prop · GH0371 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:71 om ändringar i trafikskadelagen m.m. Regeringen föreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . Enligt 16 § trafikskadelagen (1975:1410) ansvarar samtliga trafikförsäk-ringsanstalter solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha betalats från trafikförsäkringen för ett motordrivet fordon vars identitet inte kan fastställas. Från gäller att ett självriskbelopp om en tjugondedel av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring skall räknas av från ersättningen för en sakskada. I propositionen föreslås att något självriskbelopp inte skall räknas av när okända fordon orsakar skador på renar. Enligt 14 § trafikskadelagen kan från ett fordons trafikförsäkring ersättning med anledning av en och samma händelse betalas med högst . I propositionen föreslås ett tillägg till denna bestämmelse för sådana fall där en skada har uppkommit i följd av trafik i med ett motordrivet fordon som är hemmahörande i något annat EES-land än . Tillägget går ut på att den skadelidande skall ha rätt att välja tillämpning av de föreskrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma i stället för trafikskadelagens bestämmelser i detta avseende. Vidare föreslås en ny paragraf av innebörd att en svensk trafikförsäkring skall täcka ersättningsansvaret för skador i följd av trafik med motordrivna fordon enligt lagstiftningen om obligatorisk motorfordonsförsäkring i det EES-land där skadan inträffat. Detsamma föreslås gälla i fråga om en skada som tillfogas en medborgare i ett EES-land vid direkt färd mellan två EES-länder. Lagändringen beträffande självrisk (16 §) föreslås träda i kraft . Övriga lagändringar föreslås träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Propositionens lagförslag1Förslag tillLag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410)[1] att 8 a § trafikskadelagen skall utgå. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1977:949. 2 Förslag tillLag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs i fråga om trafikskadelagen (1975:1410)[1] dels att 14 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall föras in en ny paragraf, 35 §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 §[2] Från ett fordons trafikförsäkring utgår trafikskadeersättning med anledning av en och samma händelse med högst , ränta och ersättning för rättegångskostnader oräknade. Förslår beloppet ej till gottgörelse åt var och en som har rätt till ersättning ur beloppet, utgår i första hand ersättning för personskada. Ersättningarna till dem som ej kan beredas full gottgörelse nedsättes med samma kvotdel för var och en. Kan efter inträffat skadefall befaras att sådan nedsättning blir nödvändig, kan regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förordna att ersättning tills vidare skall utgå endast med viss kvotdel. Om skada uppkommer i följd av trafik här i landet med ett fordon som hör hemma i något av län- derna inom Europeiska ekonomiska samarbetsom- rådet, tillämpas på begäran av den skade- lidande i stället för första stycket de före- skrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma. Trafikförsäkring som meddelas enligt denna lag skall i fråga om skada som uppkommer i följd av trafik med ett motordrivet fordon i något annat land i Euro- peiska ekonomiska Nuvarande lydelse samarbetsområdet än , utöver vad som gäller om trafikska- deersättning enligt denna Föreslagen lydelse lag, täcka ersättning som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkommit skall omfattas av en obligatorisk motor- fordonsförsäkring. Detta gäller även i fråga om skada som uppkommer vid direkt färd mellan två länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om skadan tillfogas en med- borgare i ett sådant land. Tillhör fordon som avses i första stycket svenska staten skall svenska staten i stället bära ersättningsansvaret. