prop · GH03163 · 1994-01-01 00:00:00 — Sannolikt dröjer det längre innan krom- och arsenikmedlen helt kan ersättas för skydd av träkonstruktioner som skall användas i mark eller under vatten och behöver ett extra långvarigt skydd, beroende på tidskrävande funktionsundersökning och testning. Regeringen konstaterar emellertid att Kemikalieinspektionens föreskrifter synes ha resulterat i en minskad användning av de från miljösynpunkt farliga arsenik- och krommedlen. Användningen av krommedel har emellertid inte minskat lika mycket som arsenikmedlen, beroende på att krombehandlat virke, som ovan nämnts, fått användas i större omfattning än arsenikbehandlat. Regeringen betonar vikten av att Kemikalieinspektionen och övriga tillsynsmyndigheter noga följer att den förväntade minskningen av krommedelsanvändningen inte leder till en ökad användning av de billigare arsenikmedlen för behandling av virke för undermarkanvändning. Kreosotanvändningen har ökat något , delvis till följd av ökad kreosotimpregnering av ledningsstolpar. Regeringen har emellertid erfarit att en kreosotolja nu utvecklats där vissa fraktioner av de farligaste ämnena avlägsnats utan att medlets träskyddseffektivitet synbarligen har minskat. Kreosotanvändningen kan därigenom göras mindre skadlig. För att ta hand om träskyddsbehandlat virke sedan det kasserats krävs särskilda metoder och rutiner för att inte skadliga ämnen skall komma ut i miljön. saknar emellertid kommunerna i allmänhet rutiner för att på ett miljöriktigt sätt omhänderta uttjänt träskyddsbehandlat virke. Vid renovering eller sanering som omfattar träskyddsmedelbehandlat virke bör sådant virke slutligt omhändertas på ett miljöriktigt sätt. Regeringen har erfarit att förbereder information till användare av träskyddsbehandlat virke, med rekommendationer om hur det skall handhas då det tjänat ut. Såväl inom som internationellt bedrivs forskningsinsatser dels för att få fram träskyddsmedel för industriell tryckimpregnering med från miljösynpunkt bättre egenskaper, dels för att förbättra träets beständighet.Regeringen har erfarit att Kemikalieinspektionen har gjort en genomgång av samtliga träskyddsmedel efter ansökan om fortsatt godkännande. Det är viktigt att utvecklingen mot nya träskyddsmedel fortsätter. Regeringen anser emellertid att det är för tidigt att dra någon slutsats om behov av särskilda statliga styrmedel för att få fram nya träskyddsmedel. Det ankommer emellertid på Kemikalieinspektionen att noga följa utvecklingen, hålla regeringen underättad därom samt vid behov föreslå ytterligare åtgärder. Vid biologisk bekämpning används predatorer, parasitoider eller andra organismer som lever på eller på annat sätt konkurrerar ut skadeorganismer. Biologiska bekämpningsmedel är till skillnad från kemiska bekämpningsmedel i allmänhet mycket specifika, dvs. de angriper enbart skadeorganismen och inte andra organismer i ekosystemet. De flesta kemiska bekämpningsmedel medför i större eller mindre omfattning miljöproblem eftersom de ofta har lång nedbrytningstid, kan transporteras från behandlingsområdet till omgivande miljö samt döda andra organismer än avsedda skadeinsekter. Kemiska bekämpningsmedel har ofta hälsofarliga egenskaper. En övergång till biologiska bekämpningsmedel är önskvärd på flera områden i de fall de utgör mindre risker för människor och miljö. används de i enbart ringa omfattning och huvudsakligen i växthusodling eller alternativodling. Biologiska bekämpningsmedel prövas enligt förordningen (1991:1288) om förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel. Kemikalieinspektionen har att finansiera sitt arbete med detta genom avgifter. Förslag från Kemikalieinspektionen finns att avgift på biologiska bekämpningsmedel tas ut i form av anmälningsavgift samt årlig procentuell avgift. Det ankommer på Kemikalieinspektionen att besluta härom. Eftersom dokumentationskrav saknas har Kemikalieinspektionen beslutat att biologiska bekämpningsmedel till utgången av får