prop · GH03216 · 1994-01-01 00:00:00 — Nuvarande landshypoteksföreningars områden kunde motsvaras av medlemskretsar med lokala styrelser liknande affärsbankernas regionbanksstyrelser. Kretsstyrelserna skulle för medlemmarnas räkning kunna utöva inflytande vid den ekonomiska föreningens stämma. Fördelarna med en ombildning av till ekonomisk förening har sagts vara huvudsak följande. Låntagarna får bästa möjliga lånevillkor till skillnad mot vad som är fallet med aktiebolagsformen där ägarnas vinstintresse kan ta överhanden. Ett låneinstitut i ekonomisk föreningsform kan inte köpas upp av spekulanter på samma sätt som ett aktiebolag. Eftersom lantbrukets långsiktiga finansiering traditionellt i stor utsträckning skett i kooperativa former med föreningsbanker och som dominerande aktörer borde den kooperativa företagsformen få finnas kvar som en alternativ låneform också när det gäller verksamhetsområde. har för sin egen del accepterat tanken att verksamheten skall drivas i kreditaktiebolagsform. Denna mening är i linje med Petris förslag och med regeringens proposition om ombildning av . Internationaliseringen av de finansiella marknaderna talar också starkt för att aktiebolagsformen, som är väl känd för utländska obligationsköpare, väljs som associationsform. Inom EG finns utredningar som tyder på att etableringar av nya hypoteksinsitut inom gemenskapen endast blir tillåtna i aktiebolagsform. Lagtekniskt skulle ett belut om ett framtida Landshypootek i ekonomisk föreningsform innebära komplikationer. En särlagstiftning innehållande dels föreningsrättsliga bestämmelser dels också bestämmelser om själva finansieringsverksamheten skulle bli nödvändiga. Mot associationsformen ekonomisk förening talar dessutom de - jämfört med aktiebolagsformen - begränsande möjligheterna att åstadkomma den kraftiga förstärkning av kapital- basen som är behövlig vid ombildningen liksom de uppenbara svårigheterna att i den fortsatta verksamheten vid behov ytterligare bredda kapitalbasen med nya insatser från medlemmarna. Det torde numera stå klart att den nuvarande författningsmässiga särregleringen av skall upphävas liksom att det statliga engagemanget i insitutet skall avvecklas. En fortsatt verksamhet måste därför drivas på egna meriter och på samma villkor som gäller för övriga kreditgivning. Den associationsform som står till buds är kreditaktiebolagets och eventuellt kreditmarknadsbolagets. När det gäller ägarfunktionen i ett till kreditaktiebolag ombildat bör denna inte, som har föreslagits, läggas i landshypoteksföreningarna. Ett sådant arrangemang skulle innebära en delvis konservering av den nuvarande ordningen och dessutom med stor sannolikhet få till följd lågt ställda krav på avkastning, vilket vore olyckligt främst med tanke på den med ombildningen åsyftade konkurrensneutraliteten men också med hänsyn till möjligheterna att få kompletterande aktiekapitaltillskott från aktiemarknaden. I stället bör låntagarna ges möjighet att bli aktieägare i det ombildade . Ombildningen av , som i tillämpliga delar kan ske på samma sätt och på samma skäl som angetts i regeringens proposition om ombildning av , bör enligt min mening tillgå på följande sätt. - Hypoteksbanken och föreningarna fusioneras, varvid banken övertar föreningarnas tillgångar och skulder och föreningarna upplöses utan likvidation. - Bankens rörelse, utom obligationsskulden, skjuts till som apportegendom till ett av banken bildat mot att banken erhåller aktier i bolaget samt reverser som svarar mot obligationsskulder i banken. Gundfonden ligger kvar i banken. - - sex ledamöter, varav tre på förslag av landshypo- teksorganisationen - utses av regeringen. Regeringen förordnar en av ledamöterna att vara ordförande. - Banken, som själv behåller aktiemajoriteten i , erbjuder låntagarna att på förmånliga villkor köpa av aktierna i bolaget. Erbjudandet bör vara tidsbegränsat och vara ställt i relation till låneförhållandets längd och storlek. Minimi- och maximibelopp bör gälla för