prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — accepterar att det kan finnas legitima regionalpo- litiska skäl för statliga köp, finansierade över statsbudgeten, av vissa kommunikationstjänster till/från avlägsna och/eller glesbefolkade områden, om sådana tjänster inte har förutsättningar att bli företagsekonomiskt lönsamma. understryker emellertid att noggranna avvägningar måste ske bl.a. med avseende på vilka tjänster som skall subventioneras. påpekar att de pågående avregleringarna leder till att sektorspolitiken överordnas regionalpolitiken. Fullföljs denna modell innebär det, enligt , att regionalpolitiken över statsbudgeten tvingas betala de kostnader som avregleringen för med sig. avstyrker det föreslagna systemet för subventionering av olönsamma flyglinjer, olönsam postbefordran och olönsam utbyggnad av telenätet. Handelskammaren menar att stora investeringar i mindre befolkningstäta regioner redan är gjorda på skattekollektivets bekostnad. Handelskammaren önskar framhålla faran med att låta aktörerna på en avreglerad marknad bekosta driften av olönsamma verksamheter. I den mån det är ett samhällsintresse att upprätthålla verksamheten bör den, enligt , bekostas av staten och klart redovisas såsom regionalpolitiskt stöd. I rapporten pläderas för en ökad intagning av studenter till högskolan. hävdas att det krävs förändringar i såväl utbildningens innehåll som i de former i vilka den bedrivs. Benägenheten till förnyelse av utbildningen är i allmänhet större vid mindre och medelstora högskolor än vid de gamla universiteten. En kombinerad utbyggnad och förnyelse av högskoleutbildningen föreslås därför koncentreras till sådana högskolor. Genom att ge vissa av högskolorna i denna grupp fasta forskningsresurser kan en hög kvalitet i utbildningen säkras. instämmer i vikten av en utbyggd och nära forskningsanknuten högskoleutbildning. En utgångspunkt för FRN i frågan om balansen mellan å ena sidan forskningssatsningar på ett fåtal stora och medelstora högskolor och å den andra en mer distributiv modell, är att man i ett litet land som i viss mån måste koncentrera sina resurser. Enligt FRNs uppfattning innebär detta att omfattande fasta forskningsresurser inte bör tilldelas ett alltför stort antal mindre enheter. Detta skall dock inte hindra att en viss förstärkning av forskningskompetensen kan göras vid några väl valda mindre högskoleenheter, speciellt sådana som opererar i nätverk. i noterar att utredningen inte behandlar behovet av fort- och vidareutbildning. En växande andel medelålders och äldre i arbetskraften gör att förväntar att behovet av sådan utbildning ökar . i delar den uppfattning som förs fram i rapporten att högskolorna är en betydelsefull faktor i den regionala utvecklingen och betonar den betydelse har för att öka regionens attraktionskraft. De erfarenheter som finns i länet från decentraliserad högskoleutbildning och forskningsbyarna i och är också mycket goda. Mot denna bakgrund är det enligt av största betydelse att forskning och forskarutbildning kan ges gynnsamma villkor så att den blir internationellt framstående. anser att forskning kan och bör bedrivas vid de mindre och medelstora högskolorna. En placering av fasta forskartjänster vid de medelstora högskolorna skulle kunna vitalisera och bredda forskningen. I en första omgång anser dock att forskningen vid de medelstora högskolorna bör organiseras i samarbete med forskare och institutioner vid nuvarande universitet och högskolor med fast forskningsorganisation. RRV saknar en diskussion om vad det nya resurstilldelningssystemet kan komma att innebära i ett regionalpolitiskt perspektiv. Systemet skall, i fullt utvecklad form, vara baserat på antalet helårsstudenter, antalet helårsprestationer och utbildningens kvalitet. Om de mindre och medelstora högskolorna kan erbjuda en hög utbildningskvalitet kommer den att få genomslag på medelstilldelningen till dessa högskolor. kommun instämmer i rapportens konstaterande att högskoleutbildning