prop · GH03147 · 1994-01-01 00:00:00 — Några formella krav på kompetens inom jämställdhetsområdet kan inte formuleras eftersom det inte funnits någon behörighetsgivande utbildning. Den utbildning som finns att tillgå är kortare kurser inom ramen för personalutbildning och kurser inom studieförbund och fackliga organisationer. erbjuder enstaka kurser i kvinnofrågor eller kurser med inriktning mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Bland annat har anordnat kursen Makt och kön för chefer i den egna organisationen, för förvaltningschefer i kommun, för chefer vid och länsarbetsnämnden i . Jämställdhetscentrum vid högskolan i kommer , på uppdrag av , att genomföra en distanskurs Jämställdhet i arbetslivet för jämställdhetshandläggare och ansvariga chefer inom landstingen. Regeringen beviljade projektmedel till för att ta fram en yrkesinriktad jämställdhetsutbildning på universitets-/högskolenivå. Såväl föreningens egna medlemmar som arbetsgivare har efterlyst en sådan utbildning. Avsikten är att inom projektets ram utreda jämställdhetsansvarigas behov av utbildning, inventera utbudet av kurser på högskolenivå och utarbeta en kursplan på grundkursnivå (20 p). En försökskurs planeras . Det är väsentligt att betrakta jämställdhet mellan kvinnor och män som ett kunskapsområde och inte som en fråga om enbart attityder och värderingar på individuell nivå. Grundläggande kunskaper om de förhållanden som råder för kvinnor och män och relationerna dem emellan i arbetslivet och i samhället i övrigt är en förutsättning för att kunna analysera arbetsorganisationen och andra förhållanden på arbetsplatsen ur ett jämställdhetsperspektiv. Sådana kunskaper är också en förutsättning för att kunna analysera problem och förstå de bakomliggande strukturerna i en ojämställd organisation och vidta åtgärder för att motverka dem. Särskilda medel bör därför avsättas för att stödja universitet och högskolor som tar initiativ till att utveckla yrkesinriktade jämställdhetskurser. Kurserna kan ingå som delar i en akademisk utbildning eller vara fristående. Medel för detta beräknas under avsnitt 12, Anslagsfrågor för /95. 11.8Projektmedel Regeringens bedömning: Erfarenheter visar att den projektverksamhet som bedrivits för att stimulera jämställdhetsarbetet på arbetsplatser, i kommuner och organisationer m.fl. varit betydelsefull. Projektmedel för sådan verksamhet bör avsättas för /95. Skälen för regeringens bedömning: I syfte att utveckla och stödja framför allt jämställdhetsarbetet på regional och lokal nivå har under en följd av år projektmedel avsatts i statsbudgeten för att ta fram och pröva nya modeller och metoder i jämställdhetsarbetet. Erfarenheterna visar att det varit ett verksamt medel i jämställdhetspolitiken. Flera projekt har helt eller delvis övergått i ordinarie verksamhet. Projektverksamheten har också bidragit med erfarenheter och kunskap som kunnat spridas och stimulera fler att bedriva ett aktivt jämställdhetsarbete. Erfarenheter från projekten har också givit underlag för mer generella förändringar i arbetssätt och arbetsorganisation, fördelning av resurser m.m. inom myndigheter, företag och organisationer. Även smärre bidrag har stimulerat till utveckling av jämställdhetsarbetet på olika områden. Ofta har ett projektbidrag genererat resurser från andra finansieringskällor både på regional och lokal nivå. Utveckling av modeller och metoder för ett framgångsrikt jämställdhetsarbete bör också i fortsättningen stimuleras med hjälp av särskilda projektmedel. Medel för jämställdhetsprojekt beräknas under avsnitt 12, Anslagsfrågor för /95. 