prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Denna utveckling har också Bilaga 4 omsattsi förbättrade levnadsvillkor. Framstegen har spridit sig från de länder,som lämnat u-landsstodiet, till folkrika och fortfarandefattiga länder som . En fjärdedel av befolkning leverdock alltjämt i djup fattigdom, främst i . De utgör mer än hälften av jordensfattiga. I fortsätter de ekonomiska reformersom initierades i skuldkrisens spår, vilket har lett till kraftigt ökandeprivato kapitolflöden och ekonomisk tillväxt. Även läget beträffandemedellivslängd, undernäring och läskunnighet har förbättrats. Utvecklingenskiljer sig dock avsevärt mellan olika länder och inom länder. BNP per capitoär betydligt högre i än i och . Detto döljer dock att35 % av befolkning lever i djup fattigdom, till följd av enextremt ojämlik inkomstfördelning. Sammantaget lever mer än en miljard människori världen i djup fattigdom, dvs. utan att ens de mest elemenfera behovenuppfylls. En växande skara är på flykt till följd av fattigdom, förtryck, krig,resursufermning eller namrkatostrofer. Handikappade far ofto särskilt illa. Denövervägande delen av världens flyktingar lever i eller undermycket svåra förhållanden. Fattigdom handlar om hunger, undernäring,analfabetism och dålig hälsa. Det är också en fråga om osäkerhet, maktlöshetoch förtryck. Inte minst handlar det om kvinnans svaga ställning i förhållandetill mannen och barnens utsatthet i förhållande till de vuxna. Utvecklinghandlar om att ge människor möjligheter att av egen kraft förbättra sina liv -en frigörelse från fattigdomens tyranni och förnedring. Måloch medel i det svenska utvecklingssamarbetet Huvudmåletoch de biståndspolitiska målen - de fattigas rätt till utveckling Detöverordnade målet för det svenska utvecklingssamarbetet är att höja de fattigafolkens levnadsnivå. I begreppet levnadsnivå innefattos människors möjligheteratt på ett fömtsägbart och säkert sätt livnära sig, att ha god hälsa ochtillgång till utbildning och annan social service. Utvecklingssamarbete handlarom att storka människors och samhällens förmåga att själva utforma sin ochkommande generationers framtid. De av fastslagna målen - svensktutvecklingssamarbete skall bidra till resurstillväxt, ekonomisk och politisksjälvsfendighet, ekonomisk och social utjänming, demokratisk samhällsutvecklingsamt en framsynt hushållning med naturresurser och omsorg om miljön-kompletterar och förstorker varandra i det övergripande syftet att minskafattigdomen och skapa rättvisare levnadsvUlkor för fattiga människor. Fattigdomens börda bärs oproportionerligt ttingt avkvinnor. Misshushållningen med kvinnliga resurser och kvinnors svaga stollning utgör allvarliga hinder för u-länderaas utveckling. För att betona dessa 42 frågori det internationella utvecklingssamarbetet, avser regeringen att tillsammans med riksdagspartieraa se över de bisfendspolitiska Prop.1994/95:100 målformuleringaraa. Utvecklingssamarbetet skall främja ökadjämsfeUcUiet Bilaga 4 mellan kvinnor och män. Medeli kampen mot fattigdomen Ingetland har kraftigt kunnat minska fattigdomen uton av ekonomisktillväxt. Den mängd resurser som ett samhälle kan generera för att satsa påhälsa, utbildning, sociala försäkringssystem och andra insatser som påverkarmäimiskors levnadsnivåer är också direkt förknippad med den totala mängdenresurser som skapas i ekonomin. Ekonomisk tillväxt underlätfer vidarerättsstotens och demokratins utveckling i vid mening. En ökad samsyn på vilka faktorer som är avbetydelse för ekonomisk tillväxt har vuxit fram under det senaste årtiondet,bl.a. tock vare erfarenheterna från ett antol , många i östra ,som lyckats i sina utvecklingsansträngningar. För att uppnå varaktig ekonomisktillväxt krävs investeringar. En politisk ledning som har legimitet och enkompetent stotsförvaltning och ett trovärdigt regelverk till sitt förfogandeoch som för en ekonomisk politik som syftar till makroekonomisk stabilitet,bidrar till att reducera osäkerhet och skapa fömtsättningar