prop · GH03203 · 1994-01-01 00:00:00 — 93/207/EEG Kommissionens förordning av om definition av innehållet i bilaga 6 till förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel samt om tillämpningsföreskrifter för artikel 5.4 i den förordningen 93/315/EEG Rådets förordning av om fastställande av gemenskapsförfaranden för främmande ämnen i livsmedel 93/1593/EEG Kommissionens förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 3713/92 om uppskjutande, vid import från vissa icke-medlemsländer, av tillämpningen av artikel 11.1 i rådets förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk odling av jordbruksprodukter och uppgift därom på jordbruksprodukter och livsmedel 93/2608/EEG Kommissionens förordning av om ändring av bilagorna 1-3 till rådets förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter om livsmedel 93/C345/03/ EEGKommissionens meddelande omanvändningen av språk vid saluföringav livsmedel efter domen i Peetersmålet 91/C270/2/EEGTolkningsmeddelande frånkommissionen om handelsnamn pålivsmedel 92/675/EEG Kommissionens förordning av om ändring av bilagorna 1 och 3 till rådets förordning (EEG) nr 2377/90 om inrättandet av ett gemensskapsförfarande för att fastställa maximalt tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung 92/762/EEG Kommissionens förordning av om ändring av bilaga 5 till rådets förordning (EEG) nr 2377/90 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa maximalt tillåtna restmängder av veterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung 93/2901/EEG Rådets förordning av den 18 oktober 1993om ändring av bilagorna 1-4 till förordning (EEG) nr 2377/90 ominrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa maximalt tillåtna restmängder av veterinärmedicinskaläkemedel i livsmedel med animalisktursprung 93/3425/EEG Kommissionens förordning av den 14december 1993 om ändring av bilagorna 1 och 2 till rådets förordning (EEG) nr2377/90 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa maximalt tillåtna restmängder avveterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung 93/3426/EG Kommissionens förordning av den 14december 1993 om ändring av bilagorna 3 och 4 till rådets förordning (EEG) nr2377/90 om inrättandet av ett gemenskapsförfarande för att fastställa maximalt tillåtna restmängder avveterinärmedicinska läkemedel i livsmedel med animaliskt ursprung 93/1/EEG Kommissionens direktiv av om ändring av direktiv /535/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om provtagnings- och analysmetoder för gödselmedel (analysmetoder för spårämnen) 93/69/EEG Kommissionens direktiv av om anpassning till teknisk utveckling av rådets direktiv /116/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om gödselmedel 91/3664/EEG Kommissionens förordning av om övergångsbestämmelser för aromatiserande viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter 92/351/EEG Kommissionens förordning av om ändring av den tyska versionen av förordning (EEG) nr 3664/91 om övergångsbestämmelser för aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter 92/1238/EEG Commission Regulation of 8 1992 determining the Community methods applicable in the wine sector for the analysis of neutral alcohol 92/1914/EEG Kommissionens förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 3664/91 om övergångsbestämmelsr för aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter 92/2009/EEG Kommissionens förordning av om gemenskapsmetoder för analys av den jordbruksalkohol som används vid framställning av spritdrycker, aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter 92/3279/EEG Rådets förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 1601/91 om allmänna regler för definition, beskrivning och presentation av aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatisrade drinkar baserade på vinprodukter 92/3280/EEG Rådets förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 1576/89 om allmänna