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. I förhållande till får regeringen sätta lagen i kraft än i förhållande till övriga stater. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1977:949. [2] Senaste lydelse 1988:1246. Lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410) Härigenom föreskrivs att 16 § trafikskadelagen (1975:1410)[1] i paragrafens lydelse enligt lagen (1993:302) om ändring i nämnda lag skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 16 §[2] Beträffande motordrivet fordon som med stöd av 4 § 2 har undantagits från trafikförsäkringsplikt och som saknar trafikförsäkring svarar samtliga för- säkringsanstalter, som vid skadetillfället hade tillstånd att meddela trafikförsäkring, solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått, om försäkring hade funnits. I fråga om fordon som är försäkringspliktigt men som saknar trafikförsäkring har de försäkringsanstalter som avses i första stycket samma ersättningsansvar som anges där. För sakskada som tillfogas den försäkringspliktige gäller dock detta ansvar endast i fall då fordonet brukades olovligen av annan och antingen ej var registrerat i bilregistret eller var avställt. De försäkringsanstalter De försäkringsanstalter som avses i första som avses i första stycket svarar även stycket svarar även solidariskt för den solidariskt för den trafikskadeersättning trafikskadeersättning som som skulle ha utgått skulle ha utgått från från trafikförsäkringen trafikförsäkringen för för motordrivet fordon motordrivet fordon vars vars identitet ej kan identitet ej kan fastställas. Från ersättning för sakskada ersättning för sakskada skall därvid avräknas skall därvid avräknas ett ett belopp som svarar belopp som svarar mot en mot en tjugondedel av tjugondedel av det det basbelopp enligt basbelopp enligt lagen lagen (1962:381) om (1962:381) om allmän allmän försäkring som försäkring som gäller för gäller då det år då skadehändelsen skadehändelsen in- inträffar. Vid skador på träffar. renar skall någon avräkning inte ske. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1977:949. [2] Senaste lydelse 1983:309. Lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen Härigenom föreskrivs att 8 § trafikskadelagen (1975:1410)[1] i paragrafens lydelse enligt lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Trafikskadeersättning För person- eller utgår i fall som avses i sakskada som uppkommer i denna lag för person- följd av trafik här i eller sakskada som landet med motordrivet uppkommer i följd av fordon utgår trafikska- trafik med motordrivet deersättning i fall som fordon anges i denna lag. 1. här i landet, Trafikskadeersättning 2. i , , utgår i motsvarande fall , , också för skada som i , , Is- följd av trafik utomlands land, , med här i landet , Lux- registrerat eller svenska emburg, , staten tillhörigt , , motordrivet fordon till- , , fogas svensk medborgare eller eller den som har hemvist , i . 3. under direkt färd mellan två länder som avses i 1 eller 2, om skadan har tillfogats medborgare i ett land som avses i 1 eller 2, samt 4. i andra fall, om skadan har tillfogats svensk medborgare eller den som har hemvist i . I fall som avses i första stycket 2-4 lämnas trafikskadeersättning dock endast om fordonet var registrerat här i landet eller tillhörde svenska staten. Trafikskadeersättning utgår ej för atomskada i fall då rätten att göra ersättningsanspråk gällande mot annan än innehavare av atomanläggning är inskränkt enligt 14 § atomansvarighetslagen (1968:45). **FOOTNOTES** [1]Lagen omtryckt 1977:949. