prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — Enligt Maasttichtfördraget har kommissionensstellning försterkts inom de uttikes- och inrikespolitiska områdenagenom att den i fråga om initiativ- och ytttanderätt jämstells medmedlemsstetema. Beslutsfattandet - Europeiskaunionens råd Rådet godkänner EG:s budget ochbesluter normer, eller - med en nationellterminologi - stiftar lag, inom de områden där medlemsstetema skall tillämpa gemensamma regler. Rådet fatterbeslut på grandval av kommissionens förslag. Rådet bestårav en regeringsledamot från varje land. Ddtegama i rådet växlar. UtrUcesministtaraa möts som regel en gångi månaden, lUcsom ekonomi- och finansministtama. De samordnar de övrigaministtarnas arbete och behandlar frågor som fackministtama har remitterat tilldem. Fackministrama möts, när frågor mom deras ansvarsområde skall behandlas.Minst en ledamot av kommissionen är alltid närvarande vid rådets möten. Varje landinnehar ordförandeposten . Turordningen sker i bokstevsföljd efterlandets inhemska namn. Samråd sker mellan nuvarande,kommande och föregående ordförandeland i den s.k. trojkan. Ordförandelandetsuttikesminister har titeln rådspresident och förettäder EU i FN:sgeneralförsamling och i andra intemationella sammanhang. Rådet skaUhöra och Ekonomiska och sociala kommittén när fördragetföreskriver det men låter ofta dessa instenser ytfra sig även i andra fall. Kommissionenkan ändra sitt förslag intill dess att rådet har fattet beslut i saken. I mångafrågor äger därför en fortiöpande dialog ram mellan rådet och kommissionen. Detfordras enhällighet för att rådet skall kunna ändra kommissionens förslag tillbeslut (artikel 149.2). Det saknas regler om beslutsmässighet för rådetoch det anses i praxis vara beslutsmässigt även om inte allasteter är närvarande. Den formella huvudregeln är att rådets beslut fattes med enkel majoritet. Flertelet viktigare bestemmelser i fördragetföreskriver emellertid att beslut skall fattes enhälligt eller med kvalificerad majoritet. Röstteglema i rådet (artUcel 148)bygger på att varje stet har ett visst Prop. 1994/95:19 röstetel - ,, och Itelien har 10 röster var, 8, ,, Nederländema och Pormgal 5 var, och 3 röster var samtLuxemburg 2 röster. får vidett medlemskap 4 röster. De övriga kandidatiändema ÖsterrUce, och Norgefår 4, 3 respektive 3 röster var. Kvalificerad majoritet innebär att detkrävs 54 ja-röster för bifall tUl ett förslag från kommissionen. Efter enutvidgning med de fyra länder som förhandlat om medlemskap höjs denna siffratill 64 röster. Mellanrådsmötena förefräds ministtama av ambassadörer som är ackrediterade hosgemenskapen och som leder sma respektive länders delegationer i . De bildar de stendiga represententernaskommitté, COREPER (Comité des Representants Permanems). Med hjälp av över hundrakommittéer med tjänstemän från medlemsstetemas fackdepartement bereder förslag till rådsbeslut och jämkar samman de tolv regeringamasstendpunkter. Coreper sammanttäder och gör, tillsammans med rådetsordförande, upp föredragningslisten för rådsmötena. Vid rådsmötena behandlasdels frågor i vilka enighet uppnåtts iCoreper eller vid tidigare rådsmöte och där beslut kan fattes Uten debatt [enbloc), under vad som betecknas som punkt A, dels, under punkt B, frågordär emghet inte kunnat nås. Ekonomiska och monetera frågor handhas av . En betydelsefullstellning inter också som skiljer sig från Europeiska unionensråd. är beteckningen på de mötenmellan medlemsstetemas stets- eller regermgschefer som regelbundet ägerram en gång per halvår. Vid dessa möten fattes främst beslut i övergripandepoHtiska frågor. Besluten formaliseras vidbehov av mmisterrådet. I Maasttichtfördraget har uttryckligentillagts uppgiften att ge uruonen nödvändiga impulser för dess utveckling ochatt faststella de allmänna politiska riktiuijema härför. Europaparlamentetbester av 567 ledamöter. Ledamöterna väljs genom direkteallmänna val för en mandatperiod . får vid ett medlemskap 22mandat i den folkvalda