prop · GH03147 · 1994-01-01 00:00:00 — Utvärderingen visar att just kombinationen av åtgärder som vidtagits varit effektiv och att ett fortsatt arbete med dessa frågor bör bygga på den redan utmejslade modellen, om än med en något klarare inriktning. Forskarna bedömer att etappmålet kvinnor i dessa organ kommer att bli betydligt svårare att uppnå. Utvärderingen av projektverksamheten för ökad kvinnorepresentation presenterades vid en konferens , där även det 30-tal organi- sationer som ingår i deltog. En viktig fråga var hur man skulle arbeta vidare inom partier, fackliga och andra intresseorganisationer för att få en jämn könsfördelning . En infallsvinkel var att män nu i ökad utsträckning måste vara beredda att lämna plats åt kvinnor om nästa mål, en kvinnorepresentation om i de statliga styrelserna, skall uppnås . Det sistnämnda ansågs nödvändigt mot bakgrund av att kvinnors villkor har kunnat förbättras utan att männens villkor därmed försämrats, bl.a. genom en expansion av det offentliga utrymmet, medan en expansion i betydelsen fler eller större politiska församlingar eller en utökad offentlig sektor i nuvarande situation inte är aktuell. Utländska erfarenheter, bl.a. från , visar att det är betydligt lättare att nå kvinnor i både politiska och andra organ, än 40 eller 50 pro- cent. Arbetet med att öka kvinnorepresentationen i de statliga styrelserna och kommittéerna från är därför av utomordentligt stor betydelse. Det är regeringens avsikt att med kraft driva dessa frågor. Den nuvarande kombinationen av åtgärder har visat sig vara ett verksamt medel för att åstadkomma resultat. Projektverksamhet, i form av stöd till projekt som har till syfte att ta fram modeller och metoder för att öka takten i detta arbete, bör därför även fortsättningsvis spela en viktig roll. Inte minst är det angeläget att sådana projekt syftar till att öka de unga kvinnornas deltagande i be- slutsfattande organ. För projektverksamhet i syfte att öka kvinnors andel i statliga styrelser och kommittéer samt andra beslutande församlingar föreslår regeringen i avsnitt 12 att tillförs femte huvudtitelns reservationsanslag G 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder för /95. Myndigheternas ansvar både när det gäller fördelningen av kvinnor och män på olika uppdrag och när det gäller kvinnor och män på chefsnivå bör förtydligas. Regeringen har därför för avsikt att skärpa förordningen (1984:803) om jämställdhet i statlig verksamhet. Regeringen kommer också i fortsättningen att uppmana dem som lämnar förslag till namn för uppdrag i statliga styrelser och kommittéer att nämna två namn, en kvinna och en man. De som inte hörsammar regeringens önskemål i detta avseende kan riskera att gå miste om erbjudandet om en plats i det aktuella organet. Enligt vår mening finns det anledning att i högre grad än arbeta med kvinnorepresentationsfrågorna på det regionala och kommunala planet. Det kan här erinras om att i sitt slutbetänkande Lokal demokrati i utveckling (SOU 1993:90) för fram synpunkten att en god representativitet har ett värde i sig och att den också främjar andra centrala värden som bättre kontakter med väljarna, bättre överensstämmelse i åsikter mellan väljarna och de valda samt ökad jämställdhet. visar utredningen att kvinnor är klart underrepresenterade i olika kommunala organ. I detta sammanhang kan regler som rör rätt till ledighet för vård av barn samt ersättning för förlorad arbetsförtjänst ha betydelse. Regeringen kommer att behandla dessa frågor vidare i samband med beredningen av Lokaldemokrati- utredningens slutbetänkande. I princip bör samma mål för kvinnorepresentationen gälla på det kommunala området som på det statliga. Det finns således anledning att dessa frågor i ökad utsträckning uppmärksammas på det kommunala planet. Inte minst gäller det i fråga om kvinnorepresentationen i de kommunala nämnderna. 