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , , , P. , Proposition om ändringar i trafikskadelagen m.m. 1 Ärendet och dess beredningI proposition 1992/93:8 om den svenska trafikskadelagens anpassning till m.m. behandlades frågan om anpassning av svensk rätt till tre EG-direktiv om motorfordonsförsäkring. I propositionen behandlades även ytterligare tre frågor som aktualiserats oberoende av frågan om . Den första frågan rörde självrisk på ersättning vid sakskador som har orsakats av okända fordon. Förslaget i propositionen gick ut på att från ersättningen för en sakskada skulle räknas av ett belopp om en tiondedel av basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Den andra frågan rörde försäkringsanstalters återkravsrätt enligt trafikskadelagen (1975:1410) avseende ersättning för skador som omfattas av produktansvarslagen (1992:18) och den tredje frågan rörde jämkning av skadestånd med anledning av skador på motordrivna fordon och med dessa befordrad egendom. Frågan om anpassning av trafikskadelagen till de tre nämnda EG-direktiven och frågan om återkravsrätt avseende ersättning för skador som omfattas av produktansvarslagen behandlades av (se bet. 1992/93:LU7, rskr. 1992/93:45, SFS 1992:1121). De lagändringar som föranleds av EG-anpassning skall träda i kraft den dag regeringen bestämmer. Regeln om återkravsrätt trädde i kraft . Efter beredning av propositionen i dess återstående delar hemställde lagutskottet i bet. 1992/93:LU35 att dels skulle med antagande av ett av utskottet framlagt förslag besluta att ett belopp som svarar mot en tjugondedel av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring skall räknas av vid sakskador orsakade av okända fordon, dels skulle avslå propositionens förslag om jämkning. Utskottet föreslog vidare att skulle ge regeringen tillkänna att båda frågorna borde övervägas ytterligare. beslutade i enlighet med betänkandet (se rskr. 1992/93:307). Jag skall nu ta upp den fråga om självrisk för sakskador orsakade av okända fordon som behandlat i sitt tillkännagivande. Mot bakgrund av hur EG-direktiven har införlivats med den nationella lagen i andra länder skall jag också behandla en fråga om huruvida några av de just beslutade bestämmelserna i den svenska lagen (8 a §) bör ändras. Ett utkast till lagrådsremiss har lämnats för synpunkter till ett antal myndigheter och organisationer m.fl. Utkastet har diskuterats vid överläggningar i , då följande myndigheter och organisationer var företrädda: , , , Juridiska fakultetsstyrelsen vid , , , , , , , , och . Dessutom deltog f.d. justitierådet . Minnesanteckningar från överläggningarna finns tillgängliga i lagstiftningsärendet (diarienummer 93-2957). Skriftliga synpunkter på utkastet har lämnats av och . Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande. De till Lagrådet remitterade förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Lagrådet har yttrat sig över förslagen. Yttrandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Lagrådet har anfört att det finns fog för den tolkning av det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet som gjorts i lagrådsremissen. Lagrådet har därför i princip godtagit de sakliga lösningarna men har i några avseenden föreslagit en annan lagteknisk lösning. Som framgår av det följande ansluter jag mig i vissa delar till Lagrådets synpunkter. På ett par punkter förordar jag dock andra lösningar än vad Lagrådet föreslagit. Jag återkommer till Lagrådets yttrande i specialmotiveringen till ändringarna i 14 och 35 §§ trafikskadelagen (se avsnitt 7.2). I förhållande till lagrådsremissen har den tekniska förändringen gjorts att ändringen i 8 § förts till ett eget lagförslag, förslag till lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410). 