säljas och användas i efter dispens från inspektionen. Inspektionen har dock utarbetat förslag till föreskrifter om godkännande. Samarbete har skett med ansvariga myndigheter i , som är s.k. lead country för detta arbete inom EU. Kemikalieinspektionen anser att arbetet med förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel härmed kommer kunna påbörjas . Med tanke på den ännu mycket begränsade marknaden och det låga försäljningsvärdet för biologiska bekämpningsmedel bedömer Kemikalieinspektionen dock att inspektionens kostnader för denna verksamhet inte kommer att kunna täckas av avgifterna. Inspektionen menar att ett eventuellt underskott bör kunna täckas inom ramen för det nya ramanslag som inspektionen föreslår skall ersätta det nuvarande reservationsanslaget B9. Särskilda projekt inom bekämpningsmedelskontrollen. Regeringen finner att halveringsprogrammet genererat en stor kunskap om riskbegränsningsarbete inom bekämpningsmedelsområdet, och det är viktigt för det fortsatta kemikaliekontrollarbetet att utnyttja denna kompetens. Halveringsprogrammet skall vara avslutat till "strax efter mitten av " men arbetet med riskbegränsning på både bekämpningsmedels- och övriga kemikalieområden måste fortsätta med kraft. En successiv omprioritering av verksamheten är dock naturlig. Regeringen återkommer till denna fråga i följande avsnitt och i avsnitt 7. Kemikalieinspektionen, och arbetar inom det s.k. halveringsprogrammet med att minska hälso- och miljöriskerna vid användning av bekämpningsmedel i jordbruk. Här berörs främst frågor om riskerna för den yttre miljön, arbetsmiljön samt risker för människan förknippade med exponering via födan. Ett av delmålen för programmet är att till strax efter mitten av minska användningen av bekämpningsmedel, räknat i aktiv substans, jämfört med den genomsnsittliga användningen (prop. 1987/88:128, bet. 1987/88:JoU24, rskr. 1987/88:374; prop. 1989/90:146, bet. 1989/90:JoU25, rskr. 1989/90:327). En rad olika åtgärder har vidtagits för att nå dessa mål, vilket har redogjorts för i avsnitt 3.2.1. Erfarenheterna från programmet är goda och riskerna bedöms enligt myndigheterna ha kunnat minskas genom vidtagna åtgärder. har minskningen av användningen nått . Arbete kvarstår dock för att ytterligare minska risker och användning i enlighet med av uppställt mål. Detta gäller särskilt vissa bekämpningsmedel inom potatisodlingen vilka bör avvecklas med hänsyn till hälso- och miljörisker förknippade med användningen av dessa medel. Ytterligare behov av minskad risk och användning föreligger på andra områden, exempelvis vid ogräsbekämpning. Myndigheterna anför att möjligheter till minskning av riskerna och användningen föreligger genom bl.a. ytterligare dosanpassning och genom förbättring av den behovsanpassade bekämpningen av skadegörare. Det är väsentligt att nå en bättre internationell samordning av åtgärder för minskade risker av bekämpningsmedel. Inom har bl.a. initierats arbete inom detta område, i vilket Kemikalieinspektionen deltar. Regeringen finner det angeläget att arbetet med att reducera risker med och användning av bekämpningsmedel inom jordbruksområdet fortsätter i den riktning som sker samt att utvecklingen av bekämpningsmedelsanvändningen inom jordbruket följs. Det ankommer på myndigheterna att vid slutrapporteringen av halveringsprogrammet redovisa behov och åtgärder för en ytterligare reduktion av riskerna. 