prop · GH0371 · 1994-01-01 00:00:00 — 7 Specialmotivering7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)Genom förslaget upphävs 8 a §. Bakgrunden har behandlats i avsnitt 3.2 i den allmänna motiveringen. 7.2 Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)14 § Från ett fordons trafikförsäkring utgår trafikskadeersättning med anledning av en och samma händelse med högst , ränta och ersättning för rättegångskostnader oräknade. Förslår beloppet ej till gottgörelse åt var och en som har rätt till ersättning ur beloppet, utgår i första hand ersättning för personskada. Ersättningarna till dem som ej kan beredas full gottgörelse nedsättes med samma kvotdel för var och en. Kan efter inträffat skadefall befaras att sådan nedsättning blir nödvändig, kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förordna att ersättning tills vidare skall utgå endast med viss kvotdel. Om skada uppkommer i följd av trafik här i landet med ett fordon som hör hemma i något av länderna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, tillämpas på begäran av den skadelidande i stället för första stycket de föreskrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma. I paragrafen har införts ett nytt andra stycke, som ger den skadelidande rätt att i vissa fall bestämma vilket lands lag som skall tillämpas när det gäller att avgöra försäkringsskyddets omfattning. Det nya stycket ersätter delvis den nuvarande 8 a §, som upphävs. Bakgrunden har behandlats i avsnitt 3.2 i den allmänna motiveringen. Bestämmanderätten avser reglerna om det obligatoriska försäkringsskyddet, dvs. sådana regler i nationell lag som anger i vilken omfattning en skada skall ersättas genom obligatorisk försäkring. I första hand gäller det bestämmelser om beloppsgränser av sådant slag som finns i första stycket. Även andra begränsningar i rätten till försäkringsersättning kan förekomma, t.ex. särskilda undantag. Om den skadelidande begär att ett visst lands lag skall tillämpas, skall den lagen tillämpas fullt ut. Den skadelidande kan inte åberopa några regler i ett lands lag och några regler i ett annat lands lag. Det är alltså bara reglerna om obligatoriskt försäkringsskydd som avses med bestämmelserna i andra stycket. Den skadelidande har inte rätt att bestämma tillämplig lag när det gäller sådana frågor som förutsättningarna för rätt till ersättning, vilka slags skador som skall ersättas, ersättningens storlek och eventuell nedsättning. Vilket lands lag som skall tillämpas på sådana frågor avgörs på gängse sätt genom den internationella privaträtten. Den skadelidandes valrätt omfattar bara sådana fall där skadan har inträffat till följd av trafik i med ett fordon hemmahörande i ett annat EES-land. I den nya 35 § finns bestämmelser för det fall ett motordrivet fordon för vilket trafikförsäkring har meddelats enligt trafikskadelagen orsakar skada i ett annat EES-land än . Frågan var ett fordon hör hemma behandlas inte i lagtexten. Avsikten är att bedömningen skall knyta an till den definition som finns i det första motorfordonsförsäkringsdirektivet. Där besvaras i artikel 1.4 frågan vilket land ett fordon normalt hör hemma i. I första hand avses det land där fordonet är registrerat (senare ändrat till det land med vars registreringsskylt fordonet är försett, se artikel 4 i den andra motorfordonsför- säkringsdirek-tivet). Erfordras inte någon registrering för ett visst slags fordon men skall fordonet i stället vara försett med en försäkringsskylt eller ett märke motsvarande en registreringsskylt, skall fordonet anses höra hemma i det land där försäkringsskylten eller märket har utfärdats. Erfordras varken registreringsskylt, försäkringsskylt eller märke, skall fordonet anses höra hemma i det land där den person som omhänderhar fordonet har sin stadigvarande bostad. Beloppsbegränsningen enligt första stycket är , ränta och rättegångskostnader oräknade. Det kan därför antas att den skadelidande endast i undantagsfall får anledning att utnyttja sin valrätt enligt andra stycket. När det gäller den lagtekniska utformningen av 14 § andra stycket har Lagrådet föreslagit att ordet "motsvarande" skall föras in före "föreskrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma". I 14 § första stycket finns bestämmelser om maximibelopp, om prioritering av ersättning för personskada före sakskada och om proportionering efter kvotdelar för det fall ersättningsbeloppet inte förslår fullt ut till alla ersättningsberättigade. Lagrådets förslag medför att det blir endast i dessa hänseenden - och inga andra - som den skadelidande kan välja tillämpning av motsvarande regler i ett annat EES-land. Lagrådets förslag