prop · GH03162 · 1994-01-01 00:00:00 — Det är dels ett ansvar som följer av koncessionsinnehavet, dels ett affärsmässigt ansvar som nätägaren har gentemot sina kunder. 8.2.3 Reglerkapacitet på elmarknaden Regeringens förslag: Den systemansvariga myndigheten skall ansvara för en marknad där reglerkraft tillhandahålls på marknadsmässiga och neutrala villkor för bl.a. de aktörer på elmark-naden som saknar egna reglermöjligheter. Svenska kraftnäts rapport för el: Överensstämmer med regeringens förslag. föreslår att en reglerkraftmarknad bör inrättas när regionnäten öppnas för elöverföring. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar förslaget utan invändning. Positiva är bl.a. , , , , och . Negativa till förslaget är , och . , och anser inte att det behövs en reglermarknad i . Reglerkraft kan liksom nu enkelt upphandlas från elproducenterna. Skälen för regeringens förslag: I Svenska kraftnäts systemansvar ingår att ansvara för den slutliga balanseringen av det svenska elsystemet. Detta innebär bl.a. att hantera frekvenshållningen inom landet och kraftbalans gentemot utlandet. Genom reglerkraft i form av momentan och snabbt tillgänglig aktiv effekt balanseras avvikelser mellan avtalade leveranser och den faktiska produktionen och förbrukningen. Utöver detta kan behöva köpa och sälja kraft för att hantera s.k. flaskhalsar och energiförluster på nätet. I reglerprocessen kombineras automatiska och ingrepp. I första hand krävs en automatisk reglering, primärreglering, som tar hand om de mindre variationerna i förbrukningen. Störningar i effektbalansen hanteras med hjälp av momentana störningsreserver. bör på lämpligt sätt, t.ex. genom avtal, försäkra sig om tillgång till tillräckliga reserver för dessa ändamål. De variationer som inte kan av med primärregleringen regleras manuellt, t.ex. genom att öka eller minska på inställningen av aggregat som är i drift eller genom start eller stopp av aggregat. Detta kallas för sekundärreglering. Åtgärderna bör kunna ske inom efter beordring. bör, som tidigare föreslagits (avsnitt 8.2.1), ha möjlighet att mot marknadsmässig ersättning beordra kraftproducenter att vidta sådana åtgärder. skulle på ett effektivt sätt kunna hantera den sekundära regleringen genom en reglermarknad dit producenter och större kunder som kan påverka sin förbrukning lämnar bud på snabb upp- och nedreglering. Endast aktörer som har flexibel produktion eller förbrukning som kan regleras upp eller ned med kort varsel kan delta på en sådan marknad. Med ett sådant system för upphandling av reglerkapacitet skulle insatserna av regleråtgärder ske på frivillig väg och till marknadsbestämda priser. Kraftföretagen kompenserar i stor utsträckning variationerna genom egna åtgärder inom sitt eget balansansvarsområde. Detta är ett affärsmässigt ansvar som inte förändras genom förslagen om Svenska kraftnäts systemansvar. När elmar- knaden öppnas för handel över alla nät kommer dock kunder att kunna köpa kraft från annan än sin nuvarande leverantör. Storkraftnätet kan komma att utnyttjas av aktörer som saknar egna reglermöjligheter. måste elsystemets nödvändiga tekniska och driftadministrativa funktioner upprätthållas. Om inte kraftleverantören enligt avtal svarar för kundens variationer i förbrukningen måste det finnas ett alternativt sätt för kunden att göra rätt för sig i reglerhänseende. Det gäller både vid normala driftförhållanden och vid avbrott i nätöverföring eller produktion, som avbryter leverans av el eller . bör kunna erbjuda reglerkraftstjänster till de kunder som behöver köpa dessa tjänster. Detta är inte minst viktigt för att skapa rimliga förutsättningar för utlandshandeln med el. Det bör vara en uppgift för att ansvara för en marknad där reglerkraft tillhandahålls på neutrala och marknadsmässiga villkor till bl.a. den på elmarknaden som saknar egna reglermöjligheter. Formerna för en sådan marknad för reglerkraft bör utarbetas i samarbete med elmarknadens aktörer. In- riktningen av Svenska kraftnäts arbete bör vara att en marknad för reglerkraft kan starta , dvs. när de nya lagreglerna föreslås träda ikraft. 