5.4 Tillsyn och vägledning Regeringens bedömning: Kemikalieinspektionens väglednings- och informationsarbete till kommuner bör ökas. Inspektionen bör ta initiativ till att också små företag får tillgång till stöd och vägledning. Kemikalieinspektionens fördjupade anslagsframställning: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Kemikalieinspektionen skall enligt LKP utöva tillsyn över tillverkare, importörer och leverantörer av kemiska produkter. Detta görs bl.a. genom företagsinspektioner där företagens kemikaliekontrollarbete granskas. Kemikalieinspektionen har i denna del bl.a. genomfört inspektionsprojekt baserade på produkttyp, t.ex. färger, bilvårdsprodukter och rengöringsmedel. Inspektionen kan i sitt arbete ställa krav på utbyte av särskilt farliga ämnen och på förbättrad produktinformation. Också brister i kompetens och organisation kan påtalas vid behov. Inspektionens krav leder till att företagen måste ta fram bättre uppgifter om sina produkter vad gäller innehåll och hälso- och miljöeffekter. Inspektionsverksamheten, liksom detaljkrav, syftar också till att få tillverkare och importörer att öka sin kompetens så att de kan fylla sina uppgifter enligt lagstiftningen. Inspektionen bedriver dessutom ett omfattande informations- och vägledningsarbete till lokala och regionala miljömyndigheter vars aktiviteter på området fått en ökad betydelse i arbetet med att uppfylla målen i och att nå en kretsloppsanpassad samhällsutveckling. Detta arbete syftar till att tydliggöra LKP:s tillämpningsområde, visa på möjligheter i tillsynen och ge faktaunderlag och råd i övrigt. Många kommuner är dessutom stora inköpare vilket gör att de som konsumenter och användare i hög grad kan påverka handelns produktsortiment och -utveckling. Kemikalieinspektionen har tillsammans med utarbetat ett material - Vägledningspärmen - för lokal tillsyn enligt LKP. Pärmen distribuerades första gången och har därefter reviderats ett antal gånger. Inspektionen tar dessutom som stöd till miljömyndigheter fram faktablad om bekämpningsmedel och andra kemiska ämnen med uppgifter om toxikologiska och ekotoxikologiska egenskaper. Konkret vägledning i vissa tillsynsfrågor har tagits fram t.ex. för kontroll av reglerna om träskyddsbehandlat virke och klorerade lösningsmedel samt för tillsyn i detaljhandeln. Inspektionen har även deltagit i utbildningsaktiviteter riktade till bl.a. kommunala nämnder som har ansvar för miljö- och hälsoskyddsfrågor. Regeringen bedömer att såväl tillsyns- som vägledningsverksamheten i stort fungerar bra. Inspektionsverksamheten torde bl.a. ha lett till att insikterna om vikten av en ansvarsfull kemikaliehantering ökar hos företag och branscher. Också hos lokala och regionala miljömyndigheter ökar kunskaperna om kemikalier och hur riskerna med användning av dem kan minimeras liksom om lagstiftningen på området. kan dock finnas ett utökat behov av kunskap och erfarenhetsutbyte om exempelvis substitutionsprincipen och dess tillämpning. Inom den svenska kemiindustrin pågår ett aktivt miljöarbete för att främja en säker hantering av kemiska produkter och för att ersätta farliga ämnen med mindre farliga. Regeringen bedömer dock att det hos många små företag, liksom hos större företag med liten kemikaliehantering, kan finnas behov av ökad kunskap om kemikaliekontroll och riskbegränsning. Många av dessa företag är kanske inte branschanknutna vilket gör att de inte deltar i branschvisa program inom området och inte kan få stöd från dessa organisationer. Kemikalieinspektionen lät () genomföra en attitydundersökning bland 561 slumpvis utvalda tillverkare och importörer ur inspektionens produktregister. Undersökningen visade att en stor majoritet - - av de tillfrågade företagen ansåg att kemikaliehanteringen blivit säkrare genom inspektionens arbete. Flera av de tillfrågade företagen ansåg dock att de inte hade någon nytta av den av Kemikalieinspektionen utskickade informationen. Denna uppfattning ökar ju mindre företagen är vilket kan tyda på att de saknar möjlighet att tillgodogöra sig informationen. Detta befäster regeringens bedömning. Regeringen anser mot denna bakgrund att Kemikalieinspektionen som central kemikaliemyndighet bör ta initiativ till att ge bättre vägledning och stöd till små företag verksamma inom kemikalieområdet. Särskilt viktigt är information och utbildning rörande substitutionsprincipen och dess tillämpning. Regeringen avser uppdra åt Kemikalieinspektionen att komma med förslag till hur kunskaps- och kompetensstöd till verksamheter och små företag inom området