prop · GH03162 · 1994-01-01 00:00:00 — 7.2.4 Ändring av gränser för leveransområde Regeringens förslag: Gränserna för leveransområde får ändras av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer om det är av väsentlig betydelse för en ändamålsenlig leverans och kan ske utan synnerlig olägenhet för koncessionshavaren. Skälen för regeringens förslag: I avsnitt 6.4.3 har regeringen anfört att det bör vara möjligt att ändra gränserna för nätkoncession för område i syfte att skapa rationella områden för nätverksamhet. Trots att leveranskoncessionen meddelas för kan det även när det gäller leveransområden finnas behov av att under löpande koncessionstid kunna ändra gränserna för området. Syftet med en ändring av gränserna bör vara att skapa förutsättningar för en ändamålsenlig leveransverksamhet. En förutsättning bör dock vara att en ändring av gränserna kan ske utan att det skapar synnerlig olägenhet för koncessionshavaren. Regeringen eller den myndighet som av regeringen utses att meddela leveranskoncession bör ha möjlighet att ändra gränserna för leveransområde om det är nödvändigt för att få en ändamålsenlig leverans i området. En sådan ändring kan exempelvis vara motiverad när gränserna för en nätkoncession för område har ändrats. För att åstadkomma en ändamålsenlig leverans kan det, som en följd härav, finnas behov av att anpassa gränserna för leveransområde. 7.3 Särskilt om leveransskyldighet och prisprövning Regeringens förslag: Annan än innehavare av leverans- koncession har rätt att leverera el till kund inom leveransområdet under förutsättning att avtalad uppsägningstid har iakttagits eller, om avtal inte finns, efter skälig uppsägningstid. Kund som har lämnat innehavaren av leveranskoncession skall ha rätt att återvända till denne, men inte garanterat till samma villkor som . Det pris som kunden betalar skall vara skäligt och kunden skall ha rätt att få prisets skälighet prövat. Skälen för regeringens förslag: Annan elleverantör än den som har leveranskoncession skall ha rätt att leverera el till kund inom leveransområdet. En nätägare kan i det föreslagna systemet inte hindra någon leverantör att sälja el till en kund. Eftersom innehav av leveranskoncession innebär en leveransskyldighet gentemot kunderna bör koncessionshavaren få en viss framförhållning för sina råkraftinköp för att kunna tillgodose efterfrågan inom området. Den konsument som önskar få leverans av någon annan än innehavaren av leveranskoncession bör således ha rätt att lämna denne endast under förutsättning att en skälig uppsägningstid iakttas. Enligt förslaget bör den elkonsument som vill byta leverantör och som inte har avtalat om en bestämd uppsägningstid med koncessionshavaren anmäla detta innan den nya leveransen kan påbörjas. För den elkonsument som har ett avtal med koncessionshavaren om leverans av el med reglerad uppsägningstid eller som är tidsbestämt gäller dock de civilrättsliga regler som följer av avtalet. Ytterligare en förutsättning för att en kund skall kunna byta leverantör är, som har påpekats (avsnitt 6.3.2), att kunden har nödvändig mätutrustning. En kund och koncessinsinnehavaren bör också ha möjlighet att sluta individuella avtal med villkor som normalt gäller för elleveranser inom koncessionsinnehavarens område. Den kund som har lämnat innehavaren av leveranskoncession bör ha rätt att återvända till denne. Kunden bör ha rätt att få leverans av el senast efter det att han har gjort en anmälan om detta till koncessionshavaren. Skälet är detsamma som anfördes i fråga om behovet av skälig uppsägningstid, nämligen att innehavaren av leveranskoncessionen bör ges rimliga planerings- förutsättningar att kunna tillhandahålla el inom leveransområdet. Av samma skäl kan den kund som önskar återvända till leveranskoncessionshavaren inte vara garanterad att få samma pris som . En koncessionshavare kan exempelvis behöva köpa in kraft till ett högre pris för att kunna fullgöra sin leveransskyldighet gentemot en kund som återvänder. Det