för långsiktigplanering och privato investeringar. Offentliga satsningar på infrastmkturbidrar till att öka avkastningen på, och därmed också ofto omfattningen avinvesteringar i ekonomin. Erfarenheten visar att nivån på det inhemskasparandet är av avgörande betydelse för tillväxttokten. Makroekonomiskstobilitet främjar ökat sparande. Åtgärder som ökar förtroendet förbankväsendet och som gör det åtkomligt för nya kategorier av sparare är ocksåen föratsättning för ökat inhemskt fmansiellt sparande. I så gott som allau-länder är dock det inhemska sparandet otillräckligt för nödvändigainvesteringar. Dessa måste därför delvis finansieras med utländskt kapital,dvs. privato flöden eller bisfend i form av gåvor eller förmånliga krediter. Erfarenheten visar att tillgången på s.k.humankapitol, dvs. mänskliga resurser, är av central vikt för att förklara varförvissa ekonomier uppnår tillväxt och inte andra. Insikten växer sig alltstorkare om att människors utbildning, hälsa och möjlighet att delto iutvecklingsprocessen inte bara är mål i sig utan även medel för att ytterligarehöja potentialen för tillväxt. I de som lyckats i sinautvecklingsansträngningar synes höjningen i tillväxttokten i många fall haföregåtts av satsningar på breda, gmndläggande utbildnings- och hälsoprogram. En effektiv användning av resurser kommer oftosttill sfend där marknader tillåts existera uton inblandning från stoten. Men då marknader saknas, eller inte uppfyller sin funktion på ett effektivt sätt, finns det skäl för staten att intervenera, t.ex. på miljöområdet. Detto kräver dock bl.a. att det finns kompetens och kapacitet i stotsförvaltningen att handha interventioner på ett utvecklingsfrämjande sätt. Erfarenheten visar att statsförvaltningens kompetens också är av central betydelse för att stoten skall kunna fungera som en rättstot. Tillgång på kompetent arbetskraft krävs inte bara i statligainstitutioner uton även inom företag, bl.a. som Prop. 1994/95:100 kanaler föröverförande av tekniskt kunnade från utiandet. Högre Bilaga 4 utbildningoch forskning är således viktiga instmment för att stot och näringsliv skallkunna fimgera effektivt och bidra till ekonomisk tillväxt. 1 analyser av ekonomisk aktivitet i olika ekonomierstuderas oftost hushåll, sällan individer. Skillnaden mellan kvinnor och mänhar bl.a. därför uppmärksammats i otillräcklig omfattning. Ökad kunskap ochmedvetenhet om kvinnors aktiviteter och bidrag till den ekonomiska och socialautvecklingen sferker fömtsättningama för att kvinnors potential skall kunnautnyttjas effektivare. Den kan därmed, i högre omfattning än , bidratill ekonomisk tillväxt, som kvinnors sfeUning sferks och välfärdenhöjs för alla. Länder som uppnått ekonomisk tillväxt har iflerfelet fall stimulerat sin export och i högre omfattning än andra u-länderfört en relativt sett öppen och liberal utrikeshandelspolitik. Insatser somökar deltogande i världshandeln är därför viktiga beståndsdelar i ensamlad u-landspolitik. Jordbmkssektorn är den viktigaste sektora i flerfeletu-länder och den sektor i vilken flest människor är sysselsatfe. En politikmåste föras som ger jordbmket fömtsättningar att öka sin produktion,skapar sysselsättning och som främjar miljömässigt hållbara produktionssätt. Erfarenheten visar att det inte behöver rådamotsättning mellan åtgärder som syftor till att skapa ekonomisk tillväxt ochåtgärder som syftor till att skydda miljön. Fattiga människor som lever i envärld med stor osäkerhet om framtida möjligheter att försörja sig, tvingas oftovälja kortsiktiga lösningar för sitt handlande med negativ återverkan påmiljön. Tillväxt, som reducerar fattigdom, i kombination med andra åtgärder somreducerar människors osäkerhet , kan därför leda tillförändringar i människors beteende som skonar miljön. Ökad integration avmiljöhänsyn i åtgärder som syftor till att åstadkomma ekonomisk tillväxt ärdock påkallad. Många exempel finns som visar att högbefolkningstillväxt försämrar möjligheterna att uppnå tillväxt i