prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Vid nordiska ministerrådets (samarbetsministrarna) möte undertecknades ett avtal och stadgar för en nordisk utvecklingsfond för Västnorden. Avtalet och fondens stadgar trädde i kraft . Utvecklingsfonden skall främja utvecklingen av ett allsidigt och konkurrenskraftigt näringsliv i Västnorden (, och ). Fondens grundkapital skall uppgå till ett belopp som motsvarar , varav skall svara för . Inbetalning till fonden skall ske fram till och med . Inbetalningar till fonden sker . Det belopp som enligt avtalet skall inbetalas per är , motsvarande ca , varför anslaget för /95 bör tas upp med detta belopp. 1992/93 Utgift 271 907 537 1993/94 Anslag 300 300 000 1994/95 Förslag 300 000 000 Från anslaget lämnas bidrag till merkostnader för godstransporter enligt förordningen (1980:803) om regionalpolitiskt transportstöd. yrkar i sin anslagsframställning att anvisas för transportstöd för /95. Medelsåtgången för beräknas av till ca . Regeringen har tidigare (avsnitt 8.5.2) redogjort för utfallet av stödets användning. Eftersom transportstödet tills vidare föreslås behållas oförändrat beräknar vi ett medelsbehov på anslaget till för /95. 1992/93 Utgift -124 455 937Reservation486 726 3411) 1993/94 Anslag 1 000 1994/95 Förslag 1 000 1) De medel som inte var ianspråktagna genom beslut uppgick till . Över anslaget anvisas medel för lokaliseringslån som beviljas av länsstyrelserna, eller regeringen. Räntor, avbetalningar och andra återbetalningar på lånen återförs till anslaget. Vi har tidigare (avsnitt 8.4.1) redogjort för utfallet av bl.a. lokali- seringslåneverksamheten . beslutade att lokaliseringslån åter skall kunna lämnas för finansiering av projekt inom ramen för det regionalpolitiska företagsstödet (prop. 1991/92:100 bil. 11, bet. 1991/92:AU 13, rskr. 1991/92:175). Under /93 utbetalades i lokaliseringslån. I räntor och amorteringar inbetalades 53,6 resp. . Utestående belopp vid låntagares konkurs var och eftergivet belopp i samband med företagsrekonstruktioner uppgick till . Utestående fordringar på lokaliseringslån uppgick till . föreslår att anslaget förlängs med ett formellt belopp för nästa budgetår. Till lokaliseringslån har för /94 anvisats ett formellt belopp på . Vi har tidigare (avsnitt 8.4.4) redogjort för hur verksamheten med lokaliseringslån fortsättningsvis bör bedrivas. Bland annat skall lån fortsättningsvis kunna lämnas även till rörelsekapital vid stöd till tjänsteföretag. De förhållandevis stora förlusterna i verksamheten har kraftigt reducerat lokaliseringslånefondens storlek. Att fonden ökat under /93 beror på att utbetalningarna var små under detta budgetår på grund av att låneformen var avskaffad . Vi förväntar oss att en högre investeringsvilja i näringslivet skall medföra ökad efterfrågan på lokaliseringslån. Lokaliseringslån kan också ofta vara ett alternativ till lokaliseringsbidrag, vilket innebär mindre utgifter för staten. Några ytterligare medel behöver dock inte anvisas för nästa budgetår utan anslaget bör föras upp med endast ett formellt belopp. Nytt anslag (förslag) 120 000 000 Vi har tidigare (avsnitt 8.7.1) redogjort för Stiftelsen och för behovet av insatser för risklånefinansiering. Vi föreslår att ett anslag om anvisas för ett kapitaltillskott till Norrlandsfonden. Kapitaltillskottet föreslås finansieras genom en motsvarande neddragning av anslaget för arbetsmarknadspolitiska åtgärder för /95. 14 Specialmotivering till förslaget till lag omändring i lagen (1990:912) om nedsättning av socialavgifter 1 § I paragrafen har stödområdesindelningen ändrats. Vissa delar av några kommuner som räknas upp i tredje stycket förs till första stycket (stödområde 1). Den redaktionella omarbetningen av lagen medför vidare en ändring av hänvisningarna till andra paragrafer i lagen. Som framgår av lagen gäller stödet till förmån för huvudsakligen näringslivet. Fr.o.m. (SFS 1992:241) gäller emellertid att också viss annan verksamhet är stödberättigad i stödområde 1 och delar av stödområde 2. Hit hör verksamhet som bedrivs av ideella organisationer. Detta har markerats i paragrafen på så sätt att ordet "m.m." har lagts till efter ordet "näringslivet". 