bör dock alltid finnas en möjlighet för kunden att få skäligheten i priset prövat. En innehavare av leveranskoncession bör således, i syfte att uppnå en skälig prissättning, vara skyldig att underkasta sig reglering av priset på levererad och inköpt el. Denna möjlighet till prisreglering bör, i likhet med nu gällande regler, omfatta dels de kunder som får sin el av koncessionshavaren, dels de elproducenter vars anläggning är mindre än och som levererar el till koncessionshavaren. Frågor som rör sådan reglering bör prövas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. En prövning av priset på el bör ske endast på begäran, dvs. myndigheten skall inte agera på eget initiativ. 8 Det nationella elsystemet, m.m. 8.1.1 Allmänt om systemansvar Elsystemets funktioner är beroende av många fysikaliska villkor. Det ställs höga krav på utrustning och driftledning för att elsystemet skall fungera på ett säkert och tillfredsställande sätt. Systemet måste vara leveranssäkert. Med detta avses för det första att det skall ha en sådan kapacitet eller tillräcklighet att det kan producera kon- trakterade leveranser. De tillgängliga produktionsresursernas kapacitet måste vara tillräckliga för förbrukningen både vad gäller effekt och energi. Kraft- ledningsnäten måste ha tillräcklig kapacitet för att kunna överföra kraften. Dessutom ställer leveranssäkerheten krav på driftsäkerhet, dvs. att det befintliga systemet kan drivas med en liten risk för störningar och avbrott. Möjligheten härtill är givetvis beroende på systemets tillräcklighet - dvs. att varje del av systemet har tillfredsställande kapacitet - men säkerheten påverkas i driftskedet framför allt av hanteringen av den aktiva elbalansen (frekvens- hållning) och nätdriften (spänningshållning, hantering av s.k. flaskhalsar, felbortkoppling m.m.). I det svenska elsystemet är många företag verksamma med produktion, överföring och försäljning. Varje företag måste ha ansvar för sin del av systemet. Eftersom hela systemets funktion är en förutsättning för det enskilda företagets möjligheter att verka måste dessutom vart och ett av företagen ta sin del av ett gemensamt ansvar. I detta ligger att uppfylla enhetliga tekniska krav, att svara för en viss reservkapacitet i händelse av störningar, att tillhandahålla reglerkapacitet, etc. Kravet på det enskilda företaget blir i detta avseende beroende av dess verksamhet och storlek. För att koordinera systemet och svara för elbalans och nätdrift krävs att någon har ett överordnat ansvar, ett systemansvar. Med detta avses den driftmässiga samordningen av alla delsystem som är sammanknutna via storkraftnätet. I detta ansvar ligger bl.a. att fördela de enskilda företagens insatser av reglerkapacitet m.m., och att svara för att rätt frekvens hålls i systemet. Produktion, överföring och konsumtion av el behöver således samordnas. Inom varje elsystem krävs en ansvarsfördelning mellan aktörerna. I praktiken kan rollerna fördelas på olika sätt och koordineringen ske med olika medel. Det finns flera exempel på organisationsformer. Det förslag till elmarknadsreform som lämnas i denna proposition innebär en förändring av ansvarsfördelningen i det svenska elsystemet. Förslagen innebär dock inte någon förändring av de grundläggande principerna för systemets drift. 8.1.2 beslut om systemansvar I beslut att överföra huvuddelen av verksamheten i det tidigare till ett aktiebolag ingick också att verksamheten i storkraftnätet skulle avskiljas från och drivas som en separat organisation (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:NU38, rskr. 1990/91:318 och prop. 1991/92:49, bet. 1991/92:NU10, rskr. 1991/92:92). inrättades för att fullgöra denna uppgift. Organisationen omfattar tidigare affärsområde samt den operativa nätdriften och kontrollsystemverksamheten. Storkraftnätet är i huvudsak statligt ägt. De delar av storkraftnätet () som inte ägs av staten disponeras av genom avtal. beslöt om riktlinjer för bl.a. verksamheten med storkraft- nätet (prop. 