synes därför kunna medföra en oönskad begränsning när det gäller de regler i ett annat EES-lands lagstiftning om obligatoriska motorfordonsförsäkringar som kan komma att tillämpas genom den skadelidandes val. Det kan nämligen finnas begränsningar i EES-ländernas föreskrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som avser andra förhållanden än de som nämns i 14 § första stycket. Lagrådets förslag har därför inte följts. Bestämmelsen har i övrigt utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 35 § Trafikförsäkring som meddelats enligt denna lag skall i fråga om skada som uppkommer i följd av trafik med ett motordrivet fordon i något annat land i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet än , utöver vad som gäller om trafikska- deersättning enligt denna lag, täcka ersättning som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkommit skall omfattas av en obligatorisk motorfordonsförsäkring. Detta gäller även i fråga om skada som uppkommer vid direkt färd mellan två länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbets- området, om skadan tillfogas en medborgare i ett sådant land. Tillhör fordon som avses i första stycket svenska staten skall svenska staten i stället bära ersättningsansvaret. Paragrafen som är ny har behandlats i avsnitt 3.2 i den allmänna motive-ringen. Paragrafen innebär att svensk rätt anpassas till innehållet i två EG-direktiv på motorfordonsförsäkringsområdet, nämligen artikel 3 i det första och artikel 2 i det tredje direktivet (72/166/EEC resp. 90/232/EEC). Bestämmelserna innebär att en obligatorisk motorfordonsförsäkring som meddelats enligt bestämmelserna i trafikskadelagen täcker ersättnings-ansvaret för skador som uppkommer i följd av trafik i ett annat EES-land än . Det innebär att en svensk motorfordonsförsäkring skall täcka ansvar för skador enligt lagstiftningen i det land där skadan inträffade. I 35 § föreskrivs att en motorfordonsförsäkring som meddelats enligt bestämmelserna i trafikskadelagen skall täcka även skador som drabbar medborgare i ett EES-land om skadan inträffar under direkt färd mellan och ett annat EES-land eller under direkt färd mellan två andra EES-länder. Paragrafen har delvis utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Således innehåller andra stycket en bestämmelse som föreskriver att staten, vars fordon inte omfattas av försäkring, som självförsäkrare bär ersättningsansvaret (jfr 15 §). I 8 § finns bestämmelser om när trafikskadeersättning skall utgå. Dessa föreskrifter gäller vid sidan av 35 §. Av bestämmelserna följer att om en svensk medborgare skadas i följd av trafik utomlands med en bil som är registerad i trafikskadeersättning betalas enligt trafikskadelagen. Så är fallet även när den skadade är medborgare i ett annat EES-land än , men har hemvist här i landet. Lagrådet har föreslagit att hänvisningen i 35 § skulle begränsas till bestämmelserna i 8 § andra meningen. Det finns skäl som talar för Lagrådets förslag, såsom att det är just i de fall då skada uppkommer i följd av trafik i ett annat EES-land än - vilket regleras i 8 § andra meningen - som försäkringen skall täcka ansvaret för de uppkomna skadorna. Genom att ange att försäkringen skall täcka ansvaret "utöver vad som gäller om trafikskadeersättning enligt denna lag" markeras emellertid på ett tydligare sätt att det handlar om ett i grunden artskilt ansvar, nämligen ett ansvar för ersättningen enligt de skadeståndsrättsliga regler som gäller på skadeorten. Med hänsyn härtill har bestämmelsen i denna del inte utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Lagrådet har mot bakgrund av att olika metoder kan bli aktuella i EES-länderna när implementering sker av EG-direktiv ifrågasatt om det är en lämplig ordning att ha enbart en hänvisning i 35 § till den utpekade utländska rättsordningen. Det är nämligen inte säkert att den utpekade rättsordningen implementerat regler motsvarande dem i 14 § andra stycket. Lagrådet har anfört att det kunde vara lämpligt att i högre grad låsa fast tillämpningsom- rådet för paragrafen genom att att ange att på den skadelidandes begäran 14 § första stycket trafikskadelagen skall tillämpas i stället för motsvarande utländska föreskrifter. Lagrådet har emellertid inte motsatt sig lagrådsremissens förslag. Lagrådets alternativa förslag torde kunna leda till tillämpningsproblem om inte implementeringen i alla EES-länder sker genom införande av be- stämmelser som formulerats exakt eller i mycket nära anslutning till direktivtexten. Den lösning som valts i lagrådsremissen har därför behållits. Paragrafen har i övrigt med en redaktionell ändring utformats efter Lagrådets förslag. IkraftträdandeDenna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I förhållande till får regeringen sätta lagen i kraft än i förhållande till övriga stater. Bestämmelserna har kommenterats i avsnitt 5 i den allmänna motiveringen. 