prop · GH0399 · 1994-01-01 00:00:00 — Därmed kan en köpare av en fastighet inte få rätt till avdrag för fiktiv skatt (jfr den allmänna motiveringen, avsnitt 2.3). Vissa överlåtelser av tillgångar är undantagna från skatteplikt enligt 3 kap. 24 NML. För att förvärvaren av en sådan tillgång vid förvärv från någon som bedriver verksamhet som inte medför skattskyldighet ändå skall få avdragsrätt för fiktiv ingående skatt trots att omsättningen inte är skattepliktig, har en särskild bestämmelse om detta införts i första stycket 3. Innebörden av bestämmelsen har behandlats mer ingående i specialmotiveringen till 3 kap. 24 . En förutsättning för att bestämmelsen i punkt 3 skall bli tillämplig är att det rör sig om en överlåtelse som skulle ha varit skattepliktig om den inte hade undantagits från skatteplikt enligt 3 kap. 24 . På detta sätt utesluts möjligheten till avdrag för fiktiv skatt vid köp av fastigheter eller andra varor där omständigheterna är sådana att omsättningen visserligen faller under 3 kap. 24 men är undantagen från skatteplikt enligt andra bestämmelser i 3 kap. I andra stycket 1 finns en hänvisning till den föreslagna 4 första stycket 4. I denna del motsvarar punkten anvisningarna till 5 ML. I de anvisningarna anges nämligen bl.a. att med ingående skatt avses även skatt som enligt 16 fjärde stycket ML har upptagits i faktura. Bestämmelserna i har tillkommit för att möjliggöra avdragsrätt för ingående skatt för en köpare av en fastighet som har uppförts av säljaren i egen regi i yrkesmässig byggnadsverksamhet. Säljaren kan nämligen ha uttagsbeskattats enligt bestämmelserna i punkt 2 första stycket e av anvisningarna till 2 ML. Skatten skall då redovisas av säljaren som utgående skatt. Försäljningen av fastigheten medför emellertid ingen skattskyldighet för säljaren, eftersom fastighet inte utgör en vara enligt ML. I förslaget finns motsvarande uttagsbestämmelse i 2 kap. 7 . Enligt 1 kap. 6 NML utgör en fastighet visserligen en vara. Försäljning av fastighet är emellertid undantagen från skatteplikt (3 kap. 2 NML). Försäljningen medför således inte heller enligt förslaget någon skattskyldighet för säljaren. Någon skatt som hänför sig till ersättningen för fastighetsförsäljningen finns därmed inte (jfr punkt 1). Genom punkt 5 och 4 första stycket 4 uppnås motsvarande avdragsrätt som enligt ML. Punkt 5 motsvarar dessutom anvisningarna till 5 ML till den del där anges att med ingående skatt avses även skatt som enligt 16 femte stycket ML tagits upp i intyg. Detta behandlas närmare i specialmotiveringen till 9 kap. 3 NML. Första stycket 4 och andra stycket 2 har behandlats i anslutning till punkt 1 (jfr även specialmotiveringen till den föreslagna 3 angående avdragsrätten). Avdragsrätt endast för den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet - 3 och 4 I 3 anges huvudfallet då avdragsrätt kan föreligga. Avdragsrätten gäller emellertid i ytterligare fem fall. Dessa anges i 4 . Av paragraferna framgår att den som bedriver en verksamhet som medför skattskyldighet enligt 1 kap. 2 första stycket 1 NML får göra avdrag i dessa fall (jfr 1 kap. 7 andra stycket NML). Avdragsrätten följer således inte av att skattskyldighet föreligger enligt 1 kap. 2 första stycket 2 eller 3 NML (för förvärv av vissa tjänster resp. för införsel av varor). Skattskyldighet för sådana förvärv eller för införsel medför därför inte i sig avdragsrätt för den skatten eller för någon annan ingående skatt. Avdragsrätt för ingående skatt förutsätter nämligen att omsättningen dessutom sker i en verksamhet av sådant slag att den medför skattskyldighet dvs. det räcker inte att verksamheten består enbart i den skattepliktiga omsättningen den måste även anses yrkesmässig och bedrivas här i landet (jfr 1 kap. 1 första stycket 1 och 4 kap. NML). Beträffande förvärvare som bedriver yrkesmässig verksamhet här finns dock i 3 kap. 26 NML regler om undantag från skatteplikt. Av 1 kap. 7 andra stycket framgår vad som avses med verksamhet som medför