5.3 Kvinnor i chefsbefattningar Regeringens bedömning: En särskild satsning bör göras för att stimulera utvecklingen mot en jämn könsfördelning på chefsnivå i arbetslivet. För att i samverkan med näringslivet etablera en näringslivsakademi för kunskapsspridning, opinionsbildning och förändringsarbete i syfte att öka andelen kvinnor i chefsbefattningar föreslås tillföras femte huvudtitelns reservationsanslag G 2. Särskilda jämställdhetsåtgärder för /95. Som stöd för de statliga myndigheterna i deras arbete inom detta område kommer och Statens förnyelsefond att genomföra vissa insatser. Skälen för regeringens bedömning: En jämn könsfördelning på olika nivåer i arbetslivet är en viktig demokrati- och maktfråga. För att få en balanserad samhällsutveckling som tar hänsyn till både kvinnors och mäns värderingar är det viktigt att båda könen finns representerade inom alla samhällsområden och på alla beslutsnivåer. En jämn könsfördelning på chefsnivå är dessutom en resurs- och kvalitetsfråga. De arbetsplatser som tar till vara och utvecklar även kvinnors kompetens har större möjligheter att öka sin effektivitet och sin lönsamhet. Utvecklingen inom detta område har gått långsamt. Av studien är chef som () genomförde på regeringens uppdrag framgår att var av cheferna inom den privata sektorn kvinnor. Motsvarande siffra för den offentliga sektorn var . Dessa andelar skall ses i relation till att av dem som då arbetade i den privata sektorn och av dem som arbetade i den offentliga sektorn var kvinnor. Privat sektor Med anledning av den låga andelen kvinnor i chefsbefattningar inom näringslivet tillkallade regeringen en särskild utredare med uppgift att undersöka möjligheter till en jämnare könsfördelning på denna nivå. Syftet var att samla erfarenheterna från senare års utvecklingsarbete och forskning och låta dem ligga till grund för en bedömning av fortsatta insatser. Arbetet skulle utmynna i ett kunskapsunderlag att användas både för opinionsbildning och praktiskt förändringsarbete. Utredningen, som slutfört sitt arbete , har haft en referens- grupp med ledamöter från några av landets större företag knuten till sig. Bland annat har en kartläggning gjorts av chefssituationen vid 450 företag. Ett antal företagsledare, chefsrekryterare m.fl. har intervjuats. Utredningen visar i sitt betänkande Mäns föreställningar om kvinnor och chefskap (SOU 1994:3) att det trots en mörk bild av situationen i stort också finns en vilja till förändring. Ett antal företag har personal, i vissa fall på heltid, som särskilt arbetar med att pröva, utveckla och sprida idéer om hur kvinnornas antal bland cheferna kan öka. Några av dessa aktörer har intervjuats om sina erfarenheter. De är överens om att resultat går att uppnå. Det går att öka antalet kvinnor i chefsbefattningar, att öka kvinnors synlighet i organisationer och att få en ökad medvetenhet hos kvinnor. Intresset för frågan kan väckas bland män och det går att förändra synsätt inom organisationer. De dominerande metoderna för förändring är chefsutbildning och chefsutveckling för kvinnor, mentorsprogram, nätverk, påverkan på befintlig chefsutbildning, förändrade rutiner vid rekryteringar, projektarbeten samt en rad olika sätt att integrera dessa satsningar i organisationen. De intervjuade aktörerna ser processen både som en kompetensfråga och som en maktfråga. Som alltid vid förändringsarbete är den högsta ledningens aktiva stöd en nödvändig förutsättning. Utredningen understryker vikten av att betrakta området som ett kun- skapsområde. Organisationer uppfattas som könsneutrala, men är strukturerade av och för män. Män har tolkningsföreträde då det gäller att beskriva vad chefskap och ledarskap innebär. Mäns föreställningar om att kvinnor inte passar in i den bild som männen har skapat är enligt utredningen det mest påtagliga hindret för en snabbare utveckling mot fler kvinnor i chefsbefattningar. Få män på ledningsnivå i näringslivet har egna erfarenheter av att samarbeta med kvinnor på jämställd nivå, vilket lämnar spelrummet fritt för felaktiga föreställningar om kvinnor i chefsrollen. Manliga företagsledare med erfarenhet