12 Anslagsfrågor för /95 Femte huvudtiteln 1993/94:100 bil. 6 har regeringen, i avvaktan på särskild propo- sition i ämnet, för /95 under angivna anslagsrubriker beräknat följande belopp: A 3. Bidrag till föräldraförsäkringen, 2 . Särskilda jämställdhetsåtgärder, . Vi tar nu upp dessa frågor. Familjer och barn A 3. Bidrag till föräldraförsäkringen 1992/93Utgift 2 583 000 000 1993/94Anslag 2 759 500 000 1994/95Förslag 2 738 000 000 beräknar - vid oförändrade regler - anslagsbehovet för föräldraförsäkringen till utgående från ett antagande om en genomsnittlig löneökning om för . Beräkningarna av det totala antalet ersatta dagar baseras på den då föreliggande prognosen från över antalet födda barn. Regeringens överväganden Regeringens förslag att sänka ersättningsnivån för föräldrapenning från av den sjukpenninggrundande inkomsten för tio av de som föräldrapenning kan utges innebär en minskning av försäkringskostnaderna med ca . Efter avdrag på grund av minskade skatteintäkter blir nettobesparingen . Den del av skattebortfallet som faller på kommunsektorn för bör regleras i samband med kompletteringsproposition. Förslaget innebär en minskad belastning på anslaget Bidrag till föräldraförsäkringen med ca för helår och för /95 med hälften. På grundval av en ny prognos från över antalet födda barn samt med beaktande av löneutvecklingen jämte det förhållandet att besparingen ger effekt först fr.o.m. beräknas medelsbehovet för /95 till ca . De totala kostnaderna för föräldraförsäkringen (inklusive kostnader för tillfällig föräldrapenning och havandeskapspenning) beräknas till . Vid beräkningen har hänsyn tagits dels till effekterna av regeringens förslag i prop. 1993/94:148 att slopa rätten till s.k. garantidagar fr.o.m. , dels till att särskilda medel motsvarande för informationsinsatser för att öka fäders uttag av föräldrapenning överförs till anslaget G 2. G. Jämställdhetsfrågor G 1. m.m. 1992/93 Utgift 5 963 201 1993/94 Anslag 6 544 000 1994/95 Förslag 8 959 000 Från anslaget betalas kostnader för (JämO) med kansli och för . De övergripande målen för verksamheten framgår av jämställdhetslagen (1991:433) och av förordningen (1991:1438) med instruktion för Jämställd- hetsombudsmannen samt förordningen (1991:1437) med instruktion för . Jämställdhetsombudsmannen I sin enkla anslagsframställning föreslår JämO ingen ändring av verk- samhetsinriktningen. JämO begär ökade resurser för att kunna möta de krav som ställs på myndigheten genom att den nya jämställdhetslagen trätt i kraft . JämO föreslår, i enlighet med vad som framfördes i den fördjupade anslagsframställningen , att organisationen förstärks genom att de medel som anvisar under femte huvudtitelns reservationsanslag G 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder samt två tjänster vid förs över till myndigheten. Av anslagsframställningen framgår vidare att antalet anmälningar om könsdiskriminering under /93 varit något fler (67) än det genomsnittliga antalet (60). Anmälningar som gäller diskriminering i samband med uppsägning, omplacering och arbetsledning har ökat i förhållande till anmälningar om diskriminering vid tjänstetillsättning och anmälningar om lönediskriminering. Tjänstetillsättningsärenden och löneskillnadsärenden rör huvudsakligen arbetsgivare inom offentlig sektor medan övriga anmälningar till största delen rör privata arbetsgivare. Under budgetåret inkom 36 anmälningar som avsåg brist på aktiva åtgärder vilket var en markant ökning jämfört med året innan. De flesta anmälarna begär att JämO skall granska jämställdhetsarbetet generellt. Under /93 har JämO påbörjat undersökningar av hur jäm- ställdhetslagens krav på att arbetsgivare med minst tio anställda skall ha en jämställdhetsplan efterlevs. JämO har genomfört en enkätundersökning och en särskild granskning av 60 företag. Företag som ännu inte har upprättat jämställdhetsplaner kommer att följas upp. Tre rapporter har publicerats. Osynligt och påtagligt är en studie av atti- tyder hos manliga studerande och lektorer vid , Positive Action handlar om jämställdhetsarbete inom EG och Fast i kassan är en studie av dagligvaruhandeln. Jämställdhetsnämnden Jämställdhetsnämndens uppgifter framgår av jämställdhetslagen (1991:433) och av förordningen (1991:1437) med instruktion för . Nämndens resursbehov beräknas inte komma att öka jämfört med anslaget för innevarande budgetår. Regeringens överväganden Sammanfattning