skattskyldighet. Avdragsrätt tillkommer även den som är skattskyldig på grund av uttag. Det följer av att begreppet omsättning innefattar även uttag (jfr 2 kap. 1 NML). Denna ordning överensstämmer med ML. Avdragsrätten är begränsad till förvärv och införsel som skett först sedan en sådan verksamhet som medför skattskyldighet har uppkommit. Enligt 2 femte stycket ML kan skattemyndigheten dock i vissa fall besluta att den som påbörjat en verksamhet skall anses som skattskyldig redan innan sådan skyldighet uppstår enligt de allmänna bestämmelserna i 2 första eller andra stycket ML. Genom ett sådant beslut ges möjlighet för den som omfattas av beslutet att få kompensation för ingående mervärdesskatt. Denna möjlighet föreslås överförd till kapitlet om återbetalning av skatt till icke skattskyldiga personer (10 kap. 9 NML). Som framgått av specialmotiveringen till inledningen av förevarande kapitel och till 1 kap. 2 föreslås motsvarande ordning för den som har av- dragsrätt på grund av s.k. teknisk skattskyldighet och export. Enligt allmänna principer skall yrkade avdrag styrkas. I 5 anges denna princip uttryckligen. Utöver de nu nämnda gemensamma förutsättningarna för avdragsrätt enligt 3 och 4 tillkommer vissa särskilda förutsättningar i respektive paragraf. Förvärv eller införsel i verksamheten - 3 Den föreslagna 3 ger avdragsrätt endast för sådan ingående skatt som hänför sig till förvärv eller införsel av varor eller tjänster i den verksamhet som medför skattskyldighet. En vara eller tjänst är att anse som förvärvad eller införd i en sådan verksamhet endast i den mån varan eller tjänsten skall användas eller förbrukas i verksamheten. Förvärvet eller införseln av varan eller tjänsten är därmed en omkostnad i verksamheten som skall föranleda avdragsrätt för ingående skatt. Begreppet "verksamhet" behandlas i specialmotiveringen till 1 kap. 7 första stycket och 4 kap. NML. Särskilt om skadevållande - 3 Förslaget innehåller ingen uttrycklig motsvarighet till sjätte stycket av an- visningarna till 17 ML om att en skattskyldigs avdragsrätt även omfattar ingående skatt som hänför sig till avhjälpande av skada som han vållat i sin verksamhet (delbetänkande I Översyn av mervärdeskatten regler, Ds Fi 1973:3, s. 184 f., prop. 1973:163 s. 154 f. och 159 och bet. 1973:SkU62 s. 33 och 35). Avdragsrätten i dessa fall bör i enlighet med vad Lagrådet påpekat följa direkt av den föreslagna huvudbestämmelsen i 3 . Den ingående skatten är i dessa fall att anse som hänförlig till förvärv av en vara eller tjänst i den skattskyldiges verksamhet på så sätt att förvärvet ingår som ett led i fullgörandet av en skyldighet (skadeståndsskyldigheten) som uppstått genom verksamheten. Fullgörandet av denna skadeståndsskyldighet innebär att varan eller tjänsten är att anse som använd eller förbrukad i verksamheten. Vad som sagts gäller trots att den skatt- skyldige inte uttagsbeskattas för avhjälpandet (3 kap. 28 NML). I sjunde stycket av anvisningarna till 17 ML anges att förvärv eller import för verksamhet föreligger även när en skattskyldigs kostnad härför bestrids av en skadevållande eller försäkringsgivare. Det saknar alltså betydelse om skadan täcks av den skadevållande eller av dennes eller den skadelidandes försäkrings- bolag. Den föreslagna 3 är så utformad att det inte går att direkt utläsa att avdragsrätten även omfattar ingående skatt som hänför sig till kostnader för avhjälpande av skador som uppstått i verksamheten i de fall då kostnaderna bestrids av skadevållanden eller ett försäkringsbolag. Bestämmelserna i sjunde stycket av anvisningarna till 17 ML föreslås därför överförda till 3 som ett nytt andra stycke. Avdragsrätten utanför huvudregeln - 4 4 första stycket punkterna 1-3 och 5 ger avdragsrätt för sådan ingående skatt som hänför sig till förvärv som görs av någon annan än den skattskyldige. Första stycket 4 gäller sådan utgående skatt som är en följd av uttagsbeskattning och som därför inte ingår i den ersättning som en köpare