prop · GH03109 · 1994-01-01 00:00:00 — Denna lag Denna lag tillämpas när det tillämpas när det uppstår en tvist om uppstår en tvist om ingående av ett ingående av ett avtal vilket utgör avtal vilket utgör en förutsättning en förutsättning för en avtalslicens för en avtalslicens enligt 13 § lagen enligt 13 § lagen (1960:729) om upp- (1960:729) om upp- hovsrätt till hovsrätt till litterära och litterära och konstnärliga verk. Lagen tillämpas Lagen tillämpas även vid även vid motsvarande tvister motsvarande tvister vilka kan föreligga vilka kan föreligga dels till följd av dels till följd av hänvisningarna till hänvisningarna till 13 § i 45, 46 och 13 § i 45, 46, 49 49 §§ lagen om och 49 a §§ lagen upphovsrätt till om upphovsrätt till litterära och litterära och konstnärliga verk konstnärliga verk, och i 7 a § lagen dels när avtal om (1960: 730) om rätt den aktuella till fotografisk exemplarfram- bild, dels när ställningen skall avtal om den ingås med svenska aktuella ex- radio- eller emplarfram- televisionsföretag ställningen skall till följd av ingås med svenska företagens rätt radio- eller tele- enligt 48 § nämnda visionsföretag till lag. följd av företagens rätt enligt 48 § lagen om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning 1992/93:214 lade regeringen fram förslag på grundval av arbete. Som framgår av propositionen avslutades detta arbete med att utredningen lade fram sitt slutbetänkande, Översyn av upphovsrättslagstiftningen (SOU 1990:30). Förslagen i propositionen antogs av riks- dagen (se bet. 1992/93:LU44 och rskr. 1992/93:413). I slutbetänkandet föreslog utredningen att lagen (1960:730) om rätt till fotografisk bild (fotografilagen) skulle upphävas och att rätten till fotografier i stället skulle regleras i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk (upphovsrätt- slagen). I anslutning härtill - och som en konsekvens av integreringen av fotografirätten i upphovsrättslagen - föreslog utredningen vissa förstärkningar av skyddet för fotografier. Den viktigaste förstärkningen var att skyddstiden skulle förlängas. Betänkandet har remissbehandlats. I propositionen anförde föredragande statsrådet att det inom EG förbereddes ett direktiv angående harmonisering av de skyddstider som gäller för bl.a. upphovsrätten och fotografirätten, att det kunde förväntas att det i direktivet skulle bli fastslaget exakt vilken skyddstid som - också övergångsvis - skall gälla för bl.a. fotografier, och att det mot den bakgrunden var mindre lämpligt att för propositionen lägga fram förslag om ändrad skyddstid för fotografier, eftersom mycket talade för att reglerna i sådant fall skulle få ändras igen. Föredragandens slutsats var att in- tegreringen av fotografirätten i upphovsrättslagen inte borde genomföras förrän klarhet hade vunnits när det gällde innehållet i direktivet om skyddstider. Hon konstaterade att motsvarande integrering var aktuell i övriga nordiska länder (utom ) och att företrädare för vederbörande departement i dessa länder också hade intagit ståndpunkten att reformen inte borde genomföras förrän den berörda klarheten hade vunnits. Föredraganden förklarade sig emellertid positiv till integreringen och anförde att hon avsåg att återkomma till frågan. Regeringen anslöt sig till föredragandens överväganden (prop. 1992/93:214 s. 45-49). Vid behandlingen av propositionen i anförde lagutskottet bl.a. att det fanns anledning att räkna med att en gemensam ståndpunkt (s.k. common position) beträffande EG-direktivet om skyddstider skulle föreligga och att direktivet skulle avse fotogra- fier som utgör verk i upphovsrättslig mening men inte övriga fotografier; beträffande sådana fotografier skulle alltså den nationelle lagstiftaren ha frihet att bestämma vilka regler som skall gälla. Utskottet framhöll dels att det är synnerligen angeläget att fotogra- fier som kan anses som verk i upphovsrättslig mening blir jämställda med annan bildkonst, dels att förslag till nödvändig lagstiftning bör