prop · GH03152 · 1994-01-01 00:00:00 — I samband med att ett nytt ADB-system tas i drift till taxering avser RSV att registrera och lagra de uppgifter som krävs för bevakning av uppskovsärendena. De uppgifter som anges i LSK kommer att läggas in i registret det år då uppskovsavdraget yrkas. Har ersättningsbostad inte anskaffats detta år utan först året därpå skall uppgift om ersättningsbostaden i stället lämnas i deklarationen för det senare året. Denna uppgift och eventuell justering av uppskovsbeloppet förs då in i registret. krävs i princip inte någon uppgift från deklaranten annat än i de fall äganderätten till ersättningsbostaden övergår till annan genom arv, testamente, bodelning eller gåva. Medgivet uppskov flyttas då över till den nye ägaren. Vid en försäljning skall reavinst redovisas och uppskovsbeloppet (obeskattad vinst) skall beaktas vid beräkningen av reavinsten (10 uppskovslagen, 25 8 mom. lagen [1947:576] om statlig inkomstskatt). Detta föranleder då att uppskovet avregistreras eller i förekommande fall att ett nytt uppskovsärende registreras på den skattskyldige. har i de flesta fallen uppgifter om försäljningar både beträffande fastigheter (genom centrala fastighetsregistret och tingsrätterna) och bostadsrätter (genom kontrolluppgifter enligt 3 kap. 45 LSK). De enda fall som inte kan fångas upp på detta sätt är när ersättningsbostaden utgörs av ett hus på ofri grund. Eftersom dessa inte är föremål för lagfart får skatte- myndigheten inga uppgifter om sådana försäljningar. Det torde dock vara relativt ovanligt att en ersättningsbostad består av ett hus på ofri grund med hänsyn till kravet på permanent boende. I det senare fallet får behovet att av kontrollskäl ha ett årligt uppgiftslämnande vägas mot de administrativa nackdelar det medför, särskilt när det gäller den förenklade självdeklarationen. Olägenheterna består bl.a. i att det krävs ett visst utrymme på blanketten med särskild ledtext enbart för detta ändamål. För kontrollens skull behövs uppgiften bara i de fall överlåtelse skett under beskattningsåret. Som framgår av vad som sagts har skattemyndigheten i de flesta fall möjlighet att kontrollera detta på annat sätt. Enligt regeringens bedömning är det inte motiverat av kontrollskäl att ha en årlig uppgiftsskyldighet enligt 2 kap. 17 andra stycket LSK. Vi föreslår därför att regeln utgår. Uppgift om ersättningsfastighetens beteckning behövs i samtliga uppskovsfall. Vi föreslår därför att det i 2 kap. 17 LSK tas in en bestämmelse om detta. Våra förslag föranleder också en följdändring i 7 skatteregisterlagen (1980:343). 5 Ränte- och avgiftsbestämmelser i uppbördslagen 5.1 Villkor för den lägre kvarskatteavgiften Regeringens förslag: För att kvarskatteavgift - på underlag som inte täcks av preliminär skatt som betalats taxeringsåret - skall beräknas efter av statslåneräntan krävs att hela den debiterade kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift betalas taxeringsåret. RSV:s förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: års taxering gäller nya regler för tidpunkten för debitering av slutlig skatt. Reglerna innebär bl.a. att skattsedel på slutlig skatt skall sändas ut till den skattskyldige taxeringsåret om han omfattas av det förenklade deklarationsförfarandet. Kvarskatteavgiften utgår av statslåneräntan om den kvarstående skatten betalas in till skattemyndigheten taxeringsåret (prop. 1992/93:86, bet. 1992/93:SkU11, rskr. 1992/93:146, SFS 1992:1661). Betalas den kvarstående skatten in efter tas kvarskatteavgift ut av statslåneräntan. Till den skattsedel på slutlig skatt som skickas ut taxeringsåret skall fogas två inbetalningskort med förtryckta belopp, ett med den lägre avgiften för frivillig inbetalning och ett med den högre avgiften avsett för betalning senast vid den ordinarie uppbörden i april året efter taxeringsåret. Möjligheten till frivillig tidigarelagd inbetalning av kvarstående skatt med