prop · GH03210 · 1994-01-01 00:00:00 — Det är uppenbart, men måste tydligen ånyo upprepas, att de ur svenskt perspektiv tämligen stora lantbrukskooperativa företagen, vid en internationell jämförelse framstår som små. Det största svenska lantbrukskooperativa företaget kommer inte ens med bland de tio största i sin bransch i . För bönder och svensk livsmedelsindustri är det av yttersta vikt att man på olika sätt kan rusta sig inför den internationella konkurrens som blir följden av ett EU-- medlemskap men som också kommer om väljer att stå utanför EU. För svenska konsumenter, liksom från sysselsättningssynpunkt, är det av vikt att det finns en konkurrenskraftig svensk livsmedelsindustri baserad på svenska råvaror. En garanti för detta är en effektiv och konkurrenskraftig svensk producentkoope- rativ livsmedelsindustri. LRF utgår ifrån att det inom ramen för konkurrenslagen skapas möjligheter att tillåta federativ samverkan som är tillåten inom EU. skall inte onödigtvis behöva upphöra med verksamheter som bedrivs och som vid ett medlemskap är tillåtna. Lagtekniskt torde detta enklast kunna ske genom att konkurrensverket, om det finns särskilda skäl, får besluta om undantag från förbudet i 6 KL när det gäller avtal om samverkan mellan företag och organisationer inom jordbrukets och trädgårdsnäringens områden. Denna möjlighet bör också vidgas till att omfatta skogssektorn, som inom flera delsektorer pressas av konkurrens från stora koncerner. : Samarbete mellan primärföreningar i dominerande federa- tioner, koncerner eller intressebolag orsakar ur konkurrenssynpunkt skadliga konsekvenser. : Det bör klargöras tydligt att det man nu avser medge undantag för endast skall avse samverkan mellan enskilda lantbrukare och klart lokala föreningar och ej samarbetet mellan de olika primärföreningarna. Det finns ingen anledning varför andra regler än dem som gäller för industrin i övrigt skulle gälla den typen av större primärföreningar eller liknande inom lant- brukskorporationen. Agrifack: Förbudet mot så kallad federativ samverkan samt möjligheten för lantbrukare att fritt leverera sin produkter till vem han eller hon vill, måste ses positivt ur lantbrukarföretagets ekonomiska perspektiv. TCO: Ett undantag från förbud mot samverkan i primärföreningar får inte leda till att konkurrensbegränsande samverkan mellan sådana föreningar också under- lättas. I departementspromemorian görs enligt TCOs mening en rimlig avvägning i dessa hänseenden. 9 Verksamhet som bör omfattas av undantag I konkurrenslagen införs för vissa företag ett undantag från tillämpningen av förbudet i 6 för avtal som avser samverkan om produktion, insamling, för- , försäljning eller därmed sammanhängande verksamhet i fråga om jord- bruks-, skogs- eller trädgårdsprodukter eller inköp av varor eller tjänster för sådan verksamhet. : Organisationen delar arbetsgruppens uppfattning om undantagets begränsningar. Handelns Samarbetsorgan i jordbruksfrågor och livsmedelshandlares- förbund (SSLF): Föreslaget undantag ger även undantag för vidareförädling av produkter. Vi ställer oss tveksamma till om det ska omfattas av undantaget. Samverkan i primärföreningar bör uppmärksammas särskilt vad gäller samverkan betr vidareförädling av produkter dvs vertikal integration. Samverkan i primärföreningar kan när det gäller samverkan betr. inköp, lagring, försäljning etc tillföra mervärden till såväl det enskilda producentföretaget som avnämarföretagen. Ju mer utbyggd förädlingen är desto närmare kommer man den punkt då det finns all anledning att upprätthålla konkurrenslagens bestämmelser. Vi är dock tveksamma till att undantaget även ska omfatta förädling. Primärföre- ningarnas verksamhet innefattar till stor del vidareförädling och produktion av färdiga produkter. Föreningarnas storlek och geografiska utbredning innebär att alla undantag från konkurrensbestämmelserna i sig leder till ökade svårigheter för andra aktörer att etablera konkurrerande verksamhet. Denna