församligen. Ledamöterna väljs genom direkte allmänna val fören mandatpericxi . En parlamentsledamot kan - även om detsällan förekommer -vara ledamot avett nationellt parlament men inte av någon av gemenskapemas övrigainstimtioner eller av en nationell regering. Ledamöternarepresenterar väljarkåren och röster individuellt. De får inte ha bundna mandateller annars vara bundna av insöiiktioner. Det har alltsedan parlamentetsbildande varit praxis att arbetet främst bedrivs genom de olika politiskagrapperingama snarare än efter de nationer som ledamöterna representerar. Parlamentetväljer telman och andra förettädare bland sma medlemmar. Arbetet ar organiserat i stendiga utskott som vart och ert ansvarar för ert ° särskilt område av gemenskapemas politik. 1994/95:19 återspeglar parlamentets politiskasammansätmmg men det är de skilda politiska grappema som utser kommirtéledamötema. Utskotten avger betenkanden, förberedda av särskilda rapportörer, som utgörgranden för plenardebartema i parlamentet. Parlamentet skall hålla en årlig session och kandessutom sammankallas på begäran aven majoritet av dess medlemmar eller på begäran av rådet ellerkommissionen (artikel 139). I praktiken håller pariamentei emellertid en delsession . Dessasessioner varar vanligtvis . Utskorten kan sammanttäda när somhelst på begäran av utskottsordföranden eller parlamentets telman. Enligt huvudregeln fattar parlamentet beslut medabsolut majoritet av avgivna röster(artUcel 141). Bland undantegen kan särskUt nämnas beslut att förkasteett förslag tiU gemenskapemas budget vUket kräver två ttedjedels majoritet avavgivna röster. Det finns fem olika former för parlamentetsmedverkan i beslutsprocessen. - ObUgatoriskt inhämtandeav parlamentels yttrande Många bestemmelser i fördragenföreskriver art rådet, innan det fattar beslut, skall inhämte parlamentetsytdiande. I målen 138/79 Roquette Fréres mot rådet [1980] ECR s. 333 och 139/79Maizena mot rådet [1980] ECR s. 3393,förklarade domstolen en förordning ogiltig på grand av att rådet mtemväntet parlamentets ytttande innan det fartade sirt beslut. Det finns mte ifördragen någon tid angiven inom viUcen parlamentet måste avge sirt ytttande. - Inhäntiande avparlamentets yttrande i övriga fall I dessa fall hör rådet parlamentetuten art det, enligt fördragen, är ert formelltkrav. När väl proceduren har inletts följer den emellertid samma reglersom gäUer för det "obligatoriska" förfarandet. Genom en gemensam deklarationmellan parlamentet, rådet och kommissionenden eteblerades ert särskilt samrådsförfarande i fråga om rättsakter med betydande ekonomiskaverkningar. I deklarationen sägs att om rådet i ett sådant fall avseran frångå parlamentets uppfattning skall manförsöka uppnå enighet i en samrådskommirté med represententer för rådetoch parlamentet. Genom Enhetsakten sterktesparlamentets stellnmg genom att det föreskrevs att rådet i vissa fall skall fatta beslut "i samarbetemed" parlamentet. förfarande innebär att parlamentet åter konuner m i bilden vid det tillfälle i beslutsprocessen då rådet normalt vore berett art fatte slutiigt beslut i saken. I stellet för art fatte beslut anter rådet i sådana fall endast en "gemensamstendpunkt", genom ert kvalificerat majoritetsbeslut. Under tte, eller högst fyra, månaders tid kan sedan parlamentet antingen godkänna ellerförkaste den gemensamma stend- purUcten eller föreslå tillägg. Om parlamentet godkänner den gemen samma ståndpunkten eller underlåter artagera inom tidsfristen, besluter rådet i enlighet med den gemensamma stendpunkten. förkaster den gemensammastendpunkten, kan den bli föremål för beslut irådet endast genom ert enhälligt stellningstegande. Om parlamentet föreslår tillägg till dengemensamma ståndpunkten har kommissionen art åter överväga sitt förslag.Kommissionen kan ante alla eller några av parlamentets förslag eller förkastedem. Kommissionen överlämnar så sitt evenmdlt reviderade förslag tillrådet. Om den har förkastet parlamentets tUlägg skall den