prop · GH0399 · 1994-01-01 00:00:00 — 22 1 st. första 61 meningen 63 1 st. 22 1 st. andra 63 2 st. meningen 63 3 st. 22 1 st. tredje och fjärde meningarna 64 a 1 och 2 st. 22 2 st. 64 a 3 och 4 st. 22 3 st. första 64 a 5 st. meningen 22 3 st. andra 64 b meningen 22 4 st. 64 d 22 5 st. 64 f 1 och 2 st. 22 6 st. 64 f 3 st. 1 st. första meningen av anv. 1 st. första till 22 meningen 1 st. andra meningen av 1 st. andra anv. meningen till 22 och 3 st. 2 och 3 st. av anv. 2 st. till 22 64 h 22 a 64 i 23 64 j 24 64 k 25 Bestämmelser i 26 4 st. 64 l 26 a Bestämmelser i 69 70 1 st. 27 70 2 st. 32 74 33 75 34 1 och 2 st. 76 34 3 st. 76 a 34 a 76 b 1 st. 34 b 76 b 2 st. första meningen 35 76 b 2 st. andra meningen 36 77 37 38 1 och 2 st. 79 38 3 st. 40 1 och 2 st. 40 3 st. 40 4-6 st. 40 7 st. 40 8 st. 40 a 42 1 st. 42 2 st. 44 44 a 1 st. 44 a 2 st. 44 a 3 st. 46 1 st. 46 2 st. 46 kap. 3 st. 46 kap. 4 st. 47 1-4 st. 47 5 st. 1 kap. 1 (1 kap. 6 m). 2 kap. 1 Saknar direkt 3 kap. 4 motsvarighet 3 kap. 8 (1 kap. 1 m). 3 kap. 9 3 kap. 10 1 kap. 1 1 st. 1 och 2 3 kap. 11 1 st. 1 3 kap. 2 10 kap. 11 och 13 samt3 kap. 23 19 kap. 11-13 3 kap. 23 10 kap. 12 1 st. och 3 kap. 12 13 samt 3 kap. 13-15 19 kap. 11-13 3 kap. 19 1 kap. 1 1 st. 2 och 2 3 kap. 20 1 st. 2 3 kap. 23 3 kap. 3 2 st. och 3 kap. 25 9 kap. 1 3 kap. 23 9 kap. 7 3 kap. 22 10 kap. 9 och 13 samt 3 kap. 21 19 kap. 11-13 3 kap. 5 4 kap. 1 och 3 3 kap. 4 4 kap. 1 och 3 3 kap. 6 3 kap. 4 4 kap. 4 3 kap. 7 4 kap. 6 och 7 Saknar motsvarighet (3 1 kap. 16 kap. 3 kap. 24 4-7 m) 4 kap. 2 3 kap. 8 3 kap. 24 3 kap. 9 3 kap. 18 3 kap. 10 Bestämmelser i 3 kap. 11 Bestämmelser i 4 kap. 5 22 kap. 6 3 kap. 2 6 kap. 5 och 9 kap. 2 3 kap. 3 4 kap. 8 3 kap. 12 3 kap. 16 2 kap. 1 3 kap. 14 2 kap. 2 och 3 3 kap. 17 2 kap. 5 Saknar motsvarighet (3 kap. 2 kap. 6 4-7 m) 3 kap. 21 2 kap. 7 7 kap. 1 2 kap. 8 7 kap. 3 1 st. och 5 2 kap. 6 7 kap. 2 7 kap. 3 3 kap. 29 7 kap. 6 1 st. Saknar direkt Saknar motsvarighet (7 motsvarighet kap. m). (2 kap. 2-6 m). 7 kap. 3 2 st. 2 kap. 5 7 kap. 7 7 kap. 5 Saknar direkt 7 kap. 4 st. motsvarighet (2 kap. 2-6 m). 13 kap. 4 3 kap. 28 7 kap. 6 och 13 kap. 24 1 kap. 13 och 2 kap. 8 25 2 kap. 7 7 kap. 6 7 kap. 6 , 11 kap. 8 6 kap. 7 och Saknar direkt 13 kap. 24 och 25 motsvarighet 9 kap. 5 och 6 (6 kap. 7 och 8 m). 9 kap. 8 och 13 kap. 6 kap. 7 och 8 28 10 kap. 12 och 13 kap. 4 kap. 7 27 13 kap. 15 5 kap. 1 11 kap. 8 och 5 kap. 2 och 3 samt 9 13 kap. 26 2-7 5 kap. 11 1 11 kap. 2 5 kap. 11 3 11 kap. 5 5 kap. 11 6 11 kap. 3 och 4 och 8 kap. 17 5 kap. 5 Saknar motsvarighet (11 5 kap. 5-8 (samt 11 kap. m) 3 m). Bestämmelser i 8 kap. 4 1 st. 4 och 19 samt 5 kap. 6 och 11 2 11 kap. 2, 3 och 5 5 kap. 6 (och 11 m) 9 kap. 4 5 kap. 8 (samt 6 m Bestämmelser i och 11 m) 5 kap. 7 (och 11 m) 11 kap. 4 5 kap. 4 11 kap. 5-7 5 kap. 7 (och 11 m) 5 kap. 1 8 kap. 1 och 3 5 kap. 9 8 och 11 4 8 kap. 8 , 10 kap. 10 5 kap. 2, 3, 5 och 6 och 13 (samt 11 m) samt 19 kap. 11-13 5 kap. 10 2 (samt 5 i13 kap. 16 förslaget till ny 13 kap. 18 mervärdesskatteförordning)13 kap. 16 och 20 5 kap. 9 2 st. 13 kap. 21 Saknar motsvarighet (5 13 kap. 19 kap. m). 