prop · GH03203 · 1994-01-01 00:00:00 — efter det att detta direktiv har trätt i kraft skall kommissionen utvärdera genomförandet av det och de resultat som uppnåtts. Denna utvärdering skall ligga till grund för en rapport som skall lämnas till och rådet. Genomförandedirektiven skall ange följande: a) En exakt definition av det apparatslag som avses. b) De mätstandarder och mätmetoder som skall tillämpas för att ta fram den information som avses i artikel 1.1. c) Närmare uppgifter om den tekniska dokumentation som krävs enligt artikel 2.3. d) Utformningen av och innehållet i den märkning som avses i artikel 2. Den skall i största möjliga utsträckning ha ett enhetligt utseende. e) Den plats på apparaten där etiketten skall fästas. Om det är lämpligt, kan det föreskrivas att etiketten skall fästas eller tryckas på förpackningen. f) Innehållet i det informationsblad eller den kompletterande information som avses i artikel 3.2, och, om det behövs, formatet och andra närmare uppgifter. Den information som lämnas på etiketten skall även ingå i informationsbladet. g) Den information som skall lämnas vid sådant saluförande som avses i artikel 5, och det sätt på vilket denna in- formation skall lämnas. Nr L 297/Europeiska gemenskapernas officiella tidning 13. Direktiv /530/EEG skall upphöra att gälla . Direktiv /531/EEG skall betraktas som ett genomförandedirektiv till det här direktivet för elektriska ugnar. Med- lemsstaterna får dock avstå från att ge det obligatorisk verkan intill den dag som kommer att anges i ett reviderat genomför- andedirektiv avseende ugnar som skall antas enligt det förfarande som anges i artikel 10. Medlemsstaterna skall före anta de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv. De skall genast anmäla dessa åtgärder till kommissionen. De skall sätta bestämmelserna i kraft . När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. 15 Miljö- och naturresursdepartementets verksamhetsområde De EG-regler i som faller inom Miljö- och naturresursdepartementets verksamhetsområde finns i avtalets bilaga II om tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering samt i bilaga XX om miljön. I bilaga II finns regler om miljöegenskaper hos varor, bl.a. regler om utsläpp från fordon och om farliga kemikalier. I bilaga XX ingår bl.a. EG-regler om utsläpp från anläggningar och om avfallshantering. Bilagorna innehåller också särskilda övergångsbestämmelser när det gäller EFTA-staternas tillämpning av vissa av EG:s rättsakter. Viktiga sådana övergångsbestämmelser finns på bilavgasområdet och kemikalieområdet. Bakgrunden till bestämmelserna är EFTA-staternas vilja att behålla sina existerande strängare miljöskyddsregler. 1991/92:170 bilaga 13 har lämnats en redogörelse för de regler i som särskilt berör miljöområdet och för innehållet i de EG-rättsakter som ingår i det ursprungliga avtalet. Där redogörs också för innehållet i de särskilda övergångsbestämmelserna. har vidare beslutat (prop. 1992/93:60, bet. 1992/93:JoU10, rskr. 1992/93:139) om de lagändringar som krävs för att införliva rättsakterna i den svenska lagstiftningen. Genom det beslut om ändring i bilagorna som fattats av kommer ett antal nya direktiv och förordningar på miljöområdet att läggas till avtalet. Flertalet av de nya rättsakterna innebär ändringar i direktiv eller förordningar som redan ingår i avtalet och som omfattas av de särskilda övergångslösningarna. I dessa fall uppstår inga direkta konsekvenser för den svenska lagstiftningen. Inte heller i övrigt krävs några lagändringar för att införliva de nya rättsakterna med den svenska lagstiftningen. Förordningar eller myndighetsföreskrifter krävs dock. I det följande lämnas en översiktlig redogörelse för de nya rättsakterna och görs en bedömning av vilka författnings- ändringar som behövs. Den nya förordningen (EEG) nr 880/92 om miljömärkning behandlas i avsnitt 14.3. En redogörelse för förordningen (EEG) nr 1836/739 om frivilligt deltagande av företag i industrisektorn i ett gemenskapsprogram för miljöstyrning och miljörevision har lämnats i prop. 1993/94:111 om genomförandet av om miljö och utveckling. Frågan om vilka åtgärder som bör vidtas i anledning av förordningen bereds inom . Förordningen skall tillämpas av medlemsstaterna . 