prop · GH03147 · 1994-01-01 00:00:00 — Syftet är att undersöka om det finns skillnader i sättet att bemöta patienter som beror på kön. Orsakerna till eventuella skillnader och effekterna av dessa skall redovisas. 10 Kvinnor med funktionshinder Regeringens bedömning: För att bättre kunna belysa villkoren för kvinnor med funktionshinder bör möjligheterna undersökas att göra en könsuppdelad statistikredovisning av situationen för funktionshindrade. Särskilda satsningar kommer att göras för att förbättra villkoren för kvinnor med funktionshinder och öka deras inflytande på olika områden i samhället. Skälen för regeringens bedömning: I de flesta handikappgrupper är kvinnorna i majoritet. Det gäller t.ex. bland rörelsehindrade och synskadade. Även om livet för kvinnor med funktionsnedsättningar liknar andra kvinnors liv, med familj och yrkesarbete har de förutom omsorgen om barn, hem och arbete ett funktionshinder som tar tid och kraft. De upplever ofta att de är handikappade i dubbel bemärkelse. Kvinnor med funktionshinder ställer inte samma anspråk på samhällets stödåtgärder som män med funktionshinder, vilket leder till att kvinnor ofta indirekt missgynnas. Fler kvinnor än män anser sig behöva mer praktisk daglig hjälp än de får. Det tycks också vara så att kvinnor i mindre utsträckning än män får avancerad teknisk utrustning. Fler kvinnor än män bland funktionshindrade är arbetslösa. Kunskaperna om situationen för funktionshindrade kvinnor är bristfällig. (SOU 1991:97) har kartlagt livsvillkoren för personer med funktionshinder. Utredningen har dokumenterat bristfälliga förhållanden när det gäller funktionshindrades möjligheter att få arbete, att kunna bestämma över sin egen situation och att kunna påverka utformningen av sin service och hjälp. Andra studier visar på samma förhållanden när det gäller utbildning, rehabilitering etc. Det finns däremot påfallande lite statistik och under- sökningar om funktionshindrade kvinnors situation i jämförelse med funk- tionshindrade mäns. Den information och statistik som finns om personer med funktionshinder är inte könsuppdelad. Regeringen har uppmärksammat frågan i årets budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 6) och särskilt pekat på behovet av att se över statistiken på området. En förstudie kommer att göras för att belysa möjligheterna att göra en samlad könsuppdelad statistikredovisning över funktionshindrades situation på olika områden i samhället. En stor del av forskningen inom handikappområdet saknar könsperspektiv. Det är först som funktionshindrade kvinnors situation börjat uppmärksammas och ägnas intresse i den vetenskapliga debatten. Det är, enligt en rapport från i (Kvinnor och handikapp - jungfrulig forskningsmark, 1993), kvinnor med egna funktionshinder som utifrån sin unika position har synliggjort handikappforskning som en kvinnofråga. En fortsatt forskning om kvinnor med funktionshinder är av central betydelse för att deras situation skall kunna förbättras. Regeringen avser att senare i vår i en särskild proposition föreslå att en funktion som handikappombudsman inrättas för att bevaka frågor som rör funktionshindrades rättigheter och intressen. Ett viktigt område i handikapp- ombudsmannens arbete är därvid att bevaka och lyfta fram funktionshindrade kvinnors situation. Ett övergripande mål för jämställdhetspolitiken är att öka kvinnors inflytande på olika områden och nivåer i samhället. Det ökar förutsättningarna för en samhällsutveckling som gynnar både kvinnor och män som det är en viktig demokratifråga. Här bör också funktionshindrade kvinnors delaktighet beaktas. Särskilda satsningar på projekt och utvecklingsarbete behövs således för att stärka funktionshindrade kvinnors möjligheter att själva påverka sin situation och öka sina möjligheter att aktivt delta i politiskt, fackligt och annat samhällsarbete. Undersökningar visar att färre funktionshindrade kvinnor än män aktivt deltar i sådana sammanhang vilket innebär att samhället går miste om viktig