prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — har kommit att ge uttryck för ett teleologisktförhållningssätt, dvs. domstolen söker bestämma en regels innehåll motbakgrand av dess syfte och ändamål samtväljer den tillämpning sora är bäst ägnad att uppfylla ändamålet.Domstolen hänvisar inte sällan till att den valda lösningen är den förgemenskapsrätten mest effektiva, dvs. till principen om effektivitet (fr.1'effet utile). EG-domstolenförefdler medvetet ha eftersttävat att understödja gemenskapernas vidaremtegration, inte minst i sitaationer då raedlerassteternainte själva förraått fuUfölja integrationsprocessen (t.ex. raålen 2/74Reyners [1974] ECR s. 631 och 33/74 [1974] ECR s. 1299). Dorastolen hareftersttävat lösningar som stärkt gemenskapsrättens stellnmg, räckvidd och effektivitet och utvidgat mstitationemas befogenhetenVid enstaka tillfdlen har domstolen tUl och raed vdt att bortse frånuttryckliga stedganden i fördragen för att sterka geraenskapsrättens effektivitet. Domstolens roll imtegrationsprocessen konuner särskUt till uttryck i dess praxis omgeraenskapsrättens förhållande till nationeU rätt. 35.5Gemenskapsrättens förhållande till nationell rätt ArtUcel 5 i Rorafördragetinnehåller bestämmelser sora är av grandläggande betydelse för samarbetet inomgemenskapen. ArtUceln återspeglar en folkrättslig solidaritetsprincip, påvilken vUar. Edigt EG-domstoleninnebär principen, som också brakar benämnas den dhnänna samarbets- och lojalitetsförplUctelsen,att medlemsstetema mbördes och i förhållande till de gemensanuna mstitationema ömsesidigt är förpliktade att samarbete med varandra. Artikeln gäller alltså även raellan raedlemssteternas rayndigheter och gemenskapens uistitationer Det är viktigt att understryka att förpliktelsema edigt artikel 5 omfatter samtiiga nationella offentiiga organ, domstolar uibegripna, liksom regionala och lokala offentiiga organ. Förpliktelserna kan uppdelas i ° skyldigheter att vara positivtverksam och i skyldigheter att avhålla sig Prop. 1994/95:19 från att vidtevissa åtgärden I artikelns förste stycke stedgas en skyldighet att samarbete vUken ålägger medlemsstetemaatt vidte alla lämpliga åtgärder, såväl dlmänna sora särskUda, för attsäkerstella att de skyldigheter iakttes som följer av fördraget eller avåtgärder som vidtegits av institationema. I andra stycket föreskrivs attmedlemssfatema skall avste från aUa åtgärder som kan äventyra förverkligandetav fördragets mål. Artikel 5 har av EG-dorastolen givits envidsttäckt toUcning. Många av domstolens viktigaste domar, bl.a. omEG-reglemas verkan i nationeU rättstiUämpning,grandar sig på denna förpliktelse. beror främst på geraenskapssamarbetetsspecieUa natar och fördragets långtgående mål-sätöungar. Medlemsstetemamåste sdedes vidte dia slags åtgärder, såväl avlagstiftande, rättsskipande som verkstellande karaktär, som behövs för attge fiiU verkan åt gemenskapsrätten. EG-domstolenslog tidigt fest principen om EG-rättens dfrekto tillämplighet, edigtvUken gemenskapsrätten griper in i den inhemska rättsordmngen utan stöd avnågon som helst nationell bestenunelse (målet 28/67 Molkerei Zenfrde [1968] ECRs. EG-rätten gällersåledes i stor utsfräckning i raedlerassteterna, dvs. utan någonmeUankommande nationell rättsbUdning. På denna grund har domstolen underkäntdualistiska förfaranden i medlemsstetema som bestett i att transformeraEG-rättsliga förordmngar till den inhemskarättsordningen. I raålet 39/72 kommissionen mot Itelien [1973] ECR s.101 slog fest att förordningar är dfrekt tillämpliga i allaraedlerassteter och fräder i kraft uteslutande genora att de publiceras i EGT.Dorastolen uttelade vidare att alla metoder för mförlivande är oförediga med förcfraget och skulle innebäraett hinder för förordningarnas genomslag och en fara för derassamtidiga cx;h enhetiiga tillämpnmg mom hela gemenskapen. Däremotföreligger toget hinder toot att raedlerassteterna tillämpar dualistiska förfarandenvid mförlivande av de grandläggande fördragen eller