är inriktad på att utbilda för anställning. Situationen är densamma inom gymnasieskolan. kommun redovisar att kommunen sedan höstterminen 1993 bedriver en treårig gymnasielinje inriktad mot starta-eget. kommun delar inte uppfattningen att en markerad satsning på mindre och medelstora högskolor är det bästa sättet att förnya den högre utbildningen. Kommunen menar att det är viktigare att analysera och lösa de "förkalkningsproblem" som drabbat de äldsta universiteten. i delar uppfattningen att det krävs en fortsatt satsning, såväl när det gäller utbildning som forskning, på de mindre och medelstora högskolorna. I princip bör alla högskolor få fasta forsknings- resurser för att säkra kvaliteten i utbildningen. För att åstadkomma en sådan spridning av forskarresurserna krävs det emellertid, enligt remissvaret, såväl nytänkande som utveckling av nya samarbetsformer mellan högskolor och universitet. i framhåller att en väl fungerande skola för alla åldrar är av utomordentlig betydelse ur regionalpolitisk synpunkt. understryker därför vikten av ökad intagning till universitet och högskolor liksom förnyelse av högskoleutbildningen. Högskolan anses ha stor betydelse som katalysator för nyföretagande och förväntas få ännu större betydelse med en profilering mot näringslivsrelaterade utbildningar. anser att de mindre och medelstora högskolorna bör utveckla sin roll i högskolesystemet annorlunda jämfört med universitet och fackhögskolor. De kan genom att skaffa sig bred och djup kompetens inom en nisch dels fylla en viktig utbildningsfunktion och dels effektivt samverka med företag i regionen till nytta för högskolan, företagen och regionen. understryker att det inte är givet att den framtida utbyggnaden av utbildningssystemet skall koncentreras till de mindre och medelstora högskolorna. Förbundet motsätter sig att fasta forskningsresurser sprids ut på ytterligare orter, då det krävs starka forskningsmiljöer för att uppnå hög kvalitet i forskningen. () kan se en fördel för de regionala högskolorna att få bättre möjligheter att bedriva forskning. För mindre företag är det önskvärt att tillgång till forskarkompetenta personer i närmiljön. SAF konstaterar också att hög kvalitet i utbildningen erfarenhetsmässigt fordrar att lärarna vid högskolorna är aktiva forskare. Akademikers () instämmer i att de mindre och medelstora högskolorna har lättare än universiteten att anpassa sig till en förändrad arbetsmarknadsefterfrågan. anser att det är viktigt att en viss anpassning sker eftersom en kraftig examinationsökning förväntas . understryker också vikten av att högre utbildning och forskning håller en hög kvalitet. Därför menar organisationen att fasta forskningsresurser inte kan spridas till alla högskolor. påtalas att kvalitetsgarantin i all högskoleutbildning utgörs av att alla lärare är disputerade samt att de har möjlighet att forska i tjänsten. menar att studenterna måste möta aktiva forskare redan i grundutbildningen. understryker att i en helhetssyn på alternativa lösningar för ett förnyelse- och utvecklingsarbete av regionalpolitiken måste folkbildningsarbetet ses som en betydande resurs. Folkbildningsarbetet har unika förutsättningar för ett regionalt utvecklingsarbete. Utbildning i folkbildningens regi är för många människor på landsbygd och i glesbygd den enda utbildningsväg som ger möjlighet att skaffa sig grundutbildning eller fortbildning beroende på långa avstånd och bundenhet till bostadsorten. En tillväxtfrämjande regionalpolitik förutsätts underlätta omlokalisering av verksamheter mellan regioner. Sådana omlokaliseringar gör det möjligt för företagen att utnyttja olika regioners försteg. ansluter sig till uppfattningen att olika regioner besitter olika förutsättningar och kvaliteteter som det gäller att ta till vara i en tillväxtfrämjande politik. menar att den regionala specialiseringen innebär att bäst kan bidra till ekonomisk tillväxt genom att utnyttja sina regionala fördelar för att attrahera kontakt- och