också redovisa skälenför det. Rådet kan ante kommissionens reviderade förslag med kvalificeradmajoritet. Det kan också beslute om tillägg, antingen egna eller genom att ante parlamentets av kommissionen förkastedetillägg. I båda de sist nämnda faUen krävs enhällighet i rådet. GenomMaasttichtfördraget (artikel 189b i ) gavs parlamentet vad somkallas en medbeslutenderätt i vissa frågor. Medbeslutende-procedurensbärande element kan beskrivas enligt följande: Kommissionens förslagöverlämnas till både parlamentet och rådet och proceduren följer därefterinledningsvis de regler som gäller för samarbetsförfarandet. Om parlamentetmed absolut majoritet avslår rådets "gemensamma stendpunkt", harförslaget fallit. Om parlamentet i stellet föreslår ändringar i, eller tilläggtill rådets gemensamma stendpunkt och enighet intekan nås mellan rådet och parlamentet, skall frågan hänskjutes till ensammanjämknings- eller medlingskommitté. Kommittén skall sttäva efter attföreslå en gemensam text. Om en sådan text föreslås skall den bli föremål för beslut av både rådet och parlamentet.Om endera av dessa mstimtioner underlåter att ante förslaget, har detfallit. För det fall att medlingskommitténinte lägger fram någon gemensam text, kan rådet åter beslute i enlighet med sinurspmngliga gemensamma stendpunkt. Om då parlamentet åter avslårförslaget har det fallit. Rättsakter som beslutes enligt dette förfarande skall undertecknas av både parlamentets ochrådets president. Medbeslutendeförfarandetpåminner således tUl sm uppbyggnad om vissaparlamenteriska tvåkammarsystem i vilka ett normbeslut kräver ett positivtstellningstegande i båda kamrarna och där det finns ett samman-jämkmngsförfarandeför att nå en gemensam position. Förfarandet är dock endast avsett att tillämpasmom vissa begränsade, men betydelsefulla områden. Det gäller t.ex. regler ompersoners fria rörlighet (artikel 49), den fria etebleringsrätten (artiklarna54, 56 och 57) samt den ime marknaden (artUcel 100a). Parlamentetspelar också en roll när gemenskaperna sluter avtel med fredje land. När det gäller internationella avtel i allmänhet anges iartikel 228 i art förhandlingar om intemationella avtelskall föras av kommissionen men "ingås av rådet sedan Europaparlamentethörts i de fall som anges i dette fördrag". Slutiigen kanparlamentet utöva övervakande och kontrollerande funktioner på flera sätt -genom skriftliga och muntliga frågor till kommissionen eller till rådet(artikel 140), -genom debatt kring kommissionens allmänna årsrapport (artikel 143), 108 - genom budgetprocessen(artikel 203), - genomatt granska kommissionens räkenskaper och bevUja den Prop. 1994/95:19 ansvarsfrUiet bettäffande budgetens genomförande (artikel 206), - genomatt rikte missttoendevomm mot kommissionen och däri genom framtvinga kommissionsledamötemas samfällda avgång (artikd 144). Genom Maastrichtfördragetförsterktes parlamentets konttollfunktioner ytterligaregenom att varje unionsmedborgare ges rätt att vända sig till parlamenteti frågor som direkt berör honom eller henne, att parlamentet skall utse enombudsman som på eget initiativ eller efter klagomål från enskilda har attutteda om brister eller försummelser förekommit, att parlamentet kan, påyrkande av en fjärdedel av dess ledamöter, tiUsätte en temporär för att utteda påstedda missförhållandensamt att parlamentet skall godkänna medlemsstetemas regeringars val avkommissionspresident och övriga kommissionsledamöter. Domstolen bester av tretton domare,en från vart och ett av medlemsländema ochen frertonde från - rotetionsvis - , , Itelien, Spanieneller Storbritennien. Domarna utses genom enhälliga beslut av medlemsländer påförslag av resp. land. Som medlem får Sverigerart att föreslå en ledamot av domstolen. Domstolen bistes av sex generaladvokater som skall ha sammakvalifikationer som domarna. Även de utses för av avmedlemsstetemas regeringar i samförstend. Fyra av generaladvokatembetenabesätts med kandidater från , , Itelien och Storbritennienmedan