betalar. Sådan utgående skatt utgör ingående skatt för en köpare endast i det här upptagna fallet (jfr 2 andra stycket punkt 1 och specialmotiveringen till den bestämmelsen samt specialmotiveringen till uttagsregeln i 2 kap. 7 ). Punkt 4 motsvaras i sak av anvisningarna till 5 ML samt 16 fjärde stycket ML. Första stycket 1 och 2 i den föreslagna paragrafen motsvarar 17 femte stycket tredje meningen resp. sjätte stycket ML. Första stycket 3 motsvarar tredje stycket av anvisningarna till 17 ML. I punkt 3 ges den skattskyldige avdragsrätt för den skatt han har betalat för en utländsk leverantörs räkning vid införsel av en vara. Jämfört med utredningsförslaget har orden "det kan styrkas" utgått i punkt 3 med hänsyn till bestämmelsen i 5 att rätt till avdrag alltid skall styrkas. Vid internationell handel förekommer det att en vara vid import levereras fritt köparens lager. Detta innebär att den utländske leverantören betalar mervärdesskatten i samband med införseln. Skatten blir då inte avdragsgill. För att uppnå likformighet bör bestämmelsen anpassas så att den svenske köparen får rätt att göra avdrag för den skatt som det utländska företaget betalat och som köparen i sin tur betalat honom för. Någon uttrycklig bestämmelse om detta saknas i utredningsförslaget och även i ML. I punkt 3 föreslås ett tillägg av den innebörden. Punkt 5 och andra stycket motsvarar 17 sjunde stycket ML. Som framhållits i specialmotiveringen till 3 och 4 skall enligt allmänna principer yrkade avdrag styrkas. I förevarande paragraf anges denna princip uttryckligen. Paragrafen motsvarar närmast inledningen av första stycket av anvisningarna till 17 ML. I paragrafen hänvisas till de särskilda bestämmelserna i 17-19 om hur avdragsrätten skall styrkas. I de bestämmelserna anges sådana handlingar och uppgifter som är nödvändiga, men inte alltid tillräckliga, för att avdragsrätten skall anses styrkt vid olika slag av förvärv. Beviskravet i dessa paragrafer måste vara uppfyllt. Varken den här paragrafen eller de särskilda bestämmelserna i 17-19 blir tillämpliga vid skönsbeskattning då skatt att betala eller återfå fastställs efter en skälighetsuppskattning (jfr 30 andra stycket ML och 15 kap. 20 NML). Vid en skönsmässig fastställelse av skatt att betala görs en samlad bedömning av beloppets storlek varvid inte bortses från förekomst av ingående skatt. Lagrådet har föreslagit en särskild erinran om detta i lagtexten genom tillägget "Att rätt till avdrag för ingående skatt kan beaktas även i andra fall följer av bestämmelsena i 15 kap. 20 om skönsbeskattning." En sådan erinran kan dock skapa osäkerhet om tillämpningsområdet för bevisregeln genom att felaktigt framstå som ett undantag från beviskravet. Lagrådets förslag har därför inte följts. I dessa paragrafer anges den ingående skattens storlek. 6 första stycket gäller sådan ingående skatt som anges i 2 första stycket 1 och 4 samt andra stycket 2. Om den ingående skatten för ett förvärv minskar till följd av rabatt eller någon annan prisnedsättning enligt 7 kap. 6 , minskar rätten till avdrag i motsvarande mån. Någon uttrycklig lagreglering om detta får anses obehövlig. I 6 andra stycket finns en erinran om att den skattskyldige enligt bestämmel- serna i 13 kap. 26 skall korrigera redan gjorda avdrag för ingående skatt till följd av prisnedsättningar efter det han gjort avdrag för skatten. 7 1 och 2 gäller skatt som hänför sig till förvärv inom landet av varor, om överlåtelsen av varorna är skattepliktig men överlåtaren ändå inte är skattskyldig för överlåtelsen, dvs. s.k. fiktiv skatt enligt 2 första stycket 2. Punkterna 1 och 2 gäller även skatt som hänför sig till förvärv inom landet av tillgångar från någon som bedriver verksamhet som inte medför skattskyldighet, om omsättningen undantagits från skatteplikt enligt 3 kap. 24 , dvs. fiktiv skatt enligt 2 första stycket 3. Vad som anges om den fiktiva skattens storlek motsvarar 17 åttonde stycket ML. Den föreslagna bestämmelsen omfattar även ingående