Övergripande mål Övergripande mål för JämO för /95 skall vara att främja jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet och verka för att jäm- ställdhetslagens föreskrifter följs. Verksamhetsmål för myndigheten anges i regleringsbrev. Resurser: Ramanslag 1994/95 Planeringsram: 1994/95 1995/96 Resultatbedömning Regeringen bedömer att de resultat som JämO redovisat i den förenklade an- slagsframställningen ligger i linje med de beslut som fattat om verksamhetens innehåll och inriktning. Den förändring som pågår inom myndigheten för att förbättra resultatredovisningen och dela upp redovisningen av resursförbrukningen för varje verksamhetsområde är betydelsefull. En utförlig resultatredovisning ger bättre möjligheter för regering och riksdag att utvärdera JämO:s resultat och bedöma de verksamhetsmässiga konsekvenserna av myndighetens prioriteringar. Slutsatser De riktlinjer för verksamheten som lades fast budgetproposition bör gälla även för /95. Genom förslaget i denna proposition, att ändra jämställdhetslagens bestämmelse om att reglerna om det aktiva jämställdhetsarbetet och om jämställdhetsplan får ersättas av andra regler i kollektivavtal så att lagens regler alltid skall iakttas, utökas området för JämO:s tillsynsansvar. JämO får därmed befogenheter att övervaka hela tillämpningsområdet för jämställdhetslagen och tillsynen begränsas inte som tidigare till områden där kollektivavtal inte finns. Förslaget innebär att JämO i fortsättningen får en mer fullständig överblick över situationen på arbetsmarknaden och bättre underlag för att driva på utvecklingen av jämställdhetsarbetet. Det är dock viktigt att understryka att parterna på arbetsmarknaden fortfarande bör ha huvudansvaret för att driva ett aktivt arbete för jämställdhet på arbetsplatserna. I betänkande påtalas att en förstärkning av JämO:s resurser bör övervägas som ett led i strävandena att komma till rätta med lönediskrimineringen av kvinnor. Utredningens förslag innebär att JämO bör tillföras ökade resurser för arbete med lönefrågor. Vidare bör JämO:s insatser vad gäller information om jämställdhetslagens krav och likalöneprincipens innebörd intensifieras. har funnit att jämställdhetslagens krav på rättvisa löner för kvinnor inte är tillräckligt kända. Generellt sett saknar såväl allmänheten, enskilda arbetsgivare, fackliga företrädare som forskare tillräcklig kunskap om innehållet i den nya jämställdhetslagen. Regeringen delar bedömning att JämO:s insatser vad gäller information och uppföljning av jämställdhetslagens krav och likalöneprincipens innebörd bör intensifieras och att ökade resurser bör till- föras myndigheten för detta arbete. För de ökade krav på tillsyn som kommer att ställas på JämO utifrån förslaget i denna proposition om ändringar i jämställdhetslagen och ett ökat behov av insatser för arbetet med lönefrågor har regeringen beräknat under ramanslaget. Beloppet är beräknat för att även täcka kostnader för tillfälligt utrednings- och utvecklingsarbete. Förslaget om ändringar i jämställdhetslagen kan medföra ett ökat antal ärenden för . Kostnaderna för en ökad arbetsinsats bedöms kunna täckas inom oförändrad ram. JämO bör få disponera en låneram på i för investeringar i anläggningstillgångar för förvaltningsändamål. Särskilda jämställdhetsåtgärder 1992/93 Utgift 10 750 785Reservation8 909 770 1993/94 Anslag 10 556 000 1994/95 Förslag 21 506 000 Från anslaget betalas kostnader för särskilda jämställdhetsåtgärder som syftar till att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Inom ramen för projektverksamheten som bedrivs med stöd av anslaget prövas nya metoder och modeller i jämställdhetsarbetet. Under /93 har bl.a. beviljats till för projektet vid kvinnomisshandel och ca 2 miljoner för projekt i syfte att motverka sexuella trakasserier i arbetslivet. Övriga prioriterade områden har varit löneskillnader mellan kvinnor och män samt åtgärder i syfte att underlätta för kvinnor och män att kombinera förvärvsarbete med föräldraskap. En särskild satsning har