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)16 § Beträffande motordrivet fordon som med stöd av 4 § 2 har undantagits från trafikförsäkringsplikt och som saknar trafikförsäkring svarar samtliga försäkringsanstalter, som vid skadetillfället hade tillstånd att meddela trafikförsäkring, solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått, om försäkring hade funnits. I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men som saknar trafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i första stycket samma ersättningsansvar som anges där. För sakskada som tillfogas den försäkringspliktige gäller dock detta ansvar endast i fall då fordonet brukades olovligen av annan och antingen ej var registrerat i bilregistret eller var avställt. De försäkringsanstalter som avses i första stycket svarar även solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått från trafikförsäkringen för motordrivet fordon vars identitet ej kan fastställas. Från ersättning för sakskada skall därvid avräknas ett belopp som svarar mot en tjugondedel av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring som gäller då skadehändelsen inträffar. Vid skador på renar skall någon avräkning inte ske. Paragrafen innehåller bl.a. bestämmelser om trafikskadeersättning för skador som orsakas av okända fordon. Enligt paragrafen svarar de trafikförsäkringsanstalter som har tillstånd att meddela trafikförsäkring solidariskt för den ersättning som skulle ha utgått från trafikförsäkringen om fordonet varit känt. I tredje stycket föreskrivs att vid sakskada som orsakats av ett okänt fordon avräkning skall ske med en tjugondedel av det basbelopp som gäller då skadehändelsen inträffar. Tillägget i tredje stycket innebär att någon sådan sjävriskavräkning inte skall ske vid sakskador på renar. Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2 i den allmänna motiveringen. 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) 8 § För person- eller sakskada som uppkommer i följd av trafik här i landet med motordrivet fordon utgår trafikskadeersättning i fall som anges i denna lag. Trafikskadeersättning utgår i motsvarande fall också för skada som i följd av trafik utomlands med här i landet registrerat eller svenska staten tillhörigt motordrivet fordon tillfogas svensk medborgare eller den som har hemvist i . Trafikskadeersättning utgår ej för atomskada i fall då rätten att göra ersättningsanspråk gällande mot annan än innehavare av atomanläggning är inskränkt enligt 14 § atomansvarighetslagen (1968:45). Genom förslaget får 8 § den lydelse som paragrafen hade före de ändringar som skedde genom SFS 1992:1121. Bakgrunden har behandlats i avsnitt 3.2 i den allmänna motiveringen. I 8 § föreskrivs nu åter att trafikskadeersättning skall betalas dels för person- eller sakskada i följd av trafik här i landet med motordrivet fordon, dels för skada som i följd av trafik utomlands med här i landet registrerat eller svenska staten tillhörigt fordon tillfogas en svensk medborgare eller den som har hemvist här i landet. I den nya 35 § ges vissa bestämmelser som föranletts av beträffande rätten till ersättning ur trafikförsäkring som har meddelats enligt bestämmelserna i denna lag. 8 HemställanMed hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslagen till 1. lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 2. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 3. lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), 4. lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410). 9 BeslutRegeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen[1] (1975:1410) dels att 8 a § trafikskadelagen skall upphöra att gälla, dels att 8 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Trafikskadeersättning För person- eller utgår i fall som avses i sakskada som uppkommer i denna lag för person- följd av trafik här i eller sakskada som landet med motordrivet uppkommer i följd av fordon utgår trafik med motordrivet trafikskadeersättning i fordon fall som anges i denna 1. här i landet, lag. Trafikska- 2. i , , deersättning utgår i , , motsvarande fall också , , Is- för skada som i följd av land, , trafik utomlands med här , Luxem- i landet registrerat burg, , eller svenska staten , , tillhörigt motordrivet , , fordon tillfogas svensk eller medborgare eller den som , har hemvist i . 