av samarbete med kvinnor på ledningsnivå visar sig ha en betydligt öppnare inställning. Vidare framgår av de redovisade intervjuerna att manliga och kvinnliga företagsledare har skilda uppfattningar om varför kvinnor i ledande befattningar är så få och om det finns skäl att ändra på detta. Kvinnorna ser bristen på kvinnor som en kompetens- och lönsamhetsförlust för företaget. Männen ser det oftare som ett kvinnoproblem. Kvinnorna ser sig själva och andra kvinnor som kompetenta. Männen ser kvinnor som bristfälliga i olika avseenden och tar upp barn och familj som ett avgörande hinder - för kvinnor. Kvinnorna framhåller helt andra typer av hinder, framför allt att kvinnor och män inte arbetar på lika villkor i karriären. En vanlig föreställning bland manliga företagsledare är att kvinnor inte vill bli chefer, en uppfattning som inte alls delas av de kvinnliga företagsledarna. Intervjuerna visar på stora kunskapsbrister bland ledande män när det gäller könsperspektiv på organisationsfrågor och på att en dialog mellan kvinnor och män saknas. Kunskap bedöms av utredningen som nyckelordet för förändring. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att medel avsätts för att stimulera fler initiativ inom näringslivet genom att ett antal företagsledare med intresse för frågan inbjuds att ingå i en näringslivsakademi med uppgift att verka för kunskapsspridning, opinionsbildning och fortsatt förändringsarbete. Akademins verksamhet föreslås bli utformad i samverkan och samfinansiering med näringslivet och knytas till lämpligt organ som verkar för eller har intresse av organisations- och ledarskapsfrågor. bedöms verksamheten kunna bli självfinansierande genom seminarieavgifter. Regeringen delar utredningens uppfattning att kunskap och tillgången till egna erfarenheter av samverkan mellan kvinnor och män på ledningsnivå är viktiga inslag för att uppnå ett förändrat synsätt på ledarskapsfrågorna. Utredningen visar att förutsättningar för sådana förändringar finns, men att ett målinriktat arbete som tar vara på vunna erfarenheter och som drivs på av näringslivets egna företrädare är nödvändigt för att påskynda utvecklingen. Ett sådant arbete kan naturligtvis ske i olika former, vilket den hittillsvarande utvecklingen - om än i blygsam skala - visat prov på. En samlande instans som åtar sig uppgiften att förmedla kunskaper, insikter och argument för förändring skulle kunna vara ett komplement som skapar förutsättningar för ett bredare genomslag. Utredningens förslag att i en näringslivsakademi engagera företagsledare som öppet tagit ställning för vikten av ett mer jämställt arbetsliv förtjänar därför att prövas. Formerna för samverkan med näringslivet i denna fråga bereds . Som stöd under ett uppbyggnadsskede föreslås i avsnitt 12 att medel tillförs femte huvudtitelns reservationsanslag G 2. Offentlig sektor Även om andelen kvinnor bland cheferna är högre inom offentlig än privat sektor är siffran låg i förhållande till andelen anställda kvinnor inom området. En fortsatt utveckling måste därför ske också inom landsting, kommuner och statlig verksamhet. har på sin kongress markerat vikten av att landstingen i sina chefsförsörjningsplaner aktualiserar hur rekrytering av kvinnor till chefsposter kan underlättas. Konkret kommer detta till uttryck i många av landstingens jämställdhetsplaner. Förbundet har också inlett ett flerårigt forskningsprogram om ledarskap i politiskt styrda organisationer, där frågeställningar om kvinnors ledarskap ingår som ett av tre delområden. Inom landsting och kommuner pågår ett partsgemensamt samverkansprojekt för att utforma förslag till en gemensam syn på jämställdhetsarbetet. Ett bland flera teman rör kvinna-man-chef-ledarskapets betydelse. Inom den statliga sektorn planerar () vissa insatser som stöd för myndigheterna i deras arbete med att öka andelen kvinnor bland cheferna. Av en enkät som SAV genomförde framgår att ungefär hälften av de drygt 220 svarande centrala myndigheterna är intresserade av