prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — Del finns aUtså både nationella cxh intemationellaskäl att fortsatte den miljöanpassningav det svenska jordbraket som påbörjats. Dessa skäl förstärks av ett EU-mecUemskap. Jordbruket är en av desektorer där har gcxfa föratsättningaralt utveckla en nationell miljöpolitik som kan bli förebild för andra länder.Jordbraket kan därför bli en viktig del i en framtida sfrategi för detsvenska miljöarbetet inom EU. För att svara upp mot det miljöansvar som rimligenkan utkrävas har riksdagenuppställt vissa miljömål för jordbrakssektorn. Målen är an bevara cxh utveckla biologisk mångfald cxh kulturvärden,bevara det levande cxh öppna cxllingslandskapet, minska växmäringsläckaget samtminska riskema med användning av bekämpningsmedel. Mycket talar för att jordbraket i och isödra skogs- cxh mellanbygderpå sUct fär svårt an konkurrera ekonomiskt med slättbygden. Utredningen har bedömt att dessa jordbruk kan kommaatt läggas ner i stor omfatming ominte motåtgärder vidtes. Den biologiska mängfalden och de kulturvärden som är knutna till det nu mångformigajordbraket i dessa bygder kommer attdrabbas. Om de naturiiga, ogödslade betes- och slåttermarkema läggs nerblir förlusten av biologisk mångfald särskilt stor. Miljönyttigheter saknar emellertid en marknad. Föratt det skdl bli lönsamt attproducera vissa gemensamma nyttigheter som inte är marknadsprissatta, tex.natur- cxh kulturvärden, bör det offentliga betala en ersätming för dessa nyltigheter i en utsträckning som ärsamhällsekonomiskt motiverad. EG:s riktade miljöersänningsprogram lämnar godamöjligheter att behålla och ökamiljövärdena i odlingslandskapet. har i samband med medlemskapsförhandlingarna förhandlat fram enmedfinansieringsram för ett svensktmiljöersättningsprogram som uppgår till 165 miljoner ecu. EG:s medfinansiering föratsätter en lika stor nationellmedfinansiering. Regeringen bedömer att följande riktlinjer förmiljöersänningsprogrammet bör fastställas vid en mecUemskap: - Ersätming bör endast lämnas för ätgäder somuppfyller miljöersätmingsför-ordningen (EEG) nr 2078/92. - Ersättningar skall i princip motsvara det värdesom de prcxlucerade nyttig-heterna har för samhället - En löpande utvärdering av ersättningssystemet börske. En omprövning bör ske . Det nationella programmet för miljöersättningskulle i princip kunna delas upp itre områden med samordning mellan de olUca programområdena. Dessa är programmet för ekonomisk bärkraft,resurshushällningsprogrammet saml bevarandeprogrammei.Programområdena svarar i princip mot målet för ett Prop. 1994/95:19 öppet cxh varierat cxllingslandskap, målet attminska växmäringsläckaget cxh Bilaga 9 riskerna vid användning avbekämpningsmedel samt målet att bevara biologisk mångfdd cxhkulturvärden i cxllingslandskapet De ersättningar som bör utgå enligt den i detföljande redovisade tillämpningen avEG:s mUjöprogram bör enUgt regeringens mening även kompletteras med mUjöavgifter inom jordbrakets område. Denuvarande miljöavgifterna pä handelsgödsel cxh bekämpningsmedel bör höjas säatt de ökade intäktema fränavgiftema uppgår tUl 150 mUjoner kronor. Regeringen återkommer med ett förslag om hur de ökade mUjöavgiftema börtes ut Programmet Jör ekonomisk bärkraft Detfrämste hotet mot landskapets öppenhet är om ekonomiska föratsätmingar saknas för jordbrakei att långsiktigt överleva.Utan ekonomisk bärkraft saknasföratsättningar för alt