3. under direkt färd mellan två länder som avses i 1 eller 2, om skadan har tillfogats medborgare i ett land som avses i 1 eller 2, samt 4. i andra fall, om skadan har tillfogats svensk medborgare eller den som har hemvist i . I fall som avses i första stycket 2-4 lämnas trafikskadeersättning dock endast om fordonet var registrerat här i landet eller tillhörde svenska staten. Trafikskadeersättning utgår ej för atomskada i fall då rätten att göra ersättningsanspråk gällande mot annan än innehavare av atomanläggning är inskränkt enligt 14 § atomansvarighetslagen (1968:45). **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1977:949. Lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs i fråga om trafikskadelagen[1] (1975:1410) dels att 14 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 35 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 §[2] Från ett fordons trafikförsäkring utgår trafikskadeersättning med anledning av en och samma händelse med högst , ränta och ersättning för rättegångskostnader oräknade. Förslår beloppet ej till gottgörelse åt var och en som har rätt till ersättning ur beloppet, utgår i första hand ersättning för personskada. Ersättningarna till dem som ej kan beredas full gottgörelse nedsättes med samma kvotdel för var och en. Kan efter inträffat skadefall befaras att sådan nedsättning blir nödvändig, kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förordna att ersättning tills vidare skall utgå endast med viss kvotdel. Om skada orsakats här i landet av ett fordon som är hemmahörande i något av länderna inom Euro- peiska ekonomiska samarbetsområdet, tillämpas på begäran av den skadelidande i stället för bestäm- melserna i första stycket de föreskrifter om obligatorisk motorfor- donsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma. Om skada uppkommer i något annat av länderna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet än i följd av trafik med ett motordrivet fordon för vilket tra- fikförsäkring meddelats enligt bestämmelserna i denna lag eller som Nuvarande lydelse tillhör svenska staten, skall försäkringen, utöver vad som gäl-ler om trafikskadeersättning enligt denna lag, täcka det ersättningsansvar för de uppkomna skadorna som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkommit skall vara täckt av obligatorisk motorfordonsförsäkring. Detsamma gäller om skada uppkommer vid direkt färd mellan två av de länder som ingår i Europeiska ekonomiska samar- betsområdet och skadan tillfogas en medborgare i ett sådant land. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I förhållande till får regeringen sätta lagen i kraft än i förhållande till övriga stater. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1977:949. [2] Senaste lydelse 1988:1246. Lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att 16 § trafikskadelagen[1] (1975:1410) i paragrafens lydelse enligt lagen (1993:302) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 §[2] Beträffande motordrivet fordon som med stöd av 4 § 2 har undantagits från trafikförsäkringsplikt och som saknar trafikförsäkring svarar samtliga försäkringsanstalter, som vid skadetillfället hade tillstånd att meddela trafikförsäkring, solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått, om försäkring hade funnits. I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men som saknar trafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i första stycket samma ersättningsansvar som anges där. För sakskada som tillfogas den försäkringspliktige gäller dock detta ansvar endast i fall då fordonet brukades olovligen av annan och antingen ej var registrerat i bilregistret eller var avställt. De försäkringsanstalter De försäkringsanstalter som avses i första som avses i första stycket svarar även stycket svarar även solidariskt för den solidariskt för den trafikskadeersättning trafikskadeersättning som skulle ha utgått somskulle ha utgått från från trafikförsäkringen trafikförsäkringen för för motordrivet fordon motordrivet fordon vars vars identitet ej kan identitet ej kan fastställas. Från ersättning för sakskada ersättning för sakskada skall därvid avräknas skall därvid avräknas ett ett belopp som svarar belopp som svarar mot en mot en tjugondedel av tjugondedel av det det basbelopp enligt basbelopp enligt lagen lagen (1962:381) om (1962:381) om allmän allmän försäkring som försäkring som gäller för gäller då det år då skadehändelsen skadehändelsen in- inträffar. Vid skador på träffar. renar skall någon avräkning inte ske. **FOOTNOTES** [1]Lagen omtryckt 1977:949. [2]Senaste lydelse 1983:309. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: hovrättspresidenten , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde , varvid statsrådet varit föredragande, har regeringen för lagrådets yttrande överlämnat förslag till ändringar i trafikskadelagen (1975:1410). Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: I remissen föreslås ändringar i trafikskadelagen i syfte att anpassa svensk rätt till två EG-direktiv om motorfordonsförsäkring. Ändringar i trafikskadelagen i samma syfte beslutades av (prop. 1992/93:8 bet. 1992/93:LU7, SFS 1992:1121). De remitterade förslagen innebär att den av sålunda beslutade lagstiftningen ändras med hänvisning till att de ifrågavarande direktiven bör tolkas på ett mer restriktivt än som gjordes när frågan tidigare behandlades. Det finns mot denna bakgrund anledning att i det följande först något beröra direktiven. Det direktiv som lagstiftningen huvudsakligen tar sikte på är det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet (90/232/EEC), närmare bestämt artikel 2 som har följande lydelse i den engelska texten: "Member States shall take the neccessary steps to ensure that all compulsory insurance policies against civil liability arising out of the use of vehicles: - cover, on the basis of a single premium, the entire territory of the Community, and - guarantee, on the basis of the same single premium, in each , the cover required by its law or the cover required by the law of the where the vehicle is normally based when that cover is higher." Den tolkningsfråga som föredraganden tar upp i lagstiftningsärendet är huruvida artikeln - främst ordet "cover" - syftar på den ersättning som skall utgå i ett visst fall, dvs. på det nationella ersättningssystemet i sin helhet, eller bara på en begränsad del av systemet, nämligen de regler som anger det maximala ersättningsbelopp som kan utgå från försäkringen (jfr 14 § trafikskadelagen). En liknande frågeställning uppkommer med avseende på det andra direktiv som lagstiftningen avser, nämligen det första motorfordonsför- säkringsdirektivet (72/166/EEC). Artikel 3 punkt 2 har följande lydelse på engelska: "Each take all appropriate measures to ensure that the contract of insurance also covers: - any loss or injury suffered by national of Member States during a direct journey between two territories in which the Treaty establishing Economic Community is in force, if there is no national insurers'''' responsible for the territory which is being crossed; in that case, the loss or injury shall be covered in accordance with the internal laws on compulsory insurance in force in the in whose territory the vehicle is normally based." Vid tillämpning av denna artikel uppkommer sålunda frågan hur uttrycket "covered" etc. i det sista stycket skall förstås. Den lagstiftning som har antagits av bygger på att "cover" respektive "covered" tar sikte på ersättningssystemet i sin helhet. Lagstiftningen innebär i enlighet härmed till att börja med att det svenska ersättningssystemet enligt trafikskadelagen skall gälla även skador som en svenskregistrerad bil orsakar i ett annat EES-land eller vid direkt färd mellan två EES-länder (8 §). Vad gäller skada som uppkommit i ett annat EES-land skall den skadelidande dessutom kunna välja om ersättningen skall bestämmas enligt de regler som gäller i eller enligt de regler som gäller i det land där skadan inträffade. Vidare har införts en motsvarande valmöjlighet för det fall en skada uppkommer i med ett fordon som hör hemma i ett annat EES-land. Den skadelidande kan i detta fall begära att - i stället för trafikskadelagens ersättningsregler - reglerna i det land där fordonet hör hemma skall tillämpas. De angivna reglerna om valfrihet har tagits in i 8 a §. I förevarande lagstiftningsärende gör föredraganden som nämnts en annan bedömning av artiklarnas innebörd. Vad gäller artikel 2 i det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet anser föredraganden att denna tar sikte endast på de begränsningar i fråga om ansvarsbelopp som kan vara föreskrivna i i nationella regelsystem - i 14 § trafikskadelagen - och således inte på reglerna om vilken ersättning som skall betalas. De remitterade förslagen har utformats mot denna bakgrund. I 8 § slopas reglerna om att ersättning utgår enligt trafikskadelagen när ett svenskt fordon orsakar skada vid färd i ett annat EES-land eller vid direkt färd mellan två EES-länder. Vidare slopas reglerna i 8 a § om valfrihet. I stället införs - med avseende på det fall en skada har uppkommit i med ett fordon som hör hemma i ett annat EES-land - i 14 § en regel om att i stället för paragrafens bestämmelser om beloppsbe- gränsning de bestämmelser som i detta avseende gäller i fordonets hemland skall tillämpas om den skadelidande begär det.