läggas fram så snart det är möjligt att dra säkra slutsatser om huvuddragen i det kommande EG-direktivet. Vad utskottet anfört beslöt att som sin mening ge regeringen till känna (se bet. 1992/93:LU44 s. 14-17 och rskr. 1992/93:413). antogs i en gemensam ståndpunkt rörande direktivet om skyddstider. Dokumentet har det innehåll som det - enligt vad lagutskottet anförde - fanns anledning att räkna med. Det för- hållandet att behandlingen inom EG av förslaget till direktiv avancerat så långt att en gemensam ståndpunkt har nåtts innebär att tillräckligt säkra slutsatser om direktivets slutliga innehåll nu kan dras. Direktivarbetet hindrar alltså inte längre att förslag på grundval av arbete läggs fram om en integrering av fotografirätten i upphovsrättslagen. Denna proposition innehåller ett sådant förslag. En sammanfattning av betänkandet SOU 1990:30 finns som bilaga 2 till prop. 1992/93:214. De lagförslag som lades fram i betänkandet finns som bilaga 4 och en förteckning över remissinstanserna finns som bilaga 6 till samma proposition. En sammanställning av remissyttrandena har gjorts inom och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 90-1010). Motsvarande utredningar har arbetat i övriga nordiska länder. Departementsbehandlingen av utredningarnas respektive förslag har präglats av nordiskt samarbete. Omfattande samråd har således förekommit mellan företrädare för vederbörande departement i de nordiska länderna. Som framgår nedan och av nyssnämnda pro- position har samrådet i mycket stor utsträckning resulterat i en gemensam syn på vilka förslag till förändringar i gällande regler som bör läggas fram. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 1. Lagrådets yttrande finns i bilaga 2. Lagrådet lämnade förslagen utan erinran. I förhållande till lagförslagen i bilaga 1 har i propositionen gjorts några mindre ändringar i lagförslag 1 (jfr avsnitt 11). Enligt 1 kap. upphovsrättslagen har författare, kompositörer, konstnärer och andra som skapar litterära och konstnärliga verk vissa tidsbegränsade rättigheter till sina verk. Rättigheterna uppkommer när verket har skapats och varar normalt efter upphovsmannens dödsår. Rättigheterna består av den ekonomiska rätten och den ideella rätten. Den ekonomiska rätten har två delar, nämligen rätten att framställa exemplar av verket och rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten. Verket görs tillgängligt för allmänheten dels när det framförs offentligt, dels när det visas offentligt och dels när exemplar av det sprids till allmänheten. Också den ideella rätten består av två delar. För det första har upphovsmannen rätt att i den omfattning och på det sätt som god sed kräver bli angiven när exemplar av hans verk framställs eller verket görs tillgängligt för allmänheten. För det andra har han rätt att motsätta sig såväl att verket ändras så att hans litterära eller konstnärliga anseende eller egenart kränks som att verket görs tillgängligt för allmänheten i en sådan form eller i ett sådant sammanhang som är kränkande för honom. Beträffande den ekonomiska rätten gäller en rad inskränkningar. En viktig sådan inskränkning är rätten för var och en att för enskilt bruk framställa ensta- ka exemplar av offentliggjorda verk. I 5 kap. upphovsrättslagen finns regler om s.k. närstående rättigheter, dvs. rättigheter som står upphovsrätten nära. Dessa tillkommer utövande konstnärer (artister, musiker, sångare m.fl.), producenter av fonogram (grammofonskivor och andra ljudinspelningar) och filmer (biograffilm och andra inspelningar av filmverk) samt radio- och TV-företag. Dessutom skyddas producenter av kataloger, tabeller och andra sådana arbeten i vilka ett stort antal uppgifter har sammanställts. Nämnda kategorier av rättighetshavare har härigenom viss tidsbegränsad rätt till sina prestationer. Rätten till fotografiska bilder regleras i fotografilagen. Skyddet enligt denna lag gäller för alla slags fotografier, oavsett om de utgör verk i upphovsrättslig