2 § I paragrafen anges, liksom , vem lagen gäller för. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om för vilka näringsgrenar, arbetsuppgifter eller funktioner nedsättningen av socialavgifter skall gälla. Dessa bestämmelser har i stället placerats under de skilda stödområdena. Bestämmelserna återfinns i förslaget under 6, 7, 9, 11 och 12 §§. 3 § Paragrafens första stycke ryms i 2 § första stycket i dess nuvarande lydelse. Andra och tredje styckena motsvarar 2 § förordningen (1990:983) om nedsättning av socialavgifter. I denna del hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 8.5.1). I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om omfattningen och varaktigheten av stödet för en arbetsgivare i stödområde 1. Bestämmelsen återfinns i förslaget under 8 §. 4 § Paragrafen motsvarar 2 a § nämnda förordning. Här hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 8.5.1). I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om omfattningen och varaktigheten av stödet för en försäkrad i stödområde 1. Första meningen i paragrafen återfinns i förslaget under 8 §. Den andra meningen saknar aktualitet och har därför utgått. 5 § Paragrafen motsvarar 2 § tredje stycket i dess nuvarande lydelse. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om omfattningen och varaktigheten av stödet för en arbetsgivare i Bodens, , och kommuner i . Bestämmelserna återfinns i förslaget under 10 §. 6 § I paragrafen räknas de näringsverksamheter m.m. upp som är stödberättigade i stödområde 1. Uppräkningen återfinns under 2 § första stycket i dess nuvarande lydelse. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om omfattningen och varaktigheten för en försäkrad i Bodens, , och kommuner i . Bestämmelserna återfinns i förslaget under 10 §. 7 § I paragrafen räknas de arbetsuppgifter upp som är stödberättigade i stödområde 1 utan att vara hänförliga till en stödberättigad näringsverksamhet enligt 6 §. Paragrafen motsvarar 2 § andra stycket i dess nuvarande lydelse. I paragrafens nuvarande lydelse finns särskilda bestämmelser om stödet i samhälle i kommun. Bestämmelserna saknar aktualitet och har därför utgått. 8 § I paragrafen behandlas omfattningen och varaktigheten av stödet i stödområde 1. Paragrafen motsvarar 3 § och 4 § första meningen i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser. I paragrafens nuvarande lydelse finns särskilda bestämmelser om stödet i samhälle i kommun. Bestämmelserna saknar aktualitet och har därför utgått. 9 § I paragrafen räknas de näringsverksamheter upp som är stödberättigade i Bodens, , och kommuner i . Regleringen ryms under 2 § första och fjärde styckena i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om från vilka avgifter enligt lagen (1981:691) som nedsättning skall göras och i vilken ordning detta skall ske. Bestämmelserna återfinns under 14 § i förslaget. 10 § I paragrafen behandlas omfattningen och varaktigheten av stödet i Bodens, , och kommuner i . Paragrafen motsvarar 5 och 6 §§ i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser. I paragrafens nuvarande lydelse finns en bestämmelse om befrielse från avgifter i samhälle i kommun. Bestämmelsen saknar aktualitet och har därför utgått. 11 § I paragrafen räknas de näringsverksamheter upp som är stödberättigade enligt 1 § tredje stycket 2 (delar av stödområde 2). Uppräkningen återfinns under 2 § första och fjärde styckena i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om hur bortfallet av avgiftsinkomster skall hanteras. Bestämmelserna återfinns under 15 § förslaget. 12 § I paragrafen räknas de arbetsuppgifter upp som är stödberättigade i område som sägs i 1 § tredje stycket 2 (delar av stödområde 2) utan att vara hänförliga till en stödberättigad näringsverksamhet enligt 11 §. Paragrafen ryms under 2 § andra och fjärde styckena i dessa bestämmelsers nuvarande lydelser. 