erfarenhet och kompetens. Det är därför angeläget att finna metoder som underlättar kvinnornas möjligheter att engagera sig inom dessa områden. Att kvinnor med funktionshinder är delaktiga i beslut och samhällsutveckling ger ytterligare en dimension till insikten om människors olika livsbetingelser. Ett angeläget område att lyfta fram är den nya teknikens betydelse för kvinnor med funktionshinder. Ny teknik kan, om den används rätt, ge personer med funktionshinder stora möjligheter att leva ett relativt oberoende liv. Teknikutvecklingen går snabbt och nya produkter introduceras i rask takt på marknaden. Det är viktigt att funktionshindrade kvinnor får tillfälle att pröva och dra nytta av utvecklingen på detta område. Det är också betydelsefullt att kvinnor som själva prövat och använder sig av ny teknik får komma till tals och berätta om sina erfarenheter och önskemål för framtiden. Regeringen kommer i olika sammanhang att stödja utvecklingsinsatser av ovan nämnda slag. Bland annat kommer regeringen att senare i vår anvisa särskilda medel ur Allmänna arvsfonden till utvecklingsinsatser i syfte att ytterligare förbättra villkoren för kvinnor med funktionshinder. 11 Medel i jämställdhetsarbetet I det föregående (i synnerhet under avsnitten 4.2 och 5.1) har vi betonat vikten av att jämställdhetsperspektiv anläggs inom alla politik- och samhällsområden och av att kvinnors och mäns skilda villkor därvidlag beaktas. Det innebär att jämställdhetsfrågor inte bara måste genomsyra utan också få genomslag på alla områden. Jämställdhetsmålet kan inte formuleras isolerat utan måste ingå som en naturlig del när mål sätts upp på skilda områden i samhället. Vidare är det omistligt att också jämställdhetsperspektivet finns med när analyser görs och åtgärder föreslås. Likaväl som frågan ställs om vilka konsekvenser som beslut kan få för olika grupper i samhället bör också frågan ställas om vilka konsekvenser besluten kan få för kvinnor respektive män. I internationella sammanhang används ibland det engelska uttrycket mainstreaming för det ovan beskrivna arbetssättet. För att nå effektivitet måste det arbetet kompletteras med speciella satsningar som uppmärksammar kvinnors och mäns skilda villkor. Lika viktigt är att metoder och verktyg används som kan bidra till att detta arbetssätt utvecklas, blir synligt och får genomslag. I det följande beskrivs sådana medel och metoder. 11.1Styrformer Regeringens bedömning: Arbetet med att utveckla styrformerna för den offentliga sektorn kommer att fortsätta och i det sammanhanget kommer också jämställdhetsmålen inom olika områden att tydliggöras. Skälen för regeringens bedömning: Enligt finansplan (s. 57) förutsätter en ökad effektivitet i den offentliga verksamheten en utveckling av formerna för och regeringens styrning av den offentliga sektorn. Större intresse har ägnats åt frågor som rör kvalitet och resultat. Bättre uppföljnings- och utvärderingssystem införs som ger en grund för att kunna bedöma behov och inriktning av vidare utvecklingsarbete. En mål- och resultatorienterad styrning innebär ett ökat lokalt ansvar och nya möjligheter att anpassa verksamheten utifrån lokala behov och förutsättningar. Nya resurstilldelningssystem införs som inte bygger på detaljreglering utan på tydligt formulerade mål och på uppföljning och utvärdering. Denna förändring innebär ett starkare krav på att jämställdhetsaspekten kommer till uttryck i olika styrdokument. De nationella målen för jämställdhet i arbetslivet anges i jämställdhetslagen. Lagen anger vad som är tillåtet och inte tillåtet och vad som bör krävas av berörda parter. Lagen följs upp kontinuerligt och vissa förändringar föreslås i denna proposition (se avsnitt 7). JämO är den myndighet som har huvudansvaret för att se till att jämställd- hetslagen efterlevs. I denna proposition föreslås en förstärkning av JämO (se avsnitt 12). Nationella mål och ambitioner för jämställdhet mellan kvinnor och män inom områden som ligger utanför arbetslivet uttrycks i den