percapito-termer. Detto beror inte bara på att tillgängliga resurser måste delaspå fler, uton i många fall även på att befolkningstillväxten i sig kan hanegativa effekter på miljö och naturresurser. Fattigdomens spridning och djup i ett land bestomsinte bara av hur mycket resurser som finns att tillgå per individ i ekonominuton också av hur resurserna är fördelade. Fattigdomen är ojämnt fördelad bådemellan och inom nationer. Även i ekonomier med väl fungerande marknader färgasfördelningen i hög grad av de historiska föratsättningaraa. För att förståskälen till varför olika grapper av människor är fattiga krävs en analys avolika målgmppers sittiation, där institutionella hinder liksom kulturella,sociala, ekonomiska och politiska faktorer identifieras och uppmärksammas.Behovet av att även studera fördelningen inom familjen, dvs. både mellan kvinnoroch män och mellan olika generationer uppmärksammas allt mer. En ökad kunskap om inkomstfördelningen och dessbestämningsfaktorer är av central betydelse för en bedömning av hur ekonomiskt-politiska 44 reformprogramoch projekt och program inom utvecklingssamarbetet återverkar på fattigdomens spridning och djup. Analysen av Prop.1994/95:100 fördelningsaspektema måste innefatto ett långsiktigtperspektiv där Bilaga 4 samspelet mellan ekonomisk tillväxt, inkomstfördelning,befolkningsutveckling och en hållbar utveckling åskådliggörs. Det finns inga generella lösningar påfattigdomsproblemet som är giltiga för alla . Den mest ändamålsenligautvecklingspolitiken måste utgå från de föratsättningar som råder i respektiveland och anpassas varefter dessa förändras. Inom utvecklingssamarbetet måstesammansättningen av åtgärder på motsvarande sätt vara flexibel och förändras itokt med fömtsättningarna. Ett dynamiskt, långsiktigt landstrategiskt angreppssättkrävs, där länkarna till huvudmålet, minskning av fattigdomen, klariäggs. För att åtgärda och förebygga den fattigdom somskapats som ett resultat av katastrofer och konflikter krävs ofta fler verktygän de som normalt inkluderas i det långsiktiga utvecklingssamarbetet.Regeringen betonar behovet av en helhetssyn i utrikespolitiken och i detinternationella samfundets agerande. Stöd till den demokratiska utvecklingenoch skyddet av mänskliga rättigheter är av central betydelse. I länder, som uppnått en viss grad av utveckling,har utvecklingssamarbetet ofta en viktig katolytisk roll att fylla för attbredda vägen för ökade privata flöden och investeringar. Här kan förmånligakrediter spela en viktig roll. När det gäller det långsiktiga utvecklingssamarbeteti de fattigaste samarbetsländema betonar regeringen behovet av att på djupetbelysa fattigdomens orsaker inte bara på landnivå utan även på målgmppsnivå.Det analysarbete som bedrivs inom SIDA, liksom i (, DAC), och EU, kommer att utgöraviktiga bidrag till en samlad fattigdomsstrategi. Regeringen avser attåterkomma till om arbetet med dessa frågor. Minskaderesurser och ökad koncentration Dettotala nettoresursflödet till ökade enligt DAC från 153 miljarder år1992 till 160 miljarder \fS dollar , den högsto nivån . Ökningenförklaras av en kraftig ökning av privato investeringar och ett återapptagandeav den kommersiella långivningen till främst , men också Latinamerika.Krisdrabbade, skuldsatto låginkomstländer erhåller endast en försumbar andel avdessa flöden. De är fortfarande mycket beroende av bisfend. DAC-statistiken visar att de totala bisfendsflödenaminskade , från 61 miljarder till . Bisfendets andel av de totala resursflödena till u-ländema fortsätter således att minska. har den andel som avsätts för långsiktigt utvecklingssamarbete minskat till förmån för en ökad andel katastroftiistånd. , som varit det störste biståndsgivaren, stod för 45 omkring halva minskningeni det totola bisfendsflödet. den störsto givaren medutbetolningar på . 