prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — anser dock att det med den"tydlighetsanda" som i övrigt präglar ufredningens förslag finnsadedning att vara tydlig även när det gdler särställning ochföreslår att dette bör konuna till uttryck iförfatöimgstexten på så sätt att fördragen och rättsakterna skall gäUa här ilandet på det sätt som följer av fördragen "och av EG-domstolensavgöranden ". Skälenför regeringens bedömning: Ufredningen konsteterar att genom mförlivandet avanslutmngsfördraget och de grandläggande fördragen kommer all prunärrättatt mförlivas raed svensk rätt och hela det regelverk som gäller för samarbetetinom Europeiska unionen att gäUa här i landet. Uttedningen konstoterar ocksåatt principema om dfrekt tiUäraplighet,dfrekt effekt och förefräde framför nationella bestämmelser kan härledas dfrektur fördragen. Det egentUga motivet för sådana regler skulle då vara attlämna information ora EG-rättens karaktär. Uttedningenavvisar eraellertid detta sora olärapligt och raenar att del mte är möjligt atti lagstiftningen införa bestämmelser som på ett helteckande sätt beskriverEG-rättens konsekvensen Det skulle kunna bidra till den felaktiga förestellmngen att de EG-rättsliga principema för att fåfiiUt genomslag i fordrar något annat stöd i den svenska lagstiftnmgen änatt fördragen och sekundärrätten införs i svensk rätt. Härtill kommer, edigtufredmngen, att det är vanskligt att sätto bestenunelser i svensk lagstiftning i relation till EG-rättenssystematik och begreppsapparat, mte minst på grand av EG-rättens dynamiskakaraktär. Även bestämmelsema om EG-dorastolens kompetens följer direktav fördragen och föradeder, edigtUttedningen, inte några särskilcfa nationella regien Ufredningens slutsatsär att det varken är nödvändigt eller lärapligt att i anslutningslagen te in regler om EG-rättens förhåUande till intemsvensk lagstiftoing. Inte heller någon remissmstans har förordat attdet i den svenska anslutningslagen tos in några särskUda bestemmelser omEG-rättens dfrekto tillämplighet, direkta effekt eller förettäde framförnationell lagstiftnmg eller om EG-domstolenskompetens. har dock förordat ett tUlägg om EG-domstolensavgöranden. Regeruigen hari del föregående föreslagit att det i anslutningslagen skall föreskrivas att Emopeiska gemenskapema får fatto beslut somgäller här i landet i den omfatttung och med den verkan som följerav Prop. Vidare har regeringenföreslagit att det i anslutningslagen också skdl föreskrivas attanslutningsfördraget och de gmndläggande fördragen m.m. samt avgemenskapema antogen sekundärrätt gäller här i landet med den verkan som följerav fördragen. klart att något ytterligareklarläggande av genomslaget av EG-dorastolens praxis inte behövs. När det gällerfrågan om det i ansluöungslagen bör finnas en bestämmelse om EG-domstolenskompetens i förhållande till den nationeUa rättsordningen framgår det avgrundlagspropositionen att regeringen fagit intryck av remissynpunkter frånbl.a. våra högsfa domstolar, vilka anser att bestämmelser om skyldigheten attinhämfa förhandsavgöranden fiån och bundenheten av sådana avgöranden inte behövs i grundlagen.Skyldigheterna ingår redan i den kompetensöverföring som sker med stödav förslaget till 10 kap. 5 § försto Stycket regeringsformen och behöver inteheller av mformativa skäl regleras i grundlagen (se avsnitt 37). Regeringenanser att sarama skäl gör sig gäUande ifråga om en eventaeU reglermg i ansluttiingslagen. Ingen remissinstanshar heller ansett att dessa skyldigheter bör regleras i denna lag. Regeringengör alltså den bedömiungen art det i anslutningslagen inte bör tes in någrabestämmelser i det nu angivna hänseendet. 