13 kap. 22 5 kap. 10 1 13 kap. 23 8 kap. 4 1 st. 1 6 kap. 2 8 kap. 4 1 st. 2 6 kap. 1 8 kap. 4 1 st. 5 och 2 6 kap. 4 st. 6 kap. 3 8 kap. 2 och 7 6 kap. 6 16 kap. 4 1 kap. 16 8 kap. 5 och 17 1 kap. 3 och 4 1 kap. 3 3 st. 8 kap. 5 och 18 1 kap. 3 2 st. 8 kap. 16 13 kap. 3 13 kap. 2 8 kap. 13 1 kap. 8 1 kap. 8 och 8 kap. 2 8 kap. 4 1 st. 3 1 kap. 8 8 kap. 10 1 kap. 8 och 8 kap. 2 8 kap. 11 8 kap. 3 13 kap. 6 8 kap. 1 2 st. och 9 13 kap. 7 kap. 3 13 kap. 8 13 kap. 9 8 kap. 9 1 13 kap. 10 8 kap. 15 13 kap. 11 8 kap. 9 2 1 kap. 14 8 kap. 15 8 kap. 14 13 kap. 12 8 kap. 12 13 kap. 13 8 kap. 9 3 Bestämmelser i 8 kap. 8 10 kap. 10 och 13 samt 13 kap. 14 19 kap. 11-13 3 kap. 1 Bestämmelser i 1 kap. 6 1 kap. 11 och 12 och 314 kap. 1, 2 och 19 kap. 3 samt 3 kap. 3 19 kap. 13 1 kap. 6 14 kap. 20 1 kap. 11 14 kap. 21 Saknar direkt 14 kap. 22 motsvarighet 14 kap. 23 14 kap. 24 7 kap. 8 14 kap. 1 7 kap. 9 14 kap. 25 14 kap. 26 1 kap. 1 1 st. 2 och 2 14 kap. 1, 2, 19 och 23 1 st. 2 3 kap. 26 14 kap. 27 Saknar direkt motsvarighet 14 kap. 3 (8 kap. 3 m). 14 kap. 28 22 kap. 1 14 kap. 3 och 6 14 kap. 5 och 7 21 kap. 1 14 kap. 8 21 kap. 2 21 kap. 3 14 kap. 9 14 kap. 11 och 12 18 kap. 1 14 kap. 15 18 kap. 2 14 kap. 4 18 kap. 3 Saknar motsvarighet (14 kap. 18 kap. 4 16 m). 14 kap. 18 18 kap. 5 14 kap. 10 18 kap. 6 Saknar direkt 18 kap. 11 motsvarighet (14 kap. 11-13 m). 12 kap. 3 14 kap. 13 18 kap. 7 14 kap. 14 Saknar motsvarighet (18 kap. m) 14 kap. 16 18 kap. 8 14 kap. 17 18 kap. 9 och 22 kap. 3 17 kap. 1 18 kap. 10 17 kap. 2 17 kap. 3 12 kap. 3 , 18 kap. 12 , och 22 kap. 9 17 kap. 4 Bestämmelser i i 17 kap. 5 18 kap. 13 17 kap. 6 och 12 kap. 22 kap. 8 1 22 kap. 2 22 kap. 3 12 kap. 1 22 kap. 4 15 kap. 20 22 kap. 5 15 kap. 2 Föreslås överförd till 15 kap. 3 kommunalskattelagen (1928:370). 15 kap. 4 15 kap. 5 22 kap. 7 Saknar motsvarighet. 15 kap. 6 22 kap. 9 15 kap. 7 10 kap. 6-8 och 19 kap. 15 kap. 8 14 15 kap. 9 10 kap. 5 och 19 kap. 14 15 kap. 10 12 kap. 2 20 kap. 2 st. 15 kap. 11 15 kap. 12 Saknar motsvarighet (22 kap. m) 15 kap. 13 22 kap. 10 15 kap. 14 15 kap. 15 15 kap. 16 15 kap. 17 15 kap. 18 15 kap. 19 16 kap. 1 16 kap. 3 16 kap. 3 16 kap. 12 16 kap. 14 12 kap. 3 16 kap. 6 16 kap. 13 16 kap. 14 12 kap. 3 16 kap. 7 12 kap. 3 16 kap. 8 16 kap. 9 16 kap. 10 16 kap. 11 16 kap. 15 12 kap. 3 20 kap. 1 20 kap. 3 20 kap. 2 1 kap. 1 1 st. 3 och 2 1 st. 3 samt 3 kap. 1 och 31 Infört i resp. kapitel. 3 kap. 31 Saknar direkt motsvarighet (1 kap. 9 m). I utredningsdirektiven (dir. 1990:01) sägs bl.a. att översynen av ML bör så långt möjligt innebära att lagstiftningen i systematiskt hänseende harmoniseras med den ordning som råder inom EG. Det framhålls vidare att ML:s tekniska lösningar i flera fall avviker från den ordning som gäller inom EG. Som exempel nämns om vad som skall anses som export resp. omsättning inom I direktiv till samtliga kommittéer och särskilda utredare angående beaktande av EG-aspekter (dir. 1988:43) anges bl.a., att skall medverka i EFTA:s och EG:s arbete på att avskaffa fysiska, tekniska och fiskala hinder i syfte att så långt möjligt skapa rörlighet för varor, tjänster, människor och kapital i I direktiven uttalar föredragande statsrådet därefter följande. "Mot bakgrund av vad jag nu har redovisat bör de kommittéer och särskilda utredare som har till uppgift att lämna förslag som berör den fria rörligheten för varor, tjänster, människor och kapital eller på annat sätt berör det västeuropeiska integrationsarbetet få direktiv enligt följande. -Kommittéer och särskilda utredare skall undersöka vilken gemensam ordning som i förekommande fall råder inom EG inom det aktuella ämnesområdet och i sina förslag ta tillvara de möjligheter till harmonisering som finns. -Kommittéer