8.3 Handel med el, m.m. Regeringens bedömning: Elförsäljning i konkurrens skapar goda förutsättningar för en effektiv produktion och distribution av el. En organiserad marknad för el, en kraftbörs, kan ytterligare effektivisera elhandeln. Det är viktigt att den kraftbörs som etableras är neutral och öppen för alla. Svenska kraftnäts rapport för el: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser anser i likhet med att det finns förutsättningar för börshandel med el i . Av dem poängterar flera vikten av att vänta med införandet av en spotmarknadsbörs till det finns ett väldefinierat behov av en sådan. Å andra sidan understryker flera instanser vikten av att en spotmarknadsbörs öppnas från början, så fort näten öppnas för transitering. Vissa instanser, främst detaljdistributörer av el, ställer sig tveksamma till om en börshandel kan fungera i där några få kraftföretag har en dominerande ställning på marknaden. Många remissinstanser betonar fördelarna med en nordisk kraftbörs. Vissa remissinstanser, bl.a. , och , avstyrker förslaget att införa en kraftbörs. Det sker med hänvisning till produktionsoptimeringen. Andra remissinstanser menar att en börs skulle medföra en effektivisering av produktionen. Ett mindre antal remissinstanser har explicit uttalat sig om huvudmannaskapet för en svensk kraftbörs. Bland dem är meningarna delade. Några, bl.a. Finansin- spektionen, och , är negativa till att skulle driva en sådan kraftbörs. Andra, t.ex. Elsäker- hetsverket, REL och KREAB, förutsätter att det är som startar och driver en börs. Skälen för regeringens bedömning: framhåller i rapporten för el flera fördelar med en öppen marknadsplats, en börs, för handel med el i . Ett sådant system skulle bl.a. ge en effektiv prisbildning, en bra informationsspridning och ett synligt elpris. En börs för handel med tillfällig kraft kan enligt inrättas när ett större antal aktörer kommer att uppträda på elmarknaden. En sådan börs bör enligt bedrivas i samverkan med andra nordiska börser. Det förslag till ändringar av ellagen som lämnas i denna proposition medför bl.a. att förutsättningarna för kraftföretagens produktionssamarbete ändras. De överenskommelser som har legat till grund för detta har tidigare beskrivits översiktligt (avsnitt 8.1.3). I stora drag kan företagen genom detta samarbete sägas ha reglerat tre huvudfunktioner inom elsystemet: systemansvaret, deltagarnas leveransförmåga och kostnadsminimeringen av deltagarnas samlade produktion. I beslut om riktlinjer för verksamheten på storkraftnätet anges att systemansvaret skall utövas av . Svenska kraftnäts uppgifter i detta avseende har preciserats ytterligare i de förslag som lämnas ovan (avsnitt 8.2.1). På en konkurrensmarknad blir det en uppgift för de enskilda företagen att inom ramarna för de regler som styr driften av elsystemet svara för att kunderna får el med hög leveranssäkerhet. Genom kostnadsminimering i produktionen - produktionsoptimeringen - har svensk kraftindustri utvecklat en kostnadseffektiv produktion. I ett internationellt perspektiv anses den svenska elmarknaden fungera väl när det gäller att utnyttja de sammantagna produktions- och distributionsresurserna och att leverera el med god leveranssäkerhet till abonnenterna. I rapporten och konsekvenser, vilken är publicerad i departementsstencilen Utredningar om elmarknadsreformen (Ds 1994:2) har tänkbara konsekvenser av elmarknadsreformens inverkan på bl.a. den nuvarande produktion- soptimeringen analyserats. En slutsats i rapporten är att det blir svårt att förena en samkörning mellan producentföretagen som grundar sig på de nuvarande prissättningsprinciperna med en fullt utvecklad konkurrens på elmarknaden. De lagförslag som lämnas i denna proposition innebär att förutsättningar skapas för elhandel i konkurrens. Såväl producenter, återförsäljare som slutför- brukare