1994/95:100 innehade nionde plats med . Biståndets andel av DAC-länderaasbmttonationalinkomst (BNI) minskade från till . Enså låg notering har inte gjorts mer än en gång (1973) sedan 1950-toIet. EndastNorge, , och Nederländeraa uppfyUde FN:s mål att minst 0,avBNI skall avsättos till intemationellt utvecklingssamarbete i de industrielltutvecklade ländema. uppnådde den högsto nivån av BNI, medanSverige nådde . Fr.o.m. budgeferet 1995/96 föreslår regeringen attresurseraa för intemationellt utvecklingssamarbete bibehålles nominelltoförändrade på t.o.m. budgeferet 1998. Förbudgeferet 1995/96 beräknas detto utgöra av BNI. Ambitionen är attSverige åter skall uppnå målet av BNI, när de stotsfinansiellafömtsättningarna föreligger. Internationellt kommer regeringen att med kraftfortsätto verka för uppfyllandet av FN:s mål att i-länderaa skall avsätta minst0,av BNI till interaationellt utvecklingssamarbete. I syfte att förstärka fattigdomsinriktningen avserregeringen att koncentrera det svenska utvecklingssamarbetet till färreländer och att försferka långsiktigheten i samarbetet. Regeringen avser attäven på det internationella planet verka för ökad fattigdomsorientering. Kreditvärdiga länder, som uppnått en relativt högutvecklingsnivå, bör inte erhålla omfattande gåvobistånd. Härmed avses framförallt mer utvecklade länder i Ost- och samt i . På siktbör det långsiktiga gåvobiståndet till dessa länder avslutos och samarbetetutvecklas i andra former. Fattiga, men kreditvärdiga, länder har under senareår erhållit ett starkt ökat flöde av privata lån och investeringar. Biståndetsrelativa betydelse för resursflödet har således minskat. Till denna kategorihör framför allt de stora med och i spetsen.Samtidigt finns många av världens absolut fattiga i dessa länder. Bisfendet böri ökad utsträckning inriktas på överföring av kunskaper och teknologi samtnyskapande insatser till förmån för socialt eftersätto gmpper. I många fall börinsatser för att sferka en demokratisk utveckling vara prioriterade. För fattiga, mindre kreditvärdiga länder ökar däremotbehoven av bistånd. I denna grapp finns flertalet svenska programländer. Detinternationella biståndet bör i ännu högre grad än gå till dessaländer. kommer i förhandlingarna om ny påfyllnad för att verka föratt en hög andel allokeras till . Viktigt är också att verka för attdessa länder återvinner sin kreditvärdighet så att de kan attrahera utländskaprivata resurser. Mottagarensansvar och givarens roll Avgörandeför humvida utvecklingssamarbetet skall kurma nå avsedda resultat äransvarstagandet för den egna utvecklingen och den politiska viljan imottagarlandet att uppfylla vissa fömtsättningar avseende mänskligarättigheter, demokrati, ekonomisk politik m.m. Av stor vikt äratt givare och mottogare är överens om dessa fömtsättningar. Dialog Prop.1994/95:100 och förtroende mellan givare och mottogare är därför nödvändigt.Bilaga 4 Avvikelser från överenskomna föratsättningar bör tos upp i dialogenmen också, om nödvändigt, påverka utbetolning av bisfend. I den internationellapolicyutvecklingen diskuteras olika vägar att försferka incitomenten iutvecklingssamarbetet. Regeringen anser att denna diskussion bör fördjupas isyfte att bidra till ökat ansvarstogande i mottagarländerna. fömtsatts insikt, realism ochlångsiktighet från givaraa. Genomslaget för givarnas krav storks om de kanuppträda gemensamt. Givarna måste också avsfe från alltför mångskiftonde ochdetaljerade krav. Ökad koncentration och samordning är fömtsättningar för attmottagarna skall ha möjlighet att samarbeto effektivt med givarna.Bisfendsformer som sektorstöd och programbistånd, vilka ofto är merlättadministrerade både för givare och mottogare, kräver dock ökad samverkanoch samsyn i analys och uppföljning. Framsteg har gjorts, bl.a. inom ramen förVärldsbankens Special Program for Assistonce to Sub-Saharan (SPA). DAC:sarbete med att to fram sammanhållna riktlinjer för bästa biståndsmetodik bör fåstort genomslag bland givaraa. ledande roll i givarsamordningenhar alltmer storkts och samsynen om utvecklingens villkor har ökat under detsenaste årtiondet. Reformer av FN-systemet, och särskilt av UNDP, ökarfömtsättningarna