prop · GH03157 · 1994-01-01 00:00:00 — portutbildning vill starkt understryka att de resurser som denna nya högskoleutbildning kräver säkerställs. Utbildningar med häst är per elev dyra på grund av de ofrånkomliga häst-, stall- och ridhuskostnaderna. anser att behovet av kompetenshöjning upp till högskolenivå är uppenbart inom den berörda branschen. De vill också understryka vikten av att stärka sambandet mellan utbildning och forskning vilket kan ske genom den föreslagna kopplingen till . Stiftelsen stödjer promemorians förslag under förutsättning att skriv- ningen avser samtliga verksamheter inom hästområdet samt att lokaliseringen av högskolan sker till samtliga tre riksanläggningar (, och Wången). Skrivelser har kommit in från i , , , och Föreningen . Skälen för regeringens förslag: Hästhållningen i är mycket betydelsefull både från social och ekonomisk synpunkt. Sektorn omsätter och sysselsätter ca 7 000 personer på heltid och drygt 25 000 på deltid. I har hästen haft sin största betydelse inom jordbruket och skogsbruket, försvaret och transportsektorn. Det största antalet hästar fanns . Antalet hästar var då 700 000. I och med den s.k. avhästningen inom försvaret och den omfattande rationaliseringen inom jordbruket och skogsbruket efter minskade antalet hästar snabbt. Det var endast ca 82 000 . Antalet hästar har åter ökat. Det beräknas till mellan 180 000 och 200 000. För dessa behövs en foderproduktion från drygt 180 000 ha . Detta är av vår totala jordbruksareal. Hästhållningen bidrar sålunda till att bevara det öppna landskapet. diskuterades i vissa frågor rörande hästhållningen. I jordbruksutskottets betänkande 1991/92:JoU9 hänvisade utskottet vid sin behandling av motioner om hästsport och hästutbildning till ett uppdrag som regeringen hade gett åt Lantbruksstyrelsen att utvärdera vissa frågor rörande hästavel och utbildning m.m. inom hästsektorn. Utskottet underströk därvid sina tidigare uttalanden om hästhållningens stora betydelse på skilda områden. Det framhöll bl.a. vikten av att det stora behovet av kunniga och välutbildade instruktörer och ledare kan tillgodoses med en god grundutbildning och med möjligheter till vidareutbildning. Utskottet förutsatte att dessa och andra av utskottets tidigare uttalade synpunkter i frågan skulle komma att beaktas av Lantbruksstyrelsen i dess arbete med nämnda uppdrag. Lantbruksstyrelsen redovisade sitt uppdrag i rapporten (1991:4). Styrelsen konstaterade att utbildningsstrukturen karakteriserades av ett stort utbud av kurser för resp. område inom hästhållningen. Vidare konstaterades att yrkesutbildningen led av tre allvarliga problem, nämligen otillräcklig kvalitet, otillräcklig volym och finansieringssvårigheter. Enligt Lantbruksstyrelsen fanns det ett stort intresse för utbildningar inom hästområdet. /86-1989/90 sökte ca 1 000 elever till gymnasieskolans drygt 300 utbildningsplatser. uttalade utbildningsutskottet i sitt betänkande 1992/93:UbU1 att de mer hippologiska utbildningarna bör bygga på gymnasieskolans naturbruksprogram. Utskottet ansåg att de eftergymnasiala utbildningarna, som skall förbereda för arbete i ledande befattningar vid bl.a. ridskolor, stuterier, utbildnings- och försäljningsstallar samt inom trav och galopp, bör organiseras inom ett samlat utbildningsprogram med klart definierade mål, utbildningsplaner och kursplaner. Det borde enligt utskottet ankomma på att i samarbete med utbildningsanordnaren närmare utforma utbildningarnas innehåll och struktur m.m. Även frågan om huvudmannaskap borde enligt utskottets uppfattning beredas inom branschens organisationer. Enligt vad utskottet hade inhämtat fördes diskussioner om i vad mån de högre hippologiska utbildningarna skall kunna räknas som högskoleut-bildningar och ingå i det nya systemet för högskolan. Frågan om en särskild utbildning på hästområdet har sålunda varit föremål för uppmärksamhet under en följd av år. Mot den bakgrunden och med hänsyn till angelägenheten av att frågan får