låntagares rätt att köpa aktier, exempelvis 5 000 resp. . De aktier som inte köps av låntagarna bör säljas till externa intressenter till marknadspris. Överskottet av aktieförsäljningen skall banken villkorslöst tillskjuta till som förstärkning av bolagets kapitalbas. - Banken avvecklar obligationsskulden . Därefter likvideras banken och återstående aktier i säljs ut till sitt verkliga värde. Erbjudandet att köpa dessa aktier bör i första hand riktas till övriga aktieägare och därefter till kategorien "starka ägare" med intressen i den finansieringsverksamhet som bedrivs i . - Överskottet vid bankens likvidation skall villkorslöst tillskjutas till . Den här föreslagna ombildningsmodellen innebär att låntagarna får möjlighet att tillgodogöra sig nuvarande substansvärde. stärkes kapitalbasen på ett så kraftfullt sätt att kapitaltäckningsproblemen för sannolikt löses . Den stärkta soliditeten bör desutom verksamt bidra till bolagets möjlighet att få behålla nuvarande höga kreditvärdighetsrating och förmånliga upplåningsvillkor. En kapitaluppbyggnad av det slag som här förordas innebär också en minimering av den garantirisk som staten bär för de före ombildningen emitterade obiligationerna i . Skulle den här beskrivna ombildningsmodellen inte kunna accepteras och kan tillskott av riskkapital i den storleksordning som här skisserats inte heller uppbringas på annat godtagbart sätt torde förut- sättningar saknas att driva verksamheten vidare. Den utväg som då återstår är en avveckling av verksamheten. När det slutligen gäller den för ombildningen av nödvändiga civilrättsliga och skatterättsliga lagstiftningen bör denna kunna utformas på motsvarnade sätt som föreslagits av regeringen i fråga om . Behovet av att ställa den statliga garantin/grundfonden till förfogande för upplåning efter ombildningstidpunkten torde emellertid vara mindre i fall om den här föreslagna förstärkningen av bolagets soliditet kommer till stånd. Följande remissinstanser har beretts tillfälle avge yttrande över ambassadör förslag beträffande : Sverigs allmänna hypoteksbank, fullmäktige i Riksbank, , landshypoteksföreningarna och företagsklubbarna vid dessa. Förslag om framtida organisation har frågan om en förändring av det svenska landshypotekets organisation . De skäl som tidigare fanns för att staten i fördel- ningssyfte och på ett specialiserat sätt skulle ställa garantier till institut inom olika sektorer av kreditmarknaden föreligger inte längre med en avreglerad kapitalmarknad. Vidare har från införts internationellt anpassade kapitaltäckningsregler för banker och andra kreditinstitut. har så sent som beslutat om ombildning av stadshypoteksorganisationen till aktiebolag, i stort sett i enlighet med egna förslag. har beslut fattats om avveckling av den statliga grundfonden. Även har varit föremål för offentliga utredningar, dels en översyn av lagstiftningen om hypoteksinstitut presenterad i betänkandet "Hypoteksinstituten ", dels ambassadören utredning. I nämnda betänkande framhölls att låntagarna och föreningarna i egenskap av delägare i föreningarna respektive Allmänna Hypoteksbank (SAH) har ett grundat anspråk på del i förmögenhetsmassan i . I betänkandet konstaterades vidare att egna förslag till fortsatta förändringar bör genomföras om inte dessa kan anses strida mot allmänna intressen såsom konkurrensneutralitet, kravet på kapitaltäckning, avreglering på kapital- marknaden eller avskaffandet av särlagstiftningen. Utredningen ansåg vidare att i själva verket saknas möjlighet att genom lagstiftning ensidigt förfoga över landshypoteksorganisationens tillgångar. konstaterade att det inte är möjligt - mot lagstiftningens klara verba i denna fråga - hävda annat än att låntagarna står närmast ett ägande av det kapital som arbetats upp inom . Landshypoteksföreningarna har själva i samråd med och gjort en ny utredning om Landshypotekets organi- sation. En stor brist i de tidigare utredningarna är att man inte i grunden prövat en lösning som bygger På den