två tillsätts -rotetionsvis - från de övriga steterna. Generaladvokaternahar till uppgift att opartiskt och oavhängigt avge ert motiverat förslag tillavgörande i målen. I anslumingsfördraget föreskrivs om en utökning tUl åttageneraladvokater. En av uppgifter är att prövagiltigheten av de rättsakter som beslutets av EG:s instimtioner. I dermafunktion kan domstolens roll liknas vid en författningsdomstols. Domstolenprövar därvid frågan om rättsakters ogiltighet på telan av en medlemsstet,rådet, kommissionen eller, i vissa fall, en enskild. Domstolen skall på sammagrander pröva en telan som väcks av för art te tillvara smarärtigheter. Domstolen äransvarig för att EG-rätten tolkas enhetiigt och den har att i siste hand avgöradess innebörd. I viktiga avseenden har EG-rärten fått sin form genom domstolensavgöranden. Domstolen dömer bl.a. i mål mellan medlemsländema och mellaninstimtionerna inbördes samt i mål mellan kommissionen och medlemsländerna.Dess domar är bindande. En viktig uppgift för domstolen är vidare art påbegäran av nationella domstolar lämna förhandsbesked om EG-reglemas innebörd. rättstiUämpnmg har haft storbetydelse för integrationens utveckling. Främst på grand av den växandearbetsbördan för domstolen har från och med den 1 november 1989inrättets en förstemstensrätt för prövning Prop. 1994/95:19 av vissasärskilt angivna typer av mål. Denna domstol bester for närvarande av tolv domare,en från var och en av medlemsstetema. Inom EG finns ett system för attsäkerstella att medlemsländema verkligen uppfyller sma skyldigheter edigtfördragen. Konunissionen har en mycketbetydelsefull roll som fördragens väktere. Ytterst kan en stet stemmas införEG-domstolen om den mte lever upp till sma skyldigheter. Vidare kan på vissaområden, i synnerhet konkurrensområdet, enskUda individers ellerföretegs rättsstellning komma att duekt beröras av kommissionens åtgärder. Detfinns i sådana fall en möjlighet för dem som berörs av åtgärden art få sin sakprövad i . Som kommer artberöras i avsnitt 35.4 kan enskUda rärtigheter även mdirekt komma art prövas när nationell domstol i enmedlemsstet begär ert förhandsavgörande från . Artikel169 i ger konunissionen en generell befogenhet art ingripamot en överträdelse av fördraget. Kommissionen skaU enligt artikeln avge ert motiverat ytttande i ärendetefter att ha givit berörd stet möjlighet att inkomma med sinasynpunkter. Det har visat sig att få av deärenden som väcks kommer till domstolen. skall normalt en, oftalångvarig, dialog mellan kommissionen och den berörda steten förekomma.Kommissionen kan genomföra undersök-mngar och begära innödvändig mformation samt rådfråga oberoende experter. informellaförfarande kan utmyima i att kommissionen mte längre finner anledning attmgripa mot berörd stet eller att steten vidternödvändiga åtgärder för art leva upp till sina åteganden, varvid förfarandetavslutes. Om å andra sidan, sedan tillräckligt underlag har hämtets in,kommissionen bedömer art ett fördragsbrort föreligger, kan den utfärda en s.k.formell underrättelse, dvs. en begäran om art medlemssteteninom skall kommentera den påstedda överttädelsen eller vidtenödvändiga åtgärder för art rätte till det. Därefter kan kommissionen uterbeteett motiverat ytttande. Även dette skall innehålla en tidsfrist mom vilken steten kan åtgärda det påstedda överträdelsenoch förbereda en process i domstolen. Om medlemssteten inte efterkommeryttrandet inom den angivna tidsperioden, kan kommissionen föra ärendet vidaretill domstolen. Det motiverade yttrandet bildar då ramen för processen. Diskussionermellan kommissionen och medlemssteten kan fortgåäven efter det att ärendet initierats i domstolen. Kommissionen kan närsom helst återte sin anmälan. EG-domstolenkan vidte interimistiska åtgärder när så är nödvändigt enligt artikel 186 i . 