lagstiftning och de styrdokument som reglerar respektive område. Som exempel kan nämnas utbildningsområdet, där jämställdhetsmål är klart formulerade i skollagen och högskolelagen. Inom flera områden pågår förändringar som syftar till en tydligare målrela- terad fördelning av statliga bidrag. Genom att precisera jämställdhetsmål inom olika områden kommer statsmakterna att på ett bättre sätt än kunna följa och utvärdera hur de nationella målen för jämställdhet mellan kvinnor och män uppfylls. Låt oss ge ett par exempel på hur jämställdhetsmålen lyfts fram. Regeringen följer fortlöpande frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män inom idrottsrörelsen i samband med budgetförslag om statens stöd till idrotten. uppmärksammade frågan särskilt i samband med förra årets budgetbeslut. anförde (bet. 1992/93:KrU 14) följande: "Av propositionen kan utläsas att regeringen fortlöpande uppmärksammar frågan om jämställdhet mellan kvinnor och män inom idrottsrörelsen. Mot denna bakgrund förutsätter utskottet att regeringen vid kommande överväganden av frågor som rör idrottsrörelsen, bl.a. anslagsfrågor, beaktar resultaten av insatser på jämställdhetsområdet." Regeringen kommer att överlämna en proposition om ungdomspolitiken till . I samband med att fördelningen av statens bidrag till barn- och ungdomsorganisationerna ses över preciseras och konkretiseras också målen för bidraget. Ett konkret mål bör enligt regeringens mening vara att främja jämlikhet och jämställdhet. Inför ett förändrat anslagssystem för forskning och forskarutbildning föreslås i Resursberedningens betänkande Kvalitet och dynamik (SOU 1993:102) att jämställdhetsaspekten skall utgöra ett kriterium för tilldelning av resurser. Regeringen kommer att gå vidare i arbetet med att utveckla styrformerna för den offentliga sektorn och i det sammanhanget kommer också jämställdhetsmålen inom olika områden att tydliggöras. 11.2Könsuppdelad statistik Regeringens bedömning: Kvinnors och mäns villkor i samhälle, i arbetsliv och i familj måste göras synliga och beaktas inom alla samhällsområden. Ett villkor för detta är att all statistik är könsuppdelad och lättillgänglig för användarna. Förbättringar måste göras både vad gäller innehåll och presentation. Skälen för regeringens bedömning: Grunden för en jämställdhetsredovisning är att könsuppdelad statistik finns att tillgå. All individbaserad statistik och all statistik som relaterar till individer (t.ex. löner, pensioner) måste därför redovisas könsuppdelad. föreligger brister på området. Uppgift om kön finns oftast i det insamlade grundmaterialet, men många statistikansvariga myndigheter/organ underlåter att presentera sitt material med kvinnor och män som en genomgående indelningsvariabel. Officiell statlig statistik definieras i lagen (1992:889) om den officiella statistiken och preciseras i förordningen (1992:1668) om den officiella statistiken. Övrig statlig statistik styrs direkt av berörda statliga myndigheter. I enlighet med beslut om en ändrad ansvarsfördelning för den statliga statistiken föreslår regeringen i årets budgetproposition (1993/94:100, bil. 8) vilken ansvarsfördelning som skall gälla mellan SCB och andra myn- digheter. Förslagen, som beretts i en särskild kommitté, finns redovisade i betänkandet Ändrad ansvarsfördelning för den statliga statistiken (SOU 1994:1). Förslaget innebär att jämställdhetsstatistiken klassificeras som officiell statistik, vilket ger området en starkare ställning än . Det samlade ansvaret för området kommer enligt förslaget att ligga kvar hos SCB, vilket är av grundläggande betydelse då jämställdhetsstatistiken är tvärsektoriell till sin karaktär och nyttjar underlag från ett flertal statistikområden. SCB:s ansvar för att bevaka att statistikansvariga myndigheter tillgodoser olika användarintressen inkluderar också uppdelning på kön i förekommande fall. Inom SCB finns ett särskilt program för jämställdhetsstatistik, som bl.a. ansvarar för att uppgifter presenteras på ett lättillgängligt