anslutmngsfördragen,föratsatt att raetcxlen mte har återverknmgar påenskildas raöjligheter att sederraera åberopa fördragens bestänunelsen Likasåkan en förordmng behöva korapletteras raed t.ex. nationella sfraffbestäinraelser(se härora avsmtt 39). I målet 26/62 van Gend en Looskonsteterade som ovan anförts EG-dorastolen att geraenskapsrätten, oberoende av raedlemssteternas lagstiftning, inte bara ålägger individerna skyldigheter uten också avser att ge dera rättigheter som kommer att utgöra en del av deras rättsliga arv. Domstolen slog i målen van Genden Loos och mot (se avsmtt 35.2) fast att såväl medlemsstetema som derasmedborgare utgör Prop. 1994/95:19 rättssubjekt inom EG-rätten. Genom enextensiv tolkdng har domstolen utvecklatdoktrinen om geraenskapsrättens direkte effekt. Principen ora EG-rättens direkteeffekt anger föratsättmngama för att en enskild skall kunna göra gällande en gemenskapsrättsligbestenunelse somgrandar rättigheter och skyldigheter inför domstolar och andra myndigheter imedlemsstetema. Föratsättmngama för att en EG-rättslig norm skall ha direkt effektberor på vilket slag av bestenunelse sora det är frågan ora. en Loos-raålet slogdorastolen fast principen att bestäraraelsema i de konstimerande fördragen inte automatiskthar direkt effekt. Föratt ha direkt effekt gäller att en bestenunelse skall vara ovillkorlig, entydig och fullstendig. Vissa bestenunelser i de grandläggandefördragen kan eraellertid ha direkt effekt trots att de primärt riktar sig till medlemsstetema. Inte endast bestemmelser som germedlerasstetema en skyldighet att avste från att handla har givits direkt effekt uten ävensådana sora ålägger medlemsstetema enskyldighet att handla. Vissa fördragsbestemmelser kanäven ha direkt effekt i förhållandet raellan enskilda, s.k. horisontell direkteffekt. Det gäller vissa av Rorafördragets konkunensregler, vilka kan åberopas av ettföreteg raot ett annatinför en nationell dorastol (artiklama 85 och 86). Men även vissa regler vad gäller den friarörligheten liksora artikel 119 ora lika lön för raän och kvinnor kan åberopas av enskilda gentemott.ex. företeg, organisationereller arbetsgivare (se t.ex. målet 36/74 Walrave [1974] ECR s. 1405 och målet 43/75 Defrenne II [1976]ECR s. 455). Bestenunelser i direktiv ochförordmngar kan på motsvarande sätt ha direkt effekt om dess innehåll medger det.Direktivbestemmelser kan dock inte ha horisontell direkt effekt (se raålet 152/84 [1986] ECR s. 723). Även allmänna rättsprinciperinom gemenskapsrätten kan åberopas av enskilda. rättspraxis har dock klargjortatt en allmän rättsprincipinte kan åberopas raot en nationell bestenunelse sora inte faller inora ramen förgemenskapsrättens tillämpdngsoraråde (förenade målen 60-61/84 Cinetiiéque [1985] ECR s. 2605,mdet 12/86 Demirel [1987] ECR s. 3719). EG-dorastolen har tidigt slagit fast principen oragemenskapsrättens företrädeframför nationell lag. I målet 6/64 mot karakteriserade domstolen, som tidigareredovisats, gemenskapsrätten som en ny rättsorddng av en särskUd natar som skiljer sig frånallmän folkrättslig frakteträtt.Domstolen anförde (inofficiell översättmng): "Införlivandet med varje raedlerasstetsrättsordning av bestenunelser som härtör från geraenskapen och raer allraänt frånfördragens bokstev och anda raedför att de blir omöjligt för stetema atttillerkänna en 486 ensidig, senare åtgärd företräde före det rättsligasystem sora de har godtegit på ömsesidighetensgrund. En sådan åtgärd kan därför mte Prop. vara föredig med detto rättsligasystem. slagskraft kan inte i praktiOkenvariera från en stot till en annan, i det att den vUcer för efterföljandenationeU lag, utan att det äventyrar uppnåendet av de i artikel 5.2.