upprätthälla.ett öppet cxh levande odlingslandskap.Regeringen har definierat två områden där jordbrakets framtida bärkraft kanifrågasättas. Det gäller jordbraket i norra och i skogs-ochmellanbygder. Detta programområde bedöms vara en nödvändig grandför att bevara ett öppet cxh varierat landskap. Den biologiska mångfalden cxhde kulturvärden som Stetsmaktemavill bevara är i huvudsak knutna till en fortsatt animdiepro-duktion och enlämplig geografisk fördelning av denna prcxluktion. Det förste programområdet för miljöersänning är således ettsätt an skapa föratsättningar för fortsatt drift i omräden som bedöms producerakollektiva nyltigheter som samhället har infresse av. Ett resultet av mecUemskapsförhancUingarna äröverenskommelsen att miljöersättningenligt förordningen (EEG) nr 2078/92 skall kunna använcfas för att lösa de specifika problemen i jordbraket i norraSverige. Regeringen gör bedömningenart miljöersätming bör lämnas i norra för art främja sådan användning av jordbraksmark som är förenlig medskydd cxh förbättring av miljön,landsbygden och landskapet för att på dette sätt bevara ett levande och öppet odlingslandskap. Bedömningar rörandevillkoren för miljöersättning inomramen för programmet för ekonomisk bärkraft samt ersättningsnivåernas storlek redovisas i det föregående (avsnitten22.1.5 cxh 22.1.6). Enligt regeringens bedömning är de fysiskabetingelserna och cxUingsförai-sättningeni det mindre gynnande området i i stort sett desamma som i norra stödområde 4. Dettamotiverar att den kombination av stödcxh ersättning som skall garantera långsiktig bärkraft i stödområde 4 också ärtillämpligt i de mindre gynnade områdena i . Regeringen bedömer alt miljöersättning bör lämnas förvall cxh betesmark även i det mindre gynnade området i skogs-och mellanbygder. Till grand förersättningsberättigade arealer bör ligga en koppling mellan djur cxh arealanvändningper djurenhet Bilaga 9 Det finns politisk enighet om att nå uppsatta målcxh att gä vidare med miljöarbetetför att förbättra resursanvändningen i jordbraket. Sfrategin bakom resurshushällningsprogrammet är dels au angripa deviktigaste miljö- cxh resursproblemeni jordbraket, dels att etablera ett helhetslänkande på gårdsnivå därmiljö- cxh resursfrågor fär en cenfrd plats. Detta är utgångspunkten för regeringens bedömningom ersätming för ekologiskt jordbrakoch resurshushållande konventionellt jordbrak. För att syftet med programområdet skdl uppnås bör delsmiljöåtgärdernas stetus öka, delsbör jordbrakaren sättes i centram för ett aktivare omställnings- och förändringsarbete i svenskt jordbrak. Ekologiskcxlling bör ses som en del i enSfralegisk satsning för svenskt jordbrak. RUctmärket för ekologiskt jordbrakbör i enlighet med rUcsdagens målsättning vara att ca 300 000 ha cxllas ekologiskt är 2000. För att uppnådetta mål bör en permanent ersättning lämnas. För att reducera växtnäringsläckaget ytterligarebör ersättning lämnas för extensivvall i områden med låg andel vall, för skyddszoner utmed vattendrag ochför insädd av fånggröda. Motivetför det n"edje programområdet bör vara an i möjligaste mån försöka samordna olUca i (fag förekommandeersätmingsformer cxh verksamheter som päverkarbevarandet av viktiga värden i odlingslandskapet. Regeringen vill understryka att bevarandet av biologisk mångfddoch kulturvärden är en integreraddel av den framtida jordbrakspolitiken. Samordningen av ätgärder för bevarande av biologisk mångfald cxh