och överskådligt vis. Den mest efterfrågade publikationen är den s.k. lathunden På tal om kvinnor och män, som utges och som kommer att tas fram i en engelsk version års världskvinnokonferens i . Behovet av könsuppdelning är givetvis lika stort för den statliga statistik som ej är officiell samt för statistik som produceras av andra organ. Regeringen vill därför understryka vikten av att jämställdhetsaspekter beaktas av alla berörda i hela produktionsprocessen, såväl vid precisering av innehåll och konstruktion av mätinstrument som vid insamling, analys och presentation av data. 11.3Kvinno- och jämställdhetsforskning Ett annat mycket betydelsefullt medel för ett aktivt jämställdhetsarbete är kvinno- och jämställdhetsforskningen. En aktiv jämställdhetspolitik måste bygga på kunskap och analys av orsakerna till bristen på jämställdhet. Ofta betraktas relationer och maktförhållanden mellan kvinnor och män som naturliga och givna. Kvinno- och jämställdhetsforskningen har haft stor betydelse genom att ifrågasätta detta synsätt. Nya frågeställningar, teorier och metoder har utvecklats. Kvinnors speciella livsvillkor har lyfts fram. Maktförhållandet mellan könen har visat sig ha stor betydelse för hur kvinnors och mäns liv utformas, såväl i samhället som privat. En fortsatt utveckling av kvinno- och jämställdhetsforskningen är en förutsättning för att driva ett framgångsrikt förändringsarbete på jämställdhetsområdet. Genom beslut med anledning av regeringens proposition (1992/93:170, bet. 1992/93:UbU 15, rskr. 1992/93:388) Forskning för kunskap och framsteg har anslagen till kvinno- och jämställdhetsforskningen ökats. I propositionen betonas också att en stor outnyttjad begåvningsresurs finns bland kvinnorna. Särskilda åtgärder har med anledning därav vidtagits bl.a. för att främja en ökad andel kvinnor bland forskarstuderande och forskare. 11.4Analys av förslag och beslut ur ett jämställdhetsperspektiv Regeringens bedömning: Förslag och beslut inom olika politikområden bör analyseras ur ett jämställdhetsperspektiv för att klarlägga konsekvenser för kvinnor respektive män. Det bör ske på såväl central som regional och lokal nivå. Skälen för regeringens bedömning: Erfarenheterna visar på vikten av att förslag och beslut inom olika politikområden blir belysta ur ett jämställdhetsperspektiv. Det kan bl.a. gälla förslag som rör den ekonomiska politiken, sysselsättningen, förhållandena inom arbetslivet, den sociala väl- färden och utbildningen. Jämställdhetsfrågorna kan ha aktualitet också vid förslag om strukturförändringar i samhället liksom förslag som gäller ny eller ändrad lagstiftning. Det innebär att förslag om reformer m.m. bör granskas ur jämställdhetssynpunkt, både i det utredningsarbete och annat beredningsarbete som föregår regeringens förslag och i den utvärdering av reformer och användning av offentliga resurser som kommer att bli ett alltmer väsentligt inslag i statsmakternas uppgift. Centralt driver regeringen på en sådan utveckling bl.a. genom de arbetsmetoder som tillämpas inom . Jämställdhetsenheten, som sorterar under jämställdhetsministern, granskar t.ex. alla förslag till propositioner och utredningsdirektiv ur jämställdhetssynpunkt. Enheten har därmed en roll som samordnare och pådrivare gentemot övriga departement. Det betyder att enheten medverkar till att det i statliga utredningsdirektiv skrivs in att förslagen skall analyseras och redovisas ur ett jämställdhetsperspektiv, att en analys skall göras av hur ett budgetförslag kan förväntas inverka på kvinnors och mäns levnadsförhållanden eller på flickors och pojkars fritidsverksamhet, att beslut inte kan fattas förrän en analys utförts som visar om förslagen ger skilda konsekvenser för kvinnor respektive män. I detta sammanhang kan några exempel ges på kommittédirektiv som klart anger att jämställdhetsaspekten skall beaktas. Det gäller t.ex. i tilläggsdirektiv till Beredningen för en ny ordning för sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna (dir. 1993:119), i direktiven till den särskilda utredare som gör en uppföljning av universitets- och högskolereform (dir. 1993:143) samt i direktiven till den parlamentariska kommitté som ser över arbetsmarknadspolitikens roll, omfattning, inriktning och avgränsning (dir. 1993:132). Den arbetsmetod som beskrivits ovan kan med fördel tillämpas även på regional nivå av de länsexperter som regeringen föreslår bör inrättas på länsstyrelserna liksom på den lokala nivån (se avsnitt 11.5 och 11.6). 