mening eller ej. Den som har framställt en fotografisk bild har ensamrätt när det gäller att framställa exemplar av bilden och visa den offentligt. Han har också en ideell rätt motsvarande den som gäller för upphovsmän. Rättigheterna uppkommer när bilden framställs och varar för fotografier som har konstnärligt eller vetenskapligt värde normalt efter fotografens dödsår och för övriga fotografier efter framställnings- året. Beträffande såväl de närstående rättigheterna som fotografirätten gäller inskränkningar motsvarande dem som gäller för den egentliga upphovsrätten. Den nämnda lagstiftningen tillämpas i första hand på svenska verk och prestationer. Genom anslutning till olika internationella konventioner på området tillämpas emellertid bestäm- melserna i betydande utsträckning också på verk och prestationer med ursprung utomlands. På den egentliga upphovsrättens område finns för skydd av litterära och konstnärliga verk och Världskonventionen om upphovsrätt. ger skydd enligt upphovsrättsla- gen och fotografilagen åt verk och fotografier från stater som är anslutna till någon av dessa konventioner. Regler härom finns i förordningen (1973:529) om tillämpning av upphovsrättslagen och fotografilagen med avseende på andra länder och områden, m.m. Upphovsrättslagen och fotografilagen motsvaras av nästan likalydande lagar i de övriga nordiska länderna. Denna likhet är betydelsefull både för den omfattande handeln med rättigheter mellan de nordiska länderna och för ländernas möjligheter att i internationella sammanhang hävda sin syn på upphovsrätten. Mot den bakgrunden är det naturligt att, som redan har anförts, det nordiska samarbetet har varit omfattande under beredningen av detta lagstiftnings- ärende. 5 Integrationen, skyddstiden och innehållet i skyddet Utredningens förslag: Överenstämmer till stora delar med regeringens. Utredningen föreslog emellertid att fotografier utan verkshöjd skall skyddas som om de vore konstverk, vilket innebär att de skyddas enligt 1 kap. upphovsrättslagen och att skyddet upphör då upphovsmannen avled (SOU 1990:30 s. 111-133 och 148-149). Remissinstanserna: När det gäller den lagtekniska frågan huruvida rätten till fotografier skall regleras i upphovsrättslagen är opinionen splittrad. Flertalet instanser är negativa till förslaget att fotografier utan verkshöjd skall skyddas som om de vore konstverk; flera har framhållit risken för att verksbegreppet urvattnas. Skälen för regeringens förslag: Regeringen behandlar inledningsvis frågan huruvida fotografilagen bör behållas eller rätten till fotografier regleras i upphovsrättslagen. proposition med förslag till upphovsrättslagen och fotografilagen uttalades att principiella synpunkter ger stöd för att kvalificerade fotografier bör skyddas inom upphovsrätten. talade emellertid önskan att skapa likhet mellan de nordiska lagarna för lösningen att reglera skyddet för samtliga fotografiska bilder i en särskild lag, och den lösningen valdes därför. Enligt proposi- tionen skulle skyddet för alla fotografier upphöra efter fram- ställningsåret (prop. 1960:17 s. 101-102). Vid behandlingen av propositionen i anförde första lagutskottet att fotografier som har vetenskapligt eller konstnärligt värde borde skyddas under en tidsrymd som motsvarade den vilken skulle gälla för verk enligt upphovsrättslagen; skyddet skulle alltså i princip upphöra efter fotografens dödsår. För att ett fotografi skall anses ha ett sådant värde skall det enligt utskottet uppfylla ett kvalitetskrav som nära överensstämmer med det som ligger till grund för det upphovsrättsliga begreppet verk (bet. 1960:1LU41 s. 90). beslöt i enlighet med utskottets betänkande. Be- stämmelserna om skyddstid för fotografier togs in i 15 § fotografilagen. Enligt 1 kap. upphovsrättslagen skyddas i princip alla former av litterärt eller konstnärligt skapande, förutsatt att det som har framställts utgör ett verk. För att alstret skall anses utgöra ett verk krävs att det uppfyller kravet på