att SAV engagerar sig i frågan. Härutöver finns myndigheter som driver egna rekryterings- och utvecklingsprogram för kvinnor, en del av dem med erfarenhet. Av enkäten framgår att andelen kvinnliga chefer hos de svarande myndigheterna var bland de högre cheferna, bland mellancheferna och bland övriga chefer. Bland de av regeringen tillsatta myndighetscheferna är kvinnor. Andelen kvinnor bland de nyrekryterade cheferna har varit . Denna ökning är ett steg i rätt riktning, men den är inte tillräcklig. Regeringen ser det som en fortlöpande och angelägen uppgift att ta till vara den kompetens och erfarenhet som kvinnorna representerar, inte minst genom tillsättningar på verkschefsnivå. I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 17) pekar regeringen på att utvecklingen har lett till att ett mycket stort ansvar lagts på myndighetschefen och att rekryterings- och chefsutvecklingsfrågorna på denna nivå måste ägnas mycket stor omsorg från regeringens sida. I detta ingår också att bevaka jämställdhetsaspekten och att i rekryteringsprocessen aktivt undersöka möjligheterna att finna kvinnliga kandidater för chefsuppgiften. Rekrytering bör kunna ske såväl från statsförvaltningen som från näringslivet. Inom ramen för regeringens chefsutvecklingsprogram bedrivs ett omfattande utvecklingsarbete för myndighetschefer. I de olika chefsseminarier som anordnar deltar allt fler kvinnliga chefer. Detta bidrar till att jämställdhetsfrågorna på ett naturligt sätt hålls levande inom chefs- försörjningsprogrammet. Regeringen avser att ägna dessa frågor fortsatt hög uppmärksamhet och verka för att andelen kvinnor som chefer för statliga myndigheter fortsätter att öka. Statens förnyelsefond stödjer projekt där syftet är att utveckla och effektivisera statliga myndigheters verksamhet. Fonden tar också själv initiativ till utvecklings- och försöksverksamhet inom utvecklingsområden av strategisk betydelse för statsförvaltningen. Jämställdhet är ett av de områden som fonden prioriterar . Att öka jämställdheten inom myndigheterna genom förändring av arbetsorganisation, ansvarsfördelning, yrkesroller och kvinnors möjlighet att få ledande befattningar är viktiga inslag i arbetet att åstadkomma en effektivare statlig verksamhet. Regeringen har med tillfredsställelse noterat att Statens förnyelsefond även fortsättningsvis planerar att stödja och initiera projekt med denna inriktning. 6 Ekonomi 6.1 Fördelningen av ekonomisk makt Regeringens bedömning: Mer kunskap behövs om skillnader i kvinnors och mäns tillgång till ekonomiska resurser och om hur den ekonomiska makten är fördelad mellan kvinnor och män. En utredning kommer att tillsättas i detta syfte. Skälen för regeringens bedömning: Ett mål i jämställdhetspolitiken är att kvinnor och män skall ha samma möjligheter till ekonomiskt oberoende. Ett annat mål är en jämn fördelning av makt och inflytande mellan kvinnor och män. I en delstudie till , Maktbegreppet (1987), presenteras två olika definitioner av ekonomisk makt. Den ena beskriver ekonomisk makt som sannolikheten att en aktör kan få sin vilja igenom, även vid motstånd, i en ekonomisk relation. Den andra beskriver ekonomisk makt som en serie sociala mekanismer, vilka skapar och vidareförmedlar en viss form av materiell makt. anser att makt på individnivå innebär möjligheten att realisera sina önskningar. Vissa studier och utredningar m.m. har genomförts som speglar ekonomiska förhållanden för kvinnor och män. Till Långtidsutredning finns en särskild bilaga (bil. 23) som behandlar kvinnors roll i ekonomin. Där poängteras att ekonomisk jämställdhet bör ses som ett begrepp med flera dimensioner. Det handlar dels om hur betalt och obetalt arbete och hur ekonomiska resurser fördelas mellan kvinnor och män, dels om i vilken utsträckning dessa resurser erhålls från eget lönearbete och/eller från transfereringar från den offentliga sektorn. En annan dimension rör frågan om vilket inflytande kvinnor har jämfört med män över de beslut som fattas på olika