skatt som hänför sig till sådan förmedling som anges i 6 kap. 7 . I motsats till ML innehåller bestämmelsen i NML ingen uttrycklig hänvisning till sådana fall. 7 3 gäller sådan ingående skatt som anges i 2 andra stycket 1 och som en fastighetsköpare får dra av enligt 4 första stycket 4. Avdragsrätten för fastighetsköparen uppgår alltså till det belopp som säljaren uttagsbeskattas för på det sätt som anges i sistnämnda bestämmelse. I denna paragraf finns den enda generella subjektanknutna begränsningen av avdragsrätten. Enligt paragrafen saknar staten avdragsrätt för ingående skatt. Innebörden här av begreppet staten framgår av 1 kap. 16 NML och specialmotive- ringen till den bestämmelsen. Paragrafen överensstämmer med 18 a första stycket ML (prop. 1989/90:111 s. 120-125 och 202 f.). I denna paragraf finns allmänna avdragsförbud för ingående skatt som hänför sig till vissa slag av förvärv och införsel. Punkt 1 motsvarar 18 första stycket 1) ML och fjärde stycket av anvisningarna till 17 ML. Punkterna 2 och 3 motsvarar 18 första stycket 3) resp. femte stycket ML. Enligt punkt 1 medges inte avdrag för ingående skatt avseende stadigvarande bostad. Orsaken till detta är att sådana kostnader ofta är av privat natur. Undantag från detta avdragsförbud finns i 10 . Av skäl som redovisats i specialmotiveringen till 7 kap. 5 NML bör avdragsrätt inte föreligga för den som vid uttagsbeskattning enligt 2 kap. 8 NML valt att redovisa beskattningsunderlaget utifrån nedlagda lönekostnader på det sätt som anges i 7 kap. 5 andra stycket. I 9 1 finns förbud mot avdrag för ingående skatt som hänför sig till stadigvarande bostad. En reservation bör införas i den här behandlade paragrafens första stycke för det fall den ingående skatten härrör från uttagsbeskattning av tjänster som avses i 2 kap. 7 och 8 NML. Avdragsrätt bör då föreligga trots förbudet i 9 . Bestämmelsen har utformats i enlighet med vad Lagrådet förordat. Första stycket innehåller även en motsvarighet till fjärde stycket av anvisningarna till 17 ML om arrendators avdragsrätt. Paragrafen har i detta avseende omarbetats i förhållande till lagrådsremissen. I andra stycket erinras om att det finns särskilda avdragsbegränsningar i de föreslagna 15 och 16 första stycket 2. De begränsningarna gäller rätten till avdrag för ingående skatt som hänför sig till förvärv eller hyra av personbil eller motorcykel. Paragrafen innehåller en inskränkning av finansieringsföretagens rätt till avdrag för förvärv i samband med återtagande av varor. Paragrafen överensstämmer med femte stycket av anvisningarna till 17 ML. Bestämmelsen i ML innehåller både en föreskrift om att finansieringsföretagen har avdragsrätt för här aktuella förvärv och en inskränkning av denna rätt. Avdragsrätten följer emellertid redan av den föreslagna 3 . Inskränkningen av avdragsrätten gäller den situationen då ett finansierings- företag förvärvar en vara genom att återta den från den som är köpare enligt ett köpeavtal med återtagandeförbehåll. Bestämmelsen gäller endast det fallet att finansieringsföretaget har övertagit avtalet från säljaren eller någon som denna överlåtit avtalet på (jfr specialmotiveringen till 7 kap. 6 andra stycket NML). Om finansieringsföretaget är säljare av varan och således inte har övertagit köpeavtalet, betraktas återtagandet inte som ett förvärv för finansierings- företaget utan som det sista ledet i företagets försäljning av varan. Även detta har behandlats i den nämnda specialmotiveringen. För att undvika att finansieringsföretaget får avdragsrätt trots att köparen haft rätt till återbetalning av ingående skatt enligt 10 kap. 9-13 NML föreslås ett tillägg av den innebörden i förhållande till utredningsförslaget. Paragrafen innehåller samma avdragsförbud som i 18 fjärde stycket ML. Jämfört med utredningsförslaget föreslås en följdändring med hänsyn till den nya bestämmelsen i 2 första stycket 3. I specialmotiveringen till 1 kap. 7 och 4 kap. NML har begreppet verksamhet behandlats. Avdrag