åsyftade fördragsmålen och leder till sådan särbehandling som artUcel 7förbjuden" Medlemsstotema kan därför mte göraen senare ensidigt besluted nationeUbestämmelse gällande gentemot en rättsordning som de gemensamt haraccepterat. Dorastolen uttolade också att geraenskapsrättens förettäde är nödvändigt för att säkragemenskapsrättens effektivitet: Den rätt som härleds från fördraget ochsom är "en oberoende rättskäUa, kanpå grand av sin särskUda och urspmngliga natar mte åsidosättos av någon somhelst udiemsk rättsregel utan att berövas sin karaktär av gemenskapsrätt ochutan att den rättsliga grundvden för gemenskapen sora sådan sätts i fråga"(inofiiciell översättning). 35.5.4 Vissa principer för gemenskapsrättens genomförande EG-rättens förefräde och dfrektoeffekt är av stor betydelse för dess enhetiigatolknmg och tillämpmng i medlemsstetema. Domstolens resonemang grandarsig som ovan anförts på synsättet att medlemsstotema, genom att skapa engemenskap med egna institationer som har självständiga befogenheter, harbegränsat sin egen suverädtet och sma egna befogenhetenMedlemsstotema har avstett normgivningskompetens på de områden sorageraenskapsrätten reglerar. Geraenskapsrättens tUlämpning skulle fragmenteras och dess effektivitetifrågasättas, om det vore möjligt för en medierasstet att sätte den urspel genom egen lagstiftning. Prmcipen om förettäde får således konsekvenserför såväl medlemsstetema som deras inhemska domstolar, nationeUa myndigheteroch enskUda fysiska och juridiska personen En medierasstetsom antar eller låter en nationell bestämmelse vara i kraft i sfrid raedEG-rätten gör sig skyldig till fördragsbrott (målet 167/73 konumssionen mot FrankrUce [1974] ECR s. 359). Ett rättsligtförfarande kan idecfas mot medlemssteten i fråga av kommissionen eUer avandra raedlerassteter edigt artUclama 169 och 170 i . konsteterar att fördragsbrott föreligger, är medlemsstetenskyldig att vidte nödvändiga åtgärder för att den rättssttidiga simationen skaU upphöra (förenade raålen314-316/81, 83/82 Waterkeyn [1982] ECR s. 4337, målet 104/86kommissionen mot Itdien [1988] ECR s. 1799). Det åliggermedlemsstetema att försäkra sig om att deras medborgare respekterar EG-rätten. följer bl.a. av solidaritetsprincipen i artUcel 5 i . Medlemsstetema skdl alltså konttollera tUlämpningen av EG-rätten och beivra dess överttädelse genom effektiva, avskräckande och proportionella sanktioner, jämförbara med de sanktioner som är tillämpliga vid överträdelse av inhemsk rätt av motsvarande slag och 40., betydelse (se bl.a. målet 50/76Amsterdara Bulb [1977] ECR s. 137 och förenade raålen 205-215/82 DeutscheMUchkontor [1983] ECR s. 2633). Dorastolenslog tidigt fest att det föreligger ett samband mellan EG-rättens förettäde ochde nationeUa domstolamas roU i integrationsprocessen. I målet 106/77 Simmendid[1978] ECR s. 629 utvecklade dette samband och uttelade att varjenationell domstol raåste tillärapagemenskapsrätten i dess heUiet och skydda de rättigheter soragemenskapsrätten tUlerkänner enskUda. Om en domstol i ett medlemsland skuUe finna att en nationellbestämmelse sfrider mot en EG-bestänunelse sora har dfrekt effekt, skalldomstolen således inte tillämpa den nationella bestämmelsen i det aktaellamålet. Principen om gemenskapsrättens förefräde begränsas således tUlbestänunelser med dfrekt effekt. Den nationella bestämmelsen som är oföredigraed en sådan bestenunelse är inte ogiltig, men den skdl alltså inte tiUämpasav den inhemska domstolen. I målet 103/88Fratelli Constanzo [1989] ECR s. 1839 utsfräckte denna skyldighetatt garantera gemenskapsrättens förettädetill saratiiga organ inora de nationella förvalöiingama. mbegriperäven decentraUserade stetsorgan. Pruicipen, som slogs fast i fråga ombestämmelser i ett dfrektiv, gäller hela den del av EG-rätten som har direkt effekt. saknar inhemska påföljder rättslig grand om de är grandade på ennationell bestenunelse sora står i sfrid raed EG-rätten (målen 88/77Schonenberg [1978] ECR s. 473 och 269/80 Regma och [1981] ECR s.3079). I målet 213/89Factortame [1990] ECR s. 2433 och förenade målen 143/88, 92/89 ZuckerfabrUc [1991] ECR s. 415 slog dorastolen också fast enskyldighet för inheraska domstolar att genom interimistiska beslut skjute upp tUlämpningen av nationellabestämmelser, om allvarliga tvivel föreligger om deras