regler för definition, beskrivning och presentation av spritdrycker 92/3458/EEG Kommissionens förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 1014/90 om detaljerade tillämpningsföreskrifter för definitioner, beskrivningar och presentation av spritdrycker 92/3568/EEG Kommissionens förordning av om ändring av förordning (EEG) nr 3664/91 om övergångsbestämmelser för aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter 93/1791/EEG Commission Regulation of amending Regulation (EEC) No 3664/91 laying down transitional measures for aromitized wines, aromitized wine-based drinks and aromitized wine-product cocktails verksamhetsområde omfattar frågor som rör arbetsmarknaden, arbetslivet samt regionalpolitiken. - har rådet antagit elva direktiv inom arbetsmiljöområdet och två direktiv inom det arbetsrättsliga området. Samtliga dessa direktiv, utom ett direktiv /194/EEG, som rör arbetstidsfrågor, omfattas av Gemensamma EES-kommitténs beslut. 11.2 Arbetsmiljö (Bilaga II och XVIII) På produktområdet (Bilaga II) har tre direktiv antagits som har betydelse för svensk arbetsmiljöreglering. Det första är rådets direktiv /44/EEG om ändring av maskindirektivet 89/392/EEG som syftar till att klara ut gränsdragningen mellan maskindirektivet och det av EG föreslagna hissdirektivet, vilket skall gälla för personhissar. Ändringsdirektivet skall införlivas av medlemsstaterna . Det andra är kommissionens direktiv /659/EEG gällande teknisk anpassning av bilaga 1 till rådets direktiv /769/EEG avseende begränsning av försäljning och användning av vissa farliga ämnen och beredningar (asbest). Direktivet innehåller en ändring, som innebär förbud mot försäljning och användning av all asbest, utom krysotil. Direktivet skall ha införlivats (se även avsnitt 15.2.2.2). Det tredje är rådets direktiv /68/EEG rörande EG-märkning som innebär att nya regler för EG-märkning införs i de direktiv som utformats enligt den nya metoden samt för lågspänningsdirektivet. Reglerna skall gälla från med en övergångstid för det nationella införlivandet till (se även avsnitt 13.2.39. På området säkerhet och hälsa i arbetet (bilaga XVIII) har antagits följande direktiv. Rådets direktiv /57/EEG om minimikrav för säkerhet och hälsa vid tillfälliga eller rörliga arbetsplatser (byggplatsdirektivet) omfattar all byggverksamhet, inklusive byggnads-, anläggnings-, schaktnings-, reparations-, rivnings- och underhållsarbete samt monterings- och nedmonteringsarbete. I direktivet regleras arbetsgivares och ensamföretagares skyldigheter. Direktivet innehåller bl.a. regler om samordningsansvar samt krav på att en plan för arbetsmiljöarbetet upprättas för byggplatsen. Direktivet skall vara införlivat i medlemsländerna . I rådets direktiv /91/EEG om minimikrav för att förbättra skyddet för säkerhet och hälsa för arbetstagare i utvinningsindustrin med borrningsverksamhet samt rådets direktiv /104/EEG om minimikrav för att förbättra skyddet för säkerhet och hälsa för arbetstagare i utvinningsindustrin med överjords- och underjordsarbete föreskrivs skyldigheter för arbetsgivaren vad avser bl.a. information till och samråd med arbetstagare och vad avser brandskydd, explosionsrisker, utrymmningsvägar samt kommunikations- och larmsystem. Direktiven ställer, liksom byggplatsdirektivet, krav på upprättande av en plan för att garantera säkerhet och hälsa för arbetstagarna. Direktiven skall vara införlivade i medlemsländerna senast respektive . I rådets direktiv /58/EEG om minimikrav för reglering av varselmärkning/signalering i arbetet upptas allmänna bestämmelser om arbetsgivarens skyldighet att markera riskzoner med varningsskyltar. Specificerade krav på hur denna varningsskyltning skall utföras anges i bilagorna. Direktivet skall vara införlivat i medlemsstaterna . Direktivet ersätter rådets direktiv /576/EEG. En arbetsgrupp inom har sett över behovet av ändringar i lagstiftningen vid ett krav på införlivande av de tillkomna