gjorts på projekt som syftar till att stärka jämställdhetsundervisningen i grundutbildningen av journalister. Regeringens överväganden Regeringen beräknar att bör anvisas till Särskilda jäm- ställdhetsåtgärder för /95. har särskilda medel för in- formationsinsatser för att öka fäders uttag av föräldrapenning anvisats under femte huvudtitelns anslag Bidrag till föräldraförsäkring. Dessa medel, som för /95 beräknats till , förs nu över till detta anslag. Ökat uttag av föräldraledighet av fäder är en viktig del i utvecklingen mot jämställdhet och en samordnad resursanvändning för informations- och utvecklingsinsatser på området bör öka effektiviteten. Enligt förslag i denna proposition bör en särskild satsning göras på projektverksamhet i syfte att öka kvinnors inflytande i beslutsfattande för- samlingar. En utökning av anslaget med föreslås för detta. Vidare föreslås en ökning av anslaget med för de åtgärder som planeras i samverkan med näringslivet för att öka andelen kvinnor i chefsbefattningar. Andra områden som föreslås prioriteras under detta anslag är föräldrautbildning direkt riktad till blivande och nyblivna fäder, ett program för jämställdhetsarbetet i kommunerna samt utveckling av kurser i jämställd- hetsfrågor. En särskild satsning föreslås också på projekt i syfte att vidare- utveckla kurser eller kursmoment om kvinnors hälsa som kan ingå i utbildningen av läkare. Länsstyrelserna m.m. Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1993/94:100 bil. 14) föreslagit att 1 anvisas för /95 under förevarande anslag. I denna proposition (avsnitt 11.5) föreslår vi att en funktion som länsexpert för jämställdhetsfrågor inrättas i varje län. Huvuduppgiften skall vara att utifrån de nationella målen för jämställdhetspolitiken och länets jämställd- hetsstrategi främja jämställdhetsarbetet i länet. Kostnaderna för de föreslagna länsexperterna beräknas till . Under förevarande anslag bör för /95 anvisas utöver vad som föreslagits i budgetpropositionen. 13 Författningskommentar 13.1Jämställdhetslagen 2 § I paragrafen görs en redaktionell ändring. Uttrycket "arbete som är lika eller som är att betrakta som likvärdigt" ändras till "arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt". Samma ändring har gjorts i 18 §. Motiveringen till än- dringen behandlas i avsnitt 7.2.2. Vidare har på Lagrådets inrådan paragrafens båda stycken sammanförts till ett stycke. 9 a § Paragrafen är ny. Förslaget har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.2.1-7.2.2). Bestämmelsen innebär att alla större arbetsgivare blir skyldiga att kartlägga förekomsten av löneskillnader mellan kvinnor och män på arbetsplatsen. Kartläggningen skall innefatta en jämförelse av lönerna för kvinnliga och manliga arbetstagare i skilda typer av arbete och för olika kategorier av arbetstagare. Detta anknyter till uttrycken "en viss typ av arbete" och "en viss kategori av arbetstagare" som återfinns i lagens 7 och 9 §§. Innebörden av dessa uttryck behandlas i förarbetena till jäm- ställdhetslag (prop. 1978/79:175 s.135 f.) och har utvecklats närmare i den allmänna motiveringen (avsnitt 7.2.2). Uttrycket "skilda" i detta sammanhang förhindrar inte att kartläggningen omfattar arbetstagare som utför lika eller likvärdigt arbete. För att kunna tjäna sitt syfte att klargöra huruvida osakliga löneskillnader består mellan kvinnor och män på en arbetsplats måste vissa krav ställas på en sådan kartläggning. Som närmare har utvecklats i avsnitt 7.2.2 är visserligen inte avsikten att arbetsgivaren skall vara tvungen att göra en s.k. systematisk arbetsvärdering. Det räcker å andra sidan inte att endast förteckna vilken lön olika arbetstagare av respektive kön har. För att uppfylla kraven på en kart- läggning måste den utföras som en jämförelse dels inom och mellan skilda typer av arbete och dels inom och mellan olika kategorier av arbetstagare. Någon jämförelse mellan grupper av arbetstagare av samma kön behöver inte göras i detta sammanhang. Något krav därutöver på hur