och särskilda utredare skall redovisa hur de förslag som läggs fram förhåller sig till EG:s motsvarande regler, direktiv eller förslag till direktiv från . - Om kommitténs eller utredarens förslag skiljer sig härifrån, skall skälen för detta redovisas. -Kommittéer och särskilda utredare skall redovisa de statsfinansiella och övriga samhällsekonomiska effekter som uppkommer av de förslag som läggs fram som innebär anpassning till , direktiv eller förslag till direktiv från . Kommittéerna och utredarna skall i de fall då ökade statsfinansiella kostnader bedöms uppstå lämna förslag till finansiering. På motsvarande sätt skall effekterna av eventuella avvikelser från EG:s regelsystem redovisas." Utredningen har i sitt delbetänkande, SOU 1990:67, beaktat det nu sagda såvitt avser frågan om återbetalning av mervärdesskatt till utländska företagare. I den här redogörelsen behandlas andra direktivbestämmelser för vilka en harmonisering i tekniskt hänseende kan komma att behöva övervägas. Utredningen har haft direkta kontakter med företrädare för . Med hänsyn till redogörelsens syfte redovisas många av bestämmelserna i nära överensstämmelse med sin ordalydelse. Redogörelsen utgår från den engelska versionen av direktivbestämmelserna. Alla hänvisningar till EG-bestämmelser i det följande gäller EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv (77/388/EEC) om inget annat anges. lade 1987 fram ett direktivförslag Removal of fiscal frontiers (COM/87/ 322 final/2 och COM/90/ 182 final). Förslaget betecknas i de följande avsnitten endast som förslag. Så sent som har offentliggjorts ett av antaget direktiv, som grundar sig på det förslaget (dir. 9796/91, FISC 124). Direktivet innehåller bl.a. sådana ändringar av det sjätte mervärdesskattedirektivet som betingas av införandet av den s.k. inre marknaden. Direktivet innehåller dessutom övergångsbestämmelser för tiden - . Dessa övergångsbestämmelser avser emellertid förhållandet vid transaktioner mellan medlemsländerna . Övergångsordningen behandlas i avsnitt 3. Direktivet betecknas fortsättningsvis i allmänhet enbart som direktiv eller ändringsdirektiv. Inledningsvis måste påpekas att EG:s mervärdesskattedirektiv ger bindande anvisningar till medlemsländerna för hur deras mervärdesskattelagstiftning skall vara utformad i olika avseenden. Direktiven innehåller emellertid inte regler som omfattar mervärdesskatten i dess helhet. Vissa frågor lämnas helt eller delvis till medlemsländernas bestämmande. Eftersom det inte är fråga om regler som riktar sig direkt till skattskyldiga, skiljer sig uppbyggnaden av direktiven ofta från uppbyggnaden av en skattelagstiftning. Den i direktiven använda systematiken kan således i motsvarande mån inte användas direkt för en svensk lagstiftning. EG:s huvudprinciper för mervärdesskatten finns i det sjätte mervärdesskatte- direktivet. I avsnitt 2.1 redogörs för några grunddrag i det direktivet. I avsnitt 2.2 redogörs för direktivbestämmelser om avdragsrätten. Direktivbe- stämmelser om export och beskattningsland m.m. behandlas i avsnitt 2.3. I avsnitten 2.4-2.8 behandlas vissa särskilda frågor. 