rättsakterna på arbetsmiljöområdet. Arbetsgruppen har i en rapport på arbetsmiljöområdet (Ds 1993:82) lämnat förslag till sådana ändringar i arbetsmiljölagen som krävs för att kunna införliva direktiven i svensk rätt. Förslagen har behandlats i regeringens proposition om ändringar i arbetmiljölagen (prop. 1993/94:186). Enligt rådets direktiv /85/EEG om åtgärder för att förbättra säkerheten och hälsan i arbetet för gravida arbetstagare och för arbetstagare som fött barn eller ammar skall medlemsstaterna tillförsäkra gravida kvinnor minst 14 veckors sammanhängande barnledighet före eller efter förlossningen enligt nationell lagstiftning eller praxis. Av barnledigheten skall minst vara obligatoriska före eller efter förlossningen. Därutöver reglerar direktivet arbetsgivarens ansvar för att utföra en riskvärdering i syfte att undersöka huruvida särskilda risker kan föreligga för berörda kvinnor. I direktivet anges bl.a. att om arbetsgivaren efter en riskvärdering får klart för sig att arbetsmiljön kan innebära risk för hälsa och säkerhet eller risk för skadlig effekt på graviditet eller amning skall arbetsförhållandena ändras så att riskerna elimineras. Om detta inte är möjligt skall omplacering ske. Om inte heller omplacering är möjlig skall kvinnan garanteras betald ledighet för nödvändig tid i enlighet med respektive lands lagstiftning eller praxis. Enligt direktivet skall vidare nattarbete inte heller behöva utföras av de grupper kvinnor som direktivet omfattar om läkare anser att det påverkar hälsa och säkerhet. Omplacering till skall ske. Om detta inte går att genomföra skall kvinnan erbjudas betald ledighet. Slutligen skall också nämnas att direktivet anger att medlemsstaterna skall vidta erforderliga åtgärder för att försäkra att gravida kvinnor har möjlighet att, i enlighet med nationell lagstiftning eller praxis, vara frånvarande från arbetet utan löneavdrag för graviditetsundersökningar om sådana undersökningar måste utföras under arbetstid. Direktivet skall vara införlivat i medlemsländerna . Som framgår av vad som ovan sagts innehåller direktivet bestämmelser av olika karaktär. Det innehåller dels skyddsbestämmelser när det gäller säkerhet och hälsa, dels bestämmelser som rör anställningsavtalet och förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare, dvs. rent arbetsrättsliga bestämmelser. Införlivandet av direktivet berör såvitt gäller skyddsbestämmelserna arbetsmiljölagen och har i denna del behandlats i den ovan nämnda rapporten på arbetsmiljöområdet (Ds 1993:82) och föranleder inte några ändringar i arbetsmiljölagen (prop. 1993/94:186 s. 61-63). När det gäller behovet av lagändringar med anledning av de bestämmelser i direktivet som avser annat än skyddet för säkerhet och hälsa finns anledning att överväga vissa frågor ytterligare. Behovet av översyn gäller bl.a. rätten till obligatorisk ledighet i samband med förlossning, rätten till omplacering samt rätten att vara frånvarande från arbetet utan löneavdrag för graviditetsundersökningar. En särskild utredare har tillkallats för att se över ledighetslagstiftningen (A 1993:01, dir. 1992:98). Utredaren har enligt sina direktiv att se över bl.a. lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. (föräldraledighetslagen). För utredaren gäller de allmänna direktiven att beakta EG-aspekten (dir 1988:43). Inom ramen för utredarens uppdrag faller således att bl.a. överväga vilka konsekvenser som ett krav på införlivande av de nu berörda delarna av direktivet om gravida kvinnor får för den svenska ledighetslagstiftningen. Utredarens arbete beräknas vara avslutat . Sedan arbetsgruppen avlämnat sin rapport har ytterligare tre direktiv antagits. Det första direktivet är ett ändringsdirektiv /88/EEG till direktiv /697/EEG om skydd för arbetstagare mot risker vid exponering för biologiska agenser i arbetet. Direktivet innehåller bl.a. en förteckning över biologiska agenser samt en klassificering av