ges möjligheter att handla el med den som de önskar, både tillfälligt och med långsiktiga åtaganden. Det finns inga skäl att tro att de nya marknadsreglerna på kort sikt kommer att innebära betydande förändringar av handelsmönstret. Säljare och köpare på elmarknaden är i stor utsträckning bundna av långsiktiga kontrakt med varaktighet över /1995, i många fall fram . är det dock sannolikt att kontakterna ökar mellan säljare och köpare som inte har haft möjligheter att sluta avtal på elmarknaden. Det är dock troligt att leveranserna till högspänningskunder även i fortsättningen till den helt övervägande delen kommer att ske genom avtal som sträcker sig över ett eller . Det visar också erfarenheterna från där av omsättningen på spothandelsbörsen utgörs av kunders eller dis- tributörers inköp. Det finns dock flera motiv för kortsiktig elhandel eller handel med s.k. tillfällig kraft vid sidan om den långsiktiga handeln. Som begreppet antyder är det främst fråga om handel med marginell produktion. Det finns huvudsakligen två grupper som har intresse av denna handel, dels producenter som önskar att bl.a. minska kostnaderna för sina kontrakterade leveranser, dels kunder som har en viss flexibilitet i sin förbrukning. De svenska elproducenterna gör stora kostnadsbesparingar genom att köpa och sälja el med varandra. Den viktigaste orsaken till detta är att den svenska elproduktionen består av kraftverk med olika höga produktionskostnader. har handel mellan producenter till största delen skett inom ramen för pro- duktionsoptimeringen. Även om produktionsoptimeringen i sin nuvarande form skulle upphöra torde ett fortsatt utbyte av tillfällig kraft mellan producenter vara ekonomiskt intressant. De enskilda producenterna kommer att kunna fortsätta köpa och sälja tillfällig kraft mellan företagen på affärsmässiga grunder. Det samarbete som finns i gemensamma kraftstationer eller längs älvar där flera kraftföretag äger anläggningar bör kunna fortsätta på samma sätt som . Förutsättningarna för producenter att samarbeta i vattenregleringsföretagen påverkas inte av de här framlagda lagförslagen. Detta gäller även samordningen vid revisionstillfällena av kärnkraftverken. Kunder som kan tänkas ha ett intresse av handel med tillfällig kraft är förutom kraftproducenter sådana som har avkopplingsbara elpannor, och alltså tillgång till alternativ energikällor, och vissa industrikunder som har möjlighet att helt eller delvis förskjuta sin förbrukning till lågpristider. Det är också möjligt att en detaljförsäljare av el väljer att teckna långsiktiga avtal som täcker större delen av behovet och att täcka det övriga behovet genom kortsiktig handel. Ytterligare en kundkategori är kraftproducenter i grannländerna som vill ersätta egen produktion med importerad tillfällig kraft när priserna är lägre än deras rörliga kostnader i produktionen. Begreppet kraftbörs används med olika innebörd. I sin vidaste betydelse innefattar begreppet minst tre typer av organiserade marknader för elhandel. Reglermarknaden används för snabb upp- och nedreglering av kraft främst för att säkerställa frekvensen i systemet. Vidare används reglermarknaden för att undvika överbelastning i nätet. Spotmarknaden är främst ett sätt för producenterna att optimera användingen sina krafttillgångar och minska produktionskostnaderna. Denna handel med tillfällig kraft som avser fysiska leveranser bör på en fri elmarknad utvecklas till att omfatta även andra aktörer än kraftproducenter. Derivatmarknaden är en marknad för riskhantering med standardiserade kontrakt. En kraftbörs som innefattar alla dessa funktioner är således viktig av flera skäl - för elsystemets drift, för Svenska kraftnäts system- och nätansvar samt för elmarknadsaktörernas riskhantering. En sådan kraftbörs skulle ha flera fördelar. En fördel jämfört med en bilateral handel är att transaktionskost- naderna minskar. Vidare ger en kraftbörs en effektiv och synlig prisbildning. Marknadsaktörerna