39 Genomförandet av gemenskapsrätt i Prop. Idetto avsmtt lämnas en översUctiig redovisning av genomförandet av gemenskapsrätti . Först behandlas genomförandet av olika typer av gemenskapsrätlsliga redovisas förhållandet mellanEG-domstolen cxh svenska domstolar samt förhållandet mellan EG:s institationeroch svenska myndigheten För att reglersom beslutets av gemenskapema skdl kunna få verkningar i vårt land, fordras imånga fdl att i sin tar fattar de beslutsom däratöver behövs för att sådana verkningar skaU uppkomma. Medlemskapet i EUinnebär också på många områden ett nära samarbete mellan gemenskapensinstitationer och nationella domstolar cx;h myndigheten Edigt samarbetsförplUctelsen i artikel 5 förstostycket i Rorafördraget skall raedlemsländema vidto alla de allmänna ochsärskilda åtgärder som kan säkerstdla att de förpliktelser uppfylls somföljer av fördraget eller av åtgärder som har vidtogits av institationema.Edigt artikelns andra stycke skall medlerasländema underlåfa att vidte diaåtgärder sora kan äventyra förverkligandet av fördragets raål. Det egentiiga innehållet i artUcel 5, sora är enhörnsten i EG-rätten, går långtutöver det uttryckliga innehåUet i artiketo. Artikeln är en solidaritetsprincipsora, edigt EG-dorastolen, innebär att medlerasländema inbördes och iförhållande till gemenskapens institationer är ömsesidigt förplUctede attlojalt samarbete raed varancfra. I praxis har också fastslagits att artikel 5 gdler även meUan raedlemsstetemaoch EG:s institationer Dorastolen har t.ex. uttalat att artUcel 5 åläggerraedlemsstetema att biste kommissionen i dess uppgiften Deltegande i beslulsproc;essen är inte endast en rätt förmedlerasstetema uten också en plikt. Skyldigheten omfatfar allanationella organ i en raedlemsstet. När det gäller förpliktelsen att medlerasländemaskall saraarbeto rabör-des och raed gemenskapemas mstitationer för attsäkerstdla att gemenskapsrätten uppfyllsoch för att underlätte gemenskapsrättens genomförande innebärförplUctelsen bl.a. följande för svenskt vidkommande: 1.Sverige skall genomföra de EG-regler som kräver särskilda svenskaåtgärden Domstolen har uttalat att brister hos ett medlemsland i dette avseendeutgör ett brott mot artikel 5. 2.Sverige skall ändra denlagstiftning som står i sfrid med gemenskapsrätten. Dorastolen harslagit fast att införandet av eller underlåtenheten att upphäva en bestenunelse i en medlemsstets nationella lagstiftmng somsfrider mot gemenskapsrätten utgör ett brott mot artUcel 5 och artikel 189 eftersomdel uppster oklarhet för enskilda om i vad mån de kan förlite sig pågemenskapsrätten. 3.Sverige är förplUctel attadmimsfrera geraenskapsrätten raed samma omsorg som gäller förgenomförandet av svensk lagstifmmg; effektiviteten av gemenskapsrätten får mteförminskas. attmedlemsländema själva får beslute om medlen för att beivra brott mot 23 Överträdelser av gemenskapsrätten skaUi så fdl Prop. 1994/95:19 sanktioneras i edighet med lUcnande materieUa och processueUa bestäm-raelser som gäller för överttädelser av nationell rättav samma slag. 4.Samarbetsförpliktelsengäller även de svenska domstolarna; den svenska rätten skaU säkra det rättsskydd som följer avgemenskapsrätten. Del ärde svenska domstolarnas plikt att tolka och tUlämpa svensk lagstiföiing i överensstämmelse med relevanteEG-dfrektivs innehåll och syfte. 5.Sverige skallbiste kommissionen vid genomförandet av dess uppgiften Edigt artikel 155 Romfördragethar kommissionen till uppgift att sörja för genomförandet av fördragets bestämmelser och av debestämmelser som medstöd av fördraget utfärdas av institationema. Domstolen har slagit fast att enmedlemssfat gör sig skyldig tUl fördragsbrott, om den inte uppfyller bestämmelserna iett dfrektiv om att underrätfa kommissionen om genomförandet av dfrektiven.Vidare är skyldigt att medverka till undersökmngar sora konumssionenutför i edighet med fördraget (artikel 169 eller 93 andra stycket) och läranadia upplysningar sombehövs för dette. Kommissionen kan bl.a. på konkurtensområdet genomföra konttollbesök hos svenskamyndigheter redan i edighet med artikel 155 och artUcel 5. För att företekonfroll hos enskUda för att undersöka om konkurtensreglema har överträtts krävs docksärskUt lagstöd. 