8.6.3 Gemenskapsrätten utgör en egen rättsordning Prop.1994/95:19 De europeiska gemenskapema och deneuropeiska unionen är grandade påfolkrättsliga fördrag. Samarbetet inom EG skiljer sig emellertid i ert avseendefrån fraditionellt intemationellt samarbete. Ert medlemskap föratsätternämligen att medlemsstetema avster från en del av sina stetsorgansbeslutsbefogenheter och överlåter dessa till gemenskapema, där de utövas avmedlemsländema gemensamt, i enlighet med fördragen. På grandval av degrandläggande fördragen och deras särart har en egen rättsordning,gemenskapsrätten, utvecklats med drag som är unika för EG och som skiljer sigbåde från traditionell stetsrätt och mternationell rätt i allmänhet. EG-rättenbrakar betecknas som en rättsordning aveget slag (sui generis), självstendig och integrerad med medlemsstetemasnationella rättssystem. EG:s rättsordning behandlas i avsnitt 35. I det föregående har beskrivits degrandläggande fördragens akmella uppbyggnad och den gällandeinstimtionella balansen. Derma uppbyggnad och derma balans är resultetet avåterkommande förhandlmgar mellan medlemsstetema, som med jämna mellanramresulterat i fördragsändringar. Den senaste fördragsändringen skedde i och medMaastrichtfördraget, som ttädde i kraft . Det är oriktigtart förestella sig att den senaste förändringen också är den siste. Frågan omen översyn av de grandläggande fördragen ster på dagordningen 1996. Ert svenskt medlemskap i från och med den 1januari 1995 innebär deltegande i konferensen och i det förberedande arbetetinför denna. Inflytendet över den europeiska unionenkännetecknas av en avvägnmg och ert samspel mellan överstetiighet ochnationella intressen. Det återspeglar sig i samspelet mellan instimtionerna.Framför allt förettäds det överstetliga avkommissionen och parlamentet, som därför kan sägas vara namrligabundsförvanter. Medlemsländema har emellertid också att tillvarategemenskapernas inttessen vid sidan av sina nationella. Överenskommelsen i Maastticht anger någrapunkter, där en översyn uttryckligen föratses. -en gemensam uttikes- ochsäkerhetspolitik (artikel J.4 sjätte stycket och artikel J. 10 iMaasttichfördraget), -vilka områden som skall omfattes av medbeslutendel (artikel 189b åttondestycket i ) -faststellandet av en evenmdl rättsaktshierarki (deklaration nr 16 tillMaasttichtfördraget), och -budgetfrågornas instimtionella ordning (tillägg i form av inter-instimtionella avtel ). Utöver dessa frågor kan ocksåandra frågor av stor politisk räckvidd komma att tes upp. Engrandläggande sådan är om fördragsöversynen som målsärtning skall ha att konsolideraoch reformera instimtionerna på 111 grand val av en medlemsskara omhögst 16 eller om reformerna skall te sUctepå en större medlemsskara. Oavsett dette finns det anledning utgå från artsådana frågor, som särskilt ivrat för, kommer art stepå dagordningen. Bland dessa märksönskemålet att ersätta de fleste enhälJighetsbeslut med kvalificerademajoritetsbeslut. Ännu enannan av franUyft fråga gäller sättet att utse EG-konunissionen och dess ordförande.Namriigtvis finns här också frågor om parlamentets stellnmg ibeslutsprocessen rent alhnänt. En union besteende av så många steter, avvarierande folkmängd och ekonomisk styrka, med förespråkare för såvälökad mtegration som fortsatt mellanstetiigt samarbete kan resa frågor ombehovet att införa olika villkor och tekt för deltegande, där vissa länderdelter i unionens alla politikområden, medan övriga, valfritt eller i sm egentekt delter i t.ex. den ekononuska och monetera unionen, socialpolitiken,miljöskyddet, indusfripolitiken, utrikes- och säkerhetspolitiken eller detinrikes-eller rättsliga samarbetet. Ett sådantasymmettiskt system skulle resa frågor som hur instimtionerna skallfungera eller om käragrappen av medlemsländer i längden kan acceptera att de övriga inte delter med samma grad av aktiv solidaritet i t.ex. ufrikespolitiken, för attskydda miljön eller verka för valutestebilitet. 