för FN att spela en viktig roll i biståndssamordningen. Det ärregeringens avsikt att öka ambitionerna att utveckla och påverka det omfattandepolicyarbete som bedrivs internationellt. inträde i EU ger vidgademöjligheter att verka i denna riktning. Detsvenska samhället i utvecklingssamarbetet Vadsom händer i angår oss direkt. Biståndet bygger på en bredförankring i det svenska samhället. Solidariteten med fattiga människor ärgmnden för bistånd. Den interaationella solidariteten finner ökat stöd om viockså värnar om solidariteten mellan medborgare i . Också biståndets resultatär en central fråga för biståndsopinionen. Regeringen och biståndsförvaltningenbör genom saklig information stimulera intresse och bygga upp insikt omfrågoraas natur och vikten av vårt bidrag. I förankringen av biståndet i det svenska samhällethar enskilda människor den avgörande betydelsen. En mycket stor del av Sverigesbistånd kanaliseras via enskilda organisationer. Den främsto anledningen är attenskilda organisationer är bra på att genomföra insatser i samband medkatostrofer, nå eftersätto grapper och bidra till att bygga ett pluralistisktsamhälle. Genom dessa insatser får också många människor i direktkontakt med frågorna. Detta är ett ovärderligt stöd för hela det svenskautvecklingssamarbetet. Erfarenheter och resurser i hela det svenskasamhället har en mycket viktig uppgift i den snabba moderaiserings- ochutvecklingsprocess som pågår i , oavsett om kunskapsöverföringar ochsamarbete finansierasav bistånd, tar formen av handel och direktinvesteringar eller Prop.1994/95:100 av annat utbyte. Bisfendets katalytiska roll ökar. Regeringenkommer att Bilaga 4 verka för att den svenska resursbasen utnyttjas i detinternationella utvecklingssamarbetet. Återflödet av det stora svenska stödet tillmultilaterala organisationer har varit litet. EU-kommissionensbiståndsverksamhet är därtill en helt ny marknad för svenskt näringsliv.Regeringen kommer att verka för att förbättra svensk kunskap om och tillträdetill dessa marknader. Deviktiga delfrågorna - biståndets roU Mänskligarättigheter, demokrati och en fungerande stat Demokratioch respekt för mänskliga rättigheter har ett självklart egenvärde. Fred,demokrati och utveckling är också ömsesidigt beroende. Utveckling kräver bl.a.säkerhet för människor och företag. Demokratins samhälle kan bättre än andra geökad säkerhet. Fred är det försto villkoret för demokrati. Utvecklingen i södra , där demokrati och fredgjort stora framsteg, är hoppingivande. Framstegen är dock ännu bräckliga.Regeringen avser därför särskilt uppmärksamma två frågor: demokrati ochpolitisk utveckling samt säkerhet, utveckling och konfliktlösning, särskilt isödra . Utvecklingssamarbetet syftar till att stödjamottagarländernas demokratiska utveckling. Avbrott i demokratisk utvecklingeller av regeringar utförda eiler sanktionerade övergrepp mot mänskligarättigheter, kan leda till att vissa typer av samarbete måste upphöra. En öppenoch uppriktig politisk dialog är en namrlig del av utvecklingssamarbetet.Humanitora insatser dominerades tidigare av stöd till dem som kämpade motförtryck. kan en ökande andel gå till stöd för reformering av stater ochtill demokratiskt samhällsbyggande. Svenskt bistånd ges till ett mycket brettspektmm av insatser. Som exempel kan nämnas stöd till väljarregistrering,valövervakning, utorbetonde av gmndlagar, parlament, rättsväsende,polisutbildning, rättshjälp, media, uppbyggnad av enskilda organisationer.Antolet insatser är mycket stort. Regeringen anser att en koncentration påfärre och mer långsiktiga insatser bör eftersträvas. Främjande av mänskligarättigheter berör även reformering av statsförvaltningen och storkandet av detcivila samhället. På båda dessa områden kan biståndet spela en stor roll. Grandläggande för demokrati är respekt för mänskligarättigheter. Kvinnor och män har lika rätt att vara med och formuleraföratsättningama för sin egen framtid. De rapporter om barnens situation som lämnas avvärldens