmast oinskränkt disponeras av renskötseln cxh detrörliga friluftslivet Frän den utgångspunkten kan det vara mindre rationelltatt skapa enklaver av enskild mark inom omrädet. som redan är upplåtenmed nyttjanderätt bör 5 1994/95. emellertidkunna vara möjlig att i stöne utsttäckning än köpa. En sädan Prop.1994/95:100 försäljning innebär ju inte nägon negativ utveckling i förhällandetill dagslä- Bilaga 10 get Genom att friköpa fastigheten fär ägaren möjlighetatt använda den som beläningsunderlag. Det minskar bcxndekostnaden och gerdessutom möjlighet att ta län för näringsverksamhet till lägre kostnad. Liksomhittills bör dock köp medges endast för permanentboende och förnäringsverksamhet pä i första hand mark mnt befintiiga byggnader. I lagstiftningen finns olUca bestämmelser tillskydd för rennäringen. som har betydelse för rennäringen skall enligtlagen (1987:12) om hushållning med natunesurser m.m. sä längt möjligt skyddasmot ätgärder som påtagligt kan försvära näringens bedrivande. Omräden som ärav riksinttesse för rennäringen skall vidare skyddas mot sädana ätgärder. Dessaregler skall bl.a. tillämpas vid prövning av bygglov. Pä mark som stär understatens omedelbara disposition cxh pä renbetesfjällen fär enligt 32 §rennäringslagen (1971:437) nyttjanderätt upplåtas endast om upplåtelsen kan skeutan avsevärd olägenhet för renskötseln. Enligt 30 § lagen får den som inomrenskötselns äretmntmarker äger eller brukar fastighet vid användningen av markeninte vidta ätgärder som medför avsevärd olägenhet för renskötseln i annan mänän som följer av ett förordnande av regeringen om renskötselrättens upphävandeför ett visst omräde. Bestämmelsen i 30 § hindrar dock inte att mark används ienlighet med detaljplan eller för företag vars tillåtlighet prövas i särskildordning. När nu ifrågavarande mark första gängen uppläts mednyttjanderätt och vid föriängningen av anenden, prövades om upplåtelsen varförenlig med gällande bestämmelser. Hänsyn har således redan tagits till andrainttessen och rennäringen har vid behov anpassats rill den uppfördabebyggelsen och den verksamhet som bedrivs där. En förutsättning för friköpbör vara att permanentboendet har en rimlig fömtsättning att bestå. Dettakräver att det finns en möjlighet till utkomst i bostadens näromräde. Inomomräden som är känsliga för rennäringen och naturvården bör prövningen inför enförsäljning fortfarande vara resttikriv. Upplåtelser och köp avsedda förfritidsändamål bör även i fortsätmingen medges restriktivt. Upplåtelse av tomttätt fär avse endast en helfastighet. Avstyckning av marken mnt byggnaderna måste därför normalt skeinnan en upplåtelse kan ske. Fönättningskostnaden betalas vanligen avtomottshavaren. En tomntt kan intecknas och därmed utgöra beläningsunderiag förtomttättshavaren. Tomträtten fär fritt överlåtas av tomttättshavaren.Tomttätten för bostad kan sägas upp av fastighetsägaren efter tidigast 60 äroch därefter tidigast efter 40 är. Tomttätt medger en viss styming frän samhälletssida när det gäller markanvändningen eftersom marken kan återtas utanexpropriation efter konöts-tidens utgång. I tomttättskonttaktet kan det cxksåtas in viUkor om bebyggelsens utformning cxh om hinder mot art ändramarkanvändningen. Ett område som upplåtits med tomttätt kan inte avstyckaseller säljas till annan. Tomttätt kan mot denna bakgmnd vara en altemativ tilläganderärt. Derta gäller speciellt i sädana fall när en nyttjanderätt inte geranendatom möjlighet till en längsikt-