6.Artikel 5 ärformulerad som en förplUctelse för medlemsländema. Domstolen har eraeUertid uttdatatt förpliktelsen är örasesidig och också gäller EU:s institationer i förhållande tiUraedlerasländema. I samband med att kommissionen övervakar raedlerasländemas tiUärapning av EG-rätten har koramissionenockså utvecklat kontakter raed de nationella rayndighetema i syfte att på olika sätt bisteraedlerasländema vid genomförande ochtillämpning av EG-rätten. 39.2Genomförande av olika slag av rättsakter 39.2.1 Förordningar har fastslagit att förordningar dte fårinförlivas i nationell rätt eftersom dette skulle kunna skapa tvivel om deras ursprang och rättsliga effekt. Inte desto mmdre kanförordningar föradeda att svenska föreskrifter på olika konstitationella mvåer måste meddelas.En förordning kan t.ex. innehålla förpliktelser för att besluto om utfyllandebestämmelsen Förordningarkan också föratsätta att svenska myndigheter meddelar sådana föreskriften Ett annat viktigt exempel på atten förordning kan kräva svensk lag stiftning är attden föratsätter utfärdandet av sfraffsadctioner för överträ delse avbestämmelsema i förordnmgen. Delte kan framgå antingen av självaförordningstexten eller vara en följd av samarbetsförpliktelsen i artikel 5Romfördraget. Svenska rayndigheter kan i princip själva välja vUken typ avsanktioner det bör bli fråga ora och orafatöungen av sanktionen i fråga.Det är i detfa sammanhang viktigt att det inte uppstår mkonsekvenser i det svenska sttaff- och sanktionssystemet. EG-dorastolen har faststeUt några alhnänna principer somden anser bör gälla som gmnd för raedlerasländemas val av sanktionen Dessaskdl se Prop. till att överträdelser av geraenskapsrätten sanktioneras iedighet med liknande materiella och processueUa bestämmelser som gäller för överträdelser av nationell rätt av samma slag. skall sanktionerna varaeffektiva och ste i rimlig proportion lUl överträdelsen och ha avskräckandeeffekt. Vidare kansvenska föreskrifter behöva utfärdas för att utfylla luckor i en förordning eUer för att kompletterandeadmimstrativa bestänunelser som är nödvändiga för att förordningen skdlkunna få verknmgar på det nationella planet. I sådana fall - där det mte finnsadedning för att stifta lagar - bör tillses att regeringen ochmyndighetema har de bemyndiganden sora behövs för att kunna utfärdaföreskrifterna. Förordmngai- skall edigt artUcel 191 Romfördragetoffentiiggöras i Europeiska gemenskapemas ofiiciella tidning (EGT). skerpå aUa officiella EU-språken. Vid ett svenskt medlemskap blfr såledesEGT en förfetoiingssamling som kommer att publiceras också på del svenskaspråket. En förordmng fräder i kraft efter publiceringen, om denmte mnehåller särskilda ikraftfrädandebestämmelsen Samma metoder sora gdler förinförlivandet av en intemationell överenskommelsegäller för införlivande av dfrektiv. Om det redan finns bestänunelsersora raedför att dfrektivets krav är uppfyllda, behövs i allmänhet ingenytterligare förfetttiingsreglering. För Sverigesdel blir det vadigen fråga ora en oraarbetiiuig, fransfor-raeruig, av dfrektivbestäramelsema tUl svenskaföreskriften Detfa kan to-nebära att en del av dfrektivets bestänunelsersom fordrar lagform tas m i redan befintiig lagstiftning eller i ny lag underdet att andra bestäm-raelser kan införlivasgenora föreskrifter raeddelade av regeringen eller myndighet. Många avde områden på vUka EG har utfärdat dfrektiv är av den karaktären att det namrliga är att de genomförs på regertogs- ellermyndighetsravå. Ofta ärdfrektiv av s.k. ramkaraktär. Det innebär att den svenske normgivaren har frihet att utforma bestemraelsema på det sätt som passar bäst raed hänsyn till lagsystematik etc. Å andra sidan kan dfrektiv standom vara mycket deteljerade, vilket kan vålla problem vid det svenska genomförandet av dem. I har del ansetts att man vid Uterbetande av en dansk lag som mförlivarett dfrektiv bör håUa sig nära dfrektivets formuleringar, eftersom det är dfrektivtexten som utgör gmnden för toUcmngen av den på duektivetbaserade nationella lagen. Fördelen med delte är att man undgår att oavsUctiigt skapa bestemmelser