föredighet medEG-rätten, tUl dess klarhet skapats ora rättsläget. Denna skyldighet grandarsig dfrekt på EG-rätten och föreligger även om de nationella domstolama mtebesitter sådan kompetens edigt den nationeUa rättsordmngen. EG-domstolenutvecklade vidare i målen 157/86 [1988] ECR s. 673 och 14/83 [1984] ECR s. 1891 prmcipen omatt nationella bestämmelser skall tolkas så att de överensstämmer raed EG-rätten.Denna prmcip om fördragsedig tolknmg, som framför allt framhållits i fråga omdfrektiv, är inte begränsad tiU bestenunelser som har dfrekt effekt. I förenademålen 6 och 9/90 Frankovich [1991] ECR s. 5357 uttalade dorastolen att derättigheter sora gemenskapsrätten ger enskilda skulle försvagas om det intevore möjligt att erhålla gottgörelse för en medlemssfatsöverträdelser av sina skyldigheten Domstolen ansåg att ett ansvar för steten är underförstett iförcfragssystemet men också har en uttryckliggrandval i Romfördragels artikel 5. Domstolen slog därför fast enprmcipiell skyldighet för sfater att ersatte skada som vållats enskilda avstetens överttädelse av gemenskapsregien 36 Anslutningslagstiftningen i några andra länder Prop. Hurman i andra länder har löst de rättsliga problem som uppkommer vid enanslutning tiU EG har i hög grad varit beroende av respektive lands konstitationeUa förhållanden och hur manprincipieUt ser på förhåUandet meUan intemationeUa överenskommelser ochden nationeUa rätten. Särskilt vUaig är den skUtoad som finns mellan s.k.duahstiska cxjb momstiska länden I de senare anses intemationeUa avtd varatUlämpliga på nationell mvå så snart de frätt i kraft på det folkrättsligaplanet och publicerats i landet i fråga. Momstiska steter kan sägas seintemationell och nationell rätt som delar av ett och samma gemensammarättssystem. I dualistiska länder, som , fordras däremot en nationeUrättsakt, t.ex. lagstiftning, för att de folkrättsligt bmdande reglema skaU blitUlämpliga inom landet. Det är mot dennabakgrand av visst infresse att här kort redovisa det huvudsakliga mnehållet ianslutningslagstiftnmgen i några av de länder som har anslutits tillgemenskapema. Den danska grandlagen innehåller i 20 §en regel av följande lydelse: "Befojelser,sora efter denne grundlov tUkoraraer rigets rayndigheder, kan ved lov i naerraere bestemt omfång överladestU raellerafolkelige rayndigheder, der er oprettet ved gensidigoverenskorast med ancfre sfater til fremmeaf raellemfoUcelig retsorden og saraarbejde." Bestänunelsen, sora påminner omden svenska regeringsformens 10 kap. 5 §, säger mgentmg om gemenskapsrättensstellning i . tUlttädeslag innehåller mo paragrafenIdedningsvis slås fast att anslutningsfördragen kan ratificeras resp.tUlfrädas på vägnar I 2 § anges att befogenheten som edigt grandlagentUlkommer rikets rayndigheter, i den omfattning som följer av de grandläggandefördragen får överlåtes till gemenskapemas instimtioner I 3 § slås fast att degrandläggande fördragen skall gälla (saettes i kraft) i i den omfatmmgde edigt gemenskapsrätten är "umiddelbart anvendelige" i Danmark.Detsamma gäller de rättsakter som har antegits av gemenskapernas institutionerföre anslutning till geraenskapemaoch sora har offentiiggjorts i Emopeiska gemenskapernas tidning. 4 §innehåller en uppräkmng av de grandläggande fördragen m.ra. 5 § innehåller ettbemyndigande för vederbörande mimster att dispensera från inhemska bestemmelserom medborgarskap, bosättnmg och hemvist i den omfattnmg som krävs för attuppfylla åteganden edigt gemenskapsrätten i fråga om etebleringsrätt,utbyte av tjänster och fri rörlighet för arbetskraft. I 6 § regleras samarbetetraellan regeringen och . Därslås till en början fast att regeringen skall Uppgifternaom de nuvarande medlemsstatemas författningar har hämtats från 489 betänkandetEG och våra gnmdlagar (SOU 1993:14). avge en berättelse till folketmget över utvecklmgen momgemenskaperna. Vidare sägs att regeringen skaUundertätte ett av utsett utskott i fråga om förslag till sådanabeslut i rådet sora blfr duekt tillärapliga i