13 § I paragrafen behandlas omfattningen och varaktigheten av stödet i område som sägs i 1 § tredje stycket 2 (delar av stödområde 2). Paragrafen motsvarar 8 a och 8 b §§ i dessa bestämmelsers nuvarande lydelse. 14 § Av paragrafens första stycke framgår från vilka avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter som nedsättning skall göras och i vilken ordning detta skall ske. I paragrafens andra stycke hänvisas till tilllämplig lagstiftning i fråga om uppbörd av arbetsgivaravgifter respektive egenavgifter. Paragrafen motsvarar 9 § i dess nuvarande lydelse. 15 § Av paragrafen framgår att staten skall påföras ett belopp som motsvarar bortfallet av avgiftsinkomster. Paragrafen motsvarar 11 § i dess nuvarande lydelse. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , Dinkespiel, Thurdin, , , , , , , P. Regeringen beslutar proposition 1993/94:140 Bygder och regioner i utveckling. () har redovisat sin syn på den regionala problembilden i "rapport om den regionala utvecklingen i ". En annan rapport som verket publicerat heter "Utvecklingstendenser i olika delar av landet". I denna rapport redogörs för länsstyrelsernas prognoser och analyser . Den problembild som redovisas i dessa båda rapporter är en allmän utgångspunkt för den översiktliga problembeskrivning och analys som görs i denna bilaga. 2.1 Befolkningsutvecklingen totalt sett Från ett regionalt perspektiv karaktäriseras av en förhållandevis balanserad befolkningsutveckling. Till en inte oväsentlig del beror dock detta på en betydande nettoinvandring som huvudsakligen består av flyktingar. Den mest gynnsamma befolkningsutvecklingen har storstadslänen och vissa angränsande län haft. ökade landets folkmängd med omkring 270 000 personer eller med . Omkring två tredjedelar av denna tillväxt skedde i storstadslänen. ökade rikets befolkning med ca 158 000 personer. Drygt hälften av denna ökning ägde rum i storstadslänen. Ser man till befolkningsutvecklingen inom olika delar av landet sedan slutet av kan bl.a. konstateras att haft en befolkningsökning med som invånarantalet i riksområdet Mellersta (och ) minskat med . Även Bergslagen (, och ) har haft en svag befolkningsutveckling med en tillväxt på endast . I (och ) och i riksområdet med öarna har invånarantalet ökat med . I (, , , och ) och (, och ) har befolkningen ökat med omkring en fjärdedel och i (, och , och ) med närmare en tredjedel (se tabell 1). har invånarantalet i de sju s.k. skogslänen dvs. , , , , , samt endast ökat med ca 53 000 personer eller . har befolkningen i de tre storstadlänen ökat med omkring en miljon personer eller . Den svagaste utvecklingen bland skogslänen har och haft med en minskning med resp. (se tabell 1 i bilaga 1:1). De stora skillnaderna i befolkningsutvecklingen mellan olika delar av landet märks även när utvecklingen inom de nuvarande stödområdena 1 och 2 jämförs med den i övriga landet. har invånarantalet minskat ungefär lika mycket i nuvarande stödområde 1 och 2 eller med omkring en femtedel. har invånarantalet i övriga riket ökat med (se tabell 1). På kommunnivå har invånarantalet minskat i drygt 100 av landets 286 kommuner . Den största minskningen har skett i , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , samt kommuner där invånarantalet sammanlagt minskat med (se figur 3 i bilaga 1:3). har de största minskningarna skett i , , , , , , , , samt kommuner där invånarantalet minskat med mellan 0,8-1,(se tabell 1 i bilaga 1:2). Länsstyrelsernas prognoser innebär för befolknings- utvecklingen bl.a. att och kommer att få en något större tillväxt än och där invånarantalet väntas öka . Inom de övriga fyra riksområdena väntas inte någon nämnvärd förändring av invånarantalet ske. När det gäller stödområdena så väntas befolkningen inom stödområde 1 och 2 minska relativt likartat med medan området utanför stödområdet väntas få en ungefär lika stor tillväxt (se tabell 1). Befolkningsprognoserna för enskilda