prop · GH039 · 1994-01-01 00:00:00 — Utan hinder av bestämmelserna i 6 kap. får stiftarna och stiftelsen genom skriftlig överenskommelse ändra eller upphäva stiftelseförordnandet. Vad som anges i 2--10 kap. om föreskrifter i ett stiftelseförordnande skall i fråga om en kollektivavtalsstiftelse gälla även föreskrifter för stiftelsen som har meddelats genom en sådan överenskommelse. En kollektivavtalsstiftelses namn skall innehålla ordet kollektivavtalsstiftelse. Vid tillämpning av 3 kap. 12 § och 4 kap. 15 § skall en kollektivavtalsstiftelse behandlas som en sådan stiftelse som avses i 9 kap. 10 § första stycket. är upplöst om den har saknat tillgångar av . (Jfr 11 kap. 4 och 5 §§ promemorieförslaget) Paragrafen har med vissa redaktionella jämkningar utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I det följande lämnas en kortfattad redogörelse för det regelsystem som till följd av bestämmelserna i denna paragraf gäller för en kollektivavtalsstiftelse. För stiftelsens förpliktelser svarar endast stiftelsens tillgångar (1 kap. 4 §). Av stiftarna meddelade föreskrifter skall följas vid förvaltningen av stiftelsens angelägenheter. Om föreskrifterna strider mot någon bestämmelse i stiftelselagen, tillämpas dock i stället den bestämmelsen (2 kap. 1 §). Om ett förvaltningsåtagande lämnas av en eller flera fysiska personer, har stiftelsen egen förvaltning. Görs ett sådant åtagande av en juridisk person, föreligger anknuten förvaltning (2 kap. 2 § första stycket). Den eller de fysiska personer som har lämnat ett förvaltningsåtagande bildar styrelse för stiftelsen (2 kap. 2 § andra stycket). Den juridiska person som har lämnat ett förvaltningsåtagande är förvaltare för stiftelsen (2 kap. 2 § tredje stycket första meningen). Styrelsens och förvaltarens ansvar Styrelsen eller förvaltaren svarar för att föreskrifterna i stiftelseförordnandet följs (2 kap. 3 § första stycket), om inte annat följer av bestämmelserna i 2 kap. 3 § andra och tredje styckena. Styrelsen eller förvaltaren svarar för att stiftelsens förmögenhet är placerad på ett godtagbart sätt, i den mån det inte följer av stiftelseförordnandet hur förmögenheten skall vara placerad (2 kap. 4 §). Stiftelsen får inte lämna penninglån till stiftarna eller förvaltaren m.fl. (2 kap. 6 §). skall ha ett namn (1 kap. 6 § första stycket första meningen). Styrelsen eller förvaltaren skall besluta om stiftelsens namn, om stiftelseförordnandet inte innehåller någon föreskrift om det (2 kap. 7 §). Namnet skall innehålla ordet kollektivavtalsstiftelse (förevarande paragraf, tredje stycket). Styrelsen eller förvaltaren svarar för att stiftelsen fullgör sin bokförings- och årsredovisningsskyldighet (2 kap. 8 §). entledigar ledamöter och utser nya ledamöter, om inte annat följer av stiftelseförordnandet (2 kap. 9 § första stycket). En styrelseledamot får inte handlägga frågor om avtal m.m. mellan honom och stiftelsen (2 kap. 14 §). Styrelsen företräder stiftelsen och tecknar dess namn och firma (2 kap. 16 §). Ingen av stiftarna kan vara förvaltare (2 kap. 19 § andra stycket första meningen). Förvaltaren får inte handlägga frågor rörande avtal m.m. mellan honom och stiftelsen (2 kap. 21 §). Förvaltaren företräder stiftelsen och tecknar dess namn och firma (2 kap. 23 §). Bokföring, årsredovisning och revision är utan undantag bokföringsskyldig enligt bokföringslagen och skyldig att upprätta årsredovisning (förevarande paragraf, fjärde stycket, 3 kap. 4 § och 7 § första stycket). skall alltid ha minst en kvalificerad revisor (4 kap. 4 §). Styrelsen eller förvaltaren skall senast efter räkenskapsårets utgång avlämna årsredovisningen till revisorn (3 kap. 10 § första stycket). Senast efter räkenskapsårets utgång skall styrelsen eller förvaltaren hålla årsredovisningen tillgänglig för den som vill ta del av den (förevarande paragraf, fjärde stycket andra meningen och 3 kap. 12 § andra meningen). Den som är styrelseledamot eller förvaltare är skyldig att ersätta stiftelsen om han uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar den vid fullgörandet av sitt uppdrag. Detsamma gäller när skadan tillfogas någon annan genom överträdelse av stiftelseförordnandet eller stiftelselagen (5 kap. 1 §). Vid fall av misskötsel kan en styrelseledamot eller förvaltaren entledigas från sitt uppdrag (9 kap. 6 §). Ändring m.m. i stiftelseförordnandet I den allmänna motiveringen (se avsnitt 2.7.1) uttalades det att det för ändring m.m. av ett stiftelseförordnande bör gälla i princip samma förutsättningar för alla former av stiftelser. Samtliga bestämmelser i 6 kap. är därför tillämpliga på kollektivavtalsstiftelser. Som också uttalades i den allmänna motiveringen bör det dock i fråga om kollektivavtalsstiftelser finnas möjlighet att avvika från stiftelselagens reglering av förutsättningarna för ändring m.m. av ett stiftelseförordnande. Skälet för detta är att det, med hänsyn till den roll kollektivavtalsstiftelserna är avsedda att ha, bör vara möjligt för stiftarna att i samspel med stiftelsen anpassa föreskrifterna för stiftelsen till den utveckling som sker i samhället. Det kan t.ex. ske organisatoriska förändringar på arbetstagarsidan som innebär att en viss grupp destinatärer som har omfattats av en äldre kollektivavtalsstiftelses ändamålsbestämmelser upphör att göra det. För att en sådan grupp arbetstagare inte skall bli utan skydd vid t.ex. uppsägningar på grund av arbetsbrist kan det krävas att det sker ett upphävande av ändamålet för en del av den ifrågavarande stiftelsens förmögenhet i syfte att överföra denna till en annan kollektivavtalsstiftelse. En sådan åtgärd skulle emellertid vara tillåten enligt bestämmelserna i 6 kap. endast om ändamålet för den förra stiftelsen kan följas. Mot bakgrund av det nu anförda föreskrivs det i 4 § (se andra stycket, första meningen) att stiftarna och stiftelsen utan hinder av bestämmelserna i 6 kap. genom skriftlig överenskommelse får ändra eller upphäva stiftelseförordnandet. Enligt andra meningen i samma stycke skall vad som anges i 2--10 kap. om föreskrifter i ett stiftelseförordnande i fråga om en kollektivavtalsstiftelse gälla även föreskrifter för stiftelsen som har meddelats genom en sådan överenskommelse. har vid inrättandet inte någon förmögenhet. Härav följer att den princip som har ansetts vara ett uttryck för gällande rätt inom stiftelseområdet -- att en stiftelse är upplöst när det med säkerhet kan slås fast att dess förmögenhet är konsumerad (jfr vad som anförts i anslutning till 7 kap. 18 §) -- inte kan gälla för kollektivavtalsstiftelser. Mot bakgrund av det anförda gäller enligt 4 § (se femte stycket) i stället att en kollektivavtalsstiftelse är upplöst om den har saknat tillgångar av . Denna regel gäller vid sidan av andra regler i stiftelselagen om upplösning av stiftelser, vilka är tillämpliga även på kollektivavtalsstiftelser (se 7 kap. 13 och 18 §§). står under tillsyn av en tillsynsmyndighet (9 kap. 1 §). Den är aldrig föremål för återkommande kontroll. I fråga om tillsynsmyndighetens befogenheter och skyldigheter gäller samma reglering som för stiftelser som omfattas av bestämmelserna i 9 kap. 10 §. Eftersom en kollektivavtalsstiftelse alltid är skyldig att upprätta årsredovisning skall den också alltid vara registrerad (10 kap. 1 §). 4.2 Förslaget till lag om införande av stiftelselagen I denna lag finns bl.a. bestämmelser om tidpunkten för stiftelselagens ikraftträdande och om stiftelselagens tillämplighet på äldre stiftelser. Hithörande frågor har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.9. Flertalet bestämmelser i denna promulgationslag saknar motsvarighet i promemorieförslaget. Stiftelselagen (1994:000) och denna lag träder i kraft . (Jfr första punkten i promemorieförslagets ikraftträdandebestämmelser) Som har framhållits i den allmänna motiveringen bör stiftelselagen träda i kraft vid ett kalenderårsskifte. Enligt denna bestämmelse träder stiftelselagen och förevarande lag i kraft /1995. Genom stiftelselagen (1994:000) upphävs lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser med de begränsningar som följer av denna lag. (Jfr första punkten i promemorieförslagets ikraftträdandebestämmelser) I vissa fall skall tillsynslagen övergångsvis vinna tillämpning på äldre stiftelser även efter stiftelselagens ikraftträdande (angående begreppet äldre stiftelser, se 4 §). Dessa fall regleras i 9 § första stycket och 13 §. De kungliga cirkulären från , och torde kunna upphävas med att stiftelselagen träder i kraft (jfr 22 § tillsynslagen; jfr även promemorian s. 290, SOU 1987:4 s. 121 ff samt Frii, Förvalta fonder och stiftelser, s. 86). En förmögenhetsbildning som har tillkommit före ikraftträdandet och som närmast uppfyllde de krav som stiftelselagen ställer på stiftelsebildning skall anses som stiftelse enligt stiftelselagen (1994:000). Vad nu sagts gäller även om förmögenhetsbildningen inte uppfyllde formkravet enligt 1 kap. 3 § eller 11 kap. 1 § stiftelselagen eller kravet enligt 1 kap. 2 § samma lag på att egendomen skall ha avskilts. Bestämmelserna i denna paragraf reglerar under vilka förutsättningar en före stiftelselagens ikraftträdande tillkommen förmögenhetsbildning (äldre förmögenhetsbildning) skall anses som stiftelse enligt stiftelselagen. Utgångspunkten för bestämmelserna är att förmögenhetsbildningar som kanske behandlats som stiftelser av domstolar eller andra myndigheter inte till följd av den nya lagen skall förlora sin status som stiftelse. Till skillnad från vad Lagrådet föreslagit innefattar emellertid inte bestämmelsen i andra meningen något krav på att en förmögenhetsbildning närmast före ikraftträdandet var att anse som stiftelse enligt då gällande rätt för att den skall kunna anses som en stiftelse i stiftelselagens mening. De av Lagrådet påtalade riskerna för att den lösning som här föreslås kan få den märkliga konsekvensen att förordnanden som inte uppfyller formkravet och inte heller lett till avskiljande av egendom skulle anses som giltiga stiftelsebildningar även när de inte godtas som stiftelser enligt gällande rätt har fått stå tillbaka till förmån för intresset av att regleringen blir enkel, ett intresse som knappast kan anses tillgodosett om man i varje enskilt fall tvingas ta ställning till den närmare innebörden av stiftelsebegreppet enligt nu gällande rätt. Enligt bestämmelsen i denna mening, som i huvudsak utformats i enlighet med Lagrådets förslag, skall en äldre förmögenhetsbildning anses som stiftelse enligt stiftelselagen om den närmast före ikraftträdandet uppfyllde de krav som stiftelselagen ställer på stiftelsebildning enligt någon av den lagens tre definitioner. Bestämmelsen i denna mening, som till viss del redan kommenterats, betyder att en äldre förmögenhetsbildning kan anses som en stiftelse enligt stiftelselagen trots att den närmast före ikraftträdandet inte uppfyller alla stiftelselagens krav på stiftelsebildning. Principiellt sett gäller detta i följande tre fall: Förmögenhetsbildningen uppfyller närmast före ikraftträdandet stiftelselagens krav på stiftelsebildning enligt den lagens allmänna definition av detta begrepp utom vad avser kravet på att stiftelseförordnandet skall vara skriftligt och undertecknat av stiftaren. Exempel: En förmögenhetsbildning som har tillkommit i enlighet med ett muntligt stiftelseförordnande skall anses som en stiftelse enligt stiftelselagen. Förmögenhetsbildningen uppfyller närmast före ikraftträdandet stiftelselagens krav på stiftelsebildning enligt den lagens allmänna definition av detta begrepp utom vad avser kravet på att besittningen av den egendom som förmögenhetsdispositionen omfattar har övergått på den som lämnat förvaltningsåtagandet. Exempel A: En förmögenhetsbildning som närmast före ikraftträdandet utgörs av endast en benefik fordran på stiftaren skall anses som en stiftelse enligt stiftelselagens allmänna definition av stiftelsebegreppet. Exempel B: Det förhållandet att man efterger kravet på att besittningen av den egendom som förmögenhetsdispositionen omfattar skall ha övergått