2 Självrisk på ersättning vid sakskada som vållats av okänt fordon 2.1 BakgrundEnligt 16 § trafikskadelagen svarar samtliga trafikförsäkringsanstalter som får meddela trafikförsäkring solidariskt för den trafikskadeersättning som skulle ha utgått från trafikförsäkringen för motordrivet fordon vars identitet inte kan fastställas, dvs. om det fordon som orsakat skadan är okänt. Trafikförsäkringsanstalterna företräds därvid av , i vilken försäkringsanstalterna är medlemmar. Trafikskade- ersättningen bestäms enligt 9 § trafikskadelagen med tillämpning av 5 kap. skadeståndslagen (1972:207) och lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor. Det har tidigare inte gällt några särregler för det fall trafikskadeersättning skall betalas på grund av skada orsakad av ett okänt fordon. Artikel 1.4 i det andra motorfordonsförsäkringsdirektivet, 84/5/EEG, ger medlemsländerna i EG rätt att begränsa eller utesluta ersättning för sakskada som har orsakats av okänt fordon. I proposition 1992/93:8 om den svenska trafikskadelagens anpassning till m.m. anfördes att samtliga torde på ett eller annat sätt ha utnyttjat den artikel i direktivet som medger undantag och att man också i EFTA-länderna regelmässigt har gjort det. I propositionen anfördes vidare (se prop. s. 22): "Redan det förhållandet att den svenska regleringen i förevarande avseende avviker från den som gäller i med jämförliga länder kan ge anledning till frågan om inte trafikskadelagen borde ändras, närmast så att den ger möjlighet till viss självrisk i här aktuella fall. Framställningar med sådan innebörd har gjorts av . Föreningen har därvid bl.a. satt i fråga om det är rimligt att använda icke obetydliga administrativa resurser hos försäkringsanstalterna till reglering av småskador. Dessa resurser kunde enligt hellre satsas på trafikens personskadeoffer. Föreningen har även anfört att de svårigheter i bevisningshänseende som ofta föreligger leder till bedömningar som blir schablonmässiga och inte sällan inrymmer ett mått av slumpmässighet. --- Självrisk är allmänt förekommande i skilda försäkringsformer. Enligt försäkringsavtalen gäller ofta särskilda villkor om självrisk som innebär att försäkringstagaren får svara för en viss del av skadan. Också vid exempelvis ersättning enligt brottsskadelagen (1978:413) avräknas ett självriskbelopp vid sakskada. Sådana självrisker har ett dubbelt syfte. Det ena är att påverka försäkringstagaren så att han eller hon så långt som möjligt undviker att skador uppkommer. Det andra är att inbespara försäkringsgivarna kostnader för reglering av skador på endast mindre belopp. Dessa skäl torde ha fog för sig också när det gäller den obligatoriska trafikförsäkringen." Förslaget i propositionen blev att en självrisk om en tiondedels basbelopp enligt lagen om allmän försäkring skulle avräknas vid ersättning för sakskador orsakade av okända fordon. Vid riksdagsbehandlingen av propositionen begärde lagutskottet in yttranden från myndigheter och organisationer. Vidare avgav en skrivelse till utskottet. tillstyrkte propositionens förslag. (numera ) motsatte sig inte att den föreslagna självrisken infördes. och motsatte sig inte förslaget beträffande skada på trafikförsäkringspliktiga fordon. En självrisk som medför att ersättningen inte fullt ut täcker skador på annan egendom innebär, enligt och mening, ett frångående av grundprincipen om att trafikantkollektivet skall svara för de skador som åsamkas genom dess verksamhet. Svenska kommunför- bundet motsatte sig självrisk på sakskada. "Antalet renkollisioner med smitning har kunnat nedbringas till följd av den ordning som infördes att försäkringstagaren inte gör någon bonusförlust. Denna särskilda ordning infördes särskilt för att bryta trenden med ett tidigare ökande antal smitningsfall. Ett genomförande av propositionens förslag medför uppenbara risker att utvecklingen nu skulle gå i fel riktning. --- Denna skadetyp skiljer sig markant från de sakskador i övrigt som beskrivs i propositionen och av . Vid en renkollision kan det inte gärna komma i fråga att det ska vara något svårare bevisläge att konstatera att skadan har orsakats av ett fordon. Det är vidare inte praktiskt möjligt för renägarna/näringen att försäkringsmässigt skydda sig mot denna skadetyp och på så sätt mildra de ekonomiska konsekvenserna av en självrisk, som i föreslagen nivå överstiger ersättningsbeloppet med 2-3 gånger." framhöll att förslaget om införande av självrisk i nu aktuellt hänseende innebär ett visst