effekt är inte nödvändigtvis positiv för de företag man med detta undantag avser skydda, näm- ligen jordbruksföretagen. Det kan i sammanhanget också framföras att den sam- verkan som f.n. sker i primärföreningarna och som även framgent ska få ske inte bara har en lagteknisk aspekt utan även en moralisk som i sig kan få återverk- ningar på hur konkurrensen i verkligheten fungerar. Vi anser att man i undantaget under alla förhållanden måste sätta gränser för vilken förädlingsverksamhet som skall vara tillåten. Dessa gränser bör avse både graden av förädling och de marknadsandelar en förening kan uppnå på sin "rele- vanta marknad". Även i detta avseende finns det anledning att göra jämförelser med gruppundantaget för samverkan mellan detaljhandelsföretag, där det satts gränser både för formerna av samverkan och för vilka marknadsandelar dessa företag får ha för att undantaget i olika avseenden skall få tillämpas. Parallellt med att tar ställning till den nödvändiga ändringen i konkurrenslagen (som öppnar möjligheten för gruppundantaget) bör regeringen således ta fram underlag för sådana avgränsningar. Om undantaget skrivs in direkt i lagen enligt den av departementet förordade modellen är det fortfarande nödvändigt att sådana avgränsningar görs, vilket i så fall får ske direkt i lagen. LRF: Utgångspunkten är att det här är fråga om marknadstillträde - i olika for- mer - för medlemmarna 1 föreningarna och att undantag är motiverat för samtliga verksamheter/samverkansformer i "primärföreningarna" som formaljuridiskt sett anses konkurrensbegränsande. Den angivna lagtexten i 18 b första stycket, 1 och 2 synes i sak täcka in erforderliga behov, bortsett från vad som nedan anges om gemensamma försäljningspriser. : Samverkan mellan olika företag i fråga om ledning kan också orsaka ur konkurrenssynpunkt skadliga konsekvenser. Det finns anledning att upp- märksamma de stadgar och avtal som förekommer. Dessa bör syfta till att reglera affärsförhållandena på ett adekvat sätt och ej till att låsa parterna prohibitivt. Avtal som syftar till att anpassa produktionens storlek till marknadens behov är motiverade i erfordlig omfattning i en avreglerad marknad. Nuvarande situation inom äggbranschen kan utgöra exempel på konsekvenser som uppstår genom politiska ingripanden. har genom djurskyddslagen fatta beslut som begränsar produktionens omfattning. Genom införselavgifter och veterinära importrestriktioner begränsas också möjligheterna för import. Restriktionerna för äggproduktionen leder till en bristsituation. Regeringen har beslutat föreslå att genomföra förbud mot den mest effektiva och hygieniska produktionsformen av ägg. Därigenom påtvingas konsumenterna sämre livsmedel till högre priser som efterfrågas bara i begränsad omfattning. Det går tvärt emot livsmedelspolitiska beslut att producenterna endast skall ersättas för efterfrågade varor och tjänster. I detta läge är det viktigt att producenterna ej är bundna till leveransavtal som innebär längre varaktighet och högre straffsanktioner än vad som är motiverat av de konsekvenser som uppkommer för primärföreningarna om producenten vill sälja sina produkter på annat sätt. Likaså är det angeläget att samverkan, mellan de olika företag som har intresse- eller ägargemenskap, ej utnyttjas för riktade åtgärder såväl vid inköp som försäljning. 10 Begränsningar i undantaget Vissa begränsningar görs i undantaget, i huvudsak enligt följande. Förbudet i 6 KL skall fortsatt vara tillämpligt vad avser avtal som förhindrar eller försvårar medlemmarnas fria rörlighet på marknaden. Undantag från förbudets tillämplighet görs inte heller för avtal som innebär att försäljningspriser direkt eller indirekt fastställs på varor som produceras om inte fastställandet av försäljningspriser är en nödvändig följd av föreningens verksamhet i övrigt, utom vad avser samverkan om försäljning, eller samverkan i föreningen bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, och fastställandet