kulturvärdenär av central betydelse för attbevarandearbetet skall bli framgångsrikt. För bevarande av biologisk mångfdd cxh övriga natur- cxh kulturvärden ilandskapet bedömer regeringen art genomförandetbör ske i fyra samordnade program. Dessa är delprogrammen för bevarande av slåttermark, av betesmark, avövriga värdefulla natur- och kulturmiljöersamt övriga åtgärder för an bevara biologisk mångfald. Regeringen bedömer att samtliga bevarandevärdaslåner- cxh betesmarker bör bevarasför framtiden. Ersättning bör lämnas för spratningsfria kanizo-ner, uttotningshotede husdjursraser samt förhydrologisk restaurering av våtmarker,smävanen, mindre åar cxh bäckar. Ersätming bör även kunna lämnas för miljöåtgärder pä vissa begränsade arealerskogsmark. Regeringenbedömer att man bör skapa ett tydligare ansvarsförhållande cxh en bätttesamordning mellan myndigheterna. Regeringen bedömer det lämpligt cxh önskvärt arten myndighet under regeringen färansvaret gentemot EU för administtationen av marknadsregle- ringarna och de stöd som finansieras genom ochsom Prop. 1994/95:19 riktar sig till jordbrak ochfrädgård. Regeringen bedömer an bör ges detcenfrala myndighetsansvaret för jordbrukets program för miljöersättning. Dettaför att åstadkomma en bättresamordning cxh för art en helhetssyn skdl Ugga till grand för åtgärder icxUings- cxh kulturlandskapet. Uppgiften skdl givetvis ulföras i nära samarbetemed och . Regeringen har för avsikt att äterkomma angående den praktiskahanteringen av miljöersättningsprogrammet med bl.a. förslag dlansvarsfördeldng för beslut cxh kont-rdl. Miljösiödsprogrammen skdl gcxlkännas avEG-kommissionen. Diskussioner om programmens utformning kommer därför attföras mellan cxh . Programförslagetomgärdas av osäkerhet. En osäkerhet gäller den framlida jordbrukspolitiken i EU. En annan är hurförhandlingsresultatet kommer alt tillämpas. En fredje osäkerhet rör framtidaekonomiska föratsättningar, t.ex. växeUcursutvecklingen. Jordbrakets miljöersättningsprogram bör ses som ensfrategi som bedöms kunna förverkligauppsatte mål. Väglecfande för målbeskrivningarna har bl.a. varit deintentioner, som ligger till grand för t.ex. uttelande vad bettäffar mål för ekologisk cxlling cxhNaturvårdsverkets kvantitativa tolkning av målet art bevara den biologiskamångfalden, snarare än ett önskemal alt söka uppnå ert kvantitativt mål vid enviss given tidpunkt. Avvägningar bör fortlöpandeske mellan olUca uppsatta mål och mellan olika ätgärder för an nä dessamål. Regeringenbedömer an en samlad utvärdering bör göras av miljöersätmings-programmet cxh an denna utvärdering bör ligga tillgrand för en omprövning avprogrammet efter 3 är. Däratöver bör programmen löpande följas upp av ansvarigamyndigheter. De totda kosmadema för miljöersätmingsprogrammet bedömsuppgå till ca 2 800 miljoner kronorper år vid slutet av den första . Till dette kommer kostnader för administtation ochräntekosmader som totdt uppgår till ca per är underär 2-5. För an svenskt jordbrak skaU behälla sinkonkunenskraft krävs an produktionen klarar av de nya krav som marknaden iframtiden kommer att pä miljöanpassning och resurshushållning. När detsvenska jordbruket uppfyUer villkorenför uthållighet skapas föratsättningar för näringen att vinna marknadsandelar i i konkurrens med andraeuropeiska jordbraksföretag. Del är enligt regeringens bedömning viktigt att stegen mot deltaönskvärda Prop. 1994/95:19 tiUstånd därför las på