kunskapsintensiva verksamheter från andra delar av och från utlandet. Remissinstansen anser det vara tillfredsställande att rapporten erkänner värdet för tillväxten även av sådan storstadsanknuten verksamhet. Trots detta anser man emellertid att rapporten alltför traditionellt är fokuserad på tillverkningsindustri. , , och kommuner anser det viktigt att stats- makterna fortsätter att stimulera omlokaliseringar av företag och verksamheter till utsatta regioner, som man förordar ytterligare insatser för att attrahera utländska investerare till svenska regioner. kommun anser det viktigt att statsmakterna fortsätter att stimulera omlokaliseringar av företag och verksamheter. Omlokaliseringarna bör styras till områden med permanent hög arbetslöshet och låg förvärvsfrekvens. kommun delar uppfattningen att erfarenheterna med omlokaliseringar av tjänsteverksamheter är positiv och förordar att dessa insatser intensifieras, eftersom det i många fall handlar om arbetstillfällen för kvinnor i områden med traditionellt mansdominerade näringar. Kommunen vill dock att ansvaret för handläggningen av detta stöd så långt som möjligt decentraliseras till länsstyrelserna och andra organ i länet. har erfarenheter av omlokaliserade tjänsteföretag. Mot bakgrund av dessa erfarenheter menar man att det ännu är för tidigt att uttala sig om konsekvenserna av sådana omlokaliseringar är okritisk. Av de tre tjänsteföretag som omlokaliserats till har två nu upphört med sin verksamhet. påpekar att trots att arbetsmarknaden i radikalt försämrats fortgår alltjämt en omlokalisering av företag från länet till andra delar av landet med statligt stöd. Utredningens förslag att skall dra till sig verksamheter från utlandet betraktas av som orealistisk, då anses ligga allt för perifert för att kunna konkurrera med storstäderna i . kommun understryker rapportens slutsats att omlokaliseringar av verksamheter huvudsakligen är en följd av fortgående regional specialisering. Kommunen menar därför att det är viktigt att identifiera den egna kommunens/regionens konkurrensfördelar och utifrån dessa målmedvetet och koncentrerat satsa på de teknologier, branscher och marknader där kommunens/regionens komparativa fördelar gör sig mest gällande. påpekar att omlokaliseringar med statligt stöd i vissa situationer kan verka konkurrenssnedvridande, t.ex. i samband med offentlig upphandling av beställningscentraltjänster. som ännu inte har någon beställningscentral kan, genom att med hjälp av offentligt stöd placera centralen på lämplig ort, presentera en kalkyl som är bättre än motsvarande kalkyl för företag som redan har en fungerande beställningscentral. som utnyttjar statligt stöd kan på detta sätt konkurrera ut etablerade lokala företag i anbudstävlingar. För att en sådan snedvridande konkurrenseffekt inte skall uppkomma vid anbudsförfarande förutsätts att omlokaliseringarna avser företag som redan driver verksamhet. 8 Utländska investeringar i Ett eftersatt element i svensk tillväxtpolitik är insatser för att attrahera utländska investeringar till . Etableringen av den inre marknaden och realiseringen av förändrar förutsättningarna för konkurrens mellan europeiska regioner. Statliga insatser för att attrahera utländska investeringar till blir därmed ett allt viktigare bidrag till ökad tillväxt. i instämmer i rapportens förslag om ökade insatser för mer systematiska satsningar på internationell marknadsföring av som investeringsland. i understryker rapportens förslag att intensifiera insatserna för att attrahera utländska kontakt- och kunskaps- intensiva verksamheter till storstadsregionerna. instämmer livligt i konstaterandet att detta är ett område där insatserna varit begränsade och fragmentariska, varför samordnade insatser från central och regional nivå behövs liksom väsentligt ökade resurser. i län understryker också vikten av att statliga insatser görs för att attrahera utländska investeringar till och att man på länsnivå ges bättre möjligheter att skapa en fungerande "hjälpor ganisation" som på bästa sätt kan ta hand om de utländska företag som önskar etablera sig i landet. kommun delar utredningens uppfattning om att det saknas samordnade insatser för att framhäva som investeringsland. görs marknadsföringsinsatserna från olika delar av skilt från varandra. En nationell samordnad insats är motiverad som ett nödvändigt komplement för att visa på olika landsdelars förutsättningar. 