lägre kvarskatteavgift kan emellertid leda till problem vid avstämning av inbetalda kvarstående skatter i de fall endast en del av skattebeloppet har betalats in. Problem kan också uppkomma vid ränte- och avgiftsberäkningen i samband med senare omräkningar om delinbetalning gjorts. Dessa problem kan undvikas om det i lagen föreskrivs att hela den debiterade kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift skall betalas för att den lägre kvarskatteavgiften skall gälla. Vi föreslår därför att bestämmelserna i 27 3 mom., 32 andra stycket och 69 2 mom. UBL ändras i enlighet härmed. 5.2 Tid för beräkning av räntor Regeringens förslag: Om slutlig skatt som har debiterats taxeringsåret omräknas skall respitränta och restitutionsränta beräknas fr.o.m. resp. . RSV:s förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Skälen för regeringens förslag: Som tidigare nämnts (avsnitt 5.1) innebär de nya reglerna om tidpunkten för debitering av slutlig skatt att slutskattesedel skall sändas ut till den skattskyldige taxeringsåret om han omfattas av det förenklade deklarationsförfarandet. Taxeringsperioden sträcker sig emellertid ända fram till . Det kan därför i ett antal fall bli aktuellt att ändra debiteringen till följd av att taxeringen omprövats på grund av att nya omständigheter tillkommit efter det att slutskattesedel sänts ut. Om en senare gjord omprövning leder till ökad skatt i förhållande till vad som angetts i den först utsända skattsedeln, skall skillnadsbeloppet tas upp som tillkommande skatt i en ny slutskattesedel. På tillkommande skatt utgår respitränta (32 UBL). Sådan ränta räknas fr.o.m. året efter taxeringsåret t.o.m. den dag skatten förfaller till betalning. Anledningen till att räntan börjar räknas först från är att kvarskatteavgiften avses täcka tiden taxeringsåret t.o.m. året efter taxeringsåret. års taxering beräknas således kvarskatteavgift från taxeringsåret t.o.m. året efter taxeringsåret och respitränta för tiden därefter. års taxering får en skattskyldig genom den ändring som gjordes i 27 3 mom. UBL kvarskatteavgiften beräknad endast t.o.m. taxeringsåret om han betalar den kvarstående skatten senast vid detta datum. Någon följdändring gjordes emellertid inte i 32 UBL, vilket innebär att varken kvarskatteavgift eller respitränta beräknas för tiden taxeringsåret t.o.m. efterföljande år. Detta missförhållande bör rättas till. Vi föreslår därför att ett tillägg görs i 32 UBL om att ränta skall tas ut fr.o.m. taxeringsåret om hela den kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift har betalats . Om den ändrade debiteringen däremot leder till att skatt skall betalas tillbaka till den skattskyldige, framgår det inte klart av lagtexten hur ränta skall beräknas på det belopp som skall återbetalas. Återbetalning av skatt kan bli aktuell om omräkningen leder till högre överskjutande skatt än som tidigare beräknats eller om överskjutande skatt uppkommer i stället för kvarstående skatt. Vidare kan det bli aktuellt med återbetalning i de fall den skattskyldige gjort en inbetalning av kvarstående skatt och skatten därefter sätts ned. När det gäller återbetalning av preliminär skatt har ö-skatteränta enligt 69 1 mom. UBL beräknats t.o.m. taxeringsåret. För tid som infaller därefter har restitutionsränta enligt 69 2 mom. UBL beräknats. Genom den ändring som gjordes i 69 1 mom. UBL genom SFS 1992:1661 kommer ö-skatteränta att beräknas endast t.o.m. taxeringsåret när den förenklade deklarationen har använts. Eftersom 69 2 mom. UBL inte ändrades kommer varken ö-skatteränta eller restitutionsränta att beräknas för tiden - taxeringsåret. Även här bör ändring göras. I 69 2 mom. UBL bör införas en bestämmelse om att ränta skall beräknas från utgången av augusti taxeringsåret om debiteringen av den slutliga skatten har skett senast . Ytterligare en olägenhet kan uppstå om en skattskyldig vid taxering betalar in sin kvarstående skatt