ekonomiska föreningen med låntagarna som medlemmar och ägare, vilket borde varit naturligt med hänsyn till verksamhetens målsättning och utformning. Den mest grundläggande förutsättningen för att ett kreditinstitut av Landshypotekets karaktär skall kunna vara en aktör på den svenska och internationella kapitalmarknaden är att institutet kan uppvisa en stor kreditvärdighet. Kreditvärdigheten är framförallt beroende av en stor och stabil kapitalbas. Den är också beroende av hur verksamheten bedrivs, dvs. om den styrs effektivt. För den långsiktiga bedömningen är det viktigt att institutet kan uppvisa en god lönsamhet och att det har starka ägare. Landshypoteksföreningarnas bestämda uppfattning är att de nuvarande ca 70 000 ägarna med rätt företagsform kan bli mycket starka. Med starka ägare menar vi att de har en vilja och ekonomisk förmåga att tillskjuta erforderligt kapital till verksamheten. I begreppet starka ägare ligger också att ägarna har ett långsiktigt intresse av att verksamheten utvecklas på ett stabilt och ändamåls- enligt sätt. Lantbrukarna är överlag välkonsoliderade. Den genomsnittliga kreditstorleken är endast per lantbruksenhet. Därtill kan läggas att värdet på svenska jord- och skogsfastigheter ligger mycket lägre än i grannländerna inom EG. är den enda företagsform där de har incitament att i ett långsiktigt perspektiv engagera sig som starka ägare. Alla aktiebolagslösningar innebär att verksamheten förr eller senare styrs mot vinstmaximering. En bolagisering av skulle därför innebära en direkt konflikt med de nuvarande ägarnas intressen. Den nuvarande homogena ägargruppen av lantbrukare som är enskilda näringsidkare och fastighetsägare, har nämligen som långsiktig målsättning att åstadkomma lägsta möjliga kapital- kostnad. I den ekonomiska föreningen kan till skillnad mot i aktiebolaget de överskott som uppstår i verksamheten och som inte behövs för nödvändig konsolidering, tillföras ägarna i proportion till i vilken omfattning de bidragit till att skapa överskotten. För Landshypotekets nuvarande ägare är följaktligen den ekonomiska föreningen den företagsform som bäst tjänar deras långsiktiga ekonomiska intressen. Vårt förslag innebär i sammanfattning följande: 1. De nuvarande tio landshypoteksföreningarna fusioneras till en enda ekonomisk förening kallad "Hypoteksbanken, ekonomisk förening", vars verksamhet regleras av lagen om ekonomiska föreningar och kreditaktiebolagslagen (alt. kreditföretagslag). Grundfonden ligger kvar i SAH och ställs till SAH:s förfogande för ny upplåning t.o.m. utgången av utan kapitaltäckningskrav. SAH likvideras när det sista obligationslånet som banken svarar för är avvecklat, dvs. senast vid utgången av . SAH:s rörelse inklusive reservfond, utom låneskulden, överlåts till den ekonomiska föreningen vederlagsfritt. Föreningen åläggs svara för SAH:s skulder med hela sitt egna kapital. Med vårt förslag uppfylls kravet på konkurrensneutralitet och ekonomisk stabilitet i kreditverksamheten utan att man äventyrar det grundläggande målet för verksamheten, nämligen att tillhandahålla billigast möjliga krediter för ägarna/medlemmarna. består av tio regionalt verksamma landshypoteksfö- reningar som äger allmänna hypoteksbank (SAH). Organisationen regleras av lagen (1970:65) om allmänna hypoteksbank och om landshypotek- sföreningar (landshypotekslagen) samt av ett för varje förening av regeringen fastställt reglemente. SAH anskaffar medel genom upplåning mot obligationer och reverser samt har till ändamål att driva lånerörelse genom att lämna lån till hypoteksföreningarna och driva annan verksamhet som har samband därmed. Som säkerhet för SAH:s skuldförbindelser har staten ställt en garantiförbindelse, den s.k. grundfonden. Denna uppgår till . Tidi- gare bestod den statliga garantin av statsobligationer som tillhandahölls av riksgäldsfullmäktige. Liksom för har grundfonden, från att ursprungligen, vid SAH:s bildande, ha varit en förutsättning för den upplåning som skedde på den