avsteg från principen att de skadelidandes rätt till ersättning skall vara densamma oavsett om skadorna orsakas av ett känt eller okänt försäkringspliktigt fordon och anförde vidare (se bet. 1992/93:LU35 s. 6 f.): "Utskottet godtar dock de skäl som anförts i propositionen till stöd för förslaget. Den föreslagna ordningen överensstämmer också med vad som gäller i övriga delar av . Utskottet tillstyrker således att det införs en självrisk på ersättning för sakskada som vållats av okänt fordon. När det gäller självriskens storlek föreslås i propositionen att denna skall utgöra av basbeloppet, dvs. i dagens läge . Det föreslagna beloppet ligger enligt propositionen på en medelnivå i förhållande till vad som gäller i andra länder med ett motsvarande system och innebär att skadekostnader skulle minska med . Enligt utskottets mening måste emellertid, såsom också framhålls i motion 1992/93:L1 yrkande 1, de skadelidandes intressen beaktas. Vid en sammanvägd bedömning mellan de intressen som sålunda gör sig gällande finner utskottet att en så hög självrisk som föreslås i propositionen inte bör införas. Enligt utskottets mening bör en lämplig nivå vara av basbeloppet eller med nuvarande basbelopp. Också med ett sådant självriskbelopp uppnås betydande fördelar utifrån ut- gångspunkter. Även med det av utskottet förordade lägre självriskbeloppet kommer skadelidande som ofta är utsatta för skador orsakade av okända fordon att drabbas alltför hårt. Bl.a. skulle renägares möjligheter att utfå ersättning för trafikdödade renar minska i en utsträckning som inte kan anses godtagbart. Enligt vad utskottet erfarit ersätts en trafikdödad ren med högst . Utskottet har därför övervägt att i enlighet med vad som förordats av föreslå ett särskilt undantag när det gäller trafikdödade renar. Utskottet har emellertid funnit att det också när det gäller renar kan finnas ett behov av någon form av självrisk inte minst i syfte att stimulera till åtgärder för att nedbringa antalet renolyckor i trafiken. Som påpekas i yttrande i ärendet har föreningen och riksförbundet att inleda ett samarbete i det gemensamma intresset att försöka nedbringa antalet renolyckor i trafiken. Det kan heller inte uteslutas att det finns andra speciella grupper vars berättigade krav på ersättning för ofta inträffade skador som förorsakas av okända fordon skulle gå förlorade med den av utskottet förordade lösningen. Enligt utskottets mening bör någon form av särreglering för trafikdödade renar och eventuell annan egendom övervägas närmare." Vad utskottet anförde har som sin mening givit regeringen till känna (se rskr. 1992/93:307). 2.2 har lämnat uppgifter om skador orsakade av okända fordon. anmäldes 32 388 s.k. parkeringsskador, dvs. skador på stillastående fordon. Den totala skadekostnaden var . En självrisk om av basbeloppet har av en minskning av skadekostnaderna till . Med den av beslutade självrisken på skulle enligt föreningen skadekostnaderna ha minskat till . beräknades parkeringsskadorna genomsnittligt kosta . Av den utbetalade ersättningen betalades ungefär halva beloppet direkt till bilägarna och återstoden till försäkringsgivare på grund av vagnskadegaranti för det skadade fordonet. Beträffande övriga sakskador orsakade av okända fordon har angett att 16 384 skador anmäldes för och att den totala skadekostnaden var . Av beloppet fördelade sig på skador som orsakats på egendom, på egendom, på renar och på ersättning för hundar och katter som påkörts av okända fordon. Resterande belopp, , avser skador på motorfordon i trafik och skador på fastigheter m.m. Beträffande reglering av renskador har följande uppgifter inhämtats. Det finns i cirka 2 500 renägare som har renskötsel som huvudsaklig sysselsättning. Därtill kommer ett antal renägare som bedriver renskötsel som hobby. Länsstyrelserna har lämnat tillstånd sammanlagt för cirka 280 000 renar vinterstam (dvs. efter slakt men före kalvning). Frågor om