prop · GH03208 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:208 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås ändringar när det gäller omfattningen av de lönefordringar som kan ersättas genom lönegarantin och att regler mot missbruk tas in i lönegarantilagen (1992:497). Det föreslås vidare att ett register upprättas över lönegarantiärenden. Förslag lämnas även om finansiering av utbetalningar av lönegaranti och förande av registret. Förändringarna avseende omfattningen av de ersättningsberättigade fordringarna föreslås ske genom en förkortning av förmånsrätten för löne- och pensionsfordringar enligt 12 § förmånsrättslagen (1970:979). Förmånsrätten för lönefordringar föreslås således omfatta fordringar, som har förfallit till betalning av arbetstagarens anställningstid hos konkursgäldenären och inte tidigare än konkursansökningen kom in till tingsrätten. En fordring på uppsägningslön skall enligt förslaget omfattas av förmånsrätt längst för uppsägningstid, som har beräknats enligt 11 § lagen om anställningsskydd (1982:80). Om arbetstagaren inte behöver utföra arbete för konkursgäldenären och inte heller arbetar för annan eller driver egen rörelse, skall hans fordring på uppsägningslön omfattas av förmånsrätt endast om han kan visa att han har anmält sig hos den offentliga arbetsförmedlingen som arbetssökande. Kontrollen av att anmälningen har gjorts skall göras av konkursförvaltaren i konkurser där lönegarantin inte kommer till användning och i andra fall av . För uppsägningstid föreslås vidare förmånsrätten omfatta endast lön eller ersättning som överstiger inkomst vilken arbetstagaren, lönen eller ersättningen avser, har haft av egen rörelse eller har förvärvat eller borde ha kunnat förvärva i en annan anställning. Avseende lönefordringar, som har varit föremål för tvist, innebär förslaget både vissa begränsningar av tidsfristerna och en viss utvidgning av tillämpningsområdet. Tvistiga lönefordringar föreslås således omfattas av förmånsrätt om de har förfallit till betalning tidigare än före konkursansökningen, om talan har väckts, eller förhandling som föreskrivs i kollektivavtal eller lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet har begärts, från förfallodagen och konkursansökningen har följt från det att tvisten slutligt har avgjorts. När det gäller semesterlön och semesterersättning, som är intjänad före konkursansökningen, innebär förslaget att förmånsrätten begränsas till vad som står inne för det löpande och föregående intjänandeåret. Även semester som har sparats i den utsträckning som medges i 18 och 20 §§ semesterlagen (1977:480) omfattas av förmånsrätt. Det föreslås vidare att semesterlagens huvudregel om att semesterersättning skall minskas med semesterlön som har mottagits i förskott, skall gälla även om anställningen upphör på grund av konkurs. För pensionsfordringar föreslås en begränsning av förmånsrätten före konkursansökningen och därpå följande . Arbetstagare som själv eller tillsammans med närstående senare än före konkursansökningen har ägt minst en femtedel i konkursföretaget skall i fortsättningen inte omfattas av förmånsrätt. Denna begränsning, som gäller endast om konkursgäldenären är näringsidkare, avser även de fall att andelen har ägts av närstående till arbetstagaren. För att bekämpa missbruk av lönegarantin föreslås att två nya regler tas in i lönegarantilagen. Den ena av dessa, den s.k. karensregeln, innebär att den som före konkursbeslutet har för en fordring, som har uppstått i huvudsakligen samma verksamhet, tiller- känts ersättning genom garantin, inte har rätt till garantiersättning i den senare konkursen. Undantag görs dock för de fall att arbetstagaren har anvisats anställningen av den offentliga arbetsförmedlingen. Enligt den andra regeln skall garantin inte ersätta en lönefordring, om det finns grundad anledning att anta att en av förutsättningarna för den anställning eller det anställningsvillkor på vilket fordringen grundar sig, har varit att betalning skulle utgå helt eller delvis genom lönegarantin. För att underlätta tillämpningen av karensregeln samt möjliggöra en statistisk uppföljning av lönegarantiutbetalningar bör ett centralt register över lönegarantiärenden upprättas. Kostnaden för registret och för länsstyrel- sernas hantering av lönegarantiutbetalningarna föreslås belasta lönegaranti- fonden, varför det föreslås en ändring i 4 kap. 10 § lagen (1981:691) om socialavgifter. 