9 Stöd till nyföretagande Statens möjligheter att bidra till ökat nyföretagande är begränsat. Åtgärder för att förbättra tillgången till riskägar- och risklånekapital är viktiga i detta sammanhang. Staten har bl.a. genom Industrifonden engagerat sig i att stödja teknikbaserat nyföretagande. Institutionen är placerad i . I rapporten föreslås en uppbyggnad av konkurrerande statliga institutioner placerade i andra regioner för att öka mångfalden och reducera sannolikheten för stora felsatsningar. I rapporten föreslås också att det starta eget bidrag som kan utgå till arbetslösa som önskar starta-eget-företag också bör omfatta personer som väljer att sluta en anställning för att starta eget. i län anser att starta-eget-bidraget bör ges en större roll i det regionala utvecklingsarbetet. Detta förutsätter att kravet på att vederbörande skall vara arbetslös måste utgå och att hanteringen av bidraget överförs till och samordnas med anslaget för regionala utvecklingsinsatser. framhäver vikten av att särskilt uppmärksamma riskkapital- försörjningen för de ofta mycket små nyetableringar som sker på landsbygden. De statliga institutioner som stöder företagsetableringar och småföretag når vanligen inte ut till landsbygdens små företag. Utvecklingsfonden i pekar på att utvecklingsfonderna har ett omfattande samarbete med Industri- och nyföretagarfonden genom den beredning av nyetableringslån som utförs regionalt. Den radikalt ökade verksamheten med nyföretagslån har ökat arbetsbelastningen för utvecklingsfonderna utan att detta kompenserats ekonomiskt, då de inte får ersättning för sitt beredningsarbete för Industri- och nyföretagarfonden. Utvecklingsfonden i efterlyser en enklare hantering, där utvecklingsfonderna ges delegerad beslutsrätt. Utvecklingsfonden i menar att hanteringstiden för nyföretagarlånet skulle kunna förkortas avsevärt om resurser överförs från Industri- och nyföretagarfonden till utvecklingsfonderna så att dessa kan sköta hela hanteringen av nyföretagarlånet. Utvecklingsfonden i län påpekar en allvarlig begränsning i stödet till nyföretagande från , stödet är endast tillgängligt för personer som är arbetslösa. Utvecklingsfonden menar att det utifrån ett tillväxtperspektiv finns starka skäl för att stödet också skall vara tillgängligt för personer som frivilligt lämnar en anställning för att starta eget. betonar fonden att denna stödform bör hanteras av utvecklings- fonderna, då dessa förenar djupa kunskaper om företagande i allmänhet och nyföretagande i synnerhet med ingående kunskaper om regionens näringsliv. och kommuner menar att starta-eget-bidraget borde omfatta även personer som inte är arbetslösa. Med en sådan vidgning av användningen av bidraget skulle intresset för nyföretagande öka och fler affärsidéer skulle komma att utvecklas till företag. kommun menar att den hittillsvarande politiken i allt väsentligt uppmärksammat de problem och förutsättningar som gällt i de regioner i landet som uppvisat spontan tillväxt samt i områden med icke-permanenta strukturella problem. Områden med långsiktiga utvecklingsproblem har däremot betraktats som permanenta problemområden. Den entreprenör- och idékraft som enligt kommunens mening finns i dessa områden har enligt kommunens mening inte uppmärksammats tillräckligt. konstaterar att om ytterligare industrifonder skall inrättas skall de i vart fall inte ta regionalpolitiska hänsyn när det gäller vilka projekt som skall stödjas. Med denna utgångspunkt menar förbundet att frågan om ytterligare industrifonder inte är en regionalpolitisk fråga utan en fråga om