nivåer om bl.a. fördelningen av ekonomiska resurser. Frågan om kvinnors och mäns löner har som tidigare nämnts utretts av . I betänkandet Mäns föreställningar om kvinnor och chefskap (SOU 1994:3) redovisas viss forskning om kvinnor som chefer både i den privata och i den offentliga sektorn. I SCB:s tidsanvändningsstudie (I tid och otid, rapport 79, 1992) redovisas bl.a. fördelningen mellan kvinnor och män av betalt och obetalt arbete. Punktvis har också kartläggningar gjorts av antalet kvinnor i börsnoterade företags styrelser och i bankstyrelser m.m. Därtill kommer att andelen kvinnor och män i statliga styrelser och kommittéer redovisas för . Av bilaga 2 till denna proposition framgår bl.a. att inkomstens storlek, sparande och förmögenhet skiljer sig mellan kvinnor och män. Skillnader återfinns såväl när det gäller bankmedel, värdepapper, aktier och avdragsgillt pensionssparande som när det gäller fritidshus och personbil (registrerad på fysisk person). Det finns dock ingen samlad bild av kvinnors respektive mäns ekonomiska situation i exempelvis olika livscykelfaser, inte heller av hur tillgången till ekonomiska resurser för individen påverkar kvinnors och mäns makt i familjen och i samhället. Vissa studier visar dock att inkomsten har betydelse för hur det betalda och obetalda arbetet fördelas i familjen. En dansk studie, Time and Consumption (1990), visar att ju högre socio-ekonomisk status hustrun i familjen har, desto jämnare är arbetsfördelningen. Betalt och obetalt arbete fördelas mest jämnt mellan makar i tjänstemannahushåll och minst jämnt bland jordbrukare. Kvinnliga medhjälpande familjemedlemmar (som inte har någon lön) är den grupp vars andel av det obetalda arbetet är störst, följd av kvinnor utan yrkesutbildning, medan kvinnor inom högre tjänstemannayrken utför den minsta andelen. En norsk studie (Når likhet blir ulikhet, 1991) tyder på att inkomstens storlek också har betydelse för fördelningen av föräldrapenningdagar. Under- sökningen visar att i familjer där man valt att dela på den betalda föräldra- ledigheten hade mödrarna en stark ställning på arbetsmarknaden. av mödrarna hade en lön som var högre än deras mäns. Ju starkare mödrarnas anknytning till arbetsmarknaden var, desto större var sannolikheten för att den traditionella arbetsdelningen i hemmen ändrades. Dessa undersökningsresultat bekräftas också genom den studie (Vilka pappor kom hem?, IS-R 1993:3) som gjort om hur föräldraledigheten fördelas i . Fördelningen av ekonomisk makt mellan kvinnor och män på samhällelig nivå är ett område som knappast berörts, vare sig i den allmänna debatten eller i forskningen. Vi vet att kvinnor är underrepresenterade i olika fora där beslut fattas om finansiering och fördelning av resurser i samhället, både inom offentlig och privat sektor. Närmare studier om t.ex. kvinnors ekonomiska makt i offentlig sektor, de fackliga organisationerna, det privata näringslivet, i olika slags fonder m.m. saknas nästan helt. Icke desto mindre är denna makt av central betydelse. Det gäller bl.a. frågor om kapitalförvaltning och investeringar, fördelning av samhällets resurser och lönesättning. Följande bild förtjänar att förmedlas i detta sammanhang. I 20 () av 181 börsnoterade företag fanns det en ordinarie kvinnlig styrelseledamot , i resterande 161 ingen alls. De 1 419 styrelseplatserna innehades av 1 005 olika individer. Av dessa var 33 kvinnor (3,). Av Svenska arbetsgivarföreningens (SAF) 35 ordinarie styrelseledamöter är ingen kvinna; däremot finns två kvinnliga suppleanter. Inom banker och finansinstitut arbetade kvinnor, på chefsnivån var kvinnor och i styrelserna fanns kvinnor. Kvinnorna utgör ca hälften av arbetskraften, av LO:s medlemmar, av TCO:s och av (1993). Men ju högre upp i hierarkierna desto färre kvinnor. I centralorganisationernas styrelser har kvinnor, TCO och LO . På förbundsnivå har LO två kvinnliga förbundsordförande av 21 (), TCO har fyra av 19 () och sex av 25 (). Kvinnors möjligheter att delta i beslut som