av försäljningspriser är nödvändigt för att uppnå ett sådant resultat. Från förbudet i 19 KL görs inget undantag. : Det är viktigt att man noga avgränsar den verksamhet som skall undantas och som underlag presenterar en analys av de konkurrensför- delar som samverkan i primärföreningar för med sig. Konsumentberedningen (KoB): Ett undantag från förbud mot samverkan i primär- föreningar måste åtföljas av snäva ramar för dessas uppträdande på marknaden. De av arbetsgruppen föreslagna begränsningarna i undantaget är ett uttryck för ett sådant synsätt. Oklarhet om innebörden av begränsningarna i undantaget råder emellertid och kan leda till alltför vida tolkningar från föreningarnas sida. (): FR delar arbetsgruppens uppfattning om un- dantagets begränsningar. 10.2.2 Avtal som förhindrar eller försvårar medlemmens rörlighet i : Det bör påpelas att undantagen som föreslås i 6 Konkurrenslagen för lantbrukets primärföreningar inte får innbära att det hindrar eller försvårar för enskilda medlemmar att uppträda på marknaden. Konsumentberedningens (KoB): Arbetsgruppen pekar på att regler i föreningarnas stadgar rörande bl.a. inskränkningar i återbetalning av medlemsinsats vid utträde, byte av förening eller till annan köpare motverkar konkurrens. Dessa förhållanden är enligt KoB:s mening oacceptabla. SLU: Lagförslagets förbud mot åtgärder, som förhindrar eller försvårar medlem- marnas fria rörlighet på marknaden, begränsar effektiviteten inom de lantbruk- skooperativa företagen till en sådan grad att svensk produktion och svensk lant- brukskooperation hotas. Ett krav om att medlemmen dels ska fritt kunna leverera till (köpa från) vem som helst och när som helst, och dels att han enkelt och snabbt ska kunna skifta medlemskap, är i strid med kooperativt företagande och en inskränkning av lagen om ekonomiska föreningar. Det är en diskriminering av producentkooperativa företag. Förslaget strider mot etablerad teori om näringslivets organisation, härunder dess integration (transaktionskostnadsteori och annan nyinstitutionalistisk teori), i och med att det förskriver att en bestämd integrationsgrad ska gälla, oavsett omständigheterna. Vidare avviker det från det sätt varpå det svenska näringslivet, inklusive livsmedelssektorn, f ör närvarande utvecklar sig. Hur de producentkooperativa företagen ska reglera relationerna mellan medlem- marna och företaget är i stället något som företagen/medlemmarna bör ordna själva, alla utifrån sina specifika förutsättningar. Det innebär att det i vissa fall kan förekomma konkurrens om producenternas leveranser. kan företagen tillämpa leveransplikt, varvid konkurrensen i stället kommer att stå om medlem- skap (icke-medlemskap). Ett generellt krav om fri rörlighet förekommer inte i de länder, som vanligtvis jämföres med och som är/blir de främsta konkurrentländerna, dvs svensk produktion diskrimineras. I utlandet är det ofta en konkurrens om med- lemskap. Ett framträdande exempel är den framgångsrika danska svinslaktsektorn. Där finns överallt leveransplikt - svinuppfödaren förbinder sig att leverera hela sin produktion till den slakteriförening som han är medlem i. Naturligtvis kan han utträda ur föreningen och söka inträde i en annan, varför det i alla fall finns en välfungerande konkurrens. Förhållanden är desamma i mycken annan utländsk lantbrukskooperation, som verkar i en konkurrensutsatt ekonomi. I en situation, där de lantbrukskooperativa föreningarna inte har kännedom om vilka leveranser de får från lantbrukarna, försvåras planeringen av deras verk- samhet. Detta gäller i all synnerhet som de har kvar en mottagningsplikt, dvs måste ta emot all den produktion som medlemmarnas önskar leverera. Därmed kan föreningen inte veta vilka kvantiteter och vilka kvaliteter man får in. Följden blir att en försämrad effektivitet inträffar i produktion, försäljning och alla anslutande funktioner. Det blir omöjligt att skapa en kostnadseffektiv samord- ning, när integrationsgraden mellan