sin lösning har en särskild arbetsgrupp inom utrett frågan om en lämplig efter- gymnasial utbildning på hästområdet. Till arbetsgruppen har varit knutna för- eträdare för (), och främjande. Arbetsgruppens förslag innebär i korthet att det inrättas en tvåårig högskoleutbildning inom hästområdet. Utbildningen bör fullt utbyggd omfatta 130 studenter. Den föreslås starta . Arbetsgruppen föreslår att SLU skall vara huvudman för den nya utbildningen. Dagens hästhållning har en helt annan inriktning än vad som gällde . Sålunda har bl.a. antalet travhästar ökat kraftigt. Men främst är det det stora antalet ridintresserade barn och ungdomar som har medfört att antalet hästar har ökat så kraftigt. Ridsporten är landets näst största ungdomsidrott och den största idrotten för flickor. Inom ridsporten ställs det med hänsyn till sportens speciella karaktär stora krav på engagerade ungdomsledare. De måste ha tillräckliga insikter i pedagogik, hästkunskap och djurskydd m.m. har internationellt sett en unik ridskoleverksamhet. Ridskolorna fick i samband med försvarets avhästning tillgång till både ett gott hästmaterial och till människor med yrkesutbildning. De särskilda möjligheter allemansrätten ger i vårt land har också haft stor betydelse för verksamhetens utveckling. Det finns sålunda goda förutsättningar för många som inte själva är hästägare att odla sitt intresse för hästsporten. Sporten har utvecklats från att vara en exklusiv fåmanssport till en folkrörelse och breddidrott. Det stora hästintresset bland ungdomar, hästverksamhetens stora ekonomiska betydelse samt kraven på en god hästhållning och ett gott djurskydd har lett till ett betydligt ökat behov inom sektorn av mer kvalificerad utbildning. Gymnasieskolans naturbruksprogram som bl.a. har en hästinriktning har också skapat en ökad efterfrågan på lärare med kompetens inom hästområdet. arrangerar 23 naturbruksgymnasier yrkesförbredande kurser med hästinriktning. Intresset för programmet är mycket stort. Den snabba utbyggnaden gör dock att det råder brist på behöriga lärare med kompetens inom hästområdet. Till detta kommer utbildningsbehovet för egenföretagare, anställda vid stuterier, kvalificerade ridlärare m.fl. Det finns dessutom ett uttalat behov av kompetenta yrkesmänniskor med kvalificerad utbildning för att hästsektorn skall kunna leva upp till djurskyddslagens normer och värderingar. Kompetensen hos den som arbetar med hästar är viktig för att en säkerhetsmässigt acceptabel verksamhet skall kunna bedrivas för både människor och djur. Särskilt viktigt är detta mot bakgrund av att nya utövare av hästsporten har tillkommit och många av dessa har inte en förankring i jordbruket eller erfarenhet av djurhållning. Det gäller inte minst den stora grupp barn och ungdomar från tätorter som har hästar som hobby. Regeringen bedömer mot denna bakgrund att dagens utbildningar är alltför begränsade. Därför behövs det en högskoleutbildning inom hästområdet. Utbild- ningen bör tillgodose branschens och samhällets behov av kompetent arbetskraft med goda teoretiska och praktiska kunskaper inom området, alltifrån tävlingsverksamheten till utbildningsväsendet. En högskoleexamen med inriktning mot hästkunskap bör vara ett komplement till vad bl.a. gymnasieskolans naturbruksprogram kan ge. Utbildningen bör vila på vetenskaplig grund och be- prövad erfarenhet och leda en förstärkt teoretisk kunskap i förhållande till nu- varande utbildningar inom bl.a. områdena anatomi, fysiologi, avel, utfodring och vård samt allmän sjukdomslära. I likhet med nuvarande utbildningar på området bör det inom den nya utbildningen finnas möjlighet att välja mellan arbetsledande och pedagogisk inriktning. SLU bör vara huvudman för den nya utbildningen. SLU besitter kompetens inom alla de områden som den nya utbildningen behöver omfatta. Kompetensen inom SLU garanterar också sambandet mellan forskning och undervisning. I utbildningen bör den teoretiska hästkunskapen kombineras med en välutvecklad egen