15.2 Tekniska föreskrifter på miljöområdet (bilaga II till ) 15.2.1 Utsläpp från motordrivna fordon I bilaga II ingår om avgasutsläpp från motordrivna fordon i direktiven /220/EEG, 72/306/EEG och 88/77/EEG. Enligt en särskild övergångsbestämmelse i bilagan får fortsätta att tillämpa sin nationella lagstiftning fram till . Efter denna tidpunkt får vi fortsätta att tillämpa den nationella lagstiftningen, men skall tillåta fri cirkulation av bilar som uppfyller kraven enligt . Innehållet i rättsakterna och konsekvenserna av övergångsbestämmelsen har behandlats i prop. 1991/92:170. Genom tilläggsavtalet har övergångsbestämmelsen kompletterats när det gäller EFTA-staternas användning av ekonomiska styrmedel för att stödja introduktionen av nya bilar med mycket låga utsläpp. Sådana styrmedel får inte snedvrida konkurrensen inom EES. Vidare sägs att styrmedlen inte får hindra fri cirkulation, att de måste tillämpas för alla fordon som säljs i EFTA-staten och att de inte med avseende på storlek och tillämpningsområde får utformas som statsstöd som snedvrider handeln. skall underrättas om planer på att införa eller ändra regler om sådana styrmedel. Kompletteringen infördes på förslag från EG. Att kompletteringen ansågs nödvändig bekräftar den slutsats som redovisades i prop. 1991/92:170, nämligen att i sig inte innehåller några särskilda begränsningar i vår rätt att tillämpa det nuvarande svenska miljöklassystemet med differentierad försäljningsskatt för nya bilar och att de särskilda regler om skatteförmåner som finns i direktiven inte gäller inom EES. Genom tillägget till övergångsregeln understryks att ekonomiska styrmedel inte får utformas på ett sätt som stör handeln inom EES. Ett exempel på en sådan utformning skulle exempelvis kunna vara en skatteförmån till fordon som uppfyller stränga utsläppskrav enligt amerikanska normer men inte till fordon som uppfyller EG-normer på motsvarande kravnivå. Mot bakgrund av den svenska målsättningen att anpassa våra regler till strängare EG-krav så snart sådana föreligger är detta dock i praktiken inte någon begränsning. När det gäller storleken på den skatteförmån som lämnas för fordon med låga utsläpp är det av särskilt intresse att EG:s miljöministrar beslöt att ändra den princip som gällt för sådana förmåner. har reglerna i EG inneburit att värdet av förmånen skall vara väsentligt lägre än kostnaden för den tillkommande reningsutrustningen. Miljöministrarnas beslut om en s.k. gemensam position om nya avgaskrav för personbilar innebär att ordet "väsentligt" skall tas bort ur dessa regler. Därigenom bortfaller en viktig skillnad mellan och det svenska miljöklassystemet. Sammanfattningsvis medför tillägget inte att det finns skäl att göra en annan bedömning beträffande möjligheten att använda eko- nomiska styrmedel på detta område än vad som redovisades i prop. 1991/92:170. I tilläggsavtalet ingår två rättsakter med ändringar i . De nya rättsakterna omfattas av samma övergångsbestämmelse (med det tillägg som redovisats). Den bedömning av behovet av ändringar i de svenska reglerna som redovisas i den nyssnämnda propositionen kvarstår därför oförändrad. Direktiv /59/EEG ändrar direktiv /220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftföroreningar genom avgaser från motorfordon. Genom ändringen införs nya avgaskrav för lätta lastbilar och bussar med en totalvikt över . Kravnivåerna motsvarar i huvudsak de svenska avgaskrav som gäller års modeller för de aktuella fordonstyperna. För vissa kategorier av fordon är kraven något lindrigare. Reglerna träder i kraft inom EG med början . Fram