hur riskkapitalmarknaden skall organiseras. Frågan måste därmed bedömas utifrån om fördelarna med ökad mångfald överstiger de ökade administrationskostnader som existensen av flera parallella institutioner innebär. I rapporten konstateras att de regionala utvecklingsfonderna har spelat en viktig roll för mindre företags försörjning med risklånekapital. Huvuddelen av fondernas finansieringsengagemang avser räntebärande rörelselån. Dagens finanskris har medfört att bankerna sänkt sina risknivåer vilket bidragit till att öka behovet av den typ av lån som utvecklingsfonderna erbjuder. En fortsatt utbyggnad av en regionaliserad organisation som erbjuder risklånekapital framstår som angelägen. menar att rapporten tenderar att övervärdera betydelsen av statliga fonder och andra statliga insatser när det gäller att trygga företagens kapitalförsörjning. Förbundet menar att i princip bör riskkapitalförsörjningen kunna ordnas inom ramen för det ordinarie kreditförsörjningssystemet. finns det ett stort antal privata och offentliga institutioner som förmedlar riskkapital. Sedan banksystemet på nytt börjat fungera och konkurrensen förhoppningsvis blivit bättre kommer, enligt , ett ännu större utbud av finansiella tjänster att erbjudas också till småföretag. () framhåller att de betraktar utvecklingsfondernas nuvarande finansieringsverksamhet som tillfällig. När företagens lönsamhetsnivå förbättras och kapitalmarknaden fungerar tillfredsställande kan utvecklingsfonderna avvecklas. SAF känner stor tveksamhet till idén att bygga upp ytterligare regionala fonder, då man menar att nuvarande aktörer på marknaden bör kunna ta hand om finansiering av såväl lån som riskkapital. Utvecklingsfonderna i och understryker vikten av att det finns ett regionalt utbud av riskkapitel och riskvilligt lånekapital för att ge en försäkring om de ekonomiska möjligheter som ryms inom regionen ägnas tillräcklig uppmärksamhet. Utvecklingsfonden i påpekar också att det har tillkommit en rad nya medel för att stimulera nyetableringar. Utvecklingsfonden framhäver att det är önskvärt med stödåtgärder som avser små företag som varit verksamma . Små företag som står inför en expansionsfas borde beredas möjlighet till en låneform som påminner om nyföretagarlån. Utvecklingsfonden i framhäver att staten bör ha fortsatt beredskap för att delta i bildandet av regionala utvecklingsbolag för att tillföra näringslivet riskägarkapital. Utvecklingsfonden menar emellertid att det inte krävs några nya aktörer på risklånemarknaden då utvecklingsfondernas omfattande samarbete med andra statliga riskfinansiärer, samt riskkapitalbolag ger även teknikbaserade företag bra möjligheter att välja bland alternativa finansieringskällor. kommun anser det nödvändigt med en fortsatt utbyggnad och utveckling av en regionaliserad organisation som erbjuder risklånekapital till små och medelstora företag. Formerna för hur denna utbyggnad skall ske måste emellertid diskuteras djupare. Enbart förändringar i de regionala utvecklingsfondernas bedöms inte vara tillräckliga. Möjligheterna att stimulera lokalt kapital från näringsliv och enskilda hushåll bör uppmärksammas mer. Kommunen menar att lokala "innovationsbörsar" kan bli ett verksamt medel som också kan stimulera intresset kring det lokala näringslivets utvecklingsförmåga. delar uppfattningen att tillgången på statligt risk- och lånekapital bör förbättras. Företagarna anser att utvecklingsfonderna även i fortsättningen bör verka regionalt. Grundläggande är dock tillgång till en fungerande kapitalmarknad med lönsamma företag som med egna vinstmedel förmår bygga upp eget kapital. i konstaterar att prövar tre varianter av regionala investmentbolag. En samlad utvärdering av dessa verksamheter föreligger inte. påpekar att förväntningarna på dessa investmentbolag har varit för högt ställda. Problemen att förena ett affärsmässigt synsätt å ena sidan med förväntningar att kapital från det allmänna skall tillgodose även projekt med liten eller i varje