till den som lämnat förvaltningsåtagandet medför att man vid bedömningen av om varaktighetsrekvisitet är uppfyllt eller inte får beakta utfästelser om ytterligare bidrag till stiftelsen vilka stiftaren utställt vid förmögenhetsbildningens tillkomst. Härav följer att sådana förmögenhetsbildningar som tillförs nya resurser allteftersom förbrukning sker (s.k. anslagsstiftelser) i det enskilda fallet kan vara att betrakta som stiftelser enligt stiftelselagen. Förmögenhetsbildningen uppfyller närmast före ikraftträdandet stiftelselagens definition på insamlingsstiftelse utom vad avser kravet på att stiftelseförordnandet skall vara skriftligt och undertecknat av stiftaren. Exempel: En förmögenhetsbildning som t.ex. tillkommit på grund av ett upprop som innefattar vädjan om bidrag till ett visst ändamål skall anses som en insamlingsstiftelse även om uppropet inte är undertecknat av stiftaren (jfr prop. För förmögenhetsbildningar som enligt 3 § skall anses som stiftelser enligt stiftelselagen (äldre stiftelser) gäller stiftelselagen (1994:000) med de begränsningar som följer av denna lag. För församlingskyrkor och domkyrkor av stiftelsekaraktär gäller endast bestämmelserna i 1 kap. 4 § stiftelselagen. Bestämmelser som innefattar begränsningar i fråga om stiftelselagens tillämpning på äldre stiftelser finns bl.a. i 6, 7 och 10 §§ förevarande lag. Bestämmelsen har tagits in i denna lag på förslag av Lagrådet. Terminologin i bestämmelsen anknyter till den som bl.a. finns i 41 kap. 2 § kyrkolagen (1992:300). Den egendom som berörs av bestämmelsen i andra stycket härrör ursprungligen från enskilda (donerad eller insamlad). Det finns även andra av enskilda bildade stiftelser som främjar kyrkan och dess verksamhet på annat sätt än genom att tillhandahålla gudstjänstlokaler eller medel för lön åt präster. Stiftelser av detta senare slag omfattas dock inte av bestämmelsen i detta stycke. Jämför i övrigt allmänna motiveringen avsnitt 2.2.3. En äldre stiftelse skall anses ha egen förvaltning om det vid ikraftträdandet är ett för stiftelsen särskilt inrättat organ som ytterst svarar för frågor om placeringen av stiftelsens förmögenhet. Det särskilt inrättade organet skall anses vara stiftelsens styrelse. En äldre stiftelse skall anses ha anknuten förvaltning om det vid ikraftträdandet är ett organ för en juridisk person eller en statlig myndighet som ytterst svarar för frågor om placeringen av stiftelsens förmögenhet. Den juridiska personen eller den statliga myndigheten skall anses vara stiftelsens förvaltare. Som berörts i den allmänna motiveringen måste denna lag innehålla bestämmelser som dels klarar ut vilken förvaltningsform en äldre stiftelse skall anses ha, dels ger besked om vem som skall anses vara stiftelsens styrelse vid egen förvaltning resp. stiftelsens förvaltare vid anknuten förvaltning. Bestämmelser i dessa frågor meddelas i denna paragraf. Bestämmelserna knyter an till den gränsdragning som finns i tillsynslagen mellan stiftelser som har en särskilt inrättad styrelse och stiftelser vilkas styrelse utgörs av styrelsen för en juridisk person eller av en statlig eller myndighet. Bestämmelserna i 2 kap. 6 § stiftelselagen (1994:000) tillämpas inte i fråga om lån som har lämnats eller säkerheter som har ställts före ikraftträdandet. Paragrafen innefattar en begränsning i fråga om stiftelselagens tillämpning på äldre stiftelser. Av bestämmelsen i paragrafen följer att stiftelselagens regler om låneförbud m.m. i fråga om äldre stiftelser skall tillämpas endast beträffande sådana förhållanden som har uppkommit efter stiftelselagens ikraftträdande. Bestämmelserna i 2 kap. 10 § och 19 § andra stycket stiftelselagen (1994:000) om att stiftaren eller stiftarna inte ensamma får vara styrelse och att stiftaren inte får vara förvaltare gäller inte i fall då stiftaren eller stiftarna vid ikraftträdandet ensamma är styrelse eller stiftaren är förvaltare för stiftelsen. Om annat följer av stiftelseförordnandet gäller inte bestämmelserna i 2 kap. 12 § för äldre stiftelser och för stiftelser som bildats efter ikraftträdandet på grundval av ett stiftelseförordnande i ett testamente som har upprättats före ikraftträdandet. Jämför vad som anförts i anslutning till 6 §. Jämför vad som anförts i anslutning till 2 kap. 12 § stiftelselagen. Det är inte ovanligt med föreskrifter i stiftelseförordnanden av innebörd att en eller ytterligare någon styrelseledamot skall ha vetorätt, i en familjestiftelse t.ex. de ledamöter som inte är medlemmar i släkten. Det har inte ansetts lämpligt att låta bestämmelserna i 2 kap. 12 § bli tvingande för äldre stiftelser eftersom man i så fall skulle kunna riskera att rubba sådana maktförhållanden som stiftaren byggt in i stiftelseförordnandet. Bestämmelsen i 7 § andra stycket gäller också för stiftelser som har bildats efter ikraftträdandet på grundval av ett stiftelseförordnande i ett testamente som har upprättats före ikraftträdandet (''''''''äldre'''''''' testamentsstiftelser). I fråga om äldre stiftelser som har ett annat räkenskapsår än kalenderår tillämpas bestämmelserna i 3, 4 och 10 kap. stiftelselagen (1994:000) från och med det räkenskapsår som börjar löpa närmast efter utgången av . Detta räkenskapsår skall kortas av om det behövs för att stiftelsen skall få ett räkenskapsår som stämmer överens med bestämmelserna i 3 kap. stiftelselagen. Styrelsen eller förvaltaren för en äldre stiftelse skall bestämma värdet av stiftelsens tillgångar enligt 3 kap. 6 § stiftelselagen vid ingången av det räkenskapsår som börjar löpa närmast efter utgången av , om inte stiftelsen är bokföringsskyldig enligt 3 kap. 1 § samma lag. I års- eller koncernredovisningar behöver inte återges resultat- och balansräkningar eller koncernresultat- eller koncernbalansräkningar för det räkenskapsår som föregår det räkenskapsår från och med vilket bestämmelserna i 3 kap. gäller för stiftelsen. Den som är revisor i en stiftelse vid utgången av det räkenskapsår som föregår det räkenskapsår från och med vilket bestämmelserna i 4 kap. stiftelselagen gäller för stiftelsen får slutföra sitt uppdrag utan hinder av sagda bestämmelser i stiftelselagen. (Jfr andra punkten i promemorieförslagets ikraftträdandebestämmelser) Det har ansetts lämpligt att bestämmelserna i 3, 4 och 10 kap. stiftelselagen (om bokföring och årsredovisning m.m., revision resp. registrering) inte börjar tillämpas på äldre stiftelser som har ett annat räkenskapsår än kalenderår förrän från och med det räkenskapsår som börjar löpa närmast efter utgången av (jfr 13 och 16 §§). När bestämmelserna i 3 kap. stiftelselagen blir tillämpliga på en äldre stiftelse blir stiftelsen, om den utövar näringsverksamhet eller är moderstiftelse, bokföringsskyldig på grund av bestämmelsen i 3 kap. 1 §. I annat fall måste det utredas närmare om stiftelsen är bokföringsskyldig enligt 3 kap. 2 § första stycket 2 eller endast skyldig att föra räkenskaper enligt 3 kap. 5 §. Bestämmelsen i förevarande stycke ålägger därför stiftelsens styrelse eller förvaltare att bestämma värdet på stiftelsens tillgångar enligt 3 kap. 6 § vid ingången av det räkenskapsår som börjar löpa närmast efter utgången av . I enlighet med vad Lagrådet förordat meddelas det i detta stycke en bestämmelse som innebär att äldre stiftelser aldrig kan bli tvungna att göra upp räkningar enligt stiftelselagens bestämmelser för det räkenskapsår som föregår det räkenskapsår från och med vilket bestämmelserna i 3 kap. gäller för stiftelsen. I detta stycke meddelas det en bestämmelse som också förordats av Lagrådet. Den innebär att den som är revisor i en stiftelse vid utgången av det räkenskapsår som föregår det räkenskapsår från och med vilket bestämmelserna i 4 kap. stiftelselagen gäller för stiftelsen får slutföra sitt uppdrag utan hinder av sagda bestämmelser i stiftelselagen. som anlitar en lekmannarevisor och som enligt stiftelselagen är skyldig att ha kvalificerad revisor när bestämmelserna i 4 kap. blir tillämpliga på den kan alltså låta lekmannarevisorn slutföra