s.k. verkshöjd. Med detta avses att alstret måste uppvisa ett mått av självständighet och originalitet. Om kravets närmare innebörd uttalades i propositionen att det är tydligt att några fasta och fullt klara gränslinjer inte kan dras upp lagstiftningsvägen och att det i stället får ankomma på rättsvetenskap och praxis att närmare bestämma innebörden (se s. 49). I 10 § andra stycket upphovsrättslagen föreskrivs emellertid, i överensstämmelse med de förarbetsuttalanden som refererats ovan, att fotografiska bilder inte är föremål för upphovsrätt. De skyddas i stället av fotografilagen. Skydd enligt fotografilagen ges som framgått åt alla fotografiska bilder, oavsett om de uppfyller några kvalitetskrav eller inte. Här yppar sig alltså en grundläggande skillnad mellan fotografilagen och 1 kap. upphovsrätt- slagen. Som framgår av 1 § andra stycket fotografilagen avses med fotografisk bild en bild som framställts genom fotografi eller därmed jämförligt förfarande. Begreppet definieras i förarbetena som en bild vilken "uppkommit under inverkan av ljus på därför känsliga ämnen" (SOU 1956:25 s. 470). Det bör enligt regeringens mening sakna betydelse huruvida ett konstverk har framställts genom fotografisk teknik eller på annat sätt när det gäller att bestämma vilka skyddsregler som skall gälla för kon- stverket. Såväl praktiska som kulturpoli- tiska skäl talar för att fotografiska verk och andra konstverk behandlas lika. Som framgår av avsnitt 3 ovan har också uttalat att det är synnerligen angeläget att fotografiska verk blir jämställda med annan bildkonst. Det anförda talar för att skyddet för fotografiska verk bör regleras i upphovsrättslagen. Vidare bör rättighetshavarna till fotografier, även bilder som inte utgör verk, skyddas mot att bilderna återges i ändrat skick. Skydd i detta avseende har blivit allt viktigare med hänsyn till den tekniska utvecklingen; möjligheterna att förändra bilder med hjälp av datateknik och elektronik har ökat kraftigt. Att skyddet enligt fotografilagen mot återgivande i ändrat skick inte är tillfredsställande illustreras av rättsfallet NJA 1989 s. 315, där en tecknare ansågs ha haft rätt att använda ett fotografi som förlaga för en teckning. Rättsläget kan förändras på önskvärt sätt om rätten till fotografier regleras i upphovsrättslagen, varvid fotografierna ges det skydd mot återgivande i ändrat skick som följer av den lagens regler. Ett ytterligare skäl för att reglera fotografiskyddet i upphovsrättslagen är följande. Allmänheten och näringslivet kommer i stor utsträckning i kontakt med de frågor som regleras i upp- hovsrättslagen och fotografilagen. Det är därför av synnerlig vikt att regleringen har en utformning som är så enkel och klar som förhållandena medger. Med hänsyn till bl.a. regeringens nedan redovisade inställning avseende vilket innehåll skyddet för fotografier bör ha, bidrar det till enkelhet och överskådlighet i regleringen att fotografilagen upphävs och att bestämmelser om fotografirätten tas in i upphovsrättslagen. Regeringen föreslår därför att så sker. har föreslagit att alla fotografier, även de som inte utgör verk, skall behandlas som konstverk enligt upphovsrättslagen, vilket innebär att de skyddas enligt 1 kap. upphovs- rättslagen och att skyddet upphör efter fotografens dödsår. Många remissinstanser har invänt att det är olämpligt att ge skydd enligt 1 kap. upp- hovsrättslagen till objekt som inte uppfyller det krav på verkshöjd som ställs i 1 § i lagen. Om utredningens förslag på denna punkt skulle genomföras, skulle vissa objekt - fotografier - få skydd enligt kapitlet på grund av att de är framställda med viss teknik medan det för alla andra objekt skulle ställas krav på verkshöjd. Flera remissinstanser har hävdat att detta kan medföra att verksbegreppet urvattnas. Regeringen delar de farhågor som dessa instanser har gett uttryck för. Regeringen anser att det är av vikt att upprätthålla principen om att endast alster som uppfyller kravet på