län visar för att län kommer att få den största tillväxten med . Därefter följer med en ökning på . Även och beräknas få en förhållandevis gynnsam utveckling med en ökning på . Den mest ogynnsamma utvecklingen har prognosticerats för och med en minskning med . Även , , , och beräknas få en mycket svag minskning av invånarantalet. Sammantaget kan vidare konstateras att storstadslänen väntas få en tillväxt med ca 140 000 personer eller medan skogslänens invånarantal väntas stagnera kring nivå. Prognoserna innebär vidare att omkring tre fjärdedelar av befolkningstillväxten i landet beräknas ske i de tre storstadslänen. Jämför man befolkningsprognoserna för länen med den faktiska utvecklingen så väntas i det stora flertalet län en svagare befolkningsutveckling. Det är endast och som beräknas få en något mer gynnsam utveckling . För riket som helhet är det fråga om en halverad tillväxttakt. 2.2 Omflyttningarnas effekter totalt Omflyttningarnas effekter totaltAv tabell 2 och tabell 2 i bilaga 1:1 framgår bl.a. att nettoeffekterna av den totala omflyttningen i landet varit positiva för samtliga län och riksområden. En förklaring till detta utgör nettoinvandringen, vilken för åtskilliga län och landsändar mer än väl uppvägt de flyttningsunderskott som uppstått genom den inrikes omflyttningen. De största flyttningsöverskotten relativt sett uppvisar och medan med öarna och Mellersta haft de minsta överskotten . Jämfört med har flyttningsöverskotten minskat markant i hälften av riksområdena. Undantag utgör dock i detta fall , , samt som haft ungefär lika stora överskott relativt sett. För stödområdena har omflyttningen inneburit ett visst överskott. Stödområde 1 har dock under båda perioderna 1988-1989 och 1990-1993 haft ett mycket svagt underskott. har stödområde 2 i stort sett haft balans mellan in- och utflyttningsströmmarna. Utanför stödområdet har överskotten endast minskat något mellan de båda perioderna. Ser man till omflyttningarnas effekter för länen kan konstateras att storstadslänen haft ungefär lika stora överskott under båda perioderna 1988-1989 och 1990-1993 medan överskotten minskat för såväl skogslänen som gruppen övriga län. När det gäller enskilda län så har och haft de klart största överskotten med omkring en procent . I flera län har överskotten reducerats så mycket att de nästan försvunnit helt. Inom denna grupp återfinns , , , , , samt (se tabell 2 i bilaga 1:1). På lokal nivå kan vidare noteras att ett drygt 80-tal kommuner haft flyttningsunderskott . De största underskotten har , , , , , , , , , och kommuner haft där minskningen varierat mellan 1,0 och (se tabell 2 i bilaga 1:2 samt figur 5 i bilaga 1:3). Länsstyrelsernas prognoser för de totala flyttningseffekterna innebär att överskotten väntas minska inom de flesta riksområden och i med öarna och förbytas till svaga underskott. De största överskotten väntas uppstå i . Inom stödområde 1 och 2 väntas inga större förändringar ske jämfört med utan båda områdena beräknas få mycket svaga underskott. För flertalet län väntas en omsvängning i mindre gynnsam riktning. I , , , , och beräknas dessutom mer svaga flyttningsunderskott uppstå. De största överskotten beräknas , , samt Göteborgs- och län få. 2.2.1Den inrikes omflyttningens effekter Den inrikes omflyttningen kan sägas återspegla de regionalpolitiska problemen väsentligt bättre än den totala omflyttningen eftersom nettoinvandringen huvudsakligen består av flyktingar. uppvisar flera landsändar flyttningsförluster som följd av den inrikes omflyttningen. De största underskotten relativt sett har Mellersta och med öarna haft. Därefter följer Bergslagen med ett något mindre underskott medan övriga riksområden med underskott haft mycket små sådana. Det kan även vara värt att uppmärksamma att även i stort sett haft balans mellan in- och utflyttningen. Den enda landsända som haft ett mer nämnvärt överskott genom den inrikes omflyttningen är med ca 3 000 personer (se tabell 3). För stödområdena 1 och 2 har