ettkonkurrensneutralt sätt. EG:s riktade program för miljöersättning tilljordbraket skapar föratsättningarför samhället art uppnå de av uppsatta miljömålen. Därmed ■ tesett ytterligare steg mot ett uthålligt jordbrak. Jordbrukaren ersätts för de åteganden som görs. Det offeniUga köpermiljönyttigheter, som inte är marknadsprissatte,i en utsträckning som bedöms vara samhällsekonomiskt motiverad. EG:sregler för statistikinsamling inom jordbraket omfattar omräden som intetäcks av motsvarande svenska undersökningar, bl.a. frädgärdssek-torn. Reglerna innebär krav pä större urval cxhen annan klassificering av företagför den ekonomiska föreiagsstaiistiken. För del innebär en anpassning till dessa nya regler ett ökatresursbehov i förhällande till nuläget. får en övergångsperiod pä fre år för att anpassa svenskstatistik till EG:s regler.Förhandlingsresultatet omfattar cxkså regler om behandling av vissa jordbraksföretag som har annatredovisningsår än vad anger. Enföljd av att EG:s jordbrakspolitik övertas är att de svenska reglema på området måste ses över och omarbetas. I huvudsakhandlar det om art helt eller delvisupphäva regeringsförordningar. Som exempel pä såcfana författningar kan nämnas förordningarna om startstöd tilljordbrukare, stadigt regiondt stöd till jordbraks- och frädgårdsföretag,statsbidrag till miljöförbätffande ätgärder i jordbraket cxh arealbidragtill jordbrukare. Vidare mäste författningama omprisregleringssystemet förändras eller upphävas.Dit hör lagen (1990:615) om avgifter pä vissa jordbruksprcxlukter m.m., lagen (1990:616) om införande av lagen omavgifter på vissa jordbraksprodukter m.m., förordningarna till dessalagar, förordningen (1991:133) om avvecklingav prisregleringen pä jordbrukets omräde och förordningen (1990:941) om inkomst-, omställnings- cxh anläggningsstöd tilljordbrakare. Utöver upphävandet avangivna lagar kan behov av kompletteranderegler till EG:s marknadsförordningar, om t.ex. sanktioner, föranleda förslagtill i särskUd proposition. Bilaga 9 2.1 EG:s gemensamma fiskeripolitik (EG-fördraget) innehåller inte några särskilcfa regler för fisket utan fördragets bestämmelser om jordbraket,artiklama 38-47 (jordbrukska-pidel)är tiUämpUga på fisket Edigt artikel 38 skall den gemensamma marknaden omfatta jordbruk cxh handel medjordbruksprcxlukter. Med jordbraksprodukteravses jordens, boskapsskötselns cxh fiskets produkter, samt sädana produkter i förste bearbetningsledet som hardirekt samband med dessa produkter. FiskeripolitUcens mål är således desamma somgäller för jordbrukspolitiken, dvs. att höja produktiviteten, att tUlförsäkrautövama en skäUg levnadsstandard,att StebUisera marknaden, att trygga försörjningen och att tiUförsäk-ra konsumentema tUlgäng tiU varor tiU skäUgapriser (artikel 39). MecUen för att uppnå dessa mål anges i anikel 40.Edigt artUcel 40.2 skdl en gemensam maiknadsordning för jordbraksprodukterupprättas. Denna kan dltefier varomas art utformas genom - gemensamma konkurrensregler, - en obligatorisk samordning av de olika nationellamarknadsordningarna, eUer - en europeisk marknadsordning. Det ankommer pä EG:s instimtioner an vidtaerforderliga ätgärder för an utveckla den gemensamma poUtiken. Som bilaga II till EEG-fördraget finns enförteckning över de produkter somregleras av det särskilda jordbrakskapitlei. I förteckningen, som har kompletterats genom rådets förordning (EEG) nr79/59, ingår bl.a. fiskets produkter. En gemensam