11.5Länsexpert för jämställdhetsfrågor Regeringens bedömning och förslag: För att de nationella målen för jämställdhetspolitiken skall kunna omsättas ute i landet på ett bättre sätt än krävs en tydlig regional och lokal förankring. , som har det regionala samordningsansvaret för statlig och verksamhet, är med sin breda kompetens inom olika samhällssektorer väl ägnad att få en vidgad roll i detta sammanhang. ansvar att främja jämställdhet mellan kvinnor och män i länet bör därför skrivas in i länsstyrelseinstruktionen (1990:1510). föreslås för en länsexpert för jämställdhetsfrågor i varje län fr.o.m. /95. Skälen för regeringens bedömning och förslag: Uppgiften att främja jämställdhet i länet är inte ny för . Utgångspunkten för en mer samlad insats var ett regeringsuppdrag att tillsammans med länsskol- och länsarbetsnämnder göra en analys av kvinnornas situation i länen och att ta fram program för att främja deras villkor i arbetsliv och utbildningssystem. Därefter har ett antal initiativ tagits från centralt håll inom såväl jämställdhets- som regionalpolitiken för att bygga vidare på denna grund, som vissa länsstyrelser aktivt arbetat vidare utifrån egna prioriteringar. En enkät till länsstyrelserna i samband med en kartläggning av deras projektinsatser för kvinnor (, R 1992:15) visar emellertid på en splittrad bild av det utåtriktade jämställdhetsarbetet i länen. Insatserna vilar i hög grad på att enskilda handläggare tagit sig an uppgiften tack vare ett personligt engagemang. Av enkäten framgår att förankringen i länsledningen ofta är svag. Få länsstyrelser har lyckats integrera ett kvinnoperspektiv i olika projekt och program. Flertalet länsstyrelser anger i enkätsvaren att det finns olika hinder och problem i arbetet med att stärka kvinnornas ställning och att stöd från central nivå behövs. Mot denna bakgrund kan konstateras att en viktig förutsättning för en vidgad roll för länsstyrelserna inom jämställdhetspolitikens område är att området är företrätt med tillräcklig tyngd i organisationen. behöver dessutom såväl resurs- som kompetensförstärkning för att fullgöra uppgiften. Regeringen föreslår därför att en funktion som länsexpert för jämställdhetsfrågor inrättas i varje län. Huvuduppgiften för länsexperten skall vara att utifrån de nationella målen för jämställdhetspolitiken och länets jämställdhetsstrategi främja jämställdhetsarbetet i länet. När det gäller sakfrågorna på området har länsexperten ett direkt ansvar under ledning. I detta ansvar ingår bl.a. att - följa upp de nationella målen för jämställdhet i länet - svara för en jämställdhetsstrategi för det utåtriktade arbetet som omfattar samtliga relevanta sakområden inom - i samverkan med ansvariga för olika sakområden utveckla metoder och modeller för att såväl kvinnors som mäns villkor och behov analyseras i åtgärdsförslag, strategidokument, fördelning av resurser m.m. - samordna statlig, och landstingskommunal verksamhet på området och därvid ha en initierande, kunskapsuppbyggande, stödjande och uppföljande roll - vara ett stöd för regionens företag/arbetsplatser i deras jämställdhetsarbete - samverka med i frågor som rör jämställdhet i arbetslivet - uppmärksamma behovet att öka kvinnorepresentationen i beslutande organ, samverkansgrupper m.m. - i berörda län uppmärksamma frågor om könskvoteringsregelns tillämpning inom det regionalpolitiska stödet. Länsexperten för jämställdhetsfrågor skall därvid vara ett stöd för läns- styrelsens arbete inom olika sakområden. Ansvaret för att jämställdhets- perspektivet lyfts fram inom de olika områdena åvilar dock respektive läns- expert/områdesansvarig. Det samlade ansvaret för att främja jämställdhet i länet åvilar som tidigare nämnts länsledningen. I den regionalpolitiska proposition som regeringen lägger fram för senare i vår föreslås att särskilda insatser genomförs såväl regionalt som centralt för att stärka kvinnornas roll i det regionala utvecklingsarbetet. Flera av förslagen ligger inom ansvarsområde. En länsexpert för jämställdhetsfrågor kan därvid ses som en resurs- och kompetensförstärkning för också i detta sammanhang. 