länder till för barnets rättigheter och i enlighet med FN:s konvention om barnens rättigheter skapar underlag för en internationell dialog om vad som bör göras för barnets bästo. Detto är av vikt vid svenska biståndsförhandlingar med enskilda programländer och även för det svenska agerandet i internationella fora. Barndrabbas svårt vid katostrofer och kriser. Detto kommer särskilt att beaktosvid den föresfeende prövningen av svenska och multilaterala Prop.1994/95:100 Aktivt stöd kommer att ges till den FN- Bilaga 4 utredningom barn och väpnade konflikter som bl.a. syffer till att sferka detfolkrättsliga skyddet för bara i krig och att samordna internationella En del av stödet till de enskilda organisationema kanaliserastill grapper som arbetor för barnets rättigheter, bland annat föratt förebygga och motverka barnarbete och baraprostitution. Demokrati bygger på fria val. I länder utondemokratiska traditioner kan stöd utifrån behövas för att upprätthållaprocessens trovärdighet. Behov finns av samordning och av att erfarenheteranalyseras och sprids. Det svenska initiativet för ett internationelltinstittit för demokrati och val har fått brett internationellt stöd. är planerad till , varefter verksamhetenskall kunna ta sin början. Det föreslagna institutets övergripande uppgift börvara att främja hållbar demokrati. En demokrati kräver livskraftiga partier. Många avpartieraa i har svag förankring. Även partier som tidigare haftregeringsmakten tenderar att upplösas efter en valförlust. Detär viktigt att partier företräder bredare intressen än en liten, oftohuvudstodsbaserad elit, inom vilken maktkampen får ett egenvärde. Oppositionensroll är av vitol betydelse. 1 syfte att utreda möjligheterna till bisfend frånorgan, knutna till partier i , till partier i mottagarländerna tillsatteregeringen utredningen om utvidgade insatser för demokratiskuppbyggnad, vars befenkande (Ds 1994:63) Demokratier kräva dessa partier! överlämnadesi och därefter remissbehandlades. Utredningen föreslår dels ett direkt stöd via organmed anknytning till svenska partier, dels att biståndet via enskildaorganisationer öppnas för partinära organ, i syfte att stödja partiuppbyggnad iu-länder och Central-och . Förslaget redovisas närmare under avsnittetUtredningar m.m. Regeringen avser att inleda en försöksverksamhet i huvudsak ienlighet med utredningens förslag. I uppbyggnaden av ett demokratiskt samhälle har deenskilda organisationerna en nyckelroll. Storka folkrörelser ochsammanslutningar bidrar till att aktivera människor och att skydda dem frånövergrepp från staten och andra makthavare. Nya tonkesätt sprids lättore genomorganisationer än genom statliga kampanjer. Kvinnans ställning bör förstärkasgenom integrering i befintiiga stmkturer och genom tillgång till egnasammanslutningar. Ungdomars integrering i samhället sker offe bäst genomfolkrörelser. Stödet genom de svenska enskilda organisationerna är kanske detenskilt viktigaste bidraget från i detto arbete. Även direkt stöd tillinhemska enskilda organisationer i är viktigt i detto sammanhang. Utvecklingssamarbetet bör generellt främjademokratisering av stot och samhälle. En fungerande rättsstot är ett villkor både för skyddet av de mänskliga rättigheterna och för en väl fungerande marknadsekonomi. Grandläggande utbildning för alla är en föratsättning såväl för livaktig demokrati, som för att enskilda organisationer skall kunna bli 49 Ökat privat och kooperativt företogande 4 1994/95. Nr /OO. geralternativ till en dominerande stot. För att öka det folkliga deltogandet Prop. 1994/95:100 behövs en demokratiskt förankrad lokal förvaltning. Satsningarpå mänskliga resurser: hälsa och utbildning Ettsamhälles främsta resurs är och förblir människan. När människan kämpar för sinöverlevnad, uton tillgång till tillräckligt med mat, kläder, hälsovård ochutbildning kan hon inte fullt ut to del i utvecklingsprocessen. En långsiktigt, självbärande utveckling fömtsätteromfattonde investeringar i mänskliga resurser.