marknadsreglering på fiskets områdehar funnits sedan är 1970, men harändrats åtskilliga gånger . När den först infördes var den utformad som en integrerad del av dengemensamma jordbmkspoUtiken. Stegför steg har de särdrag som karaktäriserar fiskeriområdet nödväncUg-gjort en utveckling mot en självständig, gemensamfiskeripolitik. Är 1976 framlade kommissionen för första gängen ett förslagtill en sådan politik. Först är 1980enades rådet om en förklaring som angav de cenmila elementen i en fiskeripolitik 1983 ante derättsakter som disammans fastiade ramama för den gemensamma poUtiken päområdet En delöversyn av den gemensamma fiskeripolitikengenomfördes . Detöverskuggande problemet var obalansen mellan knappa fiskresurser och alltför stor fiskekapacitet. Dehuvudsakliga riktlinjerna för EG:s framtida fiskeripoUiik angavs vara - bätfre balans mellan tillgängliga fiskresursercxh fiskekapaciteten. Instra ment för att äsiadkomma detta kan vara översyn av gällande kvotsysiem cxh maximda fångstuttag, sfrängare teknisk reglering av fiskets bedrivan- de, översyn av strukturpoUtiken i syfte att reducerafiskeansfrängningama, Prop. 1994/95:19 förstärkt övervakmng av fisket cxheffektivare cfatainsamling. - utveckling av förbindelser med trcdjeland, - förstärkning av forskningsinsatser, -utveckling av vattenbruket Översynen ledde till att en ny basförordningantogs (rådets förordning (EEG) nr3760/92 av om att införa ert gemensamt system för fiske cxh vattenbruk) där grandema förEG:s fiskeripolitik fastställdes.Särskild vikt lades vid tillfrädet till vatten cxh till fiskresurser. Förordningengäller tUl är 2002 dä en översyn skaU göras. EG har antegit flera rättsakter som kompletterarcxh preciserar basförordningen.Några av de viktigare är marknadsförordningen (se avsnitt 2.1.3), strak-turförordningen (se avsnitt 2.6.1) cxhkontroUförordningen (se avsnitt 2.1.4). EG:srcsurspolitik regleras huvudsakligen i den nämnda basförordningen. Resurspolitiken är säväl internt som externtorienterad. Det innebär alt den delsreglerar fördelningen av resurser mellan mecUemsländema, dels omfattaröverenskommelser med länder utanför gemenskapen om exempelvis köp cUer byte avkvoter. Regleringen sker genom fastställande av högste tillåma fångst-mängderför oUka arter, fördelning av kvoter, reglering av hur fisket får bedrivas,fiskerikontroll, internationella fiskerikonventioner, bilaterala och trilatera-lafiskeavtal m.m. Fördelningen av fiskresurser mellanmedlemsländema bygger pä den s.k. relativastebiliteten. Det innebär att mecUemslandets andel av den tillgängliga fiskresursen i ett visst vanen långsiktigt läggsfast för varje reglerad art Nuvarandefördelningsnyckel gäller t.o.m. är 2002. Fördelningen baseras i dit väsentiigt pä fraditionellt fiske. Den lar cxksähänsyn till om berörda regioner är särskiltbercxnde av fisket samt den fängstförlust som medlemsländema drabbats av isamband med iredjelands utvidgning av sin fiskezon. Vidare beaktes effekten av att en införd högsta tillätenfängstmängd (TAG) ensidigt kan ha drabbat elt eller flera mecUemsländer. EG:smarknadspolitik regleras på fiskets omräde i marknadsförorddngen (rådetsförordning (EEG) nr 3759/92 av om den gemensammaorganisationen av marknaden för fiskeri- cxh vattenbraksprodukter).Förordningen omfattar huvudsakligen standardkrav för marknadsföring cxh prissättning, riktiinjer förproducentorganisationer, ekonomiska bidrag samt bestämmelser för