behöver inte leta efter säljare eller köpare, och förhand- lingsproceduren är standardiserad och enkel. Genom en sådan handel kan också en produktionsoptimering ske på ett affärsmässigt och konkurrensneutralt sätt. Också slutförbrukarna skulle kunna delta i denna process, eftersom det i vissa situationer är möjligt att en neddragen förbrukning är mer ekonomisk än ökad produktion. En spotmarknad med handel i faktiska elleveranser har betydelse för både el- systemets effektivitet och för Svenska kraftnäts möjligheter att handha system- ansvaret. En spotmarknad kan effektivt se till att produktionen sker till lägsta kostnad och kan också skapa ett referenspris för den handel som är nödvändig av systemdrifts- och systemsäkerhetsskäl. Som har framhållits bör det vara en uppgift för att ansvara för en marknad där reglerkraft tillhandahålls på marknadsmässiga och neutrala villkor. En framgångsrik etablering av en kraftbörs för spot- och derivatmarknaderna blir beroende av när en sådan efterfrågas av ett större antal marknadsaktörer. En sådan kraftbörs måste för att fylla sitt syfte åtnjuta ett stort förtroende hos dem som utnyttjar den. Det innebär att den måste vara neutral och inte diskriminera några aktörer på elmarknaden. Den måste vara välorganiserad, vilket innebär bl.a. att den skall fungera efter kända, begripliga och allmänt accepterade regler. Ett annat krav är att kraftbörsen har en så stor omsättning och likviditet så att enskilda aktörer inte ges möjlighet att påverka pris- bildningen på börsen. har som systemansvarig en central roll i det svenska elsystemet. En börshandel kommer bl.a. av tekniska skäl att vara nära kopplad till reglermarknaden och elsystemets drift. bör därför med sin kompetens och sina resurser kunna medverka i utvecklingen av en svensk kraftbörs. Vidare är neutral i förhållande till övriga aktörer på elmarknaden. 9 Utrikeshandel med el Handelsutbytet över gränserna är av stor betydelse för de nordiska ländernas elproduktion. Genom handel kan variationerna i konsumtionen och riskerna för driftstörningar utjämnas och kostnaderna för reservkapacitet sänkas. De samlade produktionskostnaderna blir därmed lägre. Grunden för handeln är att olika energikällor utnyttjas för kraftproduktionen i de länder som utbyter kraft. beräknas även handelsutbytet med länder utanför att öka betydligt. Överföringen av kraft till och från sker med hjälp av 20 växelströms- eller likströmsförbindelser. Den totala överföringsförmågan är ca 5 000 MW. har nio elkraftförbindelser med , fem med och sex med . Av de 22 existerande förbindelserna mellan de nordiska länderna går således de flesta mellan och ett annat land. En utbyggnad av utlandsför- bindelserna pågår. En 600 MW förbindelse är under byggnad mellan och (Baltic Cable), och förstärkning planeras av överföringskapaciteten mellan och . Systemen i , , och är hopkopplade med växel- strömsförbindelser och har därmed samma frekvens. Växelströmsförbindelserna har ett direkt inflytande på hela systemets och delsystemens funktion. Driften av växelströmslänkarna är en komplex uppgift som de systemansvariga enheterna i respektive land bör ansvara för tillsammans. Utrikeshandeln med el förutsätter ett samarbete mellan de organisationer som ansvarar för de nationella elsystemen. I har elhandeln utvecklats genom de stora kraftföretagens samarbete inom Nordel (avsnitt 5.5). I de nordiska länderna har tidigare kraftföretagen tillsammans svarat för elbalansen och tillgången till reglerkraft, vilka är nödvändiga funktioner att kontrollera vid handelsutbyte med ett annat lands elsystem. Det är också kraftföretagen som har ägt och förvaltat de kraftledningar över vilka leveranserna skett, såväl utlandsförbindelserna som de anslutande ledningarna. har de nordiska ländernas elmarknader förändrats vilket också har påverkat utrikeshandeln. I och har nätmyndigheter inrättats för att förvalta och driva de nationella högspänningsnäten och utlandsförbindel- serna. I