till i fråga om typgodkännande och i fråga om ibruktagande gäller dock lindrigare gränsvärden för dieseldrivna fordon. Direktiv /542/EEG ändrar direktiv /77/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot utsläpp av gasformiga föroreningar från dieselmotorer som används i fordon. Genom ändringen införs gemensamma nya avgaskrav för motorer till tunga fordon. Kraven motsvarar de svenska avgaskrav som enligt bilavgasförordningen (1991:1481) gäller för miljöklass 3 års modeller, utom i fråga om motorer på högst 85 kW, där ett lindrigare gränsvärde för partikelutsläpp tillämpas. Liksom för övriga direktiv på bilavgasområdet gäller att bestämmelser om tillverkarens ansvar för reningsutrustningens hållbarhet saknas. Vidare införs genom direktiv /542/EEG en andra uppsättning gränsvärden, som införs och som överensstämmer med de gränsvärden som enligt de svenska bestämmelserna tillämpas för tunga fordon i miljöklass 1 och 2. Klassificering, förpackning och märkning om klassificering, förpackning och märkning av kemikalier finns i direktiv /548/EEG i fråga om kemiska ämnen och i direktiv /379/EEG i fråga om beredningar (preparat). Dessa direktiv ingår i bilaga II. Enligt en särskild bestämmelse i bilagan gäller som målsättning att reglerna skall tillämpas från . Ett samarbete i syfte att lösa återstående problem har påbörjats vid undertecknandet av avtalet. Även efter finns det således möjligheter för en EFTA-stat att tillämpa egna regler, om EG-bestämmelserna bedöms vara otillräckliga. Skillnader kvarstår alltjämt mellan EG-reglerna och de svenska bestämmelserna, främst genom att vi tillämpar en fjärde farlighetsklass vid klassificering och märkning som inte har någon motsvarighet hos EG. I förhandlingarna om ett medlemskap i har fått en fyraårig övergångsperiod när det gäller tillämpningen av dessa regler som EU förbinder sig att se över bestämmelserna, bl.a. i fråga om ämnen som i hänförs till den fjärde farlighetsklassen. Övergångsregeln i är tillämplig även på de tillkommande rättsakterna, som innehåller ändringar i direktiven /548/EEG och 88/379/EEG. Författningsändringar krävs därför inte till följd av de nya akterna. innebär utvecklingen inom EG och införandet av nya svenska föreskrifter på myndighetsnivå att problemområdena blir färre och skillnaderna mellan regelsystemen allt mindre. En viktig utveckling av EG-reglerna finns i rådets direktiv /32/EEG om ändring för sjunde gången i direktiv /548/EEG. Den ändringen innebär bl.a. att dokumentationskraven vid anmälan av nya ämnen skärps väsentligt. Kommissionens direktiv /67/EEG om principer för bedömning av risker för människor och miljön med ämnen som anmälts enligt rådets direktiv /548/EEG omfattas av samma övergångsregel. Direktivet fastslår enhetliga principer för den riskbedömning som skall göras av den som anmäler nya ämnen enligt direktiv /548/EEG. I övrigt innebär de ändringar i direktiv /548/EEG som ingår i tilläggsavtalet anpassningar till den tekniska utvecklingen. Sådana ändringar beslutas normalt av kommissionen enligt ett särskilt förfarande. är det fråga om ändringar i eller tillägg till den förteckning över ämnen som finns i bilaga 1 till direktivet. Följande ändringar är av detta slag: 91/410/EEG, 91/632/EEG, 92/37/EEG, 92/69/EEG, 93/21/EEG, 93/72/EEG, 93/90/EEG, 93/101/EEG och 93/105/EEG. I direktivet 88/379/EEG har ändringar av samma slag gjorts genom direktiven /18/EEG och 93/112/EEG. Kommissionens direktiv /442/EEG om farliga preparat vilkas förpackningar måste vara försedda med barnsäkra förslutningsanordningar anknyter till direktivet 88/379/EEG. Direktiv /442/EEG skall dock tillämpas utan någon övergångsregel. Enligt direktivet skall beredningar som säljs till allmänheten vara barnsäkert förpackade, om de innehåller metanol eller diklormetan i vissa koncentrationer eller vätskor med alifatiska eller aromatiska kolväten. I gäller motsvarande regler enligt