får göras för all ingående skatt hänförlig till förvärv eller införsel av en vara eller tjänst som helt och hållet skall användas eller förbrukas i en verksamhet som medför skattskyldighet. Detta följer av bestämmelsen i 3 . Att den skattskyldige kan få avdragsrätt för all ingående skatt även om en del av skatten avser förvärv eller införsel hänförlig till verksamhet eller del av verksamhet som medför rätt till återbetalning enligt 10 kap. 9-13 NML följer av 14 andra stycket. I förevarande paragraf och i 14 första stycket samt i 16 finns särskilda bestämmelser om uppdelning av den ingående skatten i vissa fall. Bestämmelserna i den här behandlade paragrafen motsvarar andra stycket tredje meningen av anvisningarna till 17 ML. I ML beskrivs tre situationer där den ingående skatten inte är helt avdragsgill, nämligen då skatten 1. endast delvis hänför sig till förvärv som omfattas av avdragsrätten, dvs. när den ingående skatten avser ett förvärv som i sig delvis träffas av någon begränsning i avdragsrätten, 2. hänför sig till förvärv som endast delvis avser verksamhet som medför skattskyldighet, dvs. förvärvet görs i flera verksamheter varav någon inte medför skattskyldighet, eller 3. hänför sig till förvärv som avser verksamhet som endast delvis medför skattskyldighet, dvs. förvärvet görs i en blandad skattefri och skattepliktig verksamhet. Genom den lydelse som paragrafen erhållit i utredningsförslaget regleras hur stor del av den ingående skatten som är avdragsgill då skatten endast delvis avser sådant förvärv eller sådan införsel som medför avdragsrätt. Paragrafen blir tillämplig då förvärvet i sig delvis träffas av någon begränsning av avdragsrätten. Den blir enligt utredningen emellertid också tillämplig då förvärvet visserligen inte träffas av någon sådan begränsning men görs i en verksamhet som endast delvis medför skattskyldighet, eller i flera verksamheter varav någon inte medför skattskyldighet. Såsom bestämmelsen utformats i utredningsförslaget täcks således bara situationen i fall 1 in direkt av ordalydelsen. De övriga fallen har inte uttryckligen reglerats. Utredningens avsikt har dock varit att paragrafen skall vara tillämplig även på fallen 2 och 3. Då detta inte kan anses klart framgå av den föreslagna lydelsen föreslås att bestämmelsen förtydligas i detta hänseende genom att närmare knyta an till lydelsen i ML. Paragrafen motsvarar 18 tredje stycket ML. ML behandlar de fall där full avdragsrätt föreligger trots att en del av verksamheten inte medför skattskyldighet. Reglerna innebär en förenkling i förhållande till huvudregeln i andra stycket tredje meningen av anvisningarna till 17 i de fall endast en mindre del av verksamheten är undantagen från skattskyldighet eller förvärvet i allt väsentligt avser den skattepliktiga verksamheten. I utredningsförslaget till skillnad från 18 tredje stycket ML regleras avdragsrätten tidsmässigt, dvs gäller i de fall omsättningen "" endast delvis medför skattskyldighet. Det kan ifrågasättas om inte relationen mellan skattepliktig och skattefri verksamhet bör bedömas utifrån . I det fall någon med blandad verksamhet endast har skattefri verksamhet under den redovisningsperiod ett inköp görs - avsett till för den verksamhet som medför skattskyldighet - kan punkt 1 komma att tolkas så att inget avdrag alls skall medges. Orden "" i utredningsförslaget föreslås därför utgå i den föreslagna lagtexten. I andra stycket finns en bestämmelse om att uppdelning av den ingående skatten inte behöver göras om den avser förvärv i en verksamhet som delvis medför återbetalningsrätt eller avser både en verksamhet som medför skattskyldighet och en annan verksamhet som medför återbetalningsrätt. Motivet till bestämmelsen framgår av specialmotiveringen till 19 kap. 12 NML. Paragrafen innehåller avdragsbegränsningarna för vissa slag av utgifter som avser personbilar eller motorcyklar. Av 18 ML framgår att begränsningarna inte gäller fordon i verksamhet som avser yrkesmässig