kartläggningen i detalj skall genomföras eller på hur redovisningen av den skall göras uppställs dock inte. Av 30 och 33 §§ följer emellertid att JämO för sin tillsyn har rätt att få del av kartläggningen. Det får därför förutsättas att detta sker genom att den tillhandahålls i skriftlig form. Den skriftliga redovisningen kan ske separat eller som en del i jämställdhetsplanen. Av reglerna om samverkan i 2 § följer att kartläggningen skall upprättas i samråd mellan arbetsgivare och arbetstagare. Genom hänvisningen till 2 § framhålls sambandet med den allmänna skyldigheten för såväl arbetsgivare som arbetstagare att verka för jämställdhet i arbetslivet och för att utjämna och förhindra osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män. Kravet för större arbetsgivare på kartläggning av löneskillnader kan ses som en konkretisering av detta i visst avseende, syftande till att stimulera arbetet för att utjämna sådana löneskillnader och ge det en mer framskjuten position i verksamheten på arbetsplatsen. 11 § Paragrafen har ändrats på så sätt att det lagts till att i jämställdhetsplanen skall översiktligt redovisas resultatet av den kartläggning som avses i 9 a § och de åtgärder som motiveras av kartläggningen. Hur denna översiktliga redo- visning närmare skall vara utformad får i stort sett lämnas till den enskilde arbetsgivaren att avgöra. Av den skall dock kunna utläsas vilka åtgärder från arbetsgivarens sida som motiveras av kartläggningen och vilka åtgärder som det i så fall kan bli frågan om. Visar kartläggningen att några löneskillnader inte finns inom en kategori arbetstagare räcker det givetvis att detta konstateras i översikten liksom att några åtgärder för att undanröja sådana skillnader inte behövs. Såsom anförts under 9 a § följer av reglerna om samverkan i 2 § att planen skall upprättas i samråd mellan arbetsgivare och arbetstagare. I den mån planen kan sägas innehålla riktlinjer för arbetsgivarens personalpolitik följer också av 19 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) att arbetsgivaren skall informera en kollektivavtalsslutande arbetstagarorganisation om dessa. På dessa sätt kan också intresset av att arbetstagarparten får kännedom om innehållet i planen tillgodoses. Som påpekats i allmänmotiveringen (avsnitt 7.2.2) bör arbetsgivaren, i likhet med vad som gäller beträffande jämställdhetsplanen, ha en betydande frihet att anpassa redovisningen av kartläggningen till de särskilda förhållanden som råder på arbetsplatsen. För en liten arbetsplats, med en underrepresentation av det ena könet, bör redovisningen kunna göras mindre detaljerad. I det fallet att det inom en kategori arbetstagare endast finns en individ av något av könen bör redovisningen kunna anpassas så att det inte går att utläsa vilken lön just den individen har. På så sätt kan riskerna för att enskilda arbetstagares löner synliggörs elimineras och kraven på integritet tillgodoses. I jämställdhetsplanen skall resultatet av kartläggningen redovisas över- siktligt. Det förutsätts då att det finns en mer utförlig separat redovisning. Arbetsgivaren kan givetvis välja att istället redovisa kartläggningen i sin hel- het i planen och någon separat redovisning av kartläggningen behöver då inte göras. Kravet på att en översiktlig redovisning av kartläggningen skall tas in i jämställdhetsplanen syftar inte till att ge JämO möjlighet att övervaka arbets- givarens lönepolitik eller att kräva att arbetsgivaren skall vidta vissa specifika åtgärder i fråga om lönesättningen för en viss arbetstagare. Syftet är istället att göra arbetsgivaren medveten om förekomsten av eventuella osakliga löneskillnader mellan kvinnor och män på en arbetsplats och att bilda en grund för det aktiva arbetet för att undanröja sådana skillnader. Om JämO skulle finna att det förekommer lönediskriminering i ett enskilt fall kan denna liksom tidi- gare angripas med stöd av 18 §. 