9 Avtal med tredje land och mellan medlemssta- Prop. 1994/95:19 terna Gemenskapen är en juridisk person.Gemenskapen har även folkrärtslig handlingsförmåga,dvs. kompetens art mgå mtemationella avtel (s.k. ttaktetkompetens).Gemenskapens förbindelser med omvärlden utgör en stedigt ökande del av EG:ssamlade aktiviteter. EG:s behörighetart mgå intemationella avtel firamgår i vissa fall urtryckligen av fördraget. rättspraxis har klargjort att gemenskapenäven besitter ttaktedcompetens mom de områden där gemenskapen tilldelats mtembeslutskompetens. 9.1.1 Gemenskapen hartraktatkompetens genom uttryckliga bestämmelser i Handebpolitik (artikel 113) Erdigtartikel 113 i skall den gemensamma handelspolitiken grandaspå enhetiiga prmciper, särskilt när det gäller art ändra mlltexor, mgå mil- och handelsavtel, uppnå enhetiighet ifråga om liberalisermgs-åtgärder, exportpolitUc samt handelspolitiskaskyddsåtgärder, inbegripet åtgärder vid dumpning och subventioner. Medstöd av artikel 113 i har gemenskapen bl.a. slutit bilateralahandelsavtel, frihandelsavtel och avtel om ekonomiskt samarbete. På detmultilaterala planet har gemenskapen med stöd av artikel 113 bl.a. ingått enrad avtel inom ramen för , som t.ex. ert avtel om intemationell handel medtextilvaror . Associationsavtal m.m. (artikel 238) Gemenskapen får, med stöd avartikel 238 i , med en eller flerasteter eller intemationella organisationer ingå avtel som irmebär en associermgmed ömsesidiga rärtigheter och förpliktelser, gemensamt uppttädande ochsärskilda förfaranden. Med stöd avartikel 238 i har gemenskapen framför allt ingårt följandekategorier av avtel: - Avtelmed europeiska länder som förberedelse eller som en irdedande fas inför en evenmdl ansluming till gemenskapen; dette är bl.a. fallet med associationsavtel med och de s.k. Europaavtel som slutits med , , ,, och . - Samarbetsavtelsom gemenskapen ingår med andra steter, t.ex. Lomékonventionema som ingåtts med de s.k. ACP-länderaa, dvs. steter i söder om samt i och Stillahavsonuådet samt samarbetsavtel med bl.a , och . 8RiLsdiigen 1994195. t saml. Nr /9. övriga bestämmeber som tilkiekirgemenskapen traktatkompetens Prop.1994/95:19 Genom enhetsakten ochMaasttichtfördraget har en rad bestämmelser införts i , vilkauttryckligen ger gemenskapen befogenhet att ingå avtel med ttedje länder ellerintemationella orgaiusationer. är fallet på följande områden: - Det monetera området(artUcel 109). - Forskningsonuådet (artUcel 130m). - Miljöområdet (artUcel 130r). - Biståndsonuådet(artikel 130y). En närmare redogörelse förgemenskapens samarbetsavtel och handelsavtelm.m. finns i avsnitt 23 om mllumonen och den gemensanuna handelspolitUcen samt i avsnitt 27 ombiståndspolitUcen. 9.1.2 Gemenskapen hartraktatkompetens inom de områden där gemenskapentiUdelats intern beslutskompetens Imålet 22/70 AETR [1971] ECR s. 263 uttalade art gemenskapensttaktedcompetens mte endast följer av uttryckliga bemyndiganden i Romfördraget.Med hänsyn till fördragels system och dessmateriella bestemmelser kan gemenskapens ttaktetkompetens även följa implicitav andra fördragsbestemmelser och av sekundära rättsakter som antegitsav gemenskapens instimtioner. Domstolen slog vidare fast att rådet kan besitte ttaktetkompetens med stöd avartikel 235 i , om detskulle visa sig nödvändigt för art inom den gemensamma marknadens ramförverkliga något av gemenskapens mål. EG-domstolenbekräftade i de förenade målen 3,4 och 6/76 [1976] ECR s. 1303 den s.k.parallelldokttmen, dvs. art gemenskapen hartraktetkompetens mom de områden där gemenskapen tilldelats intem beslutskompetens. Ttaktedcompetens kan föreliggaäven när gemenskapen inte harumyttjai sm mtema beslutskompetens (ytttande 1/76 [1977] ECR s. 741). I avsnitt 35 om EG:s rättsordning redogörs förden intema kompetens-fördelnmgen mellan medlemsstetema och gemenskapen. Därbehandlas även gemenskapens exklusivakompetens att ingå avtel på vissa områden. 9.2 Förfarandet vid ingåendet av intemationella avtal Iartikel 228 i finns förfaranderegler om ingående av avtel mellangemenskapen och en eller flera steter eller intemationella organisationer.Rådet skall på rekommendation av kommissionen bemyndiga derma art iiUedaförhandlingar.