1991/92:133, bet. 1991/92:NU30, rskr. 1991/92:322). skall enligt beslut ansvara för planering och drift av storkraftnätet samt för spännings- och frekvenshållning m.m. (den momentana elbalansen) i det svenska elsystemet. Verket har ansvaret för utbyggnaden av storkraftnätet och bör uppföra de starkströmsledningar m.m. som krävs för en effektiv handel med kraft. Storkraftnätet skall byggas ut i en ekonomiskt lönsam omfattning för att möta efterfrågan på överföringstjänster. Svenska kraftnäts ansvar för den momentana elbalansen kan under normala driftförhållanden med avseende på frekvens, spänning och överföringar utövas så att reglering av aktiv produktion överlåts till lämpliga produktionsföretag. Uppgiften innefattar vidare ett ansvar för att under onormala förhållanden återföra systemet till normal drift med insatser av störningsreserver och andra medel. Insatserna av sådan kapacitet bör regleras i avtal mellan och kraftproducenterna. Därtill skall träffa överens- kommelser om fördelning och utnyttjande av störningsreserv med samverkande grannländer. Genom beslut gavs uppgifter av två slag. Verket har dels ett affärsmässigt ansvar för överföring av kraft på storkraftnätet, dels ett koordinerande ansvar för landets elbalans. Verket skall dessutom främja konkurrensen på elöverföringsområdet. Som tidigare beskrivits (avsnitt 4) har de större kraftföretagen tidigare till- sammans svarat för det överordnade ansvaret för elsystemet. Företagens samarbete har reglerats genom formella och informella överenskommelser. Före reglerades kraftföretagens samarbete i huvudsak genom två avtal, stam- nätsavtalet och samkörningsavtalet. var part i båda avtalen. Genom stamnätsavtalet reglerades de tekniska och ekonomiska villkoren för kraftföretagens elöverföring på stamnätet. Förutom avgiftsstrukturen m.m. för olika typer av abonnemang innehåller avtalet bl.a. särskilda villkor för tillgång till nätet (krav på reservkapacitet i produktionen m.m.) samt be- stämmelser om störningsreserver för drift och om balanseringen av avvikelserna mellan transitörernas in- och utmatning på stamnätet. I avtalet förutsätts att tillfälliga kraftutbyten sker mellan de företag som överför kraft på stamnätet. Genom samkörningsavtalet reglerades samarbetet avseende leveranssäkerhet och produktionsoptimering. Som grundläggande krav på deltagarna angavs en tillfredsställande leveranssäkerhet (i huvudsak genom egen kraftproduktion eller långfristiga avtal) samt möjlighet att snabbt styra produktionen. Avtalet fastställde också principerna för utbyte av tillfällig kraft mellan avtalspar- terna. Vidare förband sig företagen att bistå varandra vid kraftbrist och att delta i frekvensregleringen. Av avtalen framgick vidare att Statens vatten- fallsverk hade det yttersta ansvaret för landets elbalans. Genom båda dessa två centrala avtal reglerades driften av stamnätet och de medverkande företagens anläggningar, som tillsammans svarar för av den svenska elproduktionen. Eftersom övriga producenter är hänvisade till handel med de företag som ingår i avtalen reglerades i praktiken hela det svenska elsyste- met genom avtalen. har ersatts med kraftnätsavtalet, i vilket är en part. Avtalet träffades i avvaktan på närmare beslut om reformeringen av elmarknaden och en avlösning av stamnätsavtalet. Det förlängdes att gälla . Ett nytt kraftnätsavtal har träffats mellan parterna att gälla längst t.o.m. . ersattes av ett produktionsoptimeringsavtal mellan och övriga större kraftföretag. Detta avtal innehåller enligt uppgift i huvudsak samma bestämmelser som samkörningsavtalet. är inte part i produktionsoptimeringsavtalet, som av parterna betraktas som ett kommersiellt, hemligt avtal. Enligt kraftnätsavtalet ansvarar som driftledning bl.a. för hur de aktiva störningsreserverna samt den reaktiva balansen skall upp- rätthållas. Det förutsätts dock i avtalet att övertar Vatten- fallsverkets tidigare roll i produktionsoptimeringen. Vidare förutsätts att balanserar ut avvikelser mellan