1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 5 2 Lagtext.................................. 6 2.1 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979).... 6 2.2 Förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497)..... 9 2.3 Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480)........ 11 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialav- gifter.......................... 12 3 Ärendet och dess beredning............... 13 4 Utgångspunkter........................... 13 5 Fordringar som bör skyddas genom lönega- ranti................................... 17 5.1 Lönegarantins koppling till för- månsrätten bör behållas......... 17 5.2 En erinran om 5 kap. 2 § konkurs- lagen (1987:672) bör tas in i lönegarantilagen................ 20 5.3 Det garanterade löneskyddet bör inte utvidgas................... 21 5.4 Förmånsrätten för löne- och pen- sionsfordringar bör begränsas....23 5.5 Förmånsrätt endast för uppsäg- ningstid enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd............ 27 5.6 Krav på anmälan till arbetsför- medling......................... 30 5.7 Den s.k. avräkningsregeln i för- månsrättslagen skärps........... 34 5.8 Delägares förmånsrätt för löne- och pensionsfordringar.......... 39 5.9 Semesterlön som har betalats i förskott........................ 43 6 Regler mot missbruk förs in i lönegaranti- lagen.................................... 44 6.1 En regel om två års karenstid... 44 6.2 En allmän regel mot missbruk.... 48 7 Överväganden kring ett register över lönegarantiärenden....................... 50 8 Länsstyrelserna bör handha utbetalnings- funktionen även i fortsättningen......... 51 9 Kostnaderna för utbetalning m.m. skall belasta lönegarantifonden................ 56 10 konvention (nr 173) och rekommen- dation (nr 180) om skydd av arbetstagares fordringar i händelse av arbetsgivarens insolvens................................ 57 11 Reformens genomförande................... 58 11.1 Kostnader och besparingar....... 58 11.2 Ikraftträdanden m.m............. 60 12 Författningskommentar.................... 60 12.1 Förslaget till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979).... 60 12.2 Förslaget till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497)..... 65 12.3 Förslaget till lag om ändring i semesterlagen (1977:480)........ 69 12.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialav- gifter.......................... 69 Bilaga 1 Sammanfattning av löne- garantiutrednings betänkande.... 70 Bilaga 2 Förteckning över remissinstan- serna........................... 72 Bilaga 3 Lagrådsremissens lagförslag..... 73 Bilaga 4 Lagrådets yttrande.............. 80 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde .............................. 85 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979), 2. lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497), 3. lag om ändring i semesterlagen (1977:480), 4. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter. Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) Härigenom föreskrivs att 12 § förmånsrättslagen (1970:979)[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 12 §[2] Allmän förmånsrätt följerAllmän förmånsrätt följer därefter med arbetstaga- därefter med res fordran på sådan lön arbetstagares fordran på eller annan ersättning pålön eller annan ersättning grund av anställningen på grund av anställningen. som ej förfallit till Förmånsrätten omfattar betalning tidigare än fordringar som har för- innan konkur- fallit till betalning sansökningen gjordes och under de sista sex på lön eller ersättning månaderna av arbetstaga- under skälig uppsägnings-rens anställningstid hos tid, högst . konkursgäldenären och inte Har arbetstagaren under tidigare än uppsägningstiden utfört innan konkursansökningen arbete enligt anställ- kom in till tingsrätten. ningsavtalet med gäldenä- Fordran på uppsägningslön ren, gäller förmånsrättenom-fattas av förmånsrätt all lön eller ersättning längst för uppsägningstid för arbetet. I den mån som beräknats en- ligt 11 § arbete ej utförts under lagen (1982:80) om uppsägningstiden gäller anställningsskydd. Uppsäg- förmånsrätten endast sådanningslön för tid under lön eller ersättning som vilken arbetstagaren överstiger inkomst inte utför arbete för vilken arbetstagaren konkursgäldenären eller under tid som lönen annan och inte heller eller ersättningen avser driver egen rörelse, förvärvat i annan anställ-omfattas av förmånsrätt ning eller uppenbarli- endast om arbetstagaren gen borde ha kunnat kan visa att han har förvärva i anställning somanmält sig hos offentlig han skäligen bort arbetsförmedling som godtaga. Vid bestämmande arbetssökande. För uppsäg- enligt vad sagts i ningstid omfattar för- vilken utsträckning månsrätten endast lön fordran på lön eller eller ersättning som ersättning under uppsäg- överstiger inkomst ningstid är förenad med vilken arbetstagaren förmånsrätt skall med lönen eller samtidig inkomst i ersättningen avser har annan anställning jäm- haft av egen rörelse ställas utbild- eller har förvärvat eller ningsbidrag som utgår av borde ha kunnat förvärva i statsmedel vid arbets- en annan anställning. Vid marknadsutbildning, i bestämmande av i vilken den mån bidraget avser utsträckning fordran på lön som lönen eller ersättning under eller ersättningen och uppsägningstid omfattas arbetstagaren har av förmånsrätt, skall med blivit berättigad till samtidig inkomst i annan bidraget efter uppsäg- anställning jämställas ningen. Har lönefordran utbildningsbidrag som som förfallit tidigare änutgår av statsmedel vid innan konkur- arbetsmarknads- sansökningen gjordes utbildning, i den mån varit föremål för tvist, bidraget avser gäller förmånsrätten, om som lönen eller ersätt- talan väckts eller sådan ningen och arbetstagaren förhandling som före- har blivit berättigad skrives i kollekti- till bidraget efter upp- vavtal begärts inom sex sägningen. månader från förfallodagenOm en lönefordran som och konkursansökningen har förfallit tidigare än följt före kon- från det att tvisten kursansökningen har varit blivit slutligt fö-remål för tvist, avgjord. I fråga om omfattas den av förmånsrätt semesterlön eller semes- om talan har väckts eller terersättning som är in- förhandling som föreskrivs tjänad innan kon- i kollektivavtal eller kursansökningen gjordes, lagen (1976:580) om gäller förmånsrätten vad medbestämmande i arbets- som står inne för det livet har begärts inom löpande och de närmast från föregående två intjänandeå-förfallodagen och ren. Förmånsrätten gällerkonkursansökningen har även innestående följt från semesterlön eller det att tvisten slutligt semesterersättning för har avgjorts. semesterledighet som Semesterlön och semeste- har sparats i den ut- rersättning som är intjänad sträckning 18 och 20 §§ före konkursansökningen semesterlagen omfattas av förmånsrätt för (1977:480) medger. vad som står inne för det löpande och det närmast föregående intjänandeåret. Förmånsrätt enligt förstaFörmånsrätt följer med for- stycket följer även med dran på pension vilken fordran på pension tillkommer arbetstagare vilken tillkommer eller dennes efter- arbetstagare eller levande för högst sex dennes efterlevande för månader före konkursansök- högst innan ningen och därpå följande konkursansökningen . Förmånsrätten gjordes och nästföljande gäller även i fråga . Förmånsrättenpension, som