personbefordran, återförsäljning eller uthyrning (inbegripet återuthyrning). Punkt 1 angående förvärv av fordon motsvarar avdragsförbudet i 18 första stycket 2) ML. Vid remissbehandlingen av utredningsförslaget har framkommit att det föreligger tveksamhet om vad som avses med att ett fordon anskaffas för annan verksamhet än som avser yrkesmässig personbefordran. Bestämmelsen anses kunna ge utrymme för avdrag för ingående skatt vid anskaffning av personbilar inom ett trafikföretag, även om bilarna helt, delvis eller inte alls används för själva persontransporterna. Exempelvis skulle flygföretag, bussföretag och andra företag som yrkesmässigt sysslar med persontransporter kunna få avdrag för ingående skatt på förvärv av personbilar som inte alls används för att transportera passagerare utan i stället används som tjänstebilar, direktionsvagnar o.d. Detta innebär en snedvridning gentemot andra företags anskaffningar av personbilar. Således kan det inte anses motiverat att ett företag som anskaffar en personbil för att köra reservdelar i en verksamhet som innefattar yrkesmässig personbefordran skulle få avdrag för ingående skatt vid anskaffning av personbilen, men inte ett företag som sysslar med yrkesmässig godsbefordran. Med hänsyn till den osäkerhet som råder vid tillämpningen av den aktuella bestämmelsen bör den formuleras så att det klart framgår att avsikten är att avdrag endast skall medges för sådana anskaffningar som avser fordon som faktiskt skall användas för personbefordran. Bestämmelsen föreslås därför få en lydelse som innebär att när ett fordon anskaffas för annat ändamål än persontransporter i yrkesmässig trafik enligt yrkestrafiklagen (1988:263) så medges inte rätt till avdrag för ingående skatt som hänför sig till förvärvet av fordonet. Denna lag avser bl.a. sådan yrkesmässig trafik för persontransporter som innebär att personbilar m.fl. jämte förare mot betalning ställs till allmänhetens förfogande för transport av personer. Några större praktiska svårigheter att skilja ut de bilar som faktiskt används för persontransporter från övriga torde inte föreligga. I de fall en bil kombinerat används för godstransporter och persontransporter bör avdrag för ingående skatt för förvärvet endast ske med ett belopp som motsvarar användningen för persontransporter. Skall bilen till användas för persontransporter gäller dock ingen avdragsbegränsning, jfr 14 . Förslaget innefattar även en följdändring i 16 andra stycket. Punkt 2 angående hyra av fordon motsvarar avdragsförbudet i 18 andra stycket ML. Bestämmelsen i ML avser fordon som hyrs "för annat ändamål än yrkesmässig personbefordran eller återuthyrning". I förhållande till ML har gjorts den redaktionella ändringen, att ordet "uthyrning" används för att beteckna återuthyrningsfallet. Bestämmelsen i andra stycket andra meningen av anvisningarna till 17 ML begränsar avdragsrätten till av sådan ingående skatt som hänför sig till hyra av personbil eller motorcykel som förhyrs för annat ändamål än yrkesmässig personbefordran eller återuthyrning. Bestämmelsen innebär emellertid inte bara en avdragsbegränsning utan också en rätt att alltid dra av denna andel av den ingående skatten så snart fordonet används i mer än ringa omfattning i verksam- heten. I likhet med vad som är fallet i ML föreslås en gemensam bestämmelse om detta. Bestämmelsen har tagits in i 16 första stycket 2. Sambandet mellan den bestämmelsen och punkt 2 i förevarande bestämmelse behandlas i special- motiveringen till 16 . Paragrafen är en särskild bestämmelse om fördelning av ingående skatt som hänför sig till driftkostnader för personbilar eller motorcyklar eller till hyra av sådana fordon. Paragrafen innebär att de allmänna bestämmelserna i 13 och 14 frångås i de fall som anges. Paragrafen motsvarar andra stycket första och andra meningarna av anvisningarna till 17 ML (prop. 1968:100 s. 140 f., prop. 1969:18 s. 7 f., bet. 1969:BeU25 s. 20 f., 27 och 30, prop 1978/79:141 s. 78 f. och 1978/79:SkU52 s. 46 och 52).