renskötsel och rennäringen behandlas i regeringens proposition 1992/93:32 Samerna och samisk kultur m.m. Av propositionen framgår att det inte finns någon samlad statistik beträffande rennäringen (se prop. s. 117). Med start skall det nu byggas upp ett företagsregister för rennäringen. Registret skall bygga på en samebys fastställda renlängd och en sameby skall vara skyldig att lämna kopia av sin renlängd till eller till annan myndighet som regeringen bestämmer. När det gäller reglering av trafikskador där renar har varit inblandade gäller en träffad överenskommelse mellan och . Överenskommelsen har följande innehåll: Vardera parten skall hos sina medlemmar förorda tillämpning av följande ersättningsnormer för i följd av trafik med trafikförsäkringspliktigt motorfordon dödad ren, om skadeståndsskyldighet härför medgives. Ersättning utgår med följande belopp för vuxen honren vuxen hanren årskalv (under ) Ersättningsbeloppen inkluderar gällande statligt prisstöd. Ersättningsbeloppet för honren är bestämt med beaktande även av s k livvärde och utgår oavsett om renen varit dräktig eller ej. För född kalv, som förlorats i anledning av renkons död, utgår ej särskild ersättning. Ersättningsbeloppet för hanren gäller alla vuxna hanrenar inkl. s.k. ledhärk. Ersättningsbeloppen inkluderar samtliga kostnader förbundna med skaderegleringen. Ersättning skall sålunda i varje skadefall endast utgå med ovanstående belopp. Överenskommelsen avser skadefall inträffade och ersätter fr o m nämnda dag motsvarande överenskommelse . Överenskommelsen gäller , dock skall avstämning beträffande kilopriser ske per ." Enligt uppgift från är avsikten att en ny överenskommelse skall träffas . har reglerat renskador orsakade av okända fordon enligt följande. År Antal Utbetalat belopp (kronor) 1989 856 1 483 573 1990 1 108 2 111 Enligt en sammanställning som gjorts av över renskador orsakade av okända fordon och som anmälts till föreningen har utbetalning skett till renägare enligt följande: Enskilda renägare Antal skador per personUtbetalt belopp (kronor) 353 1 829 229 89 2 400 744 25 3 193 967 11 4 108 083 12 5 156 464 6 6 95 724 4 7 65 009 2 8 35 488 2 9 36 919 1 10 23 813 2 12 68 822 1 15 38 326 Aktiebolag skador per bolagUtbetalt belopp (kronor) 5 1 12 854 1 3 7 382 1 4 10 000 1 6 18 577 Samebyar Antal skador per samebyUtbetalt belopp (kronor) 9 1 11 934 4 3 17 406 5 4 43 829 1 6 12 825 2 7 27 634 1 8 13 829 1 9 14 316 1 10 14 788 1 11 20 024 1 17 30 756 saknas i 251 fall uppgift om person- eller organisations-nummer, varför utbetald ersättning i dessa fall inte kan hänföras till någon viss person. Överenskommelsen mellan och innebar att ersättningsbeloppen för trafikdödade renar sänktes med per vuxen ren i förhållande till vad som gällde för . (Beloppen för var för vuxen honren, för vuxen hanren och för årskalv.) Under antagande att antalet trafikdödade renar på grund av okända fordon blir ungefär detsamma för , kommer skadekostnaden för enligt beräkningar gjorda av att bli . Beträffande trafiksäkerhetsarbete har i försök inletts med reflexmärkning av renar i i syfte att nedbringa antalet renolyckor i trafiken. Vidare inledde och tillsammans med berörda polismyndig- heter och länsstyrelser ett samarbete som går ut på att närmare kartlägga renolyckorna. 2.3 Överväganden2.3.1 Undantag från självrisk vid Skälen för mitt förslag: Renolyckor är ett stort trafiksäkerhetsproblem. Därvid är personskadorna särskilt allvarliga och viktiga att motverka. uttalande går ut på att regeringen närmare skall överväga om någon form av särreglering skall införas för trafikdödade renar. Utskottet framhöll dock att det kan finnas behov av någon form av självrisk, inte minst i syfte att stimulera till åtgärder för att nedbringa antalet renolyckor. Ett väsentligt syfte med en självrisk är att ge incitament att nedbringa skaderisker. Nivån på självrisken bör därvid vara sådan att den kan antas ge avsedd effekt.