som ster i sfrid med dfrektivet ochsom i ett enskilt fall kan komma att åsidosätfas till förmån för dfrektivets bestämmelser i den mån sådana befinns ha dfrekt effekt. I den mån avger ett förhands avgörande om tolkningen av ett begrepp i ett dfrektiv kan också domstolens tolknmg - om begreppet i den nationella lagstiftningen är identiskt raed dfrektivets - duekt ge vägledning för lolknmgen av den En särskUd fråga är ora ettdfrektiv kan anses vara genomfört genom att det på området föreligger en fast svensk rättspraxis.I fråga om rättspraxiskrävs det, edigt , betydande klarhet och säkerhet för att ett dfrektiv skall ansesgenomfört. Det krävs t.ex. att enskUda kan göra gällande sina rättigheter edigt dfrektivet i svenskdomstol. Det är dockmte tUlräckligt att dfrektivet följs upp i administrativ praxis som kan ändras efter förvaltningenseget gottfinnande. Inte heller motiv-uttdanden i förarbeten till en lag är tilfräckligt föratt dfrektivbestära-raelser skall ansesuppfyllda. Dfrektiv är bindande för varjemedlemsland som det riktar sig till. I de fleste fall rUctar sig ett direktivtUl samfliga medlemsländer men ibland baratUl något eller några medlemsländer Ett dfrektiv blfr gäUande genomatt det delges acfressaten. Regelmässigt publiceras emellertid dfrektiv på sanuna särt somförordningar. I Maasfrichtfördragetuiförs publicermgskrav även befräffande dfrektiv i den mån dessa sig tUlsamtiiga raedlerasländer I dfrektiv anges i allraänhet enperiod ora 6-24 raånader inom viUcen resultetet skall vara uppnått. Vadigen innehållerdfrektiv också bestämmelserom skyldighet för medlemslandet att lUl kommissionen rapportera om genomförandet.EG-direktiven innehåller en standardbestäramelse, edigt vilken medlerasländema i samband medutfärdande av genoraförandebestäraraelser skall upplysa om att dessa bestänunelser utfärdas i syfte att införlivadirektivet. Beslut kan vara av mycket olika karakter och tUlskiltoad från dfrektiv rUcte sig - föratom tUl medlemsländer - till enskilda rättssubjekt. Ettbeslut kan, om detrUctes enbart tUl , behöva genoraföras genora att svenska föreskrifterutfärdas eller förvalöungsåtgärder vidtes. Om ett beslut är riktet tUlenskilda är det fråga om förvalttungsakter raed omedelbara rättsverkningar sora skall kunnaverkstellas av svenska rayndigheter Ett sådant beslut kan t.ex. röra en åtgärds föredighet med konkurrensbestänunelsema. Därraedkan följa bl.a. civifrättsliga verkningar, men verkstellighelsfrågor behöver inte uppkomma. Inte heller i fråga om beslut somenbart har karakter av vitesföreläggande uppkommerdel verkstellighelsfrågor En annan kategori av avgörandengäller skyldigheten att underkaste sig inspektioner och att lämna upplysmngar. Dessa beslut harrättsverkan mot denenskilde på det sättet, att denne är skyldig att underkaste sig beslutet. När det gäUerkommissionens beslut i sådana fall, uppkommer det inte heller fråga om verkstellighet. Beslut av rådet ellerkommissionen som medför betelningsskyldighet för andra än steterskdl edigt artikel 192 i Rorafördraget vara verkstell bara. VerksteUighet skall ske edigt de civilprocessrättsliga regler som gdler i denmedlemsstet på vars territoriura processen äger ram. VerkstellighetsuislagetskaU bifogas beslutet uten andra formaliteter än konfroU av beslutets äkthet genomden nationella myndighet som varje Prop. medlemsstets regeruig skdl utse för detta ändamål (x;h underrätte kommissionen och domstolen härora.När dessa formditeter uppfyllts på begäran av den berörda parten, får denne ftiUföljaverkstdligheten edigt den nationella lagstiftmngen genom att hänskjute ärendetdfrekt tUl den Verkstelligheten får skjutes upp endastgenora beslut av domstolen. Prövning avatt verkstdlighetsåtgärdema genomförs på ett regelrätt sätt skall dock ankomma på de nationellaräöstiUämpande Edigt artUcel 189 ärrekommendationer och yttranden icke bmdande rättsakten De kan därför mte grandaindividuella rättigheter, men kan ändå varaav stor betydelse. En rekommendation tillkommer i