lantbrukaren och föreningen måste vara så låg som möjligt. Utredningen berör denna fråga: "Det kan inte heller anses ha någon avgörande be- tydelse för föreningarnas konkurrenskraft på en öppen europeisk marknad att upp- rätthålla ett generellt undantag för avtal som förhindrar medlemmarnas rörlighet." Detta påstående är emellertid inte underbyggt, och det är i strid mot både teoretisk kunskap och empiriska observationer, såväl internationellt som i . Hänvisningen till "EG:s tillämpning av konkurrensreglerna på jordbruksområdet" i den föregående meningen är också felaktig, vilket visas av observationer av lantbrukskooperationen utanför gränser. Effektivitetsnackdelarna till följd av låg integrationsgrad blir desto allvarligare efter hand som konkurrenstrycket ökar. När utländska producenter får mera öppet tillträde till den svenska marknaden, får de svenska producenterna ett handikapp, eftersom de utländska företagen själva kan fastlägga en optimal integrationsgrad. Den rättspraxis, som utvecklats i , har kunnat fungera, eftersom den svenska marknaden ännu inte är helt öppen för utlandskonkurrens. Inom en överskådlig framtid är den emellertid mycket farlig och måste alltså brytas, eftersom den är effektivitets- sänkande men även eftersom den försämrar ägarkontrollen och kapitalbildningen i de lantbrukskooperativa företagen. För att få en tillräckligt stark integration mellan medlem och företag krävs ofta leveransplikt, vissa begränsningar i utträdesvillkoren samt dessutom ett större eller mindre inslag av leveranskon- trakt. Även den teknologiska/ekonomiska utvecklingen medför att nackdelarna med en påtvingad låg integrationsgrad ökar. I näringslivet i övrigt finns en stark tendens mot ökande integration - t ex i verkstadsindustrin. Livsmedelsindustrin kännetecknas av samma bakomliggande faktorer. Det blir allt mera av specialp- roduktion, t ex grödor och köttdjur för specifika förädlingsändamål. dvs köparkategorier med bestämda, avvikande krav ökar i betydelse. Produktionsteknologierna utvecklas så att kostnadseffektiviteten erhålles i mycket speciella anläggningar. Allt detta understryker behovet av att olika produktionsprocesser måste kunna samordnas bäst möjligt till varandra. Med andra ord; det finns transaktionskostnadsekonomiska fördelar i en stark integration mellan primärproducenterna och de första förädlingsstegen i produktionskedjan för livsmedel. Om den svenska lantbrukskooperationen tvingas till att hålla en låg integra- tionsgrad medan konkurrenterna i liksom i utlandet får själva fastställa sin integrationsgrad, får de svenska kooperativa företagen svårt att hävda sig i konkurrensen. Det finns nämligen sådana ekonomiska-teknologiska förhållanden i mycken livsmedelsproduktion att en hög integrationsgrad är starkt effektivitets- skapande. Den starka integrationen är därmed på väg i vilket fall som helst, och frågan är bara vem som kommer att vara huvudman för dessa företag. Om lant- brukarna inte får lov att vara det genom sina kooperativa företag, blir det andra företag, som står för produktionen, varvid kåren av självständiga bönder blir hotad. Ett talande exempel är den amerikanska fjäderfäsektorn. Kooperationen har av hävden svag ställning, men det finns markanta integrationsfördelar i denna pro- duktion. Detta har lett till att av produktionen ligger hos stora börsnoterade företag. Samma utveckling är på väg i den amerikanska fläsksektorn, med av volymen hos storföretag. Även i ses samma tendens i situationer, där lantbrukskooperation inte har lyckats åstadkomma tillräckligt hög integrationsgrad, t ex i , där storföretag står för mellan 33 och 3,(beroende på typ av produktion)7. Till och med i kan motsvarande utveckling nu skymtas, i och med att ett par enskilt ägda slakterier i har börjat tillämpa liknande affärsprinciper. : För att inte skapa onödiga konkurrensbegränsningar stödjer vi förslaget i promemorian om att en samverkan inte bör få begränsa en medlems fria rörlighet på