taxeringsåret mot en lägre kvarskatteavgift och den kvarstående skatten sedan sätts ned. På grund av den lydelse 69 2 mom. andra stycket UBL har kommer restitutionsränta på den kvarstående skatt som återbetalas att beräknas först fr.o.m. utgången av april året efter taxeringsåret. En ändring fordras därför i 69 2 mom. UBL med innebörd att om hela den kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift har betalats under taxeringsåret, skatten skall anses betald under nämnda uppbördsmånad. Förslagen föranleder således ändringar i 32 och 69 2 mom. andra stycket UBL. 5.3 Justering av reglerna om skatteavdrag för betalning av kvarstående skatt Regeringens förslag: Skatteavdrag för betalning av kvarstående skatt skall kunna göras också från vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring. Skälen för regeringens förslag: Vid utbetalning av kontant ersättning för arbete skall den som betalar ut ersättningen göra avdrag för betalning av mottagarens preliminära skatt, s.k. skatteavdrag (39 1 mom. UBL). Med ersättning för arbete likställs enligt 3 2 mom. UBL bl.a. inkomst som avses i punkt 12 av anvisningarna till 32 kommunalskattelagen (1928:370, KL). Det innebär att skatteavdrag skall göras från bl.a. vårdbidrag enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Om mottagaren är skyldig att betala kvarstående skatt åligger det utbetalaren att göra avdrag också för sådan skatt i det fall mottagaren har sin huvudsakliga inkomst av arbete från utbetalaren. Avdrag för kvarstående skatt skall dock inte göras från bl.a. sådan ersättning som avses i punkt 12 av anvisningarna till 32 KL, om inte skattemyndigheten har beslutat att avdrag skall göras eller mottagaren begär det (39 1 a mom. UBL). Skatteavdrag för betalning av kvarstående skatt skall alltså i regel inte göras från vårdbidrag. Reglerna om att skatteavdrag i regel inte skall göras från vårdbidrag för betalning av kvarstående skatt infördes i samband med den s.k. F-skattereformen (prop. 1991/92:112. bet. 1991/92:SkU29, rskr. 1991/92:292, SFS 1992:680 m.fl.) som trädde i kraft . Den nya regeln innebär att samtliga ersättningar som avses i punkt 12 av anvisningarna till 32 KL med undantag av korttidsstudiestöd och särskilt vuxenstudiestöd skall behandlas på samma sätt. Enligt de äldre bestämmelserna skulle avdrag för betalning av kvarstående skatt göras också från vårdbidrag. De äldre bestämmelserna gällde fram till . Tillämpningen av de nya reglerna har, när det gäller vårdbidraget, visat sig medföra administrativa problem beroende på att vårdbidraget ofta betalas ut tillsammans med annan ersättning från vilken skatteavdrag för betalning av kvarstående skatt skall göras, t.ex. förtidspension enligt lagen om allmän försäkring. Den närmast till hands liggande lösningen är att återgå till den gamla ordningen och låta utbetalaren göra sådant skatteavdrag även från vårdbidraget. Regeringen har inhämtat att en sådan lösning också förordas av RSV och . Med hänsyn härtill och eftersom en sådan ordning måste anses vara till fördel också för dem som har påförts kvarstående skatt föreslår regeringen att skatteavdrag skall få göras från vårdbidrag för betalning av kvarstående skatt. Vårt förslag föranleder en ändring i 39 1 a mom. UBL. 6 Återföring av egenavgifter som fallit bort m.m. Regeringens förslag: Begreppen avkortning och avskrivning mönstras ut ur de lagrum på inkomstskattens område där de fortfarande förekommer. Det förhållandet att indrivningen avbryts beträffande ett belopp för vilket avdrag medgetts skall inte medföra att beloppet återförs till beskattning. Skälen för regeringens förslag: Genom följdlagstiftning till lagen (1993:891) om indrivning av statliga fordringar m.m., som trädde i kraft , mönstrades begreppen avkortning och avskrivning ut ur UBL och ett stort antal andra författningar. Med avkortning avsågs att ett belopp för vilket betalningsskyldigheten fallit bort, t.ex. på grund