europeiska kapitalmarknaden, kommit att få betydelse främst som bas för beräkning av upplåningsrätten. SAH förvaltas av en styrelse som består av sex ledamöter. Två av dessa - ordföranden och vice ordföranden - och suppleanter för dem utses av regeringen. Tre styrelseledamöter och lika många suppleanter väljs av hypoteksföreningarnas ombud på bankens ordinarie delägarsammankomst. De av regeringen och föreningarna sålunda utsedda ledamöterna utser i sin tur verkställande direktören som också ingår som ledamot av styrelsen. När ett ärende av större vikt skall avgöras kan styrelsen bestämma att den skall förstärkas med en representant från varje förening. För revision av styrelsens förvaltning och bankens räkenskaper utser regeringen två revisorer och suppleanter för dem. SAH:s ägare utgörs av de tio landshypoteksföreningarna. Detta framgår direkt av 2 § landshypotekslagen. En förenings delaktighet i banken bestäms efter obetalda kapitalbeloppet av de lån som föreningen erhållit från banken. Föreningarna är ansvariga för bankens förbindelser i förhållande till sin delaktighet i banken. Föreningarna har till uppgift att, var och en inom sitt geografiskt avgränsade verksamhetsområde, lämna lån till jordbruks-, skogsbruks- och trädgårdsändamål mot säkerhet i form av pantbrev i fastigheter eller mot annan betryggande säkerhet. Genom att uppta lån hos en förening blir låntagaren automatiskt delägare i föreningen. På föreningsstämman, som skall hållas minst en gång , har varje delägare en röst under förutsättning att vederbörande inte står i skuld till föreningen för förfallna avgifter. En förenings angelägenheter förvaltas av en styrelse som utses enligt föreskrifter i det av regeringen för föreningen . Antalet styrelseledamöter varierar från förening till förening. Samtliga ledamöter utses av delägarna på ordinarie föreningsstämma. Delägarna utser revisorer för granskning av förenings förvaltning och räkenskaper. SAH skall för varje förening utse ett ombud som skall delta i revisionen av föreningens förvaltning. Föreningarna sammanträder till s.k. delägarsammankomst i SAH till vilken varje förening får sända tre ombud. Förutom att tre av SAH:s styrelse- ledamöter utses på delägarsammankomsten, avgörs på denna bl.a. frågor om fast- ställande av balansräkning och om ansvarsfrihet för . Ansökan om att bilda en landshypoteksförening görs hos regeringen. Det är också regeringen som förordnar om förfarandet vid likvidation av såväl hypoteksbanken som av en förening. Däremot innehåller landshypotekslagen inte någon bestämmelse om fördelning av nettotillgångarna vid likvidation. Inte heller finns några bestämmelser om fusion av föreningar. SAH och föreningarna står under tillsyn av finansinspektionen. Kooperativ kreditverksamhet i andra länder. Kreditgivning bedrivs i olika juridiska former i de europeiska länderna. Den kooperativa formen är vanlig, vid sidan av kreditaktiebolag och olika slag av specialinstitut. Det finns exempel på kooperativa kreditföretag med mycket god kreditvärdighet enligt ratinginstitutens klassificering. I har den kooperativa formen en stark ställning när det gäller krediter till lantbrukets förädlings- och marknadsföringsled. De 100 största lantbruks- kooperativa föreningarna hade av sin finansiering via den kooperativa banksektorn vid utgången av 1985. CoBank, som är beteckningen på den största kooperativa finansiella institutionen i , hade 1991 en balansomslutning på . Volksbanken och Reiffeisenbanken, som är den tyska beteckningen på kooperativa banker, hade 1988 en balansomslutning på 670 miljarder och antalet medlemmar uppgick till drygt 11 miljoner. Dessa banker hade därmed en marknadsandel på i dåvarande . En bank tillhörande denna grupp är Deutsche Genossenschaftsbank med en balansomslutning på 205 miljarder . Till banken är 1839 lokala föreningsbanker anslutna. Nämnas kan att statliga banker i f.d. håller på att omvandlas till Volks- och Reiffeisenbanker. I är Rabobankkoncernen en mycket betydande