överfördes de statligt ägda utlandsförbindelserna till . Därigenom vidtogs en viktig åtgärd för att möjliggöra en fri utrikeshandel till och från anslutningarna till storkraft- nätet. För flertalet elkunder är det dock inte möjligt att delta i sådan handel eftersom de är anslutna till underliggande nät som ägs och förvaltas av ett kraftföretag. Vidare svarar fortfarande de större kraftföretagen för tillhanda- hållandet av reglerkraft. En avreglerad försäljning av elkraft innebär ändrade förutsättningar för utrikeshandeln med el. Hela det svenska ledningsnätet blir tillgängligt för andra än nätägarna, och dessa får vad gäller överföring av kraft samma ställning som andra företag. kommer som systemansvarig att handha de uppgifter avseende utrikeshandeln som de samverkande kraftföretagen har svarat för. För att systemansvaret skall kunna utövas och leveranssäkerheten i det svenska elsystemet vara hög även med handel över gränserna måste vissa krav ställas på den som utnyttjar möjligheterna till internationell handel. Liknande regler har tidigare tillämpats av kraftföretagen inom ramen för stamnäts- och produktionsoptimeringsavtalen. 9.2 Nätkoncession för utlandsförbindelse Regeringens förslag: Regeringen skall besluta om nätkoncession när ansökan avser utlandsförbindelse. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna tillstyrker utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. tillstyrker utredningens förslag, men påpekar att utredningen inte närmare behandlat formerna för regeringens koncessionsprövning. menar att det bör räcka med att nätmyndigheten hanterar koncessionsprövningen för utlands- förbindelser. Skälen för regeringens förslag: godkände regeringens förslag till riktlinjer för verksamheten med det svenska storkraftnätet (prop. 1991/92:133, bet. 1991/92:NU30, rskr. 1991/92:322). Enligt riktlinjerna skall det svenska storkraftnätet och de statligt ägda utlandsförbindelserna förvaltas av en från kraftproducenterna fristående orga- nisation, . Svenska konsumenter och producenter skall ges möjligheter att sluta avtal om kraftaffärer med andra aktörer utomlands. skall därför äga och förvalta en tillräckligt stor del av utlands- förbindelserna för att tillfredsställa detta behov. Överföringsförbindelserna med utlandet skall ses som en del av storkraftnätet. skall ansvara för utbyggnaden av storkraftnätet och skall uppföra de starkströmsled- ningar m.m. som krävs för en effektiv handel med kraft. Storkraftnätet skall byggas ut i en ekonomiskt lönsam omfattning för att möta efterfrågan på trans- missionstjänster. I propositionen anförde det föredragande statsrådet att principen bör vara att utlandsförbindelserna ägs och förvaltas av , och att villkoren för att upprätta bl.a. nya utlandsförbindelser borde ses över. underströks att koncession kan medges även för utlandsförbindelse i vilken inte är delägare eller på annat sätt disponerar kapacitet. Principen bör vara att skall äga och förvalta en tillräckligt stor del av utlandsförbindelserna för att tillfredsställa svenska producenters och konsumenters möjligheter att sluta avtal om kraftaffärer med köpare och säljare utomlands. föreslår att utlandsförbindelserna i likhet med andra kraftledningar skall omfattas av kravet på nätkoncession. Koncessions- havaren kommer därmed att vara skyldig att på skäliga villkor upplåta ledningen åt annan för överföring av el. Utredningen konstaterar dock att utlands- förbindelserna, i motsats till det nationella storkraftnätet, utgör enstaka och begränsade ledningar till andra marknader, varför kapacitetsbrist och krav på prioriteringar kan väntas bli vanligare beträffande dessa ledningar än beträffande ledningar inom landet. Möjligheten att erbjuda en allmän tillgång till utlandsledningarna på icke diskriminerande villkor kan därför vara beroende av hur stor andel av utlandsförbindelserna som ägs av andra än . Utredningen konstaterar också att det från driftsäkerhetssynpunkt är viktigt att den som är