verkshöjd har skydd enligt 1 kap. upphovsrättslagen. Frågan är då hur regleringen av fotografirätten lämpligen bör utformas inom ramen för upphovsrättslagen, om nyssnämnda princip skall bibehållas. Regeringen har beträffande denna fråga särskilt tagit fasta på ett förslag som har framställts i remissyttrandet från . Tingsrätten har anfört att fotografiska verk bör skyddas enligt 1 kap. upphovsrättslagen medan fotografier som saknar verkshöjd bör behandlas i en ny bestämmelse om närstående rättigheter i 5 kap. upphovsrättslagen. Fotografier som saknar verkshöjd skulle därvid få ett skydd som inte är lika starkt som det skydd vilket skulle tillkomma fotografiska verk. Tingsrättens förslag överensstämmer i princip med förslagen från de danska och norska upphovsrättsutredningarna och motsvarar i allt väsentligt vad som redan är gällande rätt i och . Mot tingsrättens förslag kan invändas att det medför att fotografier i det praktiska rättslivet måste indelas i två kategorier - fotografiska verk och övriga fotografier - samt att denna indelning kan vara vansklig att göra. Mot detta kan dock följande anföras. För det första måste vid handläggningen av upphovsrätt- sliga frågor ständigt göras bedömningen huruvida det alster saken gäller uppfyller kravet på verkshöjd. Det kan inte antas att denna bedömning skulle vara svårare att göra beträffande fotografier än i fråga om andra alster av litterär eller konstnärlig verksamhet. För det andra blir bedömningen inte aktuell så ofta när det gäller fotografier som beträffande andra alster, eftersom fotografierna - till skillnad mot andra alster - har skydd även om de inte utgör verk. Om skyddet för fotografier som inte utgör verk utformas så att det i stor utsträckning nära ansluter till skyddet för fotografiska verk, torde det i realiteten bli relativt sällan som bedömningen alls får någon betydelse. För det tredje måste fotografier som framgått indelas i kategorier redan enligt gällande rätt. För fotografier med vetenskapligt eller konstnärligt värde gäller en längre skyddstid än för andra fotografier. Enligt vad första lagutskottet uttalade (se ovan) överensstämmer detta kvalitetskrav nära med kravet på verkshöjd. Regeringen anser att övervägande skäl talar för att fotografirätten regleras på i princip det sätt som tingsrätten har föreslagit. Regeringen föreslår alltså att fotografiska verk skall skyddas som konstverk enligt 1 kap. upphovsrättslagen och att skyddet för fotografier utan verkshöjd skall behandlas i en ny bestäm- melse i 5 kap. upphovsrättslagen. Sistnämnda bestämmelse bör emellertid gälla även för de fotografiska verken, vilka alltså bör skyddas enligt såväl 1 kap. upphovsrättslagen som den nya bestämmelsen. Skälet härtill är följande. Enligt fotografilagen är det fotografen, dvs. normalt den person som har manövrerat kameran, som är innehavare av rätten till fotografiet (se prop. 1960: 17 s. 330). Detsamma bör gälla enligt den nya bestämmelsen. Enligt 1 § upphovsrättslagen är var och en som har bidragit med skapande insatser vid tillkomsten av verket att anse som verkets upphovsman (jfr prop. s. 50 f.). När det gäller ett fotografiskt verk kan det teoretiskt inträffa att skapande insatser har gjorts enbart av någon annan än fotografen; fotografen är då inte rättighetshavare enligt 1 kap. upphovsrättslagen. För att fotografen inte skall vara sämre ställd i denna situation än om han hade framställt ett fotografi utan verkshöjd, bör han ha skydd enligt den nya bestämmelsen i 5 kap. upphovsrättslagen oavsett om fotografiet uppfyller verkshöjdskravet eller inte. Detta överensstämmer också med förslagen från de danska och norska utredningarna. Skyddstiden för fotografier utan verkshöjd Nästa fråga är vilka rättigheter foto- graferna bör ha enligt den nya bestämmelsen i 5 kap. upphovsrättslagen. Utredningens förslag innebar som har framgått att fotografier utan verkshöjd skulle skyddas på samma sätt som konstverk. Den viktigaste förändringen i förhållande till