intjänats gäller även i fråga om hos föregående arbetsgi- pension, som intjänats vare, om gäldenären över- hos föregående arbetsgi-tagit ansvaret för vare, om gäldenären över-pensionen under de tagit ansvaret för betingelser som anges i pensionen under de 23 och 26 §§ lagen betingelser som anges i (1967:531) om tryggande 23 och 26 §§ lagen av pensionsutfästelse (1967:531) om tryggande m.m. av pensionsutfästelse Om konkursgäldenären är nä- m.m. ringsidkare, skall Om gäldenären är arbetstagare, som själv näringsidkare, skall eller tillsammans med arbetstagare, som själv närstående senare än sex eller jämte närstående ägdemånader före väsentlig andel i konkursansökningen har ägt företaget och som hade minst en femtedel av väsentligt inflytande företaget, eller hans över dess verksamhet, efterlevande, inte ha eller hans efterlevan- förmånsrätt enligt denna de, ej ha förmånsrätt paragraf för lön eller enligt denna paragraf pension. Detsamma gäller för lön eller pension. även när andelen har ägts Vad som sagts gäller av en närstående till även om gäldenären är arbetstagaren. juridisk person utan att vara näringsidkare. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller fort- farande för fordran hos en arbetsgivare som har försatts i konkurs före ikraftträdandet. **Fotnot** [1]Lagen omtryckt 1975:1248. [2]Senaste lydelse 1977:482. 2.2 Förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) Härigenom föreskrivs i fråga om lönegarantilagen (1992:497) dels att 7 och 25 §§ skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 9a § och 9b §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Betalning enligt Betalning enligt garantin lämnas för sådangarantin lämnas för sådan fordran på lön eller fordran på lön eller annan annan ersättning som har ersättning som har förmåns- förmånsrätt enligt 12 § för-rätt enligt 12 § förmånsrätt- månsrättslagen (1970:979)slagen (1970:979) och för och för fordran på fordran på pension som pension som har har förmånsrätt enligt 12 förmånsrätt enligt 12 eller 13 § samma lag. eller 13 § samma lag. I vilken utsträckning fordran på lön eller pension får göras gällande i konkurs framgår av 5 kap. 2 § konkurslagen (1987:672). Den som före konkursbeslutet har beviljats ersättning genom garantin för en fordran som har uppstått i huvudsakligen samma verksamhet, har inte rätt till garantiersätt- ning. Garantin gäller dock, om arbetstagaren av offentlig arbetsförmed- ling har anvisats an- ställningen i vilken den fordran som prövningen avser har uppstått. En lönefordran ersätts inte om det finns grundad anledning att anta att en av förutsätt- ningarna för den anställ- ning eller det anställ- ningsvillkor på vilket fordran grundar sig har varit att den skulle betalas helt eller delvis genom lönega- rantin. Innan garantibelopp Innan garantibelopp för för fordran på fordran på uppsägningslön uppsägningslön betalas utbetalas ut skall skall arbetstagaren till länssty- arbetstagaren till läns-relsen lämna en försäkran på styrelsen lämna en heder och samvete om försäkran på heder och sina anställnings- och samvete om sina an- avlöningsförhållanden under ställnings- och uppsägningstiden. avlöningsförhållanden Om arbetstagaren under . uppsägningstiden inte utför arbete för konkursgäldenären eller någon annan och inte heller driver egen rörel- se, får garantibelopp för fordran på uppsägningslön betalas ut endast om arbetstagaren visar att han för den tid fordran avser har varit anmäld som arbetssökande hos offentlig arbets- förmedling. Denna lag träder i kraft . Den äldre bestämmelsen i 25 § om utbetalning av garantibelopp skall fortfarande gälla i fråga om fordringar mot arbetsgivare som har försatts i konkurs före ikraftträdandet. 