2.1 Några grunddrag i EG:s sjätte mervärdesskattedirektiv Bestämmelserna i direktivet skiljer sig från ML bl.a. på så sätt att regelstrukturen och begreppen är delvis annorlunda. Exempelvis har ML:s begrepp skattskyldig, skattskyldighet och skatteplikt inga exakta motsvarigheter. I den engelska versionen används uttryck som "taxable person", "taxable transactions", "chargeable event", "chargeability of tax" och "persons liable for payment for tax". Den grundläggande bestämmelsen finns i art. 2. Där anges att mervärdesskatt skall tas ut vid tillhandahållandet av varor eller tjänster ("the supply of goods or services"), om de tillhandahålls mot vederlag av en "taxable person". Vidare anges att skatt skall tas ut vid import av varor (införsel). Som "taxable person" anses i princip varje näringsidkare (jfr art. 4 p. 1 och 2). Uttrycket omfattar således även den som inte bedriver en verksamhet för vilken mervärdesskattskyldighet inte föreligger. Uttryckets innebörd överensstämmer närmast med yrkesmässighetsbegreppets i ML. Det bör noteras att en medlemsstat kan behandla företag inom en koncern som en enhet i mervärdesskattehänseende även om företagen är olika personer i civilrättsligt hänseende (se avsnitt 2.8). I direktivets kap. V (art. 5-7) räknas upp vilka slag av transaktioner som skall anses som sådana tillhandahållanden som anges i den nämnda grundbestämmelsen, art. 2., dvs. "supply of goods" (art. 5), "supply of services" (art. 6) och "imports" (art. 7). Rubriken till kapitlet är "Taxable transactions". En lämplig översättning torde vara beskattningsbara transaktioner. Allt efter sitt sammanhang får utläsas om bestämmelser med detta uttryck endast avser sådana transaktioner som inte är skattefria, dvs. inte är undantagna ("exempted") från beskattning enligt kap. X, art. 13-16, "Exemptions". Det kan noteras att de nya varu- och tjänstebegreppen i ML, med något undantag, medför att ML och direktivet överensstämmer. Vad som enligt ML skall anses som tillhandahållanden av varor resp. tjänster motsvarar nämligen för det mesta vad som enligt direktivet skall, eller får, anses utgöra beskattningsbara transaktioner av resp. slag (jfr 7 ML och prop. 1989/90:111 s. 189). Vidare bör det uppmärksammas att enligt direktivet skall, eller får, vissa uttagssituationer jämställas med tillhandahållanden mot vederlag. De är då att anse som beskattningsbara transaktioner. Uttagsbestämmelserna behandlas särskilt i avsnitt 2.1.4. Direktivet ger medlemsstaterna rätt att i vissa fall anse att det inte är något tillhandahållande av varor, när verksamhetstillgångar övergår till annan exempelvis i samband med en företagsöverlåtelse (se närmare art. 5 p. 8)[6]. I kap. VIII (art. 11) finns de allmänna bestämmelserna om vad som skall anses vara beskattningsvärdet ("the taxable amount"). De bestämmelserna har behandlats i Kommitténs för indirekta skatter betänkande Reformerad mervärdesskatt m.m. (SOU 1989:35, del I s. 120 f). I den här framställningen berörs dock särskilt reglerna om beskattningsvärdet vid uttagsbeskattning (se avsnitt 2.1.4). Kap. VII (art. 10) är rubricerat "Chargeable event and chargeability of tax". Med uttrycket "chargeable event" förstås den omständighet ("occurence") varigenom förutsättningarna för att påföra skatt är uppfyllda (art. 10 p. Uttrycket överensstämmer således i princip med den betydelse som uttrycket "skattskyldighetens inträde" har i 4 ML. Det kan anmärkas att lagrådet synes vilja ha bort denna betydelse av ordet skattskyldighet (jfr prop. 1989/90:111 s. 294 f). En möjlig översättning torde kunna vara beskattningsgrundande händelse. Det bör observeras, att uttrycket "chargeable event" inte motsvarar tidpunkten för redovisningsskyldighetens inträde enligt