fall långsiktig lönsamhet å den andra har visat sig vara svåra. Det kan enligt mening ifrågasättas om regionala investmentbolag med staten som delägare är ett verksamt medel i regionalpolitiken. Statens engagemang i riskkapitalförsörjningen såsom en del av näringspolitiken bör kanaliseras via de regionala utvecklingsfonderna. i menar att en fortsatt utveckling av länsstyrelsernas finansieringsinstrument i kombination med en ökad samverkan med utvecklingsfonderna och en decentralisering av riskkapitalbolagen skulle skapa bättre förutsättningar för en positiv utveckling av små och medelstora företag samt stimulera till ökat nyföretagande. handelskammare konstaterar att det riskvilliga lånekapital som Norrlandsfonden representerar utgör ett viktigt komplement till det ordinarie bankväsendet. Handelskammaren menar att Norrlandsfonden bör förstärkas genom medelstillskott för utveckling och marknadsföring av nya produkter för att säkra regionens fortsatta utveckling så att fonden disponerar ett eget kapital av sådan storlek att dess satsningar även kan präglas av förmåga att gå in i tidiga stadier av ett företags utveckling och utmärkas av långsiktighet och uthållighet. 11 Den regionala nivåns roll I rapporten konstateras att ett eventuellt svenskt medlemsskap i EG/EU kommer att ställa nya krav på de regionala myndigheterna. Förmågan att utforma relevanta regionala program blir av avgörande betydelse för storleken på penningflödet från EG/EU till svenska regioner. Mot denna bakgrund finns det skäl att redan nu skärpa kraven på länsstyrelsernas programarbete. framhäver att rapporten pekar mot en vidgning av den regionala utvecklingspolitikens intressesfär. Både den geografiska vidgningen och den mera infrastrukturella inriktningen ställer krav på ett utvecklat och förbättrat beslutsunderlag. Regionalpolitiska aktörer måste skaffa sig en vidgad kunskap och kompetens för att t. ex. kunna bidra med trovärdiga synpunkter på investeringar inom skilda sektorer. Detta ställer bl.a. större krav på länsstyrelserna. Den regionala nivån bör ha en viktig roll i avvägningen mellan sektorer. En mer central roll för länsstyrelserna förutsätter dels en uppstramning av dagens regionala planeringssystem och dels att dessa tillförs ökade resurser. Länsstyrelserna i och noterar att rapporten inte behandlar organisatoriska frågor och därför inte närmare berör den regionala nivåns roll i den framtida regionalpolitiken. Om regionalpolitiken skall läggas om i enlighet med intentionerna i rapporten blir det en viktig uppgift för att föra ut den nya politiken och att genom programarbete konkretisera en tillväxtfrämjande regionalpolitik. i delar uppfattningen att det behövs ett mer utvecklat programtänkande och att detta är en uppgift för länsstyrelserna. i understryker att en sammanhållen regionalpolitik förutsätter att ett tydligt ansvar placeras i regionerna. För att kunna ta detta ansvar krävs att länsstyrelserna tillförs ökade resurser. i län påpekar att en ökad samverkan mellan länsstyrelse, länsarbetsnämnd, landsting, kommuner, utvecklingsfonder och handelskammare skulle befrämja arbetet med regionala utvecklingsfrågor. Genomförandet av en sådan samverkan skulle enligt befrämjas av ett ökat inslag av programarbete. i påpekar att den i rapporten föreslagna inriktningen av regionalpolitiken förutsätter ett utvecklat planeringsarbete, med strategiska utvecklingsprogram som grund. finner en sådan utveckling naturlig. En omläggning av arbetet i denna riktning har redan påbörjats. i framhäver att , med sitt helhetsperspektiv och sin nära kontakt med näringslivet, bör spela en viktig roll vid genomförandet av en tillväxtfrämjande regionalpolitik. Länsstyrelsernas uttalade ansvar för utbildnings- och kommunikationsområdet, bör kompletteras med ett utvidgat ansvar när det gäller riskkapitalförsörjning för att därmed kunna åstadkomma bättre samordning mellan alla aktörer som erbjuder små- och medelstora företag lån, rådgivning och kompetensutveckling.