2.3 Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480) Härigenom föreskrivs att 29 § semesterlagen (1977:480) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 29 §[1] Semesterersättning bestämmes enligt grunderna för beräkning av semesterlön. För arbetstagare, som har rätt till fri kost i arbetsgivarens hushåll, skall kostersättning dock utgå endast för det antal dagar för vilka semesterersättning skall beräknas. För sparade semesterdagar skall semesterersättning beräknas som om de tagits ut under det semesterår då anställningen upphörde. Har arbetstagare arbetstagare mottagit semesterlön i mottagit semesterlön i förskott, minskas semes- förskott, minskas semes- terersättningen med sådanterersättningen med sådan semesterlön. Detta gäller dock ej, om den för- dock ej, om den för- skottsvis erhållna skottsvis erhållna semes- semesterlönen har utgått terlönen har utgått mer än före ningens upphörande eller före anställningens upphörande om anställningen har eller om anställningen upphört på grund av har upphört på grund av 1. arbetstagarens 1. arbetstagarens sjukdom, sjukdom, 2. förhållande som avses 2. förhållande som avses i 4 § tredje stycket i 4 § tredje stycket första meningen lagen första meningen lagen (1982:80) om anställ- (1982:80) om ningsskydd eller anställningsskydd eller 3. uppsägning från 3. uppsägning från arbetsgivarens sida, arbetsgivarens sida, som som beror på förhållande beror på förhållande som ej som ej hänför sig till hänför sig till arbetstagaren arbetstagaren personli- personligen. gen, utom när uppsägning sker i samband med en konkurs. Denna lag träder i kraft . 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 4 kap. 10 § lagen (1981:691) om socialavgifter skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 kap. 10 §[1] Lönegarantiavgifter förs Lönegarantiavgifter förs till en fond, benämnd till en fond, benämnd lönegarantifonden, med lönegarantifonden, vars tillgångar kost- med vars tillgångar kost- nader för ersättningar nader enligt lönegaran- enligt lönegarantilagen tilagen (1992:497) skall (1992:497) skall täckas. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1]Senaste lydelse 1982:90. [1]Senaste lydelse 1992:499. 3 Ärendet och dess beredning bemyndigade regeringen chefen för nadsdepartementet att tillkalla en särskild utredare (1993:02) med uppdrag att analysera om lönegarantireglerna har en ändamålsenlig utformning när det gäller vilka lönefordringar som skall ersättas av garantin samt föreslå de lagändringar som en sådan granskning kan ge anledning till (dir. 1992:103). I uppdraget ingick också att överväga och lämna förslag till hur utbetalningsfunktionen skall vara utformad . Utredaren överlämnade sitt betänkande Förändringar i lönegarantisystemet (SOU 1993:96) . En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. Yttrandena finns tillgängliga i (dnr A93/2687). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Regeringen har i propositionen i huvudsak följt Lagrådets förslag. Dessutom har vissa redaktionella ändringar gjorts. Lagrådets synpunkter behandlas i avsnitt 5.4, 5.6, 5.7, 6.2, 7 och i författningskommentaren till 12 § andra stycket, andra och tredje meningarna förmånsrättslagen (1970:979, FRL), samt 9b och 25 §§ lönegarantilagen (1992:497, LGL). I svensk lagstiftning infördes regler innebärande en statlig garanti till skydd för arbetstagares lönefordringar vid arbetsgivarens konkurs. Garantin uppgick ursprungligen till högst det vid tiden för konkursbeslutet gällande basbeloppet enligt 1 kap. 6 § lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den maximala ersättningen höjdes därefter och uppgick från till 12 gånger basbeloppet. lag om statlig lönegaranti vid konkurs (SFS 1970:741), som hade varit i kraft , ersattes av den nu gällande lönegarantilagen (prop. 1991/92:139, bet. 1991/92:LU37, rskr. 1991/92:318, SFS 1992:497). Den maximala ersättningen enligt garantin sänktes till . De förändringar i lönegarantisystemet som infördes genom lönegarantilag syftade emellertid främst till att reformera handläggningen av lönegarantifrågor. Ändringarna innebar bl.a. att konkursförvaltaren prövar alla