ML. I direktivet anges nämligen särskilt att skatten anses "chargeable" oavsett att betalningstidpunkten kan inträffa . Bestämmelserna tas upp i avsnitt 2.1.2. Kapitlet innehåller bestämmelser om när den beskattningsgrundande händelsen skall anses ha inträffat. I kapitel XII (art. 21) anges vilka personer som är skyldiga att betala skatten ("persons liable for payment for tax"). I det därefter följande kapitlet anges hur denna skyldighet skall vara utformad (art. 22 och 23). Bestämmelserna behandlas närmare i avsnitt 2.1.3. 2.1.2 Särskilt om tidpunkten för den beskattningsgrundande händelsen Den beskattningsgrundande händelsen skall anses ha inträffat och skatten skall påföras ("and the tax shall become chargeable") när varorna är levererade eller tjänsterna är utförda (art. 10 p. Tillhandahållanden som medför flera på varandra följande avräkningar eller betalningar anses dock ha skett vid utgången av de perioder som avräkningarna eller betalningarna avser. Denna undantagsregel gäller dock inte sådana varuleveranser som (enligt definitionen i art. 5 av "supply of goods") skall anses föreligga då en vara överlämnas i enlighet med ett hyreskontrakt eller ett kontrakt om överlåtelse med äganderättsförbehåll. Vid förskottsbetalningar skall skatten påföras då förskottet betalas. En medlemsstat får frångå bestämmelserna när det gäller vissa transaktioner eller vissa slag av näringsidkare. Det får ske på så sätt att skatten påförs senast vid utfärdandet av en faktura eller motsvarande handling, eller senast när betalningen görs, eller inom en bestämd period från tidpunkten för den beskattningsgrundande händelsen, om fakturan eller motsvarande handling saknas eller är sent utfärdad. Särskilda regler finns för införsel (art. 10 p. 2.1.3 Särskilt om betalningsskyldiga personer Den som tillhandahåller varan eller tjänsten är betalningsskyldig för mervärdesskatten utom i vissa fall, då i stället kunden är det (art. 21). Kunden är nämligen betalningsskyldig, då han tillhandahålls en sådan tjänst som enligt särskilda bestämmelser skall anses vara tillhandahållen i kundlandet (jfr avsnitt 2.3.3). En förutsättning för kundens betalningsskyldighet är dock att den som tillhandahåller honom tjänsten är en utländsk näringsidkare ("a taxable resident abroad"). Vid införandet av den s.k. inre marknaden torde förutsättningen gälla endast då den som tillhandahåller tjänsten inte är hemmahörande i något av . Bestämmelsen om kunden som betalningsskyldig motsvarar således i praktiken om skatt vid import av vissa tjänster (60 ML). De slag av tjänster som det gäller enligt EG-direktivet är reklamtjänster, konsulttjänster m.m. Vilka tjänsterna är behandlas närmare i avsnitt 2.3.3. Ett medlemsland får besluta om att utländska betalningsskyldiga personer skall ha representanter eller liknande i landet och om att en sådan person och utlänningen skall vara solidariskt betalningsskyldiga för skatten. En medlemsstat kan också bestämma att i sådana fall då kunden är betalningsskyldig skall den som tillhandahåller tjänsten vara solidariskt betalningsskyldig. I en särskild bestämmelse föreskrivs också att envar som anger mervärdesskatt på en faktura eller motsvarande handling skall vara betalningsskyldig för skatten. Vidare finns en särskild bestämmelse för import av varor (införsel). Bestämmelsen ger ett visst utrymme för en medlemsstat att bestämma vem som skall vara skyldig att betala skatten vid