färdighet. Utbildningen bör vara tvåårig och bör fullt utbyggd omfatta totalt 130 studen- ter, dvs. 65 studenter per årskurs. Utbildningar av detta slag kräver tillgång till hästar både vid övningsmoment i den teoretiska undervisningen och vid färdighetsträningen. Detta leder till att utbildningen, jämfört med flera andra utbildningar, blir förhållandevis kostsam. Sammanlagt kan kostnaderna beräknas till ca . SLU bör tillföras ytterligare för att täcka statens del av kostnaderna för den föreslagna utbildningen. Ett villkor härför bör vara att SLU kan få till stånd en långsiktigt bindande överenskommelse med företrädare för hästsporten om medfinansiering motsvarande ungefär samma belopp. I det belopp som tillskjuts över statsbudgeten ingår medel som innevarande budgetår har beräknats under åttonde huvudtitelns anslag för årskurs ett av den nuvarande stallchefsutbildningen vid . Medel för årskurs två tillförs SLU då den nu pågående stallchefsutbildningen har avslutats, dvs. till /96. I årets budgetproposition aviserar regeringen ett förslag om full kostnadstäckning för den externfinansierade forskningen och föreslår i enlighet därmed att anslagen för forskningsråden inom an-svars- område ökas . Motsvarande förändring bör göras för Skogs- och jordbrukets forskningsråd (). Anslaget till bör sålunda ökas . disponerar som avräknas mot influtna miljöavgifter. För forskning som finansieras med dessa medel finns särskilda avtal där mottagaren förbinder sig att svara för lokalkostnaderna. Dessa medel bör således inte ingå i den föreslagna uppräkningen av anslag. Ökningen finansieras genom en omfördelning mellan SLU och med . I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 10) föreslår regeringen att anvisas ett ramanslag på 1 . Den sammanlagda effekten för SLU av de här redovisade förslagen blir att anslaget för SLU minskar med i förhållande till vad som fö-reslogs i budgetpropositionen 1994. 6 Kravet på betesgång för mjölkkor 6.1 Allmänna utgångspunkter beslutade om en ny djurskyddslag (prop. 1987/88:93, bet. 1987/88:JoU22, rskr. 1987/88:327). I propositionen till djurskyddslag anfördes bl.a. att det både för bundna kor och kor i lösdrift bör uppställas krav på betesgång. Särskilt viktigt är detta naturligtvis för de djur som står uppbundna . I det traditionella sättet att hålla mjölkkor har också ingått att låta djuren gå på bete . Betesgången bör ge djuren ett allmänt välbefinnande och god motion som djuren får möjligheter till ett naturligt beteende. Djurskyddslagen (1988:534) som trädde i kraft , föreskriver bl.a. att djur skall hållas och skötas i en god djurmiljö och på ett sådant sätt att det främjar deras hälsa och ger dem möjlighet att bete sig naturligt. I 10 § djurskyddsförordningen (1988:539) anges att nötkreatur som hålls för mjölk- produktion och som är äldre än skall hållas på bete. Enligt 11 § förordningen skall andra nötkreatur än sådana som hålls för mjölkproduktion hållas på bete eller på annat sätt ges tillfälle att vistas ute. Detta gäller dock inte djur som är yngre än och inte heller tjurar. Enligt 13 § förordningen får undantag från 10 och 11 §§ medges om särskilda klimatförhållanden gör utevistelse olämplig från djurskyddssynpunkt. Undantag får också medges om det är nödvändigt med hänsyn till oförutsedda extraordinära omständigheter. Frågor om undantag prövas av . I fråga om djurhållning i djurstallar som var i bruk får den kommunala nämnd som utövar tillsyn enligt djurskyddslagen medge undantag från 10 och 11 §§, om det finns särskilda skäl. I djurskyddsförordningen finns vidare bestämmelser om förprövning av djur- stallar. Enligt 5 § djurskyddsförordningen får stall för bl.a. nötkreatur inte uppföras, byggas till eller byggas om utan att byggnaden på förhand har godkänts från djurskydds- och djurhälsosynpunkt. Detsamma gäller när ett stall eller en anläggning ändras på ett sätt som är av väsentlig betydelse från djurskydds- och djurhälsosynpunkt eller när en byggnad som förut har använts för annat ändamål tas i anspråk eller inreds som stall. Med byggnad avses även del av byggnad. Enligt 6 § prövas frågor om godkännande av stallar och anläggningar av . 