11.6Jämställdhetsarbete på lokal nivå Regeringens bedömning: Kommunerna ansvarar för det lokala jämställdhetsarbetet. För att stimulera ett utvecklingsarbete som syftar till att ett jämställdhetsperspektiv läggs på alla politikområden i kommu- nens verksamhet bör projektmedel avsättas inom den ekonomiska ramen för Särskilda jämställdhetsåtgärder. Skälen för regeringens bedömning: Den politik som fastställts av regering och riksdag omsätts på nivå i praktiska åtgärder. Den ökande decentraliseringen och det kraftiga förändringsarbete som pågår i våra kommuner gör det allt viktigare att jämställdhetsperspektivet beaktas i all verksamhet. Allmänt visar erfarenheterna på att kommunerna (med vissa undantag) ännu inte hunnit så långt i sitt jämställdhetsarbete, varken i rollen som arbetsgivare eller i sitt utåtriktade arbete. Regeringen menar att detta är otillfredsställande eftersom det är på den kommunala nivån som ett aktivt jämställdhetsarbete har störst betydelse. Det är där viktiga närtjänster utförs som är av avgörande betydelse för den enskilda individens liv och arbete. Den metod som beskrivits för den centrala och regionala nivån är naturligtvis användbar även på det lokala planet där kommunledningen har det samordnande ansvaret att verka för att jämställdhetsperspektivet beaktas inom alla förvaltningar såväl i det utåtriktade arbetet som i det interna. Det har klart framgått av det jämställdhetsprojekt som genomförts i tre s.k. pilotkommuner att ett tydligt ansvar för jämställdhetsfrågorna måste läggas på de olika förvaltningarnas chefer så att de handläggare som arbetar med frågorna får det stöd, som är helt avgörande för ett framgångsrikt jämställdhetsarbete i en kommun. De förtroendevaldas roll har också stor betydelse. Först när de lokala politikerna i nämnder och styrelser tar in jäm- ställdhetsaspekter bland sina mål och efterfrågar uppföljningsresultat kommer jämställdhetsarbetet att prioriteras. För att ytterligare stimulera jämställdhetsarbetet på lokal nivå har rege- ringen för avsikt att under /95 avsätta medel för ett program i syfte att utveckla modeller för tillämpning av det ovan beskrivna arbetssättet. Programmet bör utformas i samarbete med , fackliga organisationer m.fl. Medel beräknas under avsnitt 12, Anslagsfrågor för /95. 11.7Utbildning i jämställdhetsfrågor Regeringens bedömning: Det är angeläget att de som i sitt arbete ansvarar för jämställdhetsfrågor har möjlighet att skaffa sig kunskap och utveckla kompetens för att driva ett aktivt jämställdhetsarbete på arbetsplatserna. Universitet och högskolor bör beredas möjlighet att utveckla och pröva särskilda yrkesinriktade kurser i jämställdhetsfrågor. Medel beräknas inom den ekonomiska ramen för Särskilda jämställdhetsåtgärder. Skälen för regeringens bedömning: har särskilda jämställdhetshandläggare utsetts på det kommunala och statliga området i enlighet med de medbestämmandeavtal (MBA-S och MBA-KL) som då gällde. På det kommunala området har medbestämmandeavtalet ersatts med en överenskommelse, Utveckling -92, om samverkan m.m. i kommuner och landsting. Där regleras inte formerna för jämställdhetsarbetet. I flertalet kommuner och landsting finns dock handläggare som ansvarar för jämställdhetsfrågorna. Även inom privata företag utses särskilda jämställdhetsansvariga, framför allt gäller det stora företag. De rekryteras främst bland personalhandläggare eller motsvarande.