lönegarantifrågor och att talan mot förvaltarens beslut skall föras genom ansökan om stämning i tingsrätten. Sådan talan kan väckas inte bara av arbetstagaren utan också av tillsynsmyndigheten i konkurs. Vidare reglerades vad som skall gälla dels i de fall att konkursen har inträffat i ett annat land, men arbetstagaren har haft sin sysselsättning i , dels i de fall där arbetstagaren i en svensk konkurs har sysselsatts utomlands. Utbetalningsfunktionen renodlades genom att frågor om avräkning för annan inkomst enligt 12 § FRL i fortsättningen skall beslutas av förvaltaren. För att effektivisera tillämpningen av avräkningsbestämmelsen infördes även en upplysningsskyldighet för arbetstagaren avseende andra inkomster . Förändringarna grundade sig på en översyn av lönegarantin som genomfördes av (A 1982:04) . första delbetänkande, Ändringar i lönegarantisystemet (Ds A 1983:15), lämnades och innehöll bl.a. förslag till förändringar i lönegarantins maximibelopp. Utredningens andra delbetänkande, Ny lönegarantilag (SOU 1986:9), som lämnades , innehöll förslag till ändringar i handläggningsreglerna. Slutbetänkandet, Lönegarantin och förmånsrättsordningen (SOU 1988:27), innehöll överväganden och förslag med sikte bl.a. på lönegarantins användning vid rekonstruktion. Det överlämnades till (Ju 1988:02), som har utrett frågan om ett lagreglerat rekonstruktionsförfarande utom konkurs, att beaktas i dess utredningsarbete (dir. 1988:52). föreslår i sitt slutbetänkande Lag om företags- rekonstruktion (SOU 1992:113) vissa ändringar i förmånsrättslagen, bl.a. i 12 §. De förslag som läggs fram i denna proposition förändrar förutsättningarna för företagsrekonstruktion enligt utredningens förslag. be- tänkande bereds inom . Det kan medföra att frågan om hur reglerna skall vara utformade får prövas på nytt. Som redan har framgått av det föregående innebar tillkomsten av lönegarantilag framför allt att lönegarantifrågornas handläggning reformerades. Genom att bedömningen av lönegarantifrågor tilllades förvaltare tog man till vara den kunskap om konkursboets förhållanden och arbetstagarnas löne- och andra anställningsvillkor som förvaltare får genom handhavande av konkursboet. I syfte att effektivisera kontrollen av att lönegaranti inte skulle utgå för oberättigade fordringar infördes en skyldighet för arbetstagare att informera förvaltare om inkomster från annan anställning . Genom reformen avskaffades även den maximala garantiersättningens koppling till basbeloppet. Till grund för denna ändring låg den oroväckande ökningen av lönegarantifondens utgifter . Antalet företagskonkurser uppgick till ca 5 000 - 6 000 . hade antalet stigit till 17 378 och till 21 219. Lönegarantifondens utgifter ökade från att ha uppgått till ca per budgetår till 1,8 mdkr /91 och till 4,3 mdkr /92. Utgifterna hade med andra ord sjudubblats . Ställd mot ökningen av antalet företagskonkurser hade utgifterna från lönegarantifonden således ökat betydligt mera. Den högsta ersättningen för fordringar enligt 12 § FRL sänktes genom nämnda lagändring från dåvarande till per arbetstagare. Ersättningen kom därigenom att ligga på samma nivå som i de övriga nordiska länderna. Enligt föredragande statsrådet var denna sänkning ofrånkomlig, om man ville stävja lönegarantifondens utgifter och bekämpa missbruk och icke avsedd användning av garantin (prop. 1991/92:139 s. 22-23). Antalet arbetstagare som skulle beröras av sänkningen uppskattades i lagstiftningsärendet till av antalet lönegarantiberättigade. Det statistiska material som har tagits fram av lönegarantiutredning tyder på att denna bedömning var riktig. Ändringen berörde emellertid inte frågan vilka typer av lönefordringar som borde vara berättigade till garantiersättning. Lönegarantins materiella omfattning i denna mening hade i själva verket inte varit föremål för översyn sedan lönegarantin infördes . Behovet av en sådan översyn har påtalats i ett flertal riksdagsmotioner .