inmatning och utmatning på storkraftnätet och täcker skillnader mellan beräknade och faktiska överförings- förluster. Hur den aktiva effektbalansen skall upprätthållas behandlas i produktions- optimeringsavtalet. Enligt detta sker kraftföretagens kortsiktiga handel med kraft så att de övriga avtalsparterna löpande avräknar sina kraftbalanser mot . konstaterar i sitt betänkande att ansvarsför- delningen enligt dessa avtal inte avspeglar ett systemansvar för enligt de riktlinjer som uttrycktes i propositionen om en elmarknad med konkurrens. I rapporten leveringssikkerhet på et avregulert svensk elmarked (publicerad i Ds 1994:2) analyseras de nämnda avtalen närmare vad gäller utövandet av systemansvaret för elsystemet. Utredaren drar där bl.a. slutsatsen att det praktiska systemansvaret i det svenska elsystemet utförs genom samarbetet kring produktionsoptimeringsavtalet, med som operatör. En förutsättning för att skall kunna utöva det av beslutade systemansvaret är att verket ges ett avgörande inflytande över det samarbete som bedrivs inom ramen för produktionsoptimeringsavtalet och över AB:s operativa roll. Svenska kraftnäts inflytande bör avgränsas till de för- hållanden som har relevans för utövandet av systemansvaret. I rapporten påpekas vidare att AB:s affärsmässiga intressen bör hanteras avskilt från ett eventuellt operativt systemansvar. En gemensam driftcentral mellan och kan därför vara principiellt betänklig. har genom beslut avslagit en ansökan från kraftföretagen om ett s.k. icke-ingripandebesked enligt 20 konkur- renslagen (1993:20) avseende stamnätsavtalet. Som grund för beslutet anger verket bl.a. att avtalet strider mot 6 konkurrenslagen (se avsnitt 4.4). har vidare avslagit en ansökan om icke-ingripandebesked avseende produktionsoptimeringsavtalet. Beslutet motiveras bl.a. av att avtalet fastställer hur priserna skall beräknas vid kraftutbyte och att företagen genom avtalet garanteras täckning för sina rörliga produktion- skostnader. beviljade dock undantag enligt 8 konkurrenslagen för produktionsoptimeringsavtalet att gälla fr.o.m. t.o.m. med hänvisning till att elmarknaden inom en inte alltför avlägsen framtid kan förväntas att öppnas för konkurrens. Sammanfattningsvis kan således konstateras att har det formella systemansvaret för elsystem, men att rollfördelningen och den praktiska ansvarsfördelningen mellan och inte är helt klarlagd. Samarbetsavtalen mellan och övriga större kraftföretag bidrar till att skapa oklarheter i detta avseende. Syftet med förslagen i denna proposition är att åstadkomma en elmarknad med konkurrens i produktion och försäljning av el. Av detta följer att bör ha samma roll och samma inflytande på elmarknaden som de kraftföretag med vilka bolaget skall konkurrera. Det finns anledning att noga precisera och lagfästa Svenska kraftnäts systemansvar. För detta talar också att de avtal som har reglerat samarbetet mellan och de större kraftföretagen av har konstaterats strida mot gällande konkur- renslagstiftning. 8.2 Ansvaret för det nationella elsystemet Regeringens förslag: Regeringen skall bemyndigas att utse den myndighet som skall ha det övergripande ansvaret för att elektriska anläggningar samverkar driftsäkert så att balans inom hela eller delar av landet kortsiktigt upprätthålls mellan produktion och förbrukning av ström (systemansvar). Regeringen skall bemyndigas att utfärda närmare föreskrifter som ger den systemansvariga myndigheten, i den utsträckning det behövs för att kunna utöva systemansvaret, befogenheter att beordra kraftproducenter att, mot marknadsmässig ersättning, öka eller minska produktionen av ström. Regeringen skall bemyndigas att utfärda före- skrifter om skyldighet för kraftproducenter och elkonsumenter att till den systemansvariga myndigheten ge in de uppgifter om produktion eller konsumtion av ström, som behövs för att utöva systeman- svaret. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens förslag. Utredningens förslag hade i huvudsak samma innebörd, men utredningen föreslog att Svenska kraftnäts systemansvar skulle regleras i förordning. Remissinstanserna: En majoritet godtar utredningens förslag eller lämnar det utan invändning. Till de positiva hör Statskontoret, , , , , Industriför- bund och . lämnar förslaget utan invändning. framhåller att i egenskap av systemansvarig för storkraftnätet också skall övervaka att någon aktör i varje kraftaffär är balansansvarig och har erforderliga reservkraftavtal. anser att man bör skilja på operativt och kontraktsmässigt balansansvar och i det senare fallet godta finansiella lösningar som likvärdiga med fysisk reservkraft. är negativ till förslaget och framhåller bl.a. att Svenska kraftnäts systemansvar skall begränsas till storkraftnätets tekniska frågor och ej till hela nationens elsystem. Principen bör vara att ansvarsgränsen dras vid de punkter där storkraftnätet ansluter till det övriga elsystemet. Skälen för regeringens förslag: har tidigare beslutat om riktlinjer för bl.a. verksamheten med storkraftnätet. 1991/92:133, bet. 1991/92:NU30, rskr. 1991/92:322). är den myndighet som skall se till att systemansvaret m.m. kan upprätthållas på ett tillfredställande sätt. Med systemansvar avses ansvaret för att det nationella elsystemet fungerar som ett sammanhållet system med tillfredställande driftsäkerhet. Alla delsystem som är sammankopplade via storkraftnätet ingår i det nationella elsystemet och måste vara driftmässigt samordnade. Detta innebär framför allt att balansen mellan produktion och förbrukning av el kortsiktig upprätthålls och att överföring av kraft kan ske mellan landets delar. Systemansvaret måste således utövas med av- seende på både balans och överföring av el. Balansen mellan produktion och för- brukning är nödvändig för att frekvensen skall kunna upprätthållas i elsystemet. I Svenska kraftnäts affärsmässiga ansvar som nätägare ligger, som har framhållits, att ansvara för sin del av nätdriften vad avser spänningshållning, hantering av flaskhalsar m.m. Systemansvaret innebär inte att i varje läge och i varje moment skall svara för den direkta driften av hela elsystemet. skall dock ha det övergripande ansvaret för den kortsiktiga balansen mellan pro- duktion och förbrukning av el, vilket innebär en övervakande och samordnande roll. Det är varje balansansvarigt företags affärsmässiga ansvar att se till att den egna balansen kan upprätthållas. Dessa företag kan äga eller på annat sätt disponera produktionsanläggningar som är anslutna till nät på skilda spännings- nivåer. Det kommer dock alltid att förekomma momentana avvikelser mellan företagens produktion och försäljning vilka måste balanseras ut. Att se till att så sker är en del av Svenska kraftnäts systemansvar. saknar egna produktionsresurser och måste därför finna former för att kunna sköta denna reglering. Det kommer främst att vara producenter som kan bidra till balans- hållningen i systemet, men även större kunder kommer att kunna delta. Det är även viktigt att träffar avtal om automatisk och bort- koppling av förbrukning. De kostnader som är förknippade med systemansvaret m.m. bör, liksom andra nätkostnader, bäras av de parter som utnyttjar eller påverkar elsystemet och därmed orsakar kostnaderna. Det är viktigt att preciserar dessa kostnader. Vid större störningar som inte enskilda företag kan motverka måste kunna agera så att störningsreserver snabbt kan sättas in. bör ges möjlighet att kunna beordra producenter att under vissa förut- sättningar snabbt öka eller minska produktionen för att bringa systemet i balans. Denna ökning eller minskning av produktionen bör ersättas på marknads- mässiga villkor. bör i första hand söka träffa avtal med producenter om utnyttjande av störningsreserver. En viktig uppgift som ligger i systemansvaret är driftövervakningen av det nationella elsystemet. Driftövervakningen skall svara för att storkraftnätet och utlandsförbindelsernas överföringsförmåga inte överbelastas. Detta är särskilt viktigt vid de begränsningar som