marknaden. : Förbundet stöder förslaget att föreningssamverkan inte skall vara undantagen om den medför bl a att medlemmarnas val av avnämare eller leverantörer inskränks på ett konkurrensförvanskande sätt. Handelns samarbetsorgan i jordbruksfrågor och () m.fl.: De redovisade avtalstyperna bör inte omfattas av undantaget. Enligt vår uppfattning bör man koppla införandet av föreslagen särlagstiftning till ett krav på att föreningarnas stadgar och avtal ovillkorligen ändras så att inga begränsningar betr. t.ex. medlemmars rörlighet finns kvar vid lagens ikraftträdande. : Det är beklagligt att redan i lag skriva kooperationen på näsan genom att ge fortsatt tillämpning av förbudet i 6:e paragrafen konkur- renslagen vad avser avtal som förhindrar eller försvårar medlemmarnas fria rör- lighet på marknaden (paragraf 18b). Enligt vår uppfattningen hade förbudet inte utan fortsatta överväganden bort omfatta medlemmarnas rörlighet eftersom denna ar en grundläggande principfråga. Enligt institutets mening bör emellertid redan nu rörlighetsfrågan kunna få en tillfredsställande principiell lösning om den ersätts av en lydelse i samma lagrum med innebörd att avtalet, förutom uppräknade effekter, även medför att skälig del av vinsten kommer konsumenterna till del. LRF: Frågan om medlems rörlighet måste även ses ur ett föreningsrättsligt per- spektiv då konkurrensfrågan bedöms. Konkurrensen har redan fällt sitt utslag på marknaden genom att föreningen fått de medlemmar den har. I föreningarna gäller fritt in- och utträde. Medlemskapet i en "primärförening" innebär både rättigheter och skyldigheter, även mot tredje man. Medlemmarnas frihet ställs mot föreningens behov av viss stabilitet i medlemsunderlag, råvarufångst och i eget kapital. Anläggningarna och verksamheten i föreningen måste ju betalas. För att effektivt kunna fullgöra sitt ändamål och främja verksamhetens effektivitet måste föreningen kunna knyta medlemmarna till sig genom stadgebindningar och/eller avtal. Medlemmarna har nämligen rätt att i överensstämmelse med likhetsprincipen utnyttja föreningen enligt dess syfte. Att det i många fall är rationellt, inte minst ur konsumentsynpunkt, med en långtgående integration mellan råvaruproduktion och förädling visar de långtgående kontraktsbindningar som finns, inte minst utom- lands, inom t ex fjäderfä- och fläskproduktionen. Det är orimligt att det producentkooperativa företaget skall få sämre möjligheter till sådan integration än andra företagsformer. Det är uppenbart att krav på att medlemmar skall få agera fritt på marknaden svårligen kan kombineras med krav på att en förening inte skall få agera fritt efter marknadsmässiga villkor. Det skall påpekas att på slaktområdet i , och ofta förekommer treårskontrakt. LRF vill vidare med skärpa vända sig mot den begränsning i en ekonomisk förenings handlingsfrihet som ryms i följande citat : "Också skilda erbjudanden, såsom m m som bygger på trohet till föreningen avseende leveranser eller inköp, kan snedvrida konkurrensen på ett sätt som det inte generellt bör medges undantag för." Det är en självklarhet för ett företag att erbjuda trohetspremier och dylikt. Detta är lätt att exemplifiera från andra branscher, t ex försäkringsbolag och oljebolag som ger helkundsrabatter. Det vore förödande om svensk lagstiftning skulle förbjuda sådana affärsmetoder. Det måste ankomma på medlemmarna att i demokratisk ordning fatta beslut om de prissättningsregler man vill tillämpa i sin förening. LRF vänder sig bestämt mot utredningens lättsinniga syn på utbetalning av in- satsmedel. Föreningarna har inget intresse av att i onödan förlänga utbetalningstiden eller att utnyttja ett sådant förfarande i konkurrens- begränsande syfte. Däremot är det absolut nödvändigt att ha ett rimligt skydd mot ett alltför snabbt utflöde av föreningens egna kapital. Det är nödvändigt med en spärregel som gör det möjligt att fördela utbetalningen över . I promemorian heter det bl a: "Ett sådant hinder kan