kooperativ bank med 851 lokala kooperativa Rabobanker anslutna. Dessa lokala föreningsbanker äger aktierna i . Koncernen hade 1989 en marknadsandel på . Banken har också etablerat sig utomlands för att kunna bistå sina inhemska kunder i deras internationella affärsverksamhet. Koncernen är största hypoteksinstitut. Den österrikiska kooperativa bankformen benämns Raiffeisenbanken och hade en marknadsandel på 1989. Inom kreditgivning till 62 lantbruk och skogsnäringen är banken dominerande med av marknaden. Det finns 831 lokala föreningsbanker. I de nordiska länderna finns också betydande kooperativa banker såsom Andelskassorna i och OKO-bankkoncernen i . Den senare hade vid utgången av 1990 en balansomslutning på 134 miljarder FM. Antalet medlemmar uppgick till 660.000. Kooperativa banker finns i flertalet av medlemsländerna inom EG förutom de ovan nämnda. De har oftast en dominerande ställning när det gäller kreditgivning till lantbruket. En speciell gren av kreditsystemet utgörs av hypoteksinstituten som svarar för långfristiga finansieriering av bostäder, lantbruk och annan fast egendom mot säkerhet i inteckningar. Finansieringen sker huvudsakligen genom utgivning av obligationer. bildades långfristiga finansiering i och . Utvecklingen hade dock startat , , i dåvarande , med bildandet av kooperativa . I inleddes utvecklingen av kreditföreningar på lantbruksområdet . Även i övriga kom utvecklingen igång . I startade de första instituten på kooperativ grund sin verksamhet . Hypoteksverksamhet som bedrivs i kooperativa företagsformer förekommer i andra länder särskilt i och de skandinaviska länderna. Behovet av en reform och valet av företagsform har frågan om en förändring av landshypoteksinstitutionens organisation . De skäl som tidigare fanns för att staten i fördel- ningssyfte och på ett specialiserat sätt skulle ställa garantier till institut inom olika sektorer av kreditmarknaden föreligger inte längre med en avreglerad kapitalmarknad. Avregleringen har också inneburit att frågan om konkurrens- neutralitet kommit i förgrunden. Statens uppgift begränsar sig numera till att ansvara för att ett regelsystem finns som främjar en god utveckling för kredit- marknaden och skapar lika förutsättningar för konkurrens mellan kreditinsti- tuten. Vidare har från införts internationellt anpassade kapitaltäckningsregler för banker och andra kreditinstitut. Reglerna innebär bl.a. att den garanti som staten ställt för landshypoteket och som för när- varande uppgår till inte får räknas in i kapitalbasen. Det bör poängteras att reformplanerna för landshypotekets del således inte vuxit fram ur den nuvarande s.k. finansiella krisen. Landshypoteken har med angivna utgångspunkter varit föremål för två offentliga utredningar dels "Utredningen med uppdrag att göra en översyn av lagstiftningen om hypoteksinstitut" som avgav betänkandet "Hypoteksinstituten " (SOU 1989:103) och ambassadören utredning. Den förstnämnda utredningen har därutöver haft som mål att föreslå en moderniserad organisationsform för hypoteksinstituten som gör det möjligt för den att verka och utvecklas efter sina egna förutsättningar på en avreglerad kreditmarknad. Båda utredningarna utmynnar dock i förslag om aktiebolagsbildning. De båda utredningarnas förslag till bolagsbildningar innebär enligt uppfattning att man dragit sina slutsatser utan att beakta de nuvarande ägarnas önskan att bibehålla målet för verksamheten, att minimera ägarnas kostnader för krediter till den egna näringsverksamheten. En omvandlig av till aktiebolag innebär med nödvändighet att motivet för lands- verksamhet går förlorat. Flera bolagsalternativ har presenterats i de olika utredningarna. Gemensamt för samtliga dessa lösningar är att aktiebolaget måste bedriva utlåning till marknadsmässiga villkor för att kunna uppvisa den vinst som är nödvändig för att få goda upplåningsvillkor på kapitalmakrnaden. Den vinst som därmed uppkommer i bolaget kan endast fördelas efter ägarnas kapitalinsatser och inte på