6.2 Betesgångens betydelse för mjölkkors hälsa och beteende och har i rapporten betesgångens betydelse för mjölkkor bl.a. redovisat sammanställningar av forskning och försök om mjölkkors hälsa i olika inhysningssystem samt om beteende hos kor som hålls uppbundna eller i lösdrift med och utan betesgång. Vidare redovisas ett försök som genomförts vid Lant- bruksuniversitetet om motionens betydelse för mjölkkor. I det sistnämnda försöket delades 65 kor in i två grupper varav den ena gruppen motionerades utomhus . Av försöksresultaten framgår bl.a. att foderkonsumtion och mjölkproduktion inte påverkades av motionen. De kor som motionerades behövde färre antal veterinärbehandlingar. Skillnaden i sjuklighet ökade med åldern. Kor reser och lägger sig i så bestämda mönster att avvikelser från dessa mönster kan anses onormala och bero antingen på begränsningar föror- sakade av kons närmiljö eller hennes egen fysik. I försöket hade de motionerade korna kortare läggningstid. Av sammanfattningen av försöket framgår att kornas hälsa påverkades positivt av motionen, särskilt på lång sikt, medan produktion och konsumtion inte påverkades. I rapporten redovisas vidare en litteratursammanställning med avseende på mjölkkors beteende på stall och på bete. Av sammanställningen framgår bl.a. föl- jande. Mjölkkor på bete uppvisar praktiskt taget inga onormala beteenden eller stereotypier. Sådana beteenden förekommer oftare hos bundna kor jämfört med kor i lösdrift. Med stereotypier avses rörelser utförda på ett stereotypt sätt och upprepade gång på gång till synes på ett meningslöst sätt. På bete är aggressioner betydligt färre än i lösdrift. Stångningar är särskilt vanliga i lösdrift medan hot är vanligast på bete. Den motion kor får vid betesgång innebär 3-15 gånger längre gångsträcka än den som fås i lösdrift. Kors läggningsbeteende på bete karakteriseras av korta förberedelsetider och få avbrott. Daglig motion och god närmiljö i båsen förbättrar läggningsbeteendet på stall. Liggbeteendet på bete karakteriseras av långa ostörda liggperioder. På stall är liggperioderna kortare. På bete utförs resning med god balans. På stall kan närmiljön och eventuell motion påverka resningsbeteendet. Vid möjlighet att välja mellan ute- eller innevistelse väljer kor daglig utevistelse om inte vädret är mycket dåligt. I rapporten dras som allmän slutsats att kors beteende förefaller vara betydligt mer naturligt på bete, främst i jämförelse med bundna system, medan lösdrift utgör ett mellanting. I rapporten redovisas också en litteratursammanställning med avseende på mjölkkors hälsa i olika inhysningssystem. och sammanfattar försöksresultaten enligt följande. Daglig motion har i försök visats minska förekomsten av olika sjuk- domar hos främst bundna kor men även hos kor som hålls i lösdrift har skillnader påvisats. Kor får motion genom bl.a. betesgång och genom att röra sig mellan mjölknings-, foder- och liggplats inom en från motionssynpunkt välplanerad lösdriftsladugård. Kor på bete har större rörelsefrihet, ett bättre klimat, en bättre hygien och större möjlighet till ett naturligt beteende jämfört med kor i bundna system och i viss utsträckning även i lösdriftssystem. 6.3 Regeringens överväganden Regeringens bedömning: Kravet på betesgång för nötkreatur som hålls för mjölkproduktion behålls. Det skall vara tillräckligt med s.k. motionsbete för att kravet på betesgång skall vara uppfyllt. Regeringen har för avsikt att i djurskyddsförordningen bemyndiga Statens jord- bruksverk att meddela föreskrifter dels om hur betesgång skall anordnas, dels om villkor för eventuella undantag från kravet på betesgång. och förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Därutöver föreslås att frågor om undantag från kravet på betesgång i fortsättningen skall prövas av . Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser förutom Svenska lantarbetare- förbundet tillstyrker att ett generellt krav på betesgång för mjölkkor skall finnas. anser att det för lösdriftsstallar bör räcka att sinkor hålls på bete. Förslaget att s.k. motionsbete skall vara tillräckligt för att kravet på betesgång skall anses vara uppfyllt tillstyrks av de instanser som yttrat sig i frågan. Flera instanser betonar dock vikten av att arealen på sådant motionsbete är tillräcklig från djurskydds- och miljösynpunkt. i tillstyrker förslaget att skall pröva dispensansökningar under förutsättning att resurser för ändamålet tillförs. i län anser att bör pröva alla dispensansökningar. i föreslår att kommunerna kvarstår som beslutsinstans när det gäller befintliga anläggningar. , , , , och kommuner avstyrker för- slaget. Det anförs bl.a. att det på nivå finns tillräcklig sakkunskap för handläggning av dispensärenden som rör befintliga anläggningar. Vidare hänvisas det till att kommunen har kunskap om de lokala förhållandena och att det bör vara en samordningsvinst för såväl tillsynsmyndighet som den enskilde om samma myndighet utövar tillsyn och handlägger dispensärenden. anser att kan bli dispensprövande myndighet om kommunerna blir remissinstans till i dessa ärenden. Förbundet anför vidare att det klart bör framgå att kommunen är sakägare och därmed besvärsberättigad part. Övriga instanser som yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget. Skälen för regeringens bedömning: Enligt och Lant- bruksuniversitetets bedömning är kraven på motion och betesgång väl underbyggda och bör finnas som generella krav i djurskyddsförordningen. Av rapporten framgår att daglig motion minskar förekomsten av olika sjukdomar hos framför allt kor som hålls bundna men även hos kor som hålls i lösdrift. Motion är således en mycket viktig faktor för kors hälsa och välbefinnande. Kor på bete har större rörelsefrihet, ett bättre klimat, en bättre hygien och större möjlighet till ett naturligt beteende jämfört med kor som hålls i bundna system. Detsamma gäller i viss utsträckning också då jämförelsen görs med kor som hålls i lösdriftssystem. Betesgång är således av betydelse oberoende av inhysningssystem. Enligt regeringens mening är kravet på betesgång för mjölkkor välmotive-rat. Av remissutfallet i ärendet framgår också att enigheten är stor i denna fråga. Flera remissinstanser uttrycker sig mycket positivt över rapporten och understryker de slutsatser som dras. anser dock att när det gäller kor som hålls i lösdrift bör det vara tillräckligt att sin- korna hålls på bete. Som nämnts har det dock visats att betesgång är av betydelse även för kor som hålls i lösdriftssystem. Som framgår av rapporten ger dessutom kombinationen av lösdriftssystem och betesgång den bästa miljön för djuren och det finns således inte skäl att vidta några förändringar i detta avseende. Enligt och finns det inte anledning att från djurskyddssynpunkt kräva att djuren skall kunna tillgodose sitt behov av grovfoder från betesmarken. Avgörande bör i stället vara om utevistelsen medför att djurens behov av motion och välbefinnande beaktas. Ett välplanerat s.k. motionsbete bör vara tillräckligt för att kravet på betesgång skall anses vara uppfyllt. Från både djurskydds- och miljösynpunkt är det viktigt att djuren inte vistas på så små arealer att marken blir upptrampad. Ett motionsbete bör även kunna anläggas på hag- eller skogsmark. Regeringen delar och uppfattning att kravet på betesgång kan anses vara uppfyllt genom ett välplanerat s.k. motions- bete. Enligt regeringens bedömning bör ett sådant synsätt också underlätta för djurägare som har svårigheter att uppfylla kravet på betesgång att anordna bete och följaktligen minska behovet av dispenser. Det är dock viktigt, såsom också flera remissinstanser påpekat, att arealen på ett sådant motionsbete är tillräckligt stor så att marken inte fort blir upptrampad och så att negativa miljöeffekter på framför allt