också föreligga om tiden (för utbetalning av insatser) är längre för den som lämnar föreningen och fort- sätter sin verksamhet på egen hand eller genom annan förening än den som helt upphör med sin verksamhet." Ett sådant synsätt är orimligt bl a med utgångspunkt från föreningslagen. De regler som gäller är tillkomna bl a för att skydda kvarvarande medlemmars ekonomiska intressen i föreningen. Det kan inte vara samhällets uppgift att försvåra för kvarvarande medlemmar att samverka. Därför är det fullt rimligt och i många fall helt nödvändigt att kunna tillämpa olika återbetalningsregler beroende på av vilken anledning utträde sker. Det kan också vara värt att uppmärksamma att ett aktiebolag ej behöver betala tillbaka sitt egna kapital. För att uppnå stabilitet i föreningens egna kapital och av borgenärshänsyn och därmed från kreditvärdighetssynpunkt, finns i många föreningar ett behov av en långsammare insatsåterbetalning än föreningslagens dispositiva regel efter medlems avgång. Föreningsrättsligt finns inga begränsningar överhuvudtaget för en förenings möjligheter att fördröja eller förhindra en insatsåter- betalning. Att insatsåterbetalning skall ske på rimliga villkor är en allmän uppfattning inom lantbrukskooperationen. Den ekonomiska föreningens skyldigheter gentemot kunder, borgenärer och med- lemmar enligt ovan måste respekteras konkurrensrättsligt. Detta måste klart kom- ma till uttryck i de nya lagreglerna och/eller motiven. : Den fria rörligheten på marknaden för i vart fall den privata slaktindustrin är avgörande för att en reell konkurrensneutralitet skall kunna upprätthållas. Med dagens komplexa uppläggning av lantbruksföre- tagens verksamhet kan problem uppstå. De flesta föreningar ger en möj- lighet för sina medlemmar att under ett friår pröva andra slaktföretag. Tyvärr har vi upprepade gånger erfarit att friåret kringgärdas av många svårigheter. Mycket vanligt är att den medlem som begär friåret, inte kan räkna med att vissa till produktionen knutna tjänster från föreningen då kan utnyttjas. Vi har talets början upplevt försöken att förhindra utträde ur en slakteriför- ening, genom att hindra uttagande av friår genom att neka tillgång till avelsmaterial, nödvändigt för en framgångsrik slaktsvinsproduktion. Många andra hinder kan säkert påräknas . Det är mycket viktigt att den konkurrensvårdande myndigheten noggrant kan följa denna utveckling. I annat fall kan den fria rörligheten bli kraftigt urholkad. Vår slutsats är att om den fria rörligheten skall kunna hävdas gentemot en primärförening av dess medlemmar måste den konkurrensövervakande myndigheten besitta tillräcklig kompetens om de frågor som kan komma att inskränka rätten till fri rörlighet. Det måste vara uppgift att se till att detta krav uppfylls. : Samverkan mellan olika företag i fråga om ledning kan också orsaka ur konkurrenssynpunkt skadliga konsekvenser. Det finns anledning att upp- märksamma de stadgar och avtal som förekommer. Dessa bör syfta till att reglera affärsförhållandena på ett adekvat sätt och ej till att låsa parterna pro- hibitivt. Avtal som syftar till att anpassa produktionens storlek till marknadens behov är motiverade i erfordlig omfattning i en avreglerad marknad. : Bolaget instämmer givetvis i utredarens förslag innebärande att det ej finns skäl att från tillämpningen av 6 Konkurrenslagen undantaga sådana avtal som förhindrar eller försvårar medlemmens fria rörlighet på mark- naden. Detta innebär att en medlem fritt skall kunna uppsäga sina kontrakt med sin förening och att välja annan avnämare om han så skulle önska. Ej heller skall undantag kunna ges från förbudet att diskriminera en medlem om han ej levererar hela sin produktion till en förening eller att erbjuda honom särskilda rabatter eller bonus mm som binder upp denne och därmed också snedvrider konkur- rensen. : Närmast som en ordningsfråga vill vi fram- hålla att parterna har sina positioner beroende på frivilliga och ömsesidiga kontrakt.