Kemikalieinspektionens föreskrifter (KIFS 1987:4, ändrad genom KIFS 1992:4), som utfärdats med stöd av bemyndigande i förordningen (1985:835) om kemiska produkter. Allmänna regler om begränsningar av användning och utsläppande på marknaden av farliga ämnen och beredningar Regler om begränsningar i saluförande och användning av vissa farliga kemikalier finns i direktivet 76/769/EEG, som ändrats och kompletterats ett stort antal gånger. Enligt övergångsbestämmelserna till har EFTA-staterna rätt att begränsa tillträde till sina marknader i enlighet med de för avtalets ikraftträdande existerande nationella bestämmelserna om bl.a. asbestföreningar. I tilläggsavtalet ingår kommissionens direktiv /659/EEG, som ändrar direktiv /769/EEG och skärper direktivets regler om begränsningar i fråga om asbestföreningar. De nya reglerna omfattas av samma övergångsbestämmelse som de tidigare. Bestämmelser om förbud mot hantering av asbest i arbetslivet har funnits i . För vissa undatagsfall har det föreskrivits om särskilda villkor för hanteringen. Bestämmelser om asbest finns numera dels i förordningen om förbud mot asbesthaltiga friktionsbelägg i fordon (1986:683), dels i Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter om asbest (AFS 1992:2). Arbetarskydsstyrelsen gör en översyn av föreskrifterna om asbest. Kommissionens direktiv /86/EEG om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv /157/EEG om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen innehåller enhetliga regler om märkning av miljöfarliga batterier och ackumulatorer. Märkningen skall ange vilken tungmetall som ingår och omfatta en symbol som visar att insamling skall ske separat. Direktivets krav medför att vissa kompletteringar bör göras i de svenska reglerna i förordningen (1989:974) om miljöfarliga batterier. Rådets direktiv /414/EEG om att släppa ut växtskyddsmedel på marknaden syftar till att införa ett enhetligt förfarande inom gemenskapen för godkännande av växtskyddsmedel. Med växtskyddsmedel avses produkter som används för att skydda växter mot skadliga organismer, påverka växter genom att t.ex. reglera tillväxten, konservera växter samt också förstöra oönskade växter eller växtdelar. Enligt direktivet skall det upprättas en förteckning över verksamma ämnen som får ingå i godkända växtskyddsmedel. Vidare skall enhetliga principer för bedömningen av medlen utarbetas och beslutas av rådet. Förslag till sådana principer har lagts fram av kommissionen. Det beräknas ta mycket , , innan man har gått igenom de ämnen som kan komma i fråga för att tas upp i förteckningen. Om en medlemsstat har godkänt ett växtskyddsmedel enligt direktivets regler får övriga medlemsstater i princip inte vägra att också godkänna medlet. Detta förutsätter dock att beslut har fattats om de gemensamma principerna för godkännande och att medlet bara innehåller ämnen som tagits upp i förteckningen. Skillnader mellan staterna i fråga om yttre förutsättningar kan vidare medföra att olika bedömningar av ett medel anses godtagbara. Sådana skillnader kan avse jordbruks- växtskydds- och miljöförhållanden (däribland klimatförhållanden). Om en medlemsstat inte anser sig kunna godkänna ett medel som godkänts i en annan medlemsstat, kan tvisten i sista hand lösas genom ett beslut i en särskild kommitté. Godkännanden får inte avse än . I tilläggsavtalet ingår också kommissionens direktiv /71/EEG, som innehåller tekniska kompletteringar till direktiv /414/EEG samt direktivet 90/335/EEG med ändringar i det äldre direktivet om växtskyddsmedel (79/117/EEG). Förhållandet till svensk lagstiftning Den svenska lagstiftningen på området finns i lagen (1985:426) om kemiska produkter, förordningen (1985:835) om kemiska produkter och förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel. Liksom för direktivet 79/117/EEG, som redan ingår i , gäller enligt en särskild övergångsregel att får begränsa tillträdet till sin marknad enligt