eller som senare kräverfolketingets medverkan för att kunna I de tte avslutandeparagrafema finns bestenunelser ora lagens Ucraftttädande samtsärskilda regler i fråga om och Storbritaimien har i motsats tUlsamtiiga andra medlemssteter mgen skriven författnmg. Den grandläggande prtocipendär är i stdlet att mget parlament kan binda ett efterföljande parlament ochatt inget organ, vare sig domstol eller annat, har kompetens att pröva en avparlamentet antegen lags gUtighet. I en lag frånår 1972 om de emopeiska geraenskapema (Communities Act) tilläggs geraenskapsrätten dfrekt effekt iStorbritaimien och ges vad som kanbeskrivas som en tolkningsregel av innebörd att parlamentet får antes mte avse att stifta lag som ster i raotsätöung tiUgemenskapsrätten. I en dom av Courtof Appeal 1978 uttelade också den berömde domaren att"när vi gick med i gemenskapen beslutedeparlamentet att vi skulle följa de principer som slagils fast av ... (varav) den ora förettäde för EG-rätten är den andra" (målet Shields./. E. Coorabes ) och påföljande år förklarade samma domstol att artikel 119i tog över lagar som antegits såväl före som efter medleraskapet. I den domen sade emeUertid att: "om den dagen skulle kommanär vårt parlament medvetet anter en lag isyfte att motverka eller någon bestämmelse i det eller avsiktiigthandlar i sttid med det och uttryckligen säger så, skulle jag tto att det vorevåra domstolars plikt att följa vårt parlament... Om det inte är fråga om ett sådant medvetet ochuttryckligt motverkande av fördraget, är det vår plikt art ge fördragetförettäde (målet ./. Smito)." Den brittiska anslumingslagen ärförhållandevis omfångsrUc och innehåller en rad deteljregler på olUcaområden som berörs av samarbetet inom gemenskapema. Vidare finns en rad specialbestämmelser som rör Nordfrland och . Idedningsvis innehåller lagen en rad defimtioner som är nödvändiga för att tillämpa och förste lagen. Lagen innehåller sedan en bestenunelse varigenom alla sådan rättigheten befogenheter, skyldigheter och förbehåll - skapade eller uppkomna från tid tiU annan genom eller edigt fördragen - och alla sådana rättsmedel och förfaranden - föreskrivna från tid tUl annan i eller edigt fördragen - som edigt fördragen inte behöver ytterligare antes för att få rättsverkan eller för att kunna tillämpas i Storbritanmen, skall erkännas och finnas integna i lagar och vara verkstellbara och efterföljas i edighet därmed. Genom denna bestenunelse övertes, såvitt kan förstes, hela den då 490 gäUande prunärrätten samt alla rättsakter som dittillsantegits av EG:s Prop. institationer och som på någotsätt var dfrekt tillämpliga eller hade dfrekt Isamband med att skulle bli EG-medlera infördes efter en folkora-röstmng i den frländska grundlagen enbestämmelse (artUcel 29 stycke 4) edigt vilken steten kunde bli raedleraav de fre gemenskapema. I bestämmelsen heter det vidare: "Ingenbestenunelse i denna grandlag raedför ogiltighet av de av steten beslutedelagar, företegna handlingar eUer vidtegna åtgärder som är nödvändiga på grandav förpliktelsema som raedlera av gemenskapema eller förhmdrarrättskraft för av geraenskapema eUer dessas institationer beslutede regler, företognahandlingar eller vidtegna åtgärder (No provision of this Constitationinvalidates laws enacted, acts done or measures adopted by the Stetenecessiteted by the obligations of raerabership of toe Coramumties or preventsacts enacted, acts done or measures adopted by the Commudties, or institationstoereof, frora havmg toe force of law in toe Stote)." Bestemmelsenter inte utttyckligen stdhiing till frågan ora hur en konflikt mellangemenskapsrätt och en senare tillkommen nationell regel skall lösas. Däremotinnebär den att bestänunelsema i den frländska grandlagen inte kan åberopasframför gemenskapsrätten. Den frländskaanslutningslagen är betydligt kortare än den som antogs i Storbritonmen. Denfrländska lagen ideds med en bestenunelse sora innehåller defimtioner av vadsora avses raed "Europeiska gemenskapema" och "fördragen".Där