fotografilagens regler som detta skulle innebära är att skyddstiden beträffande de flesta fotografier, dvs. de som inte har vetenskapligt eller konstnärligt värde, skulle utökas. sträcker sig skyddstiden till bilden framställdes; enligt utredningens förslag skulle tiden löpa ut först efter fotografens död. Många remissinstanser har hävdat att detta är en alltför lång skyddstid för alster som inte uppfyller kravet på verkshöjd. Regeringen delar den bedöm- ningen. Å andra sidan finns det vissa skäl som talar för att den nuvarande skyddstiden bör förlängas till då bilden framställdes. Därvid avses följande. Den nuvarande skyddstiden löper ofta ut redan under fotografens yrkesverksamma liv. Han tvingas alltså se att hans tidiga produktion används fritt trots att han är verksam. 1992/93:LU44 s. 16. Skyddstiden för prestationer av utövande konstnärer, fonogram-producenter samt radio- och TV-företag förlängdes från 25 till då prestationerna tillkom. Den nya kategori av närstående rättighets-innehavare som infördes - film-producenterna - fick samma skyddstid (se prop. 1985/86:79, bet. 1985/86:LU32, rskr. 1985/86:293, SFS 1986:367). Likabehandling av olika innehavare av närstående rättigheter har lång tradition i nordisk rätt. Gränsdragningen mellan fotografiska verk och andra fotografier blir inte aktuell så ofta om skyddstiden för de senare förlängs. Regeringens slutsats är att skyddstiden enligt den nya bestämmelsen bör sträcka sig till då bilden framställdes. Innehållet i skyddet Som redan har framgått anser regeringen alltså att innehållet i skyddet enligt 1 kap. upphovsrättslagen och den nya bestämmelsen i 5 kap. samma lag skall skilja sig åt på två punkter. För det första skall kretsen av rättighetshavare bestämmas något olika. För det andra skall skilda skyddstider gälla. Bortsett från dessa skillnader anser regeringen att det inte finns skäl för olika innehåll i skyddet enligt de båda bestämmelserna. Enligt regeringens förslag har skyddsformerna således ett likartat innehåll. Att de ges ett sådant medför, som har berörts ovan, den fördelen för det praktiska rättslivet att man normalt inte behöver ta ställning till frågan huruvida ett fotografi utgör ett verk eller ej. Vid de nordiska departements- överläggningarna har det rått enighet om att skyddet för fotografier bör utformas på det sätt som har angetts. Som framgår av avsnitt 3 ovan antog en gemensam ståndpunkt om ett direktiv om harmonise- ring av de skyddstider som gäller för bl.a. upphovsrätten och fotografirätten. Av artiklarna 1 och 6 i dokumentet följer att skyddet för fotografiska verk - liksom för andra verk - i princip skall upphöra efter upphovsmannens dödsår och att medlemsstaterna fritt kan bestämma skyddstiden för fotografier som inte utgör verk. Enligt artikel 13 skall medlemsstaternas lagar vara i enlighet med direktivet . När direktivet har antagits - vilket kan förväntas ske - kommer regeringen att inleda förhandlingar med beträffande frågan hur skall anpassa sin lagstiftning till direktivet. Sedan förhandlingarna har avslutats avser regeringen att ta upp frågan om vilka lagändringar som kan visa sig nödvändiga med anledning av förhandlingsresultatet. 6 Den s.k. beställarregeln Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. En minoritet av utredningens ledamöter har emellertid föreslagit att fotografen inte i något fall skall få utöva sin rätt till ett fotografi utan beställarens tillstånd (SOU 1990:30 s. 139-148 och 629-630). Remissinstanserna: Remissopinionen är splittrad. Skälen för regeringens förslag: Enligt 14 § första stycket fotografilagen gäller att rätten till ett fotografi vilket har utförts på beställning tillkommer beställaren, om inte annat har uttryckli- gen avtalats. Regeln brukar kallas beställarregeln. Den är inskränkt på det viset att fotografen på sedvanligt sätt får ställa ut bilden i reklamsyfte, om inte beställaren förbjuder det. Beställarregeln fanns intagen också i den lag som föregick fotografilagen.