av att en debitering satts ned eller undanröjts, avfördes ur kronofogdemyndighetens räkenskaper. Med dagens redovisningssystem behövs inte längre något formellt beslut eller någon särskild term för denna registre- ringsåtgärd. Med avskrivning avsågs att ett belopp som lämnats till kronofogdemyndigheten för indrivning avfördes från aktiv indrivning för att därefter endast bevakas mot t.ex. fordringar på återbetalning av skatt. Betalningsskyldigheten för beloppet påverkades inte av avskrivningsbeslutet och beloppet skulle åter uppdebiteras bland aktuella fordringar om det fanns anledning anta att det kunde tas ut. Möjligheten att avskriva en fordran har i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. ersatts av att kronofogdemyndigheten får avbryta indrivningen om ytterligare indrivningsåtgärder framstår som utsiktslösa eller inte är försvarliga med hänsyn till kostnaderna och indrivning inte heller krävs från allmän synpunkt. Indrivningen skall återupptas om det visar sig att betalning kan fås utan större kostnader än vad som är skäligt. Enligt punkt 13 av anvisningarna till 22 och punkt 12 a av anvisningarna till 32 KL skall som intäkt av näringsverksamhet resp. tjänst tas upp restituerade, avskrivna eller avkortade egenavgifter för vilka avdrag medgetts. I 53 1 mom. KL och 5 lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta finns bestämmelser om skattskyldighet i för sådan inkomst. I 6 1 mom. lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt (SIL) finns en motsvarande bestämmelse i fråga om slutlig eller tillkommande skatt för vilken avdrag medgetts ett utländskt bolag vid tidigare års taxeringar. I 19 KL, i dess lydelse enligt prop. 1993/94:99, finns en bestämmelse av motsvarande innebörd som tar sikte på mervärdesskatt för vilken avdrag medgetts vid inkomsttaxeringen. En motsvarande bestämmelse finns i lagen (1968:430) om mervärdeskatt. I likhet med vad som redan gjorts på andra håll i lagstiftningen bör begreppen avkortning och avskrivning nu mönstras ut ur de nämnda lagrummen. Inte heller i dessa behövs någon särskild term som ersätter avkortning. En särskild fråga är om avbrytande av indrivningen enligt bestämmelserna i lagen om indrivning av statliga fordringar m.m. skall ha samma verkan i beskattningshänseende som avskrivning enligt äldre bestämmelser. har skillnaderna i kronofogdemyndighetens bevakning mellan aktuella och avskrivna fordringar utjämnats i flera avseenden. Utvecklingen har gått mot en mera aktiv bevakning även av avskrivna fordringar eller, enligt nuvarande terminologi, fordringar beträffande vilka indrivningen avbrutits. Detta har försvagat skälen för att återföra ett belopp till beskattning när indrivningen avbryts. Till saken hör att den skattskyldige inte regelmässigt underrättas om att indrivningen avbrutits. Det får anses klart otillfredsställande att den skattskyldige är skyldig att till beskattning ta upp en inkomst som han inte känner till. Med hänsyn till vad som har sagts anser vi att belopp beträffande vilka indrivningen har avbrutits i fortsättningen inte skall återföras till beskattning. En bestämmelse om återföring av egenavgifter som har fallit bort, motsvarande vad som föreslås gälla fortsättningsvis enligt 53 1 mom. KL, bör vidare föras in i 6 1 mom. 7.1 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". Uppgift om utlännings nationalitet har betydelse endast i ett fåtal fall. Om en sådan uppgift skulle behövas kan den hämtas in från folkbokföringsregistret. Skyldigheten i första stycket 1 att i självdeklaration beträffande utlänning uppge nationalitet har därför slopats. Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". I ett nytt andra stycke har intagits bestämmelser om att den som yrkar uppskovsavdrag enligt lagen om uppskovsavdrag vid byte av bostad skall lämna uppgift om beteckning på sådan ersättningsbostad som avses i 11 nämnda lag. Om ersättningsbostaden är en sådan bostad som innehas av medlem i bostads- rättsförening eller bostadsförening eller av delägare i bostadsaktiebolag, skall uppgift även lämnas om bostadsrättsföreningens, bostadsföreningens resp. bostadsaktiebolagets namn och organisationsnummer. För det fall ersättningsbostaden förvärvas först året avyttringen av den ursprungliga bostaden skett, skall uppgift i stället lämnas i nästa års självdeklaration. Bestämmelserna i förutvarande andra stycket om uppgiftsskyldighet för skattskyldig som äger en sådan ersättningsbostad som avses i lagen om uppskovsavdrag vid byte av bostad har slopats. Däremot skall, enligt tredje stycket, uppgifter även fortsättningsvis lämnas när äganderätten till en ersättningsbostad under beskattningsåret övergått till annan genom arv, testamente, bodelning eller gåva. I dessa fall skall - utöver uppgift om uppskovsavdrag och den nye ägarens namn och person- eller organisationsnummer - den tidigare ägaren numera även lämna uppgift om ersättningsbostadens beteckning och i förekommande fall bostadsrättsförenings resp. bostadsaktiebolags namn och organisationsnummer. Beträffande äganderättens övergång med anledning av bodelning förelåg tidigare uppgiftsskyldighet endast när bodelningen skett med anledning av makes eller sambos död. Denna begränsning är inte meningsfull, eftersom bodelning inte heller i andra fall utlöser reavinstbeskattning. Begränsningen till makes eller sambos död har därför slopats. Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". Benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". Vidare har deklarationstidpunkten taxeringsåret slopats. I fortsättningen skall alla som skall lämna särskild självdeklaration utan föreläggande göra detta taxeringsåret. Undantag gäller dock även fortsättningsvis för den som skall lämna särskild självdeklaration enbart på grund av att han inte fått en förtryckt blankett för förenklad självdeklaration taxeringsåret. Särskild självdeklaration skall i sådant fall lämnas taxeringsåret. En likadan undantagsregel har införts också för deklarationsskyldig som skall lämna särskild självdeklaration enbart på grund av att han inte varit bosatt i under hela beskattningsåret. Vissa redaktionella ändringar har också gjorts. Paragrafen, som behandlar s.k. byråanstånd, har justerats med anledning av den ändrade deklarationstidpunkten i 28 . Detta har även fått till följd att kretsen deklarationsskyldiga, för vilka byråanstånd får lämnas, har utvidgats till att omfatta även dem som tidigare skulle lämna allmän självdeklaration taxeringsåret. Dessa är främst bokföringsskyldiga med brutet räkenskapsår, företagsledare eller delägare i fåmansföretag, närstående till företagsledare i fåmansföretag i vissa fall samt de som redovisar mervärdesskatt i självdeklarationen. Första stycket har justerats på grund av att betalningslagen har upphävts. Bestämmelser om att utländska värdepapper skall deponeras eller kontoföras hos valutahandlare eller värdepappersinstitut finns i 27 a . Endast redaktionella ändringar har företagits. Bestämmelsen i femte stycket g om att preliminär skatt inte skall utgå för sådan utdelning som avses i punkt 2 tredje stycket av anvisningarna till 22 KL eller 3 1 mom. tredje stycket SIL har slopats. Bestämmelsen behövs inte längre eftersom utskiftning från aktiebolag numera tas om hand inom reavinstsystemet. De aktuella lagrummen i kommunalskattelagen och lagen om statlig inkomstskatt har upphört att gälla (SFS 1993:1541 resp. 1993:1544). Av första stycket framgår att kvarskatteavgift motsvarande av statslåneräntan tas ut på den del av underlaget som återstår sedan sådan del av den preliminära skatten som har betalats och som skall föranleda en kvarskatteavgift på av statslåneräntan frånräknats. Ett förtydligande av detta har gjorts. För att en kvarskatteavgift på skall tas ut måste hela den kvarstående skatten vara betald (se avsnitt 5.1). Att även eventuell kvarskatteavgift