finns också särskUda regler för hur fördragsändrmgar och rättsakter somantegits och ttätt i kraft under den tidsom förflöt mellan undertecknandet av anslutningsfördraget och tUlttädesdagenskall behandlas. I näste bestenunelse sägs att de grandläggande fördragen samtbefintiiga och framtida rättsakter som antegits av gemenskapemas mstimtionerskaU vara bmdande för steten och utgöra endel av den mtema lagstiftnmgen i friand på de vUlkor som faststellts ifördragen i fråga. Lagen mnehåller vidare regler om den inhemska hanteringen av sådana lagstiftoingsärenden som krävs för att genomförageraenskapsrätten. I lagen finns slutiigen också en bestenunelse som åläggerregermgen att till var och enav parlamentets två kamrar avge en rapport om utvecklmgen mom Europeiskagemenskapema. Edigt artikel 93 i Spadensgrandlag kan genora särskUd lag beslutes att mgå avtel sora tillägger konstitationellabefogenheter till en internationell orgamsation eller institation. Denna procedur användes vid tillttädet . Edigt artikel 95 är intemationella avtel en del av den nationella rättsordmngen så snart de officiellt publicerats i Spaden.Inga undanteg Prop. får göras från föreskriftema i dem och de får inte heUerändras eller suspenderas annat än i edighet medde procedurer sora avtelen själva tUUiandahåUer eller edigtfoUcrättens alhnänna är denna gnmdlagsregel sora i Spaden utgör gmnden för iotemationellaavtds förettäde framför nationeU rätt. Själva överförandet av beslutsbefogenheterna tillgeraenskapernas organ skedde genom vad som i Spaden benämns som en Leyorgamca, dvs. I en orgamca av den 2 augusti 1985godkändes således Spadens anslutning tUl de grundläggande fördragen. Därmedansågs dessa ha ttätt i kraft för Spamens del. I cx;h med detta överlämnadesockså beslutsbefogenheter tUl gemenskaperna i den omfattomg som följer avfördragen samt blev de rättsakter som tidigare hade antegits av gemenskapemasinstitationer bindande för och i Spamen. I en särskUdkungörelse från med grander för uppdrag åt regeringen att tUlämpa gemenskapsrätten fastslogs i artUcel1 att regeringen, för fuUgörande av de skyldigheter som Spamen påfagit siggenom sitt mttäde i Europeiska gemenskapema, inom området för stetens befogenheterfår utfärda rättsregler i form av lagar om vissa angivna frågor i syfte att anpassa dessa tUlgemenskapsrätten. I en bUaga angavs allade inhemska förfettningar som måste ändras tUl uppfyUande av gemenskapsrättenskrav samt alla de dfrektiv som utfärdats av gemenskapemas institationer vilkamåste transformeras tiU spansk rätt. I kungörelsen finns även bestämmelser oraatt imätte en geraensara kommission för deputeradekammaren och senaten förfrågor rörande samarbetet i gemenskapema. I kungörelsen fastslås bl.a. attkommissionen, för att uppnå sina mål, efter publiceringen skall fa del av de dekret som utfarcfas till uppfyllande avgemenskapernas sekundärtätt. Konunissionen skaU vidare undenättas av regermgenom gemenskapemas förslag tUl sådana regler som kan beröra frågor som ärförbehåltoa den mhemska lagstiftnmgen ochskall av regeringen få mformation som denna mottegit om verksamheteninora geraenskapemas institationer vad gäller förverkligandet av Spaniensanslutning till dessa. Kommissionen skall också underrättes av regermgen omriktiinjema för dennas politik mom gemenskapema. Den gemensammakommissionen har tills fört en ganska undanskymd tillvaro i . Den tycks ddrig ha varit mblandad i Spamens agerande inom gemenskapema uten endast fått information i efterhand. kan sannolUrt tUl stor del tUlskrivas det faktara att regeringen ända fram till det senaste vdet har vilat på en stark majoritet i parlamentet vUket har medfört att majoritetens mttesse för att granska regeruigens hanteruig av geraenskapsfrågoma har varit blygsamt. Inttesset för den gemensamma kommissionens uppgifter har eraellertid nu ökat. märks bl.a. genom att till medleraraar i kommissionen har utsetts mera kända och betydelsefiilla politUcer . Bestemmelserna om koramissionens roU ändrasockså.