påverkar fördelningen av resurser i samhället förefaller mot denna bakgrund mycket begränsade. Dessa förhållanden måste nu synliggöras och kunskaperna öka. Regeringen avser därför att tillsätta en utredning som skall belysa skillnader i kvinnors och mäns tillgång till ekonomiska resurser och möjligheter att utöva ekonomisk makt på individnivå, familjenivå och samhällelig nivå. 6.2 mellan kvinnor och män på arbetsmarknaden samt lönediskriminering av kvinnor har utretts av . Utredningen har redovisat sitt betänkande Löneskillnader och lönediskriminering - Om kvinnor och män på arbetsmarknaden (SOU 1993:7). Betänkandet har remissbehandlats och en sammanställning av remissvaren finns tillgänglig på (dnr S93/1906/Jäm). Ambitionen i har varit att - så långt underlaget medger - beskriva och analysera löneutvecklingen och löneskillnaderna mellan kvinnor och män med lika förutsättningar i fråga om utbildning, ålder, yrke, befattningsskikt osv. En slutsats i är att den löneskillnad som finns i de stora arbetstagargrupperna till stor del kan för- genom den könsuppdelade arbetsmarknaden, dvs. med kvinnors och mäns olika fördelning på ålder, yrke, utbildning etc. Mellan av löneskillnaderna går emellertid inte att förklara. Utredningen gör bedömningen att dessa löneskillnader, som finns trots att "allt annat är lika", kan betraktas som osakliga och därmed som ett uttryck för lönediskriminering. konstaterar utredningen att kunskaper och befintligt faktaunderlag är alltför begränsat för att det skall vara möjligt att fullt ut avgöra lönediskrimineringens art och omfattning. Utredningen anser att såväl ar- betsmarknadens parter som enskilda arbetsgivare bör ta fram det nödvändiga underlaget för fördjupade analyser. anger att en del av de osakliga löneskillnaderna mellan kvinnor och män har historiska orsaker och beror på att kvinnor på olika sätt tidigare avsiktligt och medvetet diskriminerats på arbetsmarknaden. Detta sätter fortfarande spår i kvinnors löner. Könsdiskrimineringen vid lönesättning består således, men är enligt utredningen nu vanligtvis indirekt. De generella löneskillnaderna har, enligt utredningen, en viktig grund i det förhållandet att kvinnor fortfarande förutsätts ta och faktiskt tar huvuddelen av ansvaret för det obetalda arbetet med hem och barn. Detta medför att många kvinnor med familj har lägre inkomst till följd dels av att de inte kan förvärvsarbeta på heltid, dels att de arbeten de kan välja för att kunna förena förvärvsarbetet med hushållsarbetet ofta är lågavlönade. I förlängningen blir arbetsmarknaden könsuppdelad. Utredningen beskriver också den utveckling som pågår inom såväl det privata näringslivet som den offentliga sektorn mot en mer decentraliserad lönebildning och mer av individuell bedömning av varje enskild arbetstagare. Detta ger ett förhållandevis större utrymme för de lokala parternas inflytande, särskilt arbetsgivarens. Vad gäller betydelsen av individuell lönesättning konstaterar utredningen att de minsta löneskillnaderna mellan kvinnor och män på alla nivåer finns på områden där lönerna tidigare i hög grad bestämdes genom centrala förhandlingar. Regeringen konstaterar sammanfattningsvis att arbete haft stor betydelse för att öka kunskaperna på detta område och givit ett viktigt bidrag till den debatt som förs i dessa frågor. Basen finns nu för fort- satta aktiva insatser för att motverka löneskillnader mellan kvinnor och män. Detta arbete måste bedrivas målinriktat och på bred front. Arbetsmarknadens parter och enskilda arbetsgivare har här ett stort ansvar. En sammanfattning av betänkande återfinns i bilaga 4. Utredningens förslag vad avser ändringar i jämställdhetslagen behandlas i avsnitt 7. Utredningens förslag i fråga om resurser till JämO behandlas i avsnitt 12. Frågor som rör forskning och utveckling inom löneomådet tas upp i avsnitt 6.3. När det gäller utredningens bedömning om en översyn av socialförsäkringssystemet från jämställdhetssynpunkt hänvisas till vad som anförs i avsnitt 11.4.