aUmänhet på rådets eller konunissionens eget imtiativ ochsyftar tiU att påverka handluigsraönsten En rekoraraendation kan därförvara av betydelse vid den svenskarättstillämpmngen, om syftet är att komplettera btodande rättsaktereller belysa genomförandeåtgärden Det är vadigt att kommissionen i olilcameddelanden anger hur den ser på vissa rättsliga frågor och hur den avser att tolka och tUlämpa t.ex. konkurrensrättsliga regienEnskUda och myndigheter bör kunna förlifa sig på dette. Såtillvida kan man säga att rekommendationer i vissa fall kanvara bindande för den institation som utfärdat den. gäller ocksåytttanden som normdt tilUcommer av särskildadedning och utgör en ensidig meningsyttring av den mstitalion somutfärdat dem. 39.2.5 Övrigt om rättsaktema Uppräkningenav rättsakter i artikel 189 är inte uttömmande. Det finns åtgärder soraraåste företes i annan form; dette fraragår på andra håll i de grandläggandefördragen och frarattäder särskUt tydligt i de anslutningsfördrag sora slutitsvid EG:s utvidgdngan Vidare finns ett antel åtgärder av varierande slag som mtenänuis i artUcel 189. Det kan vara fråga om beslut som fattes avmedlerasstetema och som får genomföras av dessa på sanuna sätt soramtemationella överenskoraraelser i allraänhet.Del kan också gälla beslut av institationema sora mte är rättsligtbmdande men som har politisk betydelse av varierande grad. Genomförandel av sådana beslut i färbedömas från fall till fall beroende på vUkel organ sora utfärdatbeslutet, tUl vera eller vilka del rUctarsig och hur det förhåller sig till utfärdade eller föreslagna bindande rättsakten I den raån EG:s mstitationer utfärdar mer allmänthållna rättsakter, och det mte är frågan om förordnuigar, har stor frihet att välja for mema för att genomföra och admimsfrera besluten. Om däremot raer de teljerade rättsakter utfärdas får desvenska organen en rent verkstellande roll. När del gäller att välja typ av rättsakt iimebärproportionalitetsprin- 527 cipen, som tidigare framhållits,att man inte bör använda en inte- grationsmetod med längre gåendeverkningar än vad som är nödvändigt Prop. 1994/95:19 för att målen skdluppnås. Ett exempel på dette utgör kulttirområdet. Edigt ärlagharmomsering mte aktaell på dette område; däremot kan rekonunendationerutfärdas. 39.3 Förhållandet mellan och svenska domstolar Inom gemenskapen är detEG-domstolen som har det ytterste ansvaret för tolkningen av EG:s rättsakten Enav vUctigaste funktioner äratt se tUl att gemenskapsrätten tUlämpas enhetiigt av raedlemsstetema.EG-rätten skdl tiUämpas av nationeUa myndigheter och en stor del avEG-rätten kan åberopas av enskilda mför nationella dorastolar i sin egenskap avnationell rätt. För att säkerställa att gemenskapsrätten toUcasoch tiUämpas enhetiigt anger artUcel 177 i att en nationelldomstol som skaU tiUämpa engemenskapsrättslig bestämmelse innan den avgör målet kan, eller i vissa fallskall, mhämfa förhandsavgörande från om hur regeto skall tolkas(en redovisning om domstolens roll finns i avsmrt 35.4). Ett beslut aven dorastol att inhärate förhandsavgöranden från utgör - medprocessrättslig terminologi - ett beslut under rättegången. Något behov av speciellaregler - utöver dem som redan finns, ifrämst rättegångsbaUcen och förvdtningsprocesslagen - föreligger mte.Skulle det visa sig att det behövs särskUda regler i något hänseende förinhämtande av förhandsavgöranden från , kan frågan dock tes upptill fömyade överväganden. Det bör framhållas att det nattaligtvis är domstolensjälv som skall avgöra ora och i vilka hänseenden den anser sig behöva frågaEG-domstolen tiU råds. Någraklarlägganden bettäffande vilka andra organ som vid sidan ora domstolar skall kunna inhämte förhandsavgörandeär det mte möjligt att göra, eftersom del är som självskall avgöra om den myndighet som begär ett avgörande är behörig eller ej.Edigt praxis har dorastolsbegreppel utsttäckts till att omfatteockså andra, dorastolsliknande organ. En särskildfråga i dette sammanhang gäller uttelanden i