omflyttningen inom landet inneburit underskott av förhållandevis likartad storlek relativt sett. Fyttningsunderskottet har legat kring minus en halv procent . Utanför stödområdena har omflyttningen inte påverkat invånarantalet nämnvärt. Jämfört med utvecklingen har underskotten mer än fördubblats i stödområde 2 medan underskottet i stödområde 1 minskat något. Utanför stödområdet har ett mycket litet överskott inte förändrats nämnvärt (se tabell 3). Ser man till den inrikes omflyttningens effekter för länen så har denna medfört underskott för hela arton av dessa . I omkring hälften av dessa är dock underskotten mycket små. De största underskotten relativt sett har , , och haft med omkring 0,3-0,. Bland länen med överskott har , och haft de klart största överskotten. Ser man på länen gruppvis kan konstateras att de sju s.k. skogslänen haft ett flyttningsunderskott medan storstadslänen haft ett mycket litet överskott och gruppen övriga län i stort sett haft balans mellan in- och utflyttningen (se tabell 3 i bilaga 1:1). På lokal nivå kan vidare noteras att omkring 110 av totalt 286 kommuner haft flyttningsunderskott som en följd av omflyttningen inom landet . De största underskotten av denna typ har , , , , , , , , , , , samt kommuner haft med en årlig minskning på 1,5-3,(se figur 6 i bilaga 1:3). Som tidigare konstaterats har nettoinvandringen för många delar av landet helt eller delvis balanserats av de underskott som uppstått genom omflyttningen inom landet. Detta kan dock sägas delvis dölja de regionalpolitiska problemen inom dessa delar eftersom nettoinvandringen huvudsakligen består av flyktingar och således inte arbetsmarknadsbetingad. Från ett regionalt perspektiv kan rent allmänt konstateras att nettoin- vandringen varit förhållandevis jämnt fördelad över landet, vilket naturligtvis främst beror på att dennas omfattning och fördelning är politiskt beslutad. I samtliga av ovannämnda åtta riksområden eller landsändar har nettoinvandringen uppgått till omkring 0,3-0,. Nettoinvandringen till länen har varierat mellan 0,2-0,. Den största nettoinvandringen relativt sett har och län haft och den minsta , , och (se tabell 4). För stödområdenas del kan noteras att stödområde 1 och 2 haft större överskott relativt sett än övriga riket . har stödområde 1 haft en nettoinvandring i nivå med övriga riket medan denna till stödområde 2 varit dubbelt så stor. kan noteras att detta inneburit att större delen av det inrikes underskott som stödområde 1 haft kan sägas ha balanserats av genom nettoinvandringen. Stödområde 2 har haft i det närmaste balans mellan det inrikes flyttningsunderskottet och nettoinvandringen (se tabell 4). Nettoinvandringens förhållandevis jämna regionala fördelning tenderar dock delvis att upphävas av att en betydande s.k. sekundärinvandring förekommer genom att invandrare i landsorten flyttar till storstadsregionerna (se även tabell 4 i bilaga 1:1 och figur 7 i bilaga 1:3). 2.3 Födelseöverskottens betydelse för befolkningsutvecklingen Skillnaden mellan antalet födda och antalet avlidna dvs. födelseöverskottet återspeglar bl.a. den åldersstruktur som finns i olika delar av landet. Många av de regionalpolitiskt prioriterade områdena kännetecknas av att de haft en betydande nettoutflyttning av främst yngre människor. Detta har i sin tur medfört en åldersstruktur, med en förhållandevis hög andel äldre människor, vilken ofta inneburit att dessa områden har födelseunderskott. Dessa underskott förstärker den negativa påverkan som de inrikes omflyttningarna har i befolkningshänseende för dessa områden. har en kraftig ökning av de s.k. födelsetalen dvs. antalet födda per kvinna i de flesta delar av landet medverkat till att födelseunderskotten minskat kraftigt eller upphört helt i många av dessa områden. Områden som redan tidigare hade överskott har fått dessa kraftigt förstärkta. har dock födelsetalen minskat jämfört med men de ligger ändå med ett värde på 2,0 födda barn per kvinna kvar på en förhållandevis hög