12 § Den föreslagna ändringen innebär att en arbetsgivare alltid måste iaktta före- skrifterna i 4-11 §§, oavsett om arbetsgivaren är bunden av kollektivavtal i dessa hänseenden och oavsett vad kollektivavtalet i så fall innehåller. Para- grafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Möjligheten att avskära JämO:s tillsyn genom att i kollektivavtal bestämma andra regler än i lagen för- svinner således. Även om ett kollektivavtal om jämställdhet föreligger påverkar ett sådant dock inte skyldigheterna enligt lagen eller området för JämO:s tillsyn. Detta gäller oavsett om avtalet går längre än lagens regler eller inte eller om det till och med skulle stadga att lagens regler inte skall gälla. Enligt 30 § har JämO tillsyn över att jämställdhetslagen efterlevs och kan enligt 35 § begära vitesföreläggande hos om arbetsgivaren inte följer föreskrifterna om aktiva åtgärder och om jämställdhetsplan. Eftersom dessa föreskrifter enligt förslaget blir tillämpliga oavsett om det finns ett kollektivavtal om jämställdhet eller inte kommer JämO att kunna utöva sin tillsyn över hela arbetsmarknaden. JämO får därigenom också en utsträckt möjlighet att begära in uppgifter från arbetsgivaren enligt 33 §. Det bör i det sammanhanget erinras om den särskilda regel om sekretess hos JämO och hos som finns i 9 kap. 21 § sekretesslagen (1980:100). De kollektivavtal som kan finnas påverkas i princip inte av den föreslagna lagändringen. Avtalens regler om jämställdhet hindrar dock inte JämO:s tillsyn. Mellan de parter som ingått avtalen gäller de givetvis fortfarande och ifråga om brott mot föreskrifterna i ett sådant avtal gäller avtalets respektive . Det skulle således teoretiskt kunna inträffa att, i ett fall då ett kollektivavtal innehåller en reglering som sammanfaller med lagen, en arbetsgivare som underlåter att följa såväl lagens som kollektivavtalets regler både blir skyldig att betala vite enligt jämställdhetslagen och skadestånd för kollektivavtalsbrott. Om detta skulle drabba arbetsgivaren oskäligt hårt kan det givetvis beaktas vid bestämmandet av vitets storlek. En sådan dubbel reglering är inte ny inom arbetsrätten. I ett ärende om tjänstetillsättning inom offentlig verksamhet kan således tillsättningsbeslutet överklagas som det görs gällande att arbetsgivaren brutit mot jämställdhetslagens förbud mot könsdiskriminering vid anställning. Det skulle vidare kunna inträffa fall då en arbetsgivare som vid lagens ikraftträdande är bunden av ett kollektivavtal riskerar att drabbas av skadestånd om han följer ett vitesföreläggande enligt jämställdhetslagen. Som Lagrådet påpekat är en sådan ordning inte tillfredsställande. Det får förutsättas att JämO inte gör en framställning om vitesföreläggande innan arbetsgivaren har haft skäligt rådrum för att undanröja denna risk. 13 § Paragrafen, som reglerar möjligheterna att tillämpa kollektiv- avtal som avviker från jämställdhetslagen också på oorganiserade arbetstagare, blir med den nya regleringen i 12 § överflödig. Paragrafen föreslås därför upphävd. 14 § Paragrafen föreslås upphävd. Syftet med paragrafen i dess ursprungliga lydelse var att tillämpningen av kollektivavtalen - som förutsattes innebära en utveckling och anpassning av lagens grundläggande regler - skulle betraktas som uttryck för god praxis på arbetsmarknaden och bilda mönster när lagens motsvarande regler skulle tillämpas i jämförbara förhållanden. Kollektivavtal skall enligt förslaget vara giltiga även i fortsättningen. Förekomsten av ett sådant avtal inskränker dock inte arbetsgivarens skyldigheter att iaktta lagens föreskrifter om aktiva åtgärder och om jämställdhetsplan. Genom denna förändring blir det istället lagens regler som skall bilda mönster för vad som skall anses åvila arbetsgivaren. Den anvisning som ges i paragrafen blir då inte längre adekvat. Detta hindrar naturligtvis inte att kollektivavtal som går längre än eller som på annat sätt utvecklar lagens regler också i fortsättningen kan tjäna som vägledning vid bedömningen av vad som kan anses som god praxis på arbetsmarknaden. 18 § I paragrafen har gjorts en redaktionell ändring.