yt- och grundvatten undviks. Regeringen har för avsikt att i djurskyddsförordningen bemyndiga att meddela närmare föreskrifter om hur betesmark skall vara anordnad för att kravet på betesgång skall anses vara uppfyllt. och anser att en översyn bör göras av bestämmelserna som reglerar möjligheterna till dispens från kravet på betesgång. Som inledningsvis redovisats får en nämnd som utövar tillsyn enligt djurskyddslagen medge undantag från kravet på betesgång för djur i stallar som var i bruk , om det finns särskilda skäl. Om sådana stallar byggs om eller till eller på annat sätt ändras så att stallet skall förprövas enligt 5 § djurskyddsförordningen, prövas en eventuell dispensansökan av Jordbruks- verket. Det senare gäller också djurstallar som tagits eller tas i bruk efter den nämnda tidpunkten. får medge undantag från kravet på betesgång om särskilda klimatförhållanden gör utevistelse olämplig från djurskyddssynpunkt eller om det är nödvändigt med hänsyn till oförutsedda extraordinära omständigheter. Enligt och bör det inte finnas behov av några dispenser vid nyetablering och vid uppförande av en helt ny anläggning. Möjlig- heter till dispens bör dock finnas för befintliga stallar. För att dispens skall kunna lämnas vid en om- eller tillbyggnad av ett befintligt stall föreslås att följande villkor skall vara uppfyllda. - Vid om- eller tillbyggnad, som innebär ingen eller en mindre utökning av an- talet kor, skall höga krav ställas på djurmiljö och djurhälsa i stallarna. - Vid om- eller tillbyggnad som innebär en väsentlig ökning av koantalet skall krav på lösdriftsstallar eller daglig motion året om ställas. - Förnyelse av redan beviljad dispens, då förprövning inte är aktuell, kan beviljas om det vid prövningen framkommit att inga möjligheter tillutevistelse finns och att djurmiljön i stallet uppfyller höga krav. - Ett villkor för dispens bör också vara att det skall finnas en möjlighet att tömma stallet för årlig rengöring, för sanering vid sjukdomsutbrott samtför reparationer och ombyggnader m.m. Dispenserna skall vara tidsbegränsade och kunna återkallas om ställda villkor inte uppfylls. Flertalet remissinstanser tillstyrker de föreslagna villkoren. anser dock att dispenser inte bör få förekomma i andra fall än när det förordas av veterinär eller när betesmarken skiljs från stallområdet genom att en väg eller järnväg dras fram eller på något annat sätt som jordbrukaren inte råder över. anser att dispens endast bör kunna ges vid förnyelse av redan givna dispenser. mot plågsamma djurförsök anser att förnyade dispenser skall ges ytterst restriktivt och för högst . Föreningarna djurens vänners riksorganisation anser att inga dispenser skall medges om korna står uppbundna året om. Flera instanser anser att dispens endast skall ges för mjölkande kor. anser att vid nyetablering eller väsentlig utbyggnad bör kravet på utomhusvis- telse alltid gälla. Vid nyetablering kan produktionen planeras så att kravet på betesgång uppfylls. Enligt regeringens mening bör det således inte heller i fortsättningen finnas något behov av dispenser för sådana djurstallar. När det gäller djurhållningen i stallar som var i bruk , när den nya djurskyddslagen trädde i kraft, är förhållandena dock något annorlunda. För sådan djurhållning bör även i fortsättningen möjligheter till dispens finnas när bete inte kan anordnas. Flera remissinstanser anser att begreppet höga krav på djurmiljön bör precise- ras. i anser att dessa krav bör vara mer långtgående än de som i allmänhet gäller vid förprövning och innefatta de speciella krav på luftvolym, yta och ventilation som blir nödvändiga för fullt belagda stallar . i län anser att de krav som ställs vid bl.a. förprövning av stallar är tillräckliga. Skall andra krav ställas måste dessa anges närmare. anför vidare att det inte bör ställas som krav att stallet måste tömmas vid reparationer, ombyggnationer och liknande eftersom olika stallavdelningar kan hållas i drift oberoende av sådana åtgärder.