ansvarig för driften av det nationella överföringssystemet, dvs. , också hanterar de utlandsförbindelser som är växelströmsför- bindelser. Ett tillräckligt stort utrymme måste reserveras på dessa ledningar för frekvenshållningen i och i . har till uppgift att bygga ut storkraftnätet och för- bindelserna till andra länder när det bedöms vara samhällsekonomiskt lönsamt. Det kan dock inte uteslutas att även någon annan kommer att vilja anlägga en utlandsledning och därför ansöker om nätkoncession. Det blir enligt utredningens förslag regeringen som i samband med den lämplighetsprövning som alltid skall föregå en koncessionsgivning har att bedöma ansökan bl.a. mot bakgrund av principen att skall äga en tillräckligt stor del av utlandsförbindelserna. förutsätts få tillfälle att yttra sig under beredningen av ett sådant ärende. Utlandsförbindelsernas drift och förvaltning är i flera avseenden av stor betydelse för svenska producenter och konsumenter av el. De skall utgöra transportleder för handeln med el över gränserna. De är också länkar i ett kraftsystemsamarbete och är därmed viktiga för den säkra driften av såväl det svenska systemet som grannländernas system. Utlandsförbindelserna måste planeras och byggas så att de tillgodoser båda dessa behov. förvaltar den svenska andelen av samtliga större utlands- förbindelser med undantag av förbindelserna mellan och som också innehas av . Koncessionsprövningen av en utlandsförbindelse bör göras utifrån ett bredare perspektiv än prövningen av andra nätkoncessioner. Utredningen pekar på ett par skäl till att en sådan särskild bedömning är nödvändig, nämligen dels att en tillräcklig tillgång till utlandsledningarna säkras för alla aktörer, dels att som driftansvarig för det nationella transmissionssystemet också bör hantera utlandsförbindelserna. I avsnitt 8 har regeringen redovisat sina förslag angående Svenska kraftnäts ansvar för driftsäkerheten i det svenska elsystemet. Förslagen innebär jämfört med nuvarande organisation av elsystemet en renodling av ansvarsfördelningen. Det är Svenska kraftnäts uppgift att dels utöva det affärsmässiga ansvaret för storkraftnätets tekniska drift och utnyttjande, dels utöva det koordinerande ansvaret för landets totala elbalans. Av systemansvaret följer att måste ha möjligheter att samordna driften av det svenska elsystemet för att uppnå tillräcklig driftsäkerhet. Det innebär i sin tur att verket bl.a. skall kunna ha ett inflytande på både utbyggnaden av nya förbindelser med andra länder och på dess utnyttjande. Det ligger i Svenska kraftnäts ansvar för elsystemet att träffa avtal om samordning av elbalans med företag som har motsvarande systemansvar i grannländerna. Den långsiktiga leveranssäkerheten hos det svenska elsystemet kan också komma att ställa krav på restriktioner eller särskilda villkor för utbyggnaden av utlandsförbindelserna. I samband med prövningen av ansökan om nätkoncession för utlandsförbindelse bör därför ett flertal faktorer vägas in som exempelvis för- bindelsens betydelse för den allmänna tillgången till överföringskapacitet till utlandet, driftsäkerheten i det svenska elsystemet och den långsiktiga leveranssäkerheten. Regeringen bör besluta om nätkoncession för utlandsförbindelse. En koncession meddelas med bl.a. de villkor för anläggningens utförande och nyttjande som behövs av säkerhetsskäl eller annars behövs från allmän synpunkt. Sådana villlkor bör utformas utifrån de överväganden som har redovisats i detta avsnitt. 9.3 Nätansvarig enhet enligt EG:s eltransiteringsdirektiv Regeringens bedömning: bör ensamt anges som "nätansvarig enhet" enligt den innebörd som anges i EG:s eltransiteringsdirektiv. förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Utredningen föreslår att instruktionen för kompletteras så att det där klart framgår att är en "nätansvarig enhet" enligt EG:s eltransiteringsdirektiv. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser lämnar utredningens förslag utan invändning.