införsel. I art. 22 ges bestämmelser om olika skyldigheter för näringsidkare ("taxable persons"). En näringsidkare är skyldig att lämna uppgifter om sin verksamhet och att föra tillräckligt detaljerade räkenskaper. Han skall utfärda faktura eller motsvarande då han tillhandahåller varor eller tjänster eller tar emot förskottsbetalningar. Medlemsstaterna bestämmer redovisningsperiodernas längd. Perioderna skall dock som huvudregel bestämmas till en, två eller . Medlemsstaterna skall också bestämma den tid inom vilken deklaration skall vara inlämnad. Tiden får inte överstiga från utgången av resp. redovisningsperiod. En medlemsstat får begära att en beskattningsbar person skall lämna upplysningar om samtliga transaktioner för det föregående beskattningsåret. En medlemsstat får frita ("release") näringsidkare ("taxable persons") från vissa av de här behandlade skyldigheterna. Sådana näringsidkare som endast tillhandahåller skattefria transaktioner kan dock fritas från alla skyldig- heterna. Vidare får en medlemsstat bestämma att obetydliga skattebelopp inte behöver betalas. 2.1.4 Särskilt om uttagsbeskattningen Som nämnts i den allmänna översikten anges i art. 5 och 6 vad som skall, eller får, jämställas med tillhandahållanden av varor resp. tjänster ("supply of goods" resp. supply of services") mot vederlag. Sådana tillhandahållanden är alltså beskattningsbara transaktioner enligt vad som sagts i översikten. Med tillhandahållande av varor mot vederlag skall jämställas den situationen att en skattskyldig person tar ut en vara ur verksamheten för eget eller personalens privata bruk (art. 5 p. Detsamma gäller om han ger bort en vara eller på annat sätt använder den för rörelsefrämmande ändamål ("for purposes other than those of his business"). En förutsättning för uttagsbeskattning är dock att han helt eller delvis haft avdragsrätt för den ingående skatten på sitt förvärv av varan eller dess komponenter. Uttagsregeln gäller inte uttag av varor för verksamhetsändamål i form av gåvor av ringa värde ("small value") eller i form av varuprover. Regeln har enligt vad som erfarits tillämpats inte bara beträffande exempelvis anställda utan även beträffande släktingar till den skattskyldige. Det finns dessutom vissa bestämmelser, som ger en medlemsstat rätt (men alltså inte skyldighet) att jämställa vissa andra uttag av varor med tillhandahållanden mot vederlag (art. 5 p. 7 a/-c/). Rätten att uttagsbeskatta gäller då en skattskyldig a/ för verksamhetsändamål tar ut varor som är producerade, konstruerade, utvunna, bearbetade, inköpta eller importerade i verksamheten men som inte skulle ha medfört full avdragsrätt vid förvärv från en annan skattskyldig. b/ tar ut en vara för att använda den för en icke beskattningsbar transaktion, under förutsättning att den skattskyldige tidigare förvärvat varan med hel eller partiell avdragsrätt eller fått avdragsrätt i samband med tidigare uttagsbe- skattning enligt a/, och c/ behåller varor då han upphör med en verksamhet, under förutsättning att den skattskyldige tidigare förvärvat varorna med hel eller partiell avdragsrätt eller fått avdragsrätt i samband med tidigare uttagsbeskattning enligt a/. Den sistnämnda bestämmelsen, art. 5 p. 7 c/, gäller inte bara beträffande den som upphör med verksamheten även beträffande personer som träder i hans ställe genom succession och då behåller varorna. Bestämmelsen är dock inte tillämplig då verksamheten