utgörs av de s.k. trånga snitten på storkraft- nätet. Genom driftövervakningen skall inom ramen för systeman- svaret svara för att produktion och förbrukning anpassas så att eventuell skadlig överbelastning elimineras. För att kunna sköta detta krävs information om bl.a. hur mycket kraft som matas in och tas ut från nätet, men även var och när detta beräknas ske. Svenska kraftnäts tillgång till tillräcklig information är en fråga som i första hand bör regleras i avtal. Regeringen bör bemyndigas att kunna utfärda föreskrifter om Svenska kraftnäts rätt att erhålla sådan in- formation. måste kunna följa den totala produktionen och förbrukningen av el i i sådan omfattning att tillfredsställande övervakning kan ske för varje enskild aktörs balans och för landet totalt. Detta görs bl.a. i Svenska kraftnäts nätövervakning och system för kraftavräkning vars uppgift är att redovisa hur kraftutbytena fördelar sig mellan aktörerna på elmarknaden. måste avräkna de producenter, återförsäljare och konsumenter som har ett ekonomiskt ansvar för att balans råder mellan å ena sidan produktion och försäljning och å andra sidan försäljning och konsumtion. Vem som har detta ekonomiska ansvar är i praktiken beroende av hur kraftkontrakten utformas. För att det skall vara möjligt att avräkna enskilda aktörers andel av kraftbalansen krävs, förutom mätvärden från storkraftnätet och utlandsförbindelserna, mätvär- den från underliggande nät och information om avtalad kraftvolym i de bilaterala kraftkontrakten. Mätnings- och avräkningsansvaret ingår i nätverksamheten. Genom de föreslagna ändringarna i ellagen avseende mätning som redovisas i avsnitt 6.3.2 åläggs nätägarna att bl.a. göra mätdata tillgängliga för andra berörda parter. Därigenom kommer att ha tillgång till erforderliga mätvärden från underliggande nät. 8.2.2 Om föreskrifter för driftsäkerheten i det nationella elsystemet Regeringens förslag: Den systemansvariga myndigheten bör ges möjlighet att utfärda föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning och andra föreskrifter angående elektriska anläggningar m.m. när så är påkallat av hänsyn till elsystemets driftsäkerhet. förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser lämnar utredningens förslag utan invändning. anser att inte skall ges rätt att utfärda föreskrifter om driften av elsystemet. Skälen för regeringens förslag: har som uppgift att förvalta, driva och utveckla ett kostnadseffektivt, driftsäkert och miljöan- passat kraftöverföringssystem. För att kunna utföra denna uppgift måste ha rätt att ange tekniska krav, driftsäkerhetskrav m.m. på de produk- tionsanläggningar och nät som skall anslutas till storkraftnätet. Krav av generell natur bör ges i föreskriftsform. Särskilda krav kan lämpligen utformas genom avtal i varje enskilt fall. I 15 ellagen stadgas att regeringen eller den myndighet regeringen föreskriver får, i den mån det behövs från elsäkerhetssynpunkt, meddela föreskrifter om kontroll, provning eller besiktning samt andra föreskrifter som angår bl.a. elektriska anläggningar och anordningar avsedda att anslutas till sådana anläggningar. Bemyndigandet bör utvidgas till att omfatta föreskrifter med hänsyn till driftsäkerheten i det nationella elsystemet. Driftsäkerheten på storkraftnätet påverkas av driftsäkerheten på underliggande nät och av anläggningar som ansluts till storkraftnätet. Det finns viktiga tekniska krav på dessa underliggande nät och anläggningar som motiveras av driftsäkerheten för kraftsystemet i sin helhet. bör fastställa de dimensioneringskriterier som skall gälla och den beredskap mot störningar och fel som skall upprätthållas för storkraft- nätet. Dimensioneringskriterierna för storkraftnätet, produktionsanläggningar och underliggande nät bör samordnas. De kriterier som läggs fast bör även anpassas till motsvarande kriterier i de andra nordiska länderna. Ansvaret för dimensioneringskriterier, spänningshållning och överföringsförmåga på regionala och lokala nät ligger hos nätägarna.