kooperativ grund. I den ekonomiska föreningen kan man bedriva verksamhet med samma affärsmässiga krav på lönsamhet som i aktiebolaget. Den uppvisade vinsten återgår däremot till medlemmarna i form av överskottsutdelning. Det innebär att vinsten tillförs med- lem/låntagare i förhållande till medlemmens lån, i enlighet med ägarens ändamål med verksamheten. Olika försök har gjorts från såväl hypoteksutredningen som att inom ramen för en aktiebolagslösning finna en modell som tillgodoser ägarnas mål med verksamheten. Ett sådant förslag innebär att de nuvarande landshypoteksföre- ningarna blir ägare till samtliga aktier i kreditaktiebolaget. har ställt sig avvisande till en sådan lösning särskilt som modellen saknar tydliga och starka ägare. delar numera denna uppfattning. Enligt vår uppfattning är den enda möjliga bolagslösningen - som är hållbar - att aktierna skiftas ut på de nuvarande låntagarna. Det finns dock inte något incitament för dem att långsiktigt behålla aktierna eftersom det inte finns någon koppling mellan kapitalinsatsen och den egna näringsverksamheten. Därmed kan de inte betraktas som starka ägare. Med nödvändighet kommer aktierna att köpas upp av bank, annat kreditinstitut ellar annan som vill erhålla högsta möjliga avkastning på sitt kapital. Det har gjorts gällande att en ekonomisk förening skulle vara särskilt utsatt i en exceptionell krissituation på finansmarkanden när externt nytt kapital från andra än medlemmarna måste tillföras verksamheten. Det finns i detta sammanhang anledning slå fast att har - som våra kalkyler visar - kraft att själv inom ramen för en ekonomisk förening bygga upp ett tillräckligt kapital. Skulle trots allt föreningen inte klara en kapitaltäckning om måste föreningens kreditverksamhet avvecklas. Med hänsyn till att tröskeln satts så högt skulle en avveckling kunna ske i ordnade former. Det finns dock inte något som tyder på att en sådan situation skulle behöva uppkomma, men skulle så likväl ske - och om krisen inte kan ut av nuvarande ägarna - är problemet att hitta externa finansiärer stort, oberoende av företagsformen. Det är mot denna bakgrund en stor brist att de tidigare utredningarna inte i grunden prövat en lösning som bygger på den ekonomiska föreningen med låntagarna som medlemmar och ägare. En sådan prövning hade varit naturligt med hänsyn till verksamhetens målsättning och nuvarande utformning. Kännetecknande för landshypoteket liksom för de ekonomiska föreningarna inom lantbruket, är att verksamheten är en integrerad del av delägarnas/medlemmarnas egna företag. Delägarna är lantbrukare som är väl förtrogna med den kooperativa företagsformen och alla har samma ägarintresse nämligen att minimera kostnaderna för krediter till den egna näringsverksamheten. En omvandling av till aktiebolag skulle som sagts innebära att motivet för dess verksamhet går förlorad. Landshypoteksföreningarna har tagit fram ett förslag till ombildning av de 10 landshypoteksföreningarna och Allmänna Hypoteksbank till en enda ekonomisk förening. Modellen bygger på att den statliga grundfonden avvecklas - liksom för - och att låntagarna även fortsättningsvis är ägare, men i egenskap av medlemmar i en ekonomisk förening, med ansvar för föreningens kapitalförsörjning. På motsvarande sätt som verksamheten i ett kreditaktiebolag regleras av ak- tiebolagslagen och kreditaktiebolagslagen skulle verksamheten i kreditföreningen regleras av lagen om ekonomiska föreningar och regelsystemet i kre- ditaktiebolagslagen. Därmed skulle enligt landshypoteksföreningarnas uppfattning de grundläggande krav som garanterar konkurrensneutralitet på ett betryggande sätt vara uppfyllda. Med valet av ekonomisk förening åstadkoms en moderniserad organisationsform som gör det möjligt för landshypoteket att verka och utvecklas efter sina egna förutsättningar på en avreglerad kreditmarknad. Genom föreningen uppnås ägarnas viktigaste mål med verksamheten att erhålla billigast möjliga krediter till det egna lantbruksföretaget.