handelnmed tredjeland. MarknadspoUtikenregleras cxksä bl.a. genom förordningen om gemensam- Prop. 1994/95:19 ma marknadsföringsnormer (rådets förordning (EEG)nr 103/76 av den 19 ja- Bilaga 9 nuari1976 om gemensamma marknadsnormer för viss färsk eller kyld fisk). Dessa normer omfattar kvditet, storlek och vUct,förpackning, presentation cxhmärkning. Fisk som inte uppfyller de fastställda normerna får inte sdu-föras. Medlemsländema är skyldiga att konfrollera attnormerna uppfylls. Den kvditeiskonfroUsom skdl ske i enUghet med de av EG utfarcfade bestämmelserna är ettStedigt ansvar. De viktigaste beståndsdelarna i EG:smarknadspolitik är överskotisregle-ringensom sker med hjälp av s.k. orienterings- och återtagspriser, fiskarägcfa men stetUgt erkända producentorganisationer somsvarar för överskotishante-ringensamt en importreglering som sker genom s.k. referenspriser. Orienteringspriset är utgångspunkten för attbestämma återtegspriset. De fastställs med ledning av ert genomsnitt avuppnådda försäljningspriser och förväntadutveckling. På grandvd av återtagspriset kan en producentorganisation bestämma ert visst lägsta marknadsprisunder vilket medemmarnas varor inte får säljas. Med producentorganisation avses varje erkändorganisation eller samman-sluming avsådana organisationer som är uppbyggd på fiskamas egna imtiativ i syfte att uppnå ett rationeUt fiske och bätfreförsäljningsvillkor. Detta sker exempelvisgenom fångstplaner, koncentration av utbud cxh reglering av priserna. Medlemmaraa i en prcxlucentorgamsation ärskyldiga att ställa hela sin fångsttill organisationens cUsposition, an tillämpa gällande kvalitetsnormer samt an anpassa utbudet av fisk till marknadenskrav. Organisationen å sin sicfa ärskylcUg att te emot medemmarnas fångster under föratsänning att fastställdafångstplaner har iakrtagiis. Regleringen av handeln med tredjeland skerföratom genom tullar cxh tullpreferensermed referenspriser vars syfte är att förebygga sådana störningar i handeln som kan förorsakas av utprägladlågprisimport från ffedjeland. Förutom referenspriser skdl det även faststäUass.k. När dessaunderstiger referenspriserna cxh betydande kvantiteter har importerats kanmotåtgärder vidtas. Finansieringen av åtgärderna sker viajordbraksfondens (FEOGA) garantidel.Den inkluderar en särskild garantifond för fisket (European fisheries guaranlee fund). har det anslagits 37miljoner ecu för ändamålet. Ioktober 1993 lade EG fast nya regler om konfroll (rådets förordning (EEG) nr 2847/93 av om ettkonfrollsystem för den gemensammafiskeripolitiken). Syftet är an säkerställa efterlevnaden av den gemensamma fiskeripolitiken genom an införa bestemmelserom övervakning och sanktioner. En mecUemsstat skdl vidta ätgärder i syfte artgarantera efterlevnaden och ställa liMckliga medel tiU förfogande. KonttoUsystemetskall gälla för allt fiske inom omräden som står under Prop. 1994/95:19 medlemslandets jurisdiktion, inkl. säcfant fiskesom utförs av fartyg som seg- Bilaga 9 lar under tredjelands flagg. Reglema skall också gälla för de avgemenskapens fartyg som verkar i tredjelands vatten. Vad avser rcsursförvdmingen skdl medlemsstetenkontrollera fiskefartygen (fångster,redskap etc), landning, försäljning, fransporter samt förvaring. Landmng cxh försäljning skdl regisöeras.Medlemsländema skdl cxksä sinsemellankcxirdinera sm verksamhet, t.ex. genom att sätta upp gemensammakontrollprogram. Även inom stmkturpolitiken finns regler