dessa. Direktivet innehåller även vissa rekommendationer som skall gälla i de fall arbetsgivaren är skyldig att erbjuda arbetstagaren vaccination. Ändringsdirektivet skall ha införlivats i medlemsstaterna . Det andra är rådets direktiv /95/EEG om ändring av rådets direktiv /686/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om personlig skyddsutrustning. Direktivet förlänger tiden under vilken personlig skyddsutrustning kan kontrolleras enligt gällande nationella regler till . Ändringsdirektivet anger vidare att motorcykelhjälm och visir inte längre utgör sådan personlig skyddsutrustning som täcks av grunddirektivet. Direktivet skall införlivas av medlemsstaterna senast efter då direktivet antogs. De nu refererade direktiven föranleder inte några ändringar i arbetsmiljölagen. Det tredje direktivet är rådets direktiv /104/EEG om vissa aspekter på organiserandet av arbetstiden. Direktivet antogs av ministerrådet . Direktivet omfattas inte av Gemensamma EES-kommitténs nu aktuella beslut. tillsattes en arbetsgrupp inom med uppgift att analysera direktivet i förhållande till gällande lagstiftning. Uppdraget skall genomföras efter samråd med arbetsmarknadens parter och vara slutfört . Regeringen kommer därefter att ta ställning till hur arbetet bör bedrivas vidare. 11.3 Arbetsrätt (Bilaga XVIII) De arbetsrättsliga direktiven är dels rådets direktiv /533/EEG om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagare om de villkor som gäller i anställningsförhållandet, dels direktiv /56/EEG om ändring av direktivet 75/129/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning rörande kollektiva uppsägningar. Direktivet 91/533/EEG anger bl.a. vilka arbetstagare som omfattas av direktivet, vilken information som skall lämnas till arbetstagaren, hur informationen skall lämnas, särskild informationsskyldighet beträffande utlandsstationerade arbetstagare och vilken information som skall ges vid ändringar i anställningsvillkoren. Direktivet skall vara införlivat i medlemsstaterna . Lagen (1982:80) om anställningsskydd har redan tillförts en 6 a § med anledning av direktivet (SFS 1993:1496, prop. 1993/94:67, bet. 1993/94 AU4). I paragrafen regleras att arbetsgivaren senast efter det att en arbetstagare har börjat arbeta i en anställning skall ge arbetstagaren viss specificerad information. Bestämmelsen trädde i kraft . Bestämmelsen kan frångås genom ett kollektivavtal som slutits eller godkänts av en central arbetstagarorganisation under förutsättning att avtalet inte innebär att mindre förmånliga regler skall tillämpas för arbetstagarna än som följer av direktivet. Såvitt gäller de anställningsförhållanden som rådde när bestämmelsen trädde i kraft skall arbetsgivaren, om arbetstagaren så begär, efter det att arbetsgivaren mottagit en begäran lämna sådan information som avses i 6 a §. Rådets direktiv /129/EEG omfattas av och behandlades i EES-propositionen (prop. 1991/92:170, del III, bilaga 9, s. 27 ff). Genom ändringsdirektivet 92/56/EEG har direktiv /129/EEG tillförts en del detaljföreskrifter rörande i huvudsak informations- och överläggningsskyldigheten. Därutöver har direktivet tillagts en bestämmelse som anger att reglerna om arbetsgivarens skyldigheter enligt direktivet är tillämpliga oavsett om beslut som rör uppsägningarna fattas av arbetsgivaren eller av något företag som har ett bestämmande inflytande över arbetsgivaren (t.ex moderbolaget i en koncern). Direktivet säger uttryckligen att arbetsgivaren inte kan försvara sin underlåtenhet att följa direktivets skyldigheter genom att hänvisa till att företaget med det bestämmande inflytandet inte givit arbetsgivaren den nödvändiga informationen. De svenska lagar som reglerar innehållet i det ursprungliga direktivet och ändringsdirektivet är dels lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL) och dels lagen (1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder (främjandelagen). Vissa bestämmelser