också måste ha betalats framgår av sista stycket i momentet. Ändras debitering eller gottskrivning enligt 27 2 mom. eller debiteras tillkommande skatt skall enligt tredje stycket en ny beräkning av kvarskatteavgiften göras. Därvid skall avgiften bestämmas till belopp som skulle ha utgått om beräkningen gjorts vid den årliga debiteringen av motsvarande slutliga skatt. Detta innebär således att i det fall hela den kvarstående skatten har betalats taxeringsåret den lägre kvarskatteavgiften skall tillämpas vid omdebitering eller debitering av tillkommande skatt. Tillägget i andra stycket gör det möjligt att ta ut respitränta taxeringsåret i de fall hela den kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift har betalats . Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". 39 1 a mom. Genom tillägget i andra stycket skall sådan arbetsgivare som avses i första stycket göra skatteavdrag för betalning av mottagarens kvarstående skatt också från vårdbidrag enligt lagen om allmän försäkring om inte mottagaren visar upp ett intyg från en annan arbetsgivare att denne gör ett sådant avdrag. Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". Ändringen i första stycket innebär endast att hänvisningen till 32 första stycket fjärde meningen utgår eftersom bestämmelsen inte längre behövs. Den var nödvändig när räntesatsen för visst kalenderår bestämdes av diskonto vid utgången av december året innan. är det den statslåneränta som gällde vid utgången av november året innan som är avgörande för räntesatsens storlek. Räntesatsen är alltså känd före det nya kalenderårets ingång. I första stycket har tredje meningen utgått eftersom bestämmelsen inte längre behövs. Den var nödvändig när räntesatsen för visst kalenderår bestämdes av diskonto vid utgången av december året innan. är det den statslåneränta som gällde vid utgången av november året innan som är avgörande för räntesatsens storlek. Räntesatsen är alltså känd före det nya kalenderårets ingång. Ändringen i andra stycket första att-satsen gör det möjligt att beräkna restitutionsränta redan från utgången av augusti taxeringsåret i de fall den slutliga skatten har debiterats senast . Tillägget i andra att-satsen innebär att om hela den kvarstående skatten inklusive eventuell kvarskatteavgift har betalats taxeringsåret skatten anses som betald under denna uppbördsmånad. Ändringen i punkt 3 innebär att benämningen "allmän självdeklaration" har bytts ut mot "särskild självdeklaration". 7.3 Lag om ändring i uppbördslagen Ändringen innebär att benämningen "allmän självdeklaration" i punkt 10 bytts ut mot "särskild självdeklaration" Ändringen avser rättelse av en felaktig hänvisning. Enligt nuvarande bestämmelser i paragrafen skall taxeringsbeslut fattas före utgången av november taxeringsåret. får skattemyndigheten dock inte till den skattskyldiges nackdel fatta grundläggande beslut om taxering, omprövningsbeslut eller besluta om skattetillägg. I det nya förenklade deklarationsförfarandet skall, enligt 2 kap. 28 LSK, förenklad självdeklaration lämnas taxeringsåret. I samband med att de nya bestämmelserna infördes ändrades även tiden för utsändande av slutskattesedel. Enligt 35 UBL skall skattsedel på slutlig skatt översändas till den skattskyldige taxeringsåret om grundläggande beslut om årlig taxering fattats på grundval av förenklad självdeklaration. I övriga fall skall slutskattesedel även fortsättningsvis översändas till den skattskyldige taxeringsåret. För att paragrafen bättre skall harmoniera med bestämmelserna i och LSK har bestämmelserna i andra stycket begränsats. I de fall ett grundläggande beslut om årlig taxering på grundval av förenklad självdeklaration fattats taxeringsåret och slutskattesedel därför sänts ut till den skattskyldige skall förbudet i andra stycket att taxeringsåret fatta beslut till den skattskyldiges nackdel inte gälla. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.