förkonfroll. Tekniska konfroller skallutföras avseende om- cxh nybyggnad av fiskefartyg, tillfälligt eller definitivt upphörande av fiske, begränsning avfiskekapaciteten m.m. MecUemssla-temaskdl för detta ändamål bl.a. upprätte databaser innehållande dl relevant informationom fiskeflottans kapacitet och verksamhet. För att säkerställa efterlevnaden av dengemensamma marknadsordningen skallkvaliieisstandarder, i synnerhet krav på viss minimistorlek, återtåg av produkter för andra äncfamål än humankonsumtionsamt lagring eller förädling avprcxlukter som återtagits från marknaden konfroUeras. Medlemsstetema skdl redovisa till kommissionenvilka ätgärder som har vidtegits föratt säkerställa landets konfroll. Däratöver skdl kommissionen regelbundetinformeras om resulteten av övervakningen. Konfrollen finansieras i huvudsak av mecUemsstetema själva. Vissa medelkan lämnas frän EG för inköp avteknisk utrasming, exempelvis vid uppbyggnad av databaser för informationsutbyte. 2.2Den svenska fiskeripolitikens mål och medel Detövergripande målet för den svenska fiskeripolitiken är att landets vatten-cxh fisktillgängar skall nyttjas på ett sådantsätt att de långsiktigt kan medverka till vår livsmedelsförsörjning och tillvårt välstånd i övrigt En god hushållning,genom en väl avvägd vård cxh beskartning av fiskbestånden samt genom omsorg om vännen, är sålunda väsentiig.Härigenom skapas föratsättningarför prcxluktion av viktiga produkter, för medverkan i landets ekonomiskautveckling cxh för meningsfull sysselsättning cxh försörjning i vissa bygder.En god värd av fiskevattnen förbätfrar cxkså föratsättningarna för cxlling av fisk. Medlen i den svenska fiskeripolitUcen ärhuvudsakligen lagstiftning samt ekonomisktstöd till fisket, fiskevården cxh forskningen. Vidare avgörs vUUcoren för det svenska fisket tUl stor del vidintemationella förhandlingar. beslutade om en ny lag(1993:649) om marknadsreglering påfiskets omräde. Lagen innebär en anpassning till EG:s marknadsreglering. 1marknadsförordningen (1993:651) regleras bl.a. villkoren för försäljning avfisk, prcxluceniorganisationers verksamhet, samt hur orienteringspriseroch återtagspriser fastsfalls. I den fiskelag (1993:787) som beslutadeom cxh som trädde i kraftden görs bl.a. rätten an bedriva en yrkesmäs- sigt fiske beroende av yrkesfiskeUcens. Vidare ges möjlighet attfördela fisket Prop. 1994/95:19 genomatt meddela föreskrifter som begränsar redskapsanvändningen för fri- Bilaga 9tidsfisket. Sådana föreskrifter finnsi fiskeförordningen (1993:1097). Genom etttUlägg i fiskelagen (1994:327) kan krav pä särskilt tiUstånd för användning avfartyg för yrkesmässigt fiske ställas. FiskeripoUtiken syftar till att anpassafiskeansirängningen tiU den långsiktigafiskiillgången. De viktigaste styrmedlen för att nä en sådan balans är- förutom yrkesfiskeUcenser och fartygstillständ -stedigt ekonomiskt stöd En för-utsärtningför att fiskare skdl kunna fä stadigt stöd är att de har yrkesfiskelicens. Stöd kan lämnas för exempelvis inköp ellerupprastning av fiskefartyg, övergängtill annan fiskeinriktning, ersättning vid stillaliggande eller skrotningav fiskefartyg. deltar i intemationeUt fiskerisamarbetebl.a. genom Fiskerikommis-sionen förÖstersjön. Kommissionens arbete syftar bl.a. till an årUgen fastställa maximala fångsiulteg för de kommersieUt viktigafiskslagen. Kommissionens beslutkompletteras med bUaterda avtd som sluter med samtiiga strandsteter.