om turordning vid uppsägning på grund av arbetsbrist finns i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS). Dessa regler uppfyller de krav som ställs i såväl det ursprungliga direktivet som i ändringsdirektivet. Såvitt avser en arbetsgivare som ingår i en koncern kan denne inte, inför förestående uppsägningar på grund av arbetsbrist, undandra sig sina skyldigheter att förhandla enligt MBL. Sålunda uttalades vid lagens införande att t.ex ledningen för ett dotterföretag inte kan åsidosätta sin förhandlingsskyldighet under hänvisning till att den visserligen fattar de formella besluten men att den verkliga makten ligger hos koncernledningen (prop. 1975/76: 105 s. 353). verksamhetsområde omfattar frågor om kultur, massmedier och invandring. Till departementet hör lagstiftning inom områdena för bl.a. arkiv, kulturmiljövård, förhandsgranskning av filmer och videogram, radio och television. Vidare handläggs lagstiftningsfrågor rörande utlänningars rätt att vistas i , etnisk diskriminering och medborgarskap. betydelse för olika verksamhetsområden har närmare redovisats i prop. 1991/92:170 bil.10. Rådet antog direktivet 93/7/EEG om återlämnande av kulturföremål som olagligen förts bort från en medlemsstats territorium. Direktivet innebär att en möjlighet införs för en stat att i en annan stat begära återlämnande av kulturföremål som olagligt förts ut. Med kulturföremål avses föremål som klassificerats som nationella skatter enligt nationell lagstiftning eller på annat sätt. Vidare skall föremålet tillhöra någon av de föremålskategorier som framgår av en bilaga till direktivet eller vara en integrerad del av offentliga samlingar eller en kyrklig institutions inventarier. Om ett sådant föremål efter förts ut i strid med nationella regler till skydd för kulturarvet eller i strid med en EG-förordning om export av kulturföremål och inte återförts efter blott en tillfällig förflyttning skall talan kunna väckas vid domstol om återbördande av föremålet. Regler om preskription finns. Införlivandet i svensk rätt av direktivet fordrar lagstiftning. Såväl processrättsliga som civilrättsliga frågor aktualiseras. Frågan om införlivandet av direktivet bereds nu inom . En departementspromemoria avses sändas ut på remiss. Regeringen avser att återkomma till med lagförslag i ärendet. innehåller på området för personers rörlighet tre EG-förordningar och tio direktiv som rör frågor om uppehållstillstånd i ett annat avtalsslutande land (se närmare prop. 1991/92:170 bil. 10 s. 7 f). Detta har fordrat såväl ny lagstiftning som nya regeringsförordningar. De EG-rättsakter som utgörs av förordningar har i enlighet med inkorporerats, dvs. införlivats i sin helhet. Direktiven har lett till ändringar i ulänningslagen (1989:529) och i utlänningsförordningen (1989:547). (Se SFS 1992:1163 - 1167 och 1993:764). Av EG-rättsakterna på området är rådets förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen grundläggande. Den innehåller inledningsvis bestämmelser om rätten att söka och ta anställning i ett annat medlemsland. En arbetstagare tillförsäkras även rätten att medföra sin familj. Vidare innehåller förordningen uttryckliga förbud mot diskriminering av arbetstagare från andra medlemsländer i fråga om anställnings-, löne-, skattemässiga samt fackliga och sociala frågor. En stor del av förordningen behandlar frågor om samarbete mellan medlemsstaterna i fråga om arbetsförmedling och om rapportering av arbetsmarknadsuppgifter till kommissionen. Vidare behandlas frågor om upprättande av olika samarbetskommittéer. Förordning (EEG) nr 1612/68 har införlivats med svensk rätt genom inkorporering. Av konstitutionella skäl har vissa delar (artiklarna 1 - 9) inkorporerats genom lag medan återstoden inkorporerats genom regeringsförordning; se lagen (1992:1163) om arbetskraftens fria rörlighet inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) och förordningen (1992:1164) med samma namn. De