sitt uppdrag. I fråga om skyldighet att utge skadestånd på grund av handling eller underlåtenhet som ligger i tiden före ikraftträdandet tillämpas 6 § lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser. Detta gäller även om stiftelsen inte stod under tillsyn enligt nämnda lag. I mål om entledigande enligt 9 kap. 6 § stiftelselagen (1994:000) får den som för talan mot en styrelseledamot eller förvaltare endast åberopa sådana handlingar eller underlåtenheter som ligger i tiden efter ikraftträdandet. Detta gäller dock inte om den som för talan mot en styrelseledamot före ikraftträdandet hade rätt att mot styrelseledamoten i fråga föra sådan talan som avses i 7 § lagen (1929:116) om tillsyn över stiftelser. Jämför vad som anförts i anslutning till 6 §. Bestämmelsen i andra styckets andra mening berör äldre stiftelser som enligt 5 § första stycket skall anses ha egen förvaltning. Bestämmelsen innebär att den som enligt 9 kap. 6 § stiftelselagen väcker talan om entledigande av en styrelseledamot i en sådan stiftelse till stöd för sin talan får åberopa handling eller underlåtenhet som ligger i tiden före ikraftträdandet om han då hade rätt att föra talan om entledigande enligt 7 § tillsynslagen. Om stiftelseförordnandet för en äldre stiftelse eller för en stiftelse som har bildats efter ikraftträdandet på grundval av ett stiftelseförordnande i ett testamente som har upprättats före ikraftträdandet innehåller en bestämmelse som innebär att någon får ändra, upphäva eller i särskilt fall åsidosätta en av stiftaren meddelad föreskrift avseende stiftelsen, skall den bestämmelsen ha samma giltighet som enligt äldre rätt. Om bestämmelsen i första stycket innebär att någon annan än styrelsen eller förvaltaren får fatta beslut för stiftelsens räkning i frågor som avses där gäller inte 2 kap. 3 § första stycket. Även bestämmelserna i denna paragraf innefattar ett undantag från den i 4 § första stycket uppställda principen att stiftelselagen skall gälla fullt ut för äldre stiftelser. Bestämmelserna i paragrafen är tillämpliga också på ''''''''äldre'''''''' testamentsstiftelser. Bestämmelsen i första stycket har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen i andra stycket saknar motsvarighet i det till Lagrådet remitterade förslaget. Som tidigare framhållits i allmänna motiveringen (se avsnitt 2.1.1 och 2.7.1) förekommer det inte så sällan stiftelseförordnanden med föreskrifter som innebär t.ex. att stiftaren eller stiftelsens styrelse har rätt att ändra eller upphäva föreskrifterna i förordnandet. Sådana föreskrifter eller ändringsförbehåll innebär i regel att det principiella kravet på tillstånd av myndighet för att få ändra m.m. i ett stiftelseförordnande bortfaller. Den verkan som förbehåll av detta slag nu anses ha kommer emellertid att begränsas väsentligt genom den nya stiftelselagen (se 6 kap. 3 § första stycket stiftelselagen). Bestämmelsen i förevarande stycke innebär att ett ändringsförbehåll i stiftelseförordnandet för en äldre stiftelse eller för en ''''''''äldre'''''''' testamentsstiftelse skall ha samma giltighet efter stiftelselagens ikraftträdande som före. Härav följer att bestämmelserna i 6 kap. 1 och 3 §§ stiftelselagen inte får någon betydelse för stiftelser av nu berört slag så länge ändringsförbehållet kvarstår i stiftelseförordnandet. Ett ändringsförbehåll kan vid egen förvaltning t.ex. innebära att någon annan än styrelsen får fatta beslut om ändring m.m. med för styrelsen bindande verkan. Ett ändringsförbehåll kan vidare innebära att vissa förutsättningar måste vara uppfyllda för att ett beslut om ändring m.m. skall få fattas. Bestämmelsen i andra stycket innebär att styrelsen i sådana fall inte kan göras ansvarig för beslut som fattas utan att föreskrivna förutsättningar föreligger. Föreskrifter som före ikraftträdandet har fastställts för en stiftelse av regeringen, Kammarkollegiet eller en länsstyrelse skall vid tillämpningen av stiftelselagen (1994:000) anses som föreskrifter i ett stiftelseförordnande.