nivå jämfört med andra länder i Väst- och . har sju av åtta riksområden haft födelseöverskott och det är endast Mellersta dvs. och som inte har haft något nämnvärt överskott. De största födelseöverskotten har haft bland dessa riksområden eller ca 9 300 personer (se tabell 5). Ser man till stödområdena så är det främst stödområde 2 som haft mer nämnvärda födelseunderskott medan stödområde 1 haft ett mycket litet underskott. Området utanför stödområdena har haft födelseöverskott som varit ungefär dubbelt så stort som underskottet i stödområde 2 (se tabell 5). För länens del har inneburit att de flesta län haft födelseöverskott. Inte något län har haft ett mer nämnvärt underskott i detta hänseende. hade sju län om än små så dock underskott. De största födelseöverskotten har och haft med . , och ligger i detta hänseende sämst till bland länen med varken mer nämnvärda över- eller underskott (se tabell 5 i bilaga 1:1). På lokal nivå har dock åtskilliga kommuner även haft betydande födelseunderskott. Totalt rör det sig om ett 80-tal av landets 286 kommuner som haft dylika underskott. De största underskotten har , , , , , , , , , , , samt kommuner haft med 0,5-0,(se figur 8 i bilaga 1:3). 3.1 Sysselsättningsutvecklingen totalt sett minskade den totala sysselsättningen i landet med ca 24 000 personer eller med . Sysselsättningsutvecklingen varierade kraftigt mellan olika delar av landet . Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar, vilka är av s.k. stickprovskaraktär, har antalet sysselsatta minskat med ca 428 000 personer eller med mellan och 1993. Den kraftiga sysselsättningsminskning som skett och som drabbat många regioner hårt kan dock ännu ej belysas med någon heltäckande och tillförlitlig statistik. För de åtta riksområdenas del innebar sysselsättningsutvecklingen en mycket svag tillväxt endast i och medan antalet sysselsatta i de övriga sex områdena antingen stagnerade eller minskade. Den svagaste sysselsättningsutvecklingen hade Mellersta och med en årlig minskning med (se tabell 6). Ser man till utvecklingen inom stödområdena så minskade antalet sysselsatta kraftigast inom stödområde 1 men även stödområde 2 hade en avsevärd minskning. Inom det tillfälliga stödområdet och i området utanför stödområdena stagnerade i stort sett antalet sysselsatta kring nivå. Minskningen inom stödområdet 1 uppgick till ca 6 300 personer eller och i stödområde 2 till ca 10 300 personer eller (se tabell 6). För länens del innebar utvecklingen en minskad total sysselsättning i 16 av 24 län. Den största minskningen relativt sett skedde i , , , , och med drygt en halv procent . Även , och hade en markant nedgång av antalet sysselsatta. Den mest gynnsamma utvecklingen hade och med en årlig tillväxt med drygt en halv procent (se tabell 6 i bilaga 1:1 samt figur 9 i bilaga 1:3). Skillnaderna i sysselsättningsutveckling blir än mer markanta om man studerar denna inom olika lokala arbetsmarknader. Inom 70 av totalt 111 olika arbetsmarknader* minskade sysselsättningen . Endast omkring 30 lokala arbetsmarknader hade en viss tillväxt av antalet sysselsatta. Den största minskningen relativt sett hade i nämnd ordning , , , , , , , , , , , Ånges, Flens, , , , , , , , , , och lokala arbetsmarknader. Den årliga minskningen bland dessa varierade mellan och . Bland de lokala arbetsmarknader som hade en viss sysselsättningstillväxt var det endast i ett fall som den årliga tillväxten översteg , nämligen i (se figur 10 i bilaga 1:3. När det gäller sysselsättningsutvecklingen i enskilda kommuner hänvisas till tabell 3 i bilaga 1:2). Länsstyrelsernas sysselsättningsprognoser innebär för landet som helhet en årlig minskning . Antalsmässigt betyder detta ett sysselsättningsbortfall med ca 26 000 personer. På regional nivå innebär dessa prognoser en klar tillväxt av sysselsättningen i medan övriga riksområden väntas få en stagnerande eller minskad sysselsättning. Minskningen väntas relativt sett bli störst i Mellersta och med en årlig minskning med .