kraven i de nationella bestämmelser som tillämpas då beslut fattas av . Det svenska systemet med individuell prövning av bekämpningsmedel behöver således inte ändras till följd av och det finns ingen skyldighet att i godta bekämpningsmedel som godkänts enligt direktivet. Mot den bakgrunden och med hänsyn till att beslut ännu inte fattats om att ta upp ämnen i den nyssnämnda förteckningen i bilaga 1 till direktivet, finns det inte skäl att vidta några åtgärder med anledning av direktiv /414/EEG. Det finns skäl att överväga frågan på nytt när direktivet tillämpats och en praxis utbildats inom EU. Detsamma gäller för de två direktiv (93/71/EEG och 90/335/EEG) som ändrar och kompletterar grunddirektiven. Eventuella ändringar i reglerna om bekämpningsmedel kräver inte medverkan. Ämnen som bryter ned ozonskiktet I tilläggsavtalet ingår rådets förordning (EEG) nr 3952/92, med ändringar i reglerna i rådets förordning (EEG) nr 594/91 om ämnen som bryter ned ozonskiktet. Den senare ingår redan i . Ändringen omfattas av samma övergångsregel som grundförordningen. Någon ändring av de svenska bestämmelserna krävs därför inte. Export och import av vissa farliga kemikalier Rådets förordning (EEG) nr 2455/92 om export och import av vissa farliga kemikalier innehåller regler om ett informationssystem vid export till eller import från tredje land av vissa farliga kemikalier som är förbjudna eller omfattas av stränga restriktioner. Bestämmelserna har sin bakgrund i det system för förhandsgodkännande sedan information lämnats (prior informed consent, PIC) som utarbetats av och och . Syftet är främst att underlätta för utvecklingsländerna att ta ställning till om de skall godta importen av vissa särskilt farliga kemikalier. Enligt förordningen gäller att den som till ett visst tredje land vill exportera en kemikalie som omfattas av förordningen skall göra en anmälan till den ansvariga myndigheten, som skall ombesörja att anmälan görs till destinationslandet och att kommissionen underrättas. Vid påföljande export av samma kemikalie till samma land behöver i stället bara ett referensnummer anges, vilket tilldelas av kommissionen. Av anmälan skall bl.a. framgå vilka restriktioner som gäller inom gemenskapen för användningen av kemikalien och vilka försiktighetsåtgärder som behöver vidtas. De krav på förpackning och märkning som tillämpas inom gemenskapen. skall gälla även för den exporterade kemikalien Kommissionen har särskilda uppgifter när det gäller kontakten med de myndigheter som hanterar den internationella samordningen av PIC-systemet. Kommissionen beslutar också om import till gemenskapen av en viss kemikalie skall vägras, tillåtas eller förenas med villkor. Förhållandet till svensk lagstiftning Enligt 11 § lagen (1985:426) om kemiska produkter får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer föreskriva om att tillståndsplikt eller annat särskilt villkor skall gälla för hantering, import och export av kemiska produkter. Närmare föreskrifter om tillstånd m.m. finns i 17-25 §§ förordningen om kemiska produkter. Föreskrifter om uppgiftslämnande kan meddelas med stöd av 9 § lagen. I fall där lagstiftningen om kemiska produkter inte är tillämplig kan regeringen meddela föreskrifter om utförsel enligt lagen (1975:85) med bemyndigande att meddela föreskrifter om in- och utförsel av varor. De uppgifter som ankommer på den ansvariga myndigheten enligt förordningen bör i fullgöras av Kemikalieinspektionen. Detta bör framgå av förordningen om kemiska produkter. Publiceringen av EG-förordningen sker lämpligen i inspektionens författningssamling. Rådets direktiv /12/EEG om svavelhalten i vissa flytande bränslen ersätter det tidigare direktivet 75/716/EEG, som ingår i och som har behandlats i prop. 1991/92:170 bilaga 13. I det nya direktivet har gränsvärdena för högsta svavelhalt i tunn eldningsolja och dieselbrännolja skärpts, så att halten i dieselbränsle högst