bör utformas. I detta arbete måste ett nära samarbete med övriga berörda myndigheter - lokala, regionala och centrala - samt näringsliv ske. Substitutionsprincipens tillämpning har varit föremål för frågor. Kommunerna kan genom information och rådgivning, exempelvis till handel och användare, verka för utbyte av produkter mot mer miljöanpassade. Regeringen anser att detta är en viktig del av kommunens miljöarbete för att tillämpa substitutionsprincipen. Från bl.a. kemiindustrins sida har anförts att principen är omöjlig att leva upp till då användare i princip avkrävs att vid varje inköpstillfälle avgöra vilket ämne eller vilken produkt som är mest miljövänlig. Detta förutsätter en kompetens som den vanlige konsumenten eller handlaren rimligen inte kan ha, menar kemiindustrin. Diskussionen visar att behov av kunskap föreligger på många håll, såväl inom industri och handel som hos miljömyndigheter. Kemikalieinspektionen har som tidigare uttalats i denna proposition en viktig uppgift att ge vägledning till kommunerna. Regeringen erinrar i sammanhanget om det arbete som pågår rörande förslag till miljöbalk. Regeringens bedömning: Åtgärder för att få en slamkvalitet som innebär att slammet kan nyttjas av jordbruket bör vidtas utifrån lokala planer och lokala förutsättningar samt samordnas med de handlingsprogram för en hållbar utveckling som arbetas fram i kommunerna. förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser ansluter sig till förslag. Skälen för regeringens bedömning: De växtnäringsämnen som finns i avloppsvatten och senare i slam från kommunala avloppsreningsverk har till stor del sitt ursprung i de livsmedel som konsumeras. För en långsiktigt hållbar utveckling är det önskvärt att kretsloppen av dessa ämnen så långt som möjligt sluts. Växtnäring som förs bort från åkermarken med skörden bör återföras till jordbruket. Detta förutsätter dock att slammet inte innehåller skadliga mängder av föroreningar. Det är ofrånkomligt att slam innehåller vissa mängder av tungmetaller och organiska miljöskadliga ämnen. Halterna är emellertid generellt sett låga. Tillförsel av metaller till avloppsvatten härrör från dricksvatten, föda, korrosion i fastigheters tappvattensystem, reningsverkens fällningskemikalier samt olika industriella verksamheter. Merparten av metallerna fälls sedan ut i slammet och kommer att tillföras marken vid gödsling. Tungmetaller förekommer även naturligt i marken och utgör i någon mån också en källa för ett visst upptag i jord- och skogsbruksmark. Dessa sprids lokalt, regionalt och globalt i miljön. Den totala belastningen från hushåll och industriella källor m.m. i av kemikalier har dock minskat väsentligt . Enligt regeringens mening måste hänsyn tas till metallinnehållet i alla de produkter som tillförs marken vid gödsling, kalkning, bekämpning etc. för att jord- och skogsbruksmarken skall kunna skyddas mot en långsiktig upplagring av metaller. Kadmium utgör ett särskilt problem bland de metaller som på olika vägar tillförs jordbruksmarken eftersom det atmosfäriska nedfallet av kadmium är stort, särskilt i de södra delarna av . Kadmium tillförs också jordbruksmarken via handelsgödsel. Atmosfäriskt nedfall och handelsgödsel är de dominerande tillförselvägarna för kadmium till åkermarken. Med syfte att minska kadmiumtillförseln införde regeringen gränsvärde för kadmium i handelsgödsel samt en miljöavgift på kadmium i handelsgödsel. I detta sammanhang kan nämnas att regeringen i propositionen (1993/94:3, bet. 1993/94:JoU6, rskr. 1993/94:43) om villkoren för vegetabilieproduktionen efter /94 aviserat bl.a. att en utvärdering bör ske för att bedöma avgiftens effektivitet. Regeringen avser att ge , , och Kemikalieinspektionen i uppdrag att i samband med en sådan utvärdering också redovisa kunskapsläget betr. risker förenade med kadmium. För att trygga produktionen av livsmedel med acceptabla kadmiumhalter bör enligt regeringens mening tillförseln av kadmium till jordbruksmark på lång