delar som rör arbetsförmedling och samarbetskommittéer har inkorporerats genom regeringsförordningen. Inom EG har rådet antagit en ny förordning som innebär vissa ändringar av de delar av förordningen (EEG) nr 1612/68 som berör frågor om arbetsförmedling; rådets förordning (EEG) nr 2434/92 om ändring av del II i förordning (EEG) nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen. Denna nya förordning skall införlivas med svensk rätt genom inkorporering. Förordningen behandlar frågor om arbetsförmedling och om skyldighet att lämna uppgifter till övriga medlemsstater om lediga platser. Innehållet i denna förordning är sådant att det av konstitutionella skäl inte fordras lagform för inkorporering. Regeringen avser därför att återkomma med en ny förordning i ämnet. På området för personers rörlighet har tillkommit rådets direktiv /96/EEG av om rätt till bosättning för studerande. Detta direktiv ersätter direktivet 90/366/EEG med samma namn eftersom det sistnämnda direktivet upphävts av av formella skäl. Reglerna i de två direktiven skiljer sig inte åt. Dessa regler har införts i svensk rätt genom förordning (1992:1166) om ändring i utlänningsförordningen (1989:547). De flesta av verksamhetsområden berörs direkt eller indirekt av . Det gäller främst konkurrensområdet och de olika områden som brukar sammanföras under benämningen teknologisk infrastruktur. Vidare berörs programsamarbete inom bl.a. industriell forskning och utveckling, företagsutveckling och turism. Även energisektorn berörs i viss omfattning av . Av de bindande EG-rättsakter som tillagts är det dock endast ett fåtal som berör område. Det gäller några rättsakter som syftar till att underlätta det fria varuutbytet och några som avser konkurrensområdet. 13.2 Tekniska föreskrifter m.m. (bilaga II) 13.2.1 Effektivitetskrav för vissa värmepannor antog ett direktiv om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle (92/42/EEG). Direktivet är utformat enligt den nya metoden med allmänna krav i direktivet som skall fyllas ut med tekniska specifikationer i standarder. I enlighet med direktiv av detta slag krävs EG-märkning av produkterna som visar att de uppfyller de föreskrivna effektivitetskraven och har genomgått i direktivet föreskrivet förfarande för bedömning av överensstämmelse. De produkter som omfattas av direktivet är av sådan beskaffenhet att införlivandet av bestämmelserna lämpligen bör ske inom ramen för byggnadslagstiftningen. I (1987:10) finns dock inga bestämmelser om marknadsföring m.m. som EG:s produktdirektiv kräver. För införlivande av EG:s s.k. byggproduktdirektiv (89/106/EEG) har med anledning härav beslutat om en byggproduktlag (prop. 1992/93:55, bet.1992/93:BoU6, rskr.1992/93:154, SFS 1992:1535), som innehåller bl.a. bemyndiganden som gör det möjligt att införliva direktivets bestämmelser. Plan- och byggutredningen (M 1992:03) har i delbetänkandet Anpassad kontroll av byggande (SOU 1993:94) föreslagit bl.a. att byggproduktlagen ersätts med en ny lag om tekniska egenskapskrav på byggnadsverk, m.m. Lagförslag med anledning av betänkandet har beslutats av regeringen i prop. 1993/94:178 Ändring i , m.m.. Genom den nya lagen ges regeringen möjlighet att genom bemyndigande införliva direktivet om värmepannor. EG:s direktiv om tillnärmning av medlemsstaternas lagar om elektro-magnetisk kompatibilitet (89/336/EEG), som skall tillämpas inom EES, ålägger medlemsländerna att införa lagstiftning om krav på att elektriska och elektroniska apparater skall vara konstruerade så att de inte alstrar elektriska störningar som överstiger en nivå som tillåter radio- och teleutrustning och andra apparater att fungera som avsett. De skall ha en inbyggd tålighet mot sådana störningar. Enligt detta s.k. EMC-direktiv, som är utformat enligt den nya metoden, skall medlemsstaterna ha infört direktivets bestämmelser. EFTA-länderna förutsätts enligt ha infört motsvarande bestämmelser vid ikraftträdande.