upphör genom sådana företagsövergångar som avses i art. 5 p. 8 (verksamheten eller del därav överlåts, mot eller utan vederlag, eller verksamhetstillgångar tillskjuts som apportegendom eller liknande). Beskattningsunderlaget (beskattningsvärdet) vid uttag av varor bestäms enligt art. 11 A p. 1 b/. Beskattningsunderlaget utgörs av priset för att köpa de uttagna varorna eller motsvarande varor, eller, om ett sådant pris saknas, tillverkningskostnaden. Priset eller nämnda kostnad bestäms med avseende för uttaget. Bestämmelserna om uttagsbeskattning måste ses mot bakgrund av de särskilda avdragsbestämmelserna i sådana fall (art. 17 p. c/). Enligt dessa bestämmelser har den skattskyldige avdragsrätt vid uttagsbeskattning enligt art. 5 p. 7 a/ men, enligt vad som erfarits, inte vid övrig beskattning av uttag av varor. Utredningen har erfarit, att den angivna avdragsrätten beror på att en vara skall belastas med mervärdesskatt av samma storlek oavsett om varan köps eller produceras i egen regi. Vid uttag utgörs beskattningsunderlaget därför av det totala priset enligt vad som angetts i det föregående och den skattskyldige får därefter göra avdrag för så stor del av skatten på uttaget som svarar mot hans partiella avdragsrätt vid förvärv av varor. Uttagsbeskattningen enligt art. 5 p. 7 a/ tar alltså sikte på näringsidkare (t.ex. banker) som endast delvis är skattskyldiga och som därför endast har partiell avdragsrätt. I övriga ut- tagssituationer (dvs. art. 5 p. 6 och p. 7 b/ och c/) har avdragsrätt emellertid redan medgetts vid det ursprungliga förvärvet, en avdragsrätt som genom uttaget visat sig vara materiellt "felaktig" och som därför i sin helhet tas tillbaka genom uttagsbeskattningen. Beträffande tjänster finns två bestämmelser om i princip obligatorisk uttagsbeskattning och en bestämmelse som ger en medlemsstat rätt till uttagsbeskattning (art. 6 p. 2 resp. 3). De förstnämnda båda bestämmelserna får en medlemsstat frångå, om det inte leder till konkurrenssnedvridningar. I art. 6 p. 2 a/ och b/ anges de två fall då uttag av tjänster i princip skall beskattas. Med tillhandahållande av tjänster mot vederlag skall nämligen jämställas att a/ verksamhetens varor används för privat bruk av den skattskyldige själv eller av hans personal eller att varorna används på annat sätt för rörelsefrämmande ändamål, under förutsättning att förvärvet av varorna medfört full eller partiell avdragsrätt, och b/ en skattskyldig gratis ("free of charge") utför tjänster för sådant bruk eller ändamål som nämnts. I art. 6 p. 3 anges det fall då en medlemsstat har rätt, men således inte skyldighet, att beskatta uttag av tjänster. För att undvika konkurrenssned- vridningar har en medlemsstat nämligen rätt att, efter visst samrådsförfarande, uttagsbeskatta en näringsidkare ("taxable person") för tjänster som han utför i egen regi för sin verksamhet. Tjänsterna får alltså jämställas med tjänster tillhandahållna mot vederlag. En förutsättning är dock att den som utför tjänsterna inte skulle ha haft full avdragsrätt om han i stället hade förvärvat motsvarande tjänster från en annan näringsidkare ("taxable person"). Beskattningsunderlaget (beskattningsvärdet) vid uttagsbeskattning i de båda obligatoriska fallen utgörs av den skattskyldiges kostnader ("the full cost") i samband med uttaget (art. 11 A p. 1 c/). Beskattningsvärdet i egenregi-fallet utgörs av tjänstens marknadsvärde (art. 11 A p. 1 d/).