sikt totalt sett inte överstiga bortförseln. Det är därför angeläget att ett intensifierat arbete nu kommer till stånd för att minska kadmiumtillförseln till jordbruksmarken. Åtgärder i syfte att minska tillförseln av metaller till de kommunala avloppsverken har genomförts i . Detta har lett till kraftigt minskade halter av vissa tungmetaller i slammet. Som framgår av utredning Renare slam - Åtgärder för kommunala avloppsreningsverk har i ett internationellt perspektiv ett slam som är av mycket hög kvalitet med avseende på halten av metaller och organiska miljöskadliga ämnen. Det finns också strikta miljökrav för spridningen av slam inom det svenska jordbruket. Regeringen anser, i likhet med , att utgångspunkter för hur mycket slam som får tillföras jordbruksmarken bör vara den aktuella arealen och grödans fosfor- men även kvävebehov samt en övre gräns för årlig mängd tillförd tungmetall. Regeringen har i en förordning (1993:1271) om ändring i förordningen (1985:840) om vissa hälso- och miljöfarliga produkter m.m. meddelat föreskrifter om gränsvärden för vissa metaller i avloppsslam som skall överlåtas eller saluhållas för jordbruksändamål. kommer att utfärda föreskrifter för användningen av slam inom jordbruket. Därigenom kommer bl.a. acceptabel årlig tillförsel av metaller via slam till jordbruksmark att regleras. Regleringen syftar till att få en tillförsel av växtnäringsämnen och metaller via slam som inte är högre än via stallgödsel enligt gällande regler. Sammantaget innebär åtgärderna att tillförseln av tungmetaller vid användning av slam på jordbruksmark kommer att sänkas kraftigt på kort sikt. Varje tillförsel till marken av metaller som inte ingår i kretsloppet innebär ett ökat metallinnehåll i marken. Risker kvarstår därför för en långsiktig upplagring av metaller i marken på grund av ett stort atmosfäriskt nedfall av metaller. Regeringen delar därför bedömning att arbetet med att minska metallbelastningen på miljön måste drivas vidare nationellt och internationellt. Regeringen har erfarit att ändrar i befintligt miljöövervakningssystem för att bättre kunna övervaka bl.a. metalltillförsel till jordbruksmark. Regeringen anser emellertid inte att det föreligger någon risk att metallhalterna i jordbruksmarken, bortsett från kadmium, ökar så att de kommer i närheten av den kritiska nivån för när biologiska effekter i markekosystemet kan påvisas. Genomgång av miljörisker för organiska miljöskadliga ämnen visar att det är mycket långlivade föreningar, t.ex. PCB och dioxiner, som måste uppmärksammas. En ökning av halten av sådana ämnen på den mark där slam används bör inte accepteras. Enligt regeringens bedömning utgör detta inget hinder mot möjligheten att använda slam inom jordbruket, sett mot bakgrund av dagens sjunkande och redan låga halter av organiska miljöskadliga ämnen. En förutsättning för att slam skall kunna nyttjas är att det inte innehåller skadliga halter av ämnen som även i ett långt tidsperspektiv kan ge oönskade effekter på jordbruksmarken eller grödorna eller på annat sätt skapa miljö-eller hälsoproblem. Åtgärder för att minska tillförseln av metaller och organiska miljöskadliga ämnen till avloppsvattnet krävs således även fortsättningsvis enligt regeringens mening. Åtgärder för att få en slamkvalitet som innebär att slammet kan nyttjas av jordbruket bör vidtas utifrån lokala planer och lokala förutsättningar samt samordnas med de handlingsprogram för en hållbar utveckling som arbetas fram i kommunerna. Exempel på insatser i ett sådant åtgärdsprogram är identifiering av källor till ej önskvärda metaller eller organiska miljöfarliga ämnen, bedömning av kostnaderna för att åtgärda dessa källor samt utformning av åtgärdsplan på basis av sådana uppgifter i samarbete mellan avloppsreningsverkets huvudman och kommunen. Ett åtgärdsprogram kan skapa goda samverkansformer mellan kommunen, näringslivet och intresseorganisationer. Regeringen har erfarit att detta arbetssätt redan används i vissa