förarbeten till lagstiftmng påområden sora omfattas av EG-rätten. Utgångspunktenär att det till EG:s lagstiftning inte finns förarbeten av den typ sora vi ärvana vid. Beslut om ny lagstiftning i EG utgör inte sällan kompromisser inområdet och kommissionen. De enda officiella motiv som finns till EG-lagstiftningär de relativt kortfattede och allmänt hållna ingresser som vadigen idedervarje förordmng eUer dfrektiv. Dessaingresser är inte av den resonerande eller argumenterande karakter somvi hos oss finner i propositioner och utskottsbetänkanden, och några uttelandenom hur en viss bestänunelse i en förordning eller ett dfrektiv skall tolkas förekommer inte där. Inte heller inågra andra dokument eller uttelanden från kommissionen ellermimsterrådet i samband med att nya regler antes ges någon sådan vägledning.Delte beror på att det är som edigt EG:srättsordning är exklusivt behörig att göra Prop. 1994/95:19 auktoritetivauttdanden om innebörden av EG:s rättsregien Redan den oraständigheten att vi genomanslutningen förbinder oss att verka för en enhetiig tolkning ochtUlämpmng av regler i EG-rätten omöjliggöri princip att det i propositioner eUer utskottsbetänkanden i samband med mförlivandet av sådana regler görsuttelanden om hm dessa regler skall toUcas. Frånvaron av motivuttelanden tUl ledning fördomstolama togs upp i regertogens proposition 1991/92:170 om Emopeiskaekononuska samarbetet. Lagrådet anförde isitt yttrande över regermgens förslag tUl EES-lag att rättsutvecklingeninom EG i stor utsfräckning sker genom domstolspraxis, ytterst genoraEG-domstolens avgöranden. Lagrådet framhölldärvid att frånvaron av egentiiga förarbeten eller motiv tiU EG:s rättsakterinnebär att det vid sidan av själva förfatöiingstexten ges liten väglednmgför dorastolar och andra berörda hur en bestämmelse är avsedd att tolkas. EdigtLagrådet innebar detfa art det fanns adedning anteart också svensk lagstiftmngsteknik i vissa hänseenden skulle komma attförändras raed ett EES-avtel. Bedömningen i fråga omEG-samarbetet skUjer sig i dette avseende inte från vad som tidigare anförts ifråga ora EES-avtdet. I fraratida svenskalagförarbeten på de områden som orafatfas av EG-rätten kommer detsåledes att finnas begränsat utrymme för sådana motivuttdanden om hur vissaregler bör toUcas som hos oss av tradition har tillmätts stor betydelse idorastolamas rättstillämpning. Från EG-rättslig synpunkt finns det i och för sig inte något som hmdrar attdel i en proposition eller ett utskottsbetänkande ges vägledning om hm en vissmförlivad dfrektivbestämmelse skalltillämpas. Det kan tvärtom raånga gånger vara lärapligt att lagstiftaren på dette sätt delar raed sig av sm kunskapom EG-rättsliga principer och om den EG-rättsliga doktrinen. Ettraotivuttelande av dette slag får eraellertid aldrig göra anspråk på att utgöra ett auktoritetivt besked om bestämmelsensrätte tolkning utan bör ses som en på fdcte och erfarenhetgmndat övervägande om hur frågan kan komma att bli bedömd av i siste handEG-domstolen. 39.4 Förhållandet mellan gemenskapemas institutioner ochsvenska myndigheter Genomförandetav EG-beslut föratsätter inte endast en central förvaltning ulan också medverkan av lokala förvaltningsorgan.Tanken bakom EG är att de geraensamma reglema skall admimstteras av de enskildaraedlerasländemas förvaltdngsmyndigheter Ett utpräglat exempel på detteär de gemensamma marknadsordmngama på jordbmketsområde. Det är de nationella myndighetema som genomför uppköp avöverskottsprodukten Det är likaså de nationella myndigheterna sora utfärdarunport- och exportiicenser m.m. och som vid tillämpning av den gemensammatalllaxan i förhållande till oravärlden uppbär tallintäkten De svenskarayndighetema skall, i likhet raed de svenska domstolama, respektera EG-rättensverkningar och inte tUlämpa evenmella svenska regler som är moisfridande. Förvdtnmgsmyndighetema kandcx:k i Prop. 1994/95:19 dlmänhet inte själva lösa de tolkmngsproblem somkan uppste vid tUlämpningen av reglema genom att rådfråga .