får uppgå till 0,2 viktprocent från och till 0,05 viktprocent från . Det nya direktivet skall i motsats till det tidigare även gälla oljor som används i sjöfarten. Kommissionen skall enligt direktivet lämna förslag till rådet om ett andra steg med strängare gränsvärden, som skall gälla och även innefatta nya gränsvärden för flygfotogen. Direktivet träder i kraft . Förhållandet till svensk lagstiftning De svenska reglerna finns i lagen (1976:1054) om svavelhaltigt bränsle och förordningen (1976:1055) om svavelhaltigt bränsle. Enligt 5 § förordningen om svavelhaltigt bränsle gäller från att svavelhalten i tunn eldningsolja och dieselbrännolja inte får överstiga 0,2 viktprocent. På grund av det nya EG-direktivet bör bestämmelserna i 5 § förordningen utvidgas till att gälla även oljor som används för fartygsdrift. I övrigt krävs inte några omedelbara förändringar i de svenska reglerna. Det svenska systemet med en miljöklassindelning av oljor vid beskattningen medför att av det dieselbränsle som säljs i innehåller mindre svavel än 0,05 viktprocent. 15.3 Miljöbilagan till (bilaga XX) Rådets direktiv /676/EEG om skydd av vatten mot förorening orsakad av nitrater som härrör från jordbruket innehåller regler som syftar till att minska den vattenförorening som orsakas av nitrater och som sammanhänger med användningen av gödselmedel i jordbruket. Enligt direktivet skall medlemsstaterna efter ikraftträdandet avgränsa de områden som anses som känsliga för sådan förorening. Kriterier för urvalet av känsliga områden anges i bilaga 1 och innefattar bl.a. att nitrathalten i grundvatten kan komma att överstiga /l eller gränsvärden i EG:s direktiv om dricksvatten (75/440/EEG) om åtgärder inte vidtas. Vidare skall utarbetas riktlinjer för att begränsa nitratutsläppen från jordbruket, vilka skall tillämpas på frivillig basis. Medlemsstaterna skall härefter utarbeta åtgärdsprogram för de känsliga områdena, som skall genomföras . Dessa program skall innefatta åtgärder som anges i bilaga 3 i direktivet, bl.a. regler om begränsningar av spridningen av vissa typer av gödselmedel och om lagring av stallgödsel. Åtgärderna skall medföra att spridningen av stallgödsel inte medför en kvävetillförsel som överstiger kväve per hektar (eller ). Medlemsstaterna skall övervaka vattenkvaliteten med avseende på nitrater enligt särskilda regler. Direktivet träder i kraft inom gemenskapen . Förhållandet till svensk lagstiftning Enligt 6 b § lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark (skötsellagen) får regeringen eller en myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter om begränsningar av antalet djur i ett jordbruk, försiktighetsmått för gödselhanteringen samt växtodlingen. Bestämmelser har meddelats i förordningen (1979:426) om skötsel av jordbruksmark och i föreskrifter från . Bestämmelserna omfattar spridningsrestriktioner i de södra delarna av landet, krav på viss lagringskapacitet för gödsel, krav på höst- och vinterbevuxen mark i vissa delar av samt föreskrifter om djurtäthet. Andra åtgärder som vidtagits är rådgivning om behovsanpassad växtodlings- och göds- lingsplanering, höjda miljöavgifter på handelsgödsel samt resurser för försök och utveckling rörande metoder för att minska jordbrukets växtnäringsläckage. Särskilda regler gäller för , som av regeringen förklarats som miljöskyddsområde enligt 8 a § miljöskyddslagen (1969:387). De åtgärder som vidtagits i ligger väl i linje med vad som föreskrivs i EG-direktivet. De gränsvärden för kvävehalten i grundvatten och för kvävetillförsel genom stallgödsel som anges i direktivet kräver inga särskilda åtgärder för svenskt vidkommande. När det gäller övervakning och mätning av kvävehalter finns inom både det nationella och de regionala miljöövervakningsprogrammen undersökningar som syftar till att belysa nitrathalterna i yt- och grundvatten. Något behov av att ändra de svenska be- stämmelserna föreligger inte.