kommuner. Arbetet med åtgärdsprogram för renare slam måste nu gå vidare i alla kommuner. Sådana åtgärdsprogram ger inte bara positiva effekter på slammets kvalitet utan för också med sig en minskad användning av kemikalier i samhället. Det ankommer på att följa detta arbete och hålla regeringen underrättad därom samt att om behov föreligger föreslå ytterligare åtgärder. I detta sammanhang kan nämnas den ändring i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar som beslutat om och som redogjorts för tidigare (avsnitt 3.3.1). Genom denna ändring kan huvudmannen ställa villkor på avloppsvattnets beskaffenhet så att slammets omhändertagnade underlättas. 6 Producentansvaret i kretsloppssamhället Regeringens bedömning: Producentansvar bör tillämpas i en vidare krets än som exemplifierats i kretsloppspropositionen. Skälen för regeringens bedömning: Föreskrifter om producentansvar har införts från för vissa förpackningar. Producentansvar, med vilket menas att ansvaret för att en vara eller en förpackning insamlas, bortforslas samt tas om hand på ett miljömässigt godtagbart sätt, ligger nu hos producenten av varan eller förpackningen. Regeringen har i renhållningslagen (1979:596) bemyndigats att meddela föreskrifter om producentansvaret. En förordning om producentansvar för returpapper avses träda i kraft . Vissa erfarenheter har vunnits av tillämpningen av producentansvaret. Detta föranleder regeringen att framhålla att bemyndigandet enligt renhållningslagen med all säkerhet måste tillämpas på en större krets än vad som särskilt angivits som exempel i kretsloppspropositionen (prop. 1992/93:180). 7 Anslagsfrågor och Kemikalieinspektionens kommande treårsperiod Kemikalieinspektionens fördjupade anslagsframställning 1994/95-1996/97 Kemikalieinspektionen hemställer i sin fördjupade anslagsframställning om en ökad resursram bl.a. till följd av det ökande internationella och regionala arbetet. Till följd av den ökande Europaintegrationen redovisas i anslagsframställningen en expansion av verksamheten på kemikalieområdet motsvarande . De ökade insatserna skall finansieras genom motsvarande ökning av uttaget av kemikalieavgifter. Inspektionen framhåller att det kommer att krävas extra insatser av inspektionen för att inom EG/EES-arbetet lyfta fram substitutionsprincipen, principerna för bekämpningsmedelsprövning och produktinformation samt arbetet med begränsning av kemiska risker. Inspektionen gör en reservation för insatser på eventuella nytillkommande arbetsuppgifter som inte kunde förutses vid tillfället då anslagsframställningen redovisades. Kemikalieinspektionen anför vidare att man förväntar sig ett ökat arbete med förhandsgranskning av biologiska bekämpningsmedel, motsvarande för hela treårsperioden, och med förhandsgranskning av biocider. Det senare är anhängigt utvecklingen inom EU där ett förslag till direktiv med krav på förhandsgranskning av biocider som inte förhandsgranskas i bereds. Inspektionen uppskattar att de ökade insatserna avseende förhandsgranskning av biocider motsvarar /95 och sammanlagt . För att möjliggöra en mer flexibel användning av de medel som via miljöavgifterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel anvisas inspektionen över reservationsanslaget Särskilda projekt inom bekämpningsmedelskontrollen, menar inspektionen att detta anslag i fortsättningen bör anvisas som ett ramanslag utan direkt koppling till bekämpningsmedelskontrollen. Kemikalieinspektionens huvuduppgift är att arbeta för att minska riskerna för skador på människa och miljö av kemiska ämnen och produkter. Kemikalieinspektionen skall vara samordande och pådrivande i den svenska kemikaliekontrollen. Kemikaliekontrollen är ett led i arbetet mot en långsiktigt hållbar utveckling. De huvudsakliga målen för Kemikalieinspektionens verksamhet, dvs. produktmålet, hanteringsmålet och kunskapsmålet, kvarstår. Kemikalieinspektionen, anslag 1994/A11. Särskilda projekt, reservationsanslag 1994/95 Avgiftsintäkt 1994/95