prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — När det gäller personlig assistans framhållerSocialstyrelsen att insatsen gett personer med omfattande ftmktionshinderförhöjd livskvalitet. Skälet till detta är enligt styrelsen att den enskilde istor utsträckning själv kan bestämma vem som skall ge insatsen, hur den skallges och när. hänvisar till forskning som visar att personligassistans ökar svårt ftinktionshindrade personers möjligheter till ettsjälvständigt liv. 1 rapporten pekar på vissa skatte-och arbetsrättsliga problem som i den prakfiska fillämpningen uppkommit i detfall en funktionshindrad person som assistent anställer en familjemedlem somhan eller hon lever i hushållsgemenskap med. har mot bakgmnd avdessa problem beslutat om vissa ändringar i reglema för personlig assistans(prop. 1994/95:77. bet. 1994/95:SoU7, rskr. 1994/95:107). Innebörden av dessaändringar är bl.a. att ekonomiskt stöd enligt LSS eller assistansersättning enligtlagen (1993:389) om personlig assistans () avseendeassistans som ges av en person som den Prop. 1994/95:100funktionshindrade lever i hushållsgemenskap med endast lämnas om Bil. 6någon annan än den funktionshindrade personen (t.ex. en kommun eller ettkooperativ) är arbetsgivare för assistenten. Enligt finns vissa tecken som tyderpå att statens kostnader för personlig assistans kan bli högre än vad somberäknats. Förklaringen till detta är att det genomsnittliga antalet beviljadeassistanstimmar ligger väsentligt högre än vad som antagits. Mot denna bakgmnduppdrog regeringen åt och Riksförsäkringsverketatt göra en studie angående beslut om statlig assistansersättning. Avsikten äratt skapa klarhet i skälen för de höga nivåema. Frågan om kostnadsutvecklingenför statlig assistans berörs mer ingående under anslaget D 10. Kostnader förstatlig assistansersättning. I sin rapport föreslår attansvarsgränsema för personlig assistans bör renodlas genom att staten övertarkostnadsansvaret även för tillfälligt ökade behov av assistans för dem sombeviljats assistansersättning. Vidare föreslår styrelsen att ersättning försjukvikarier, i anslutning till den ordinarie assistentens sjukdom, skallinräknas i assistansersättningen. Med nuvarande regelsystem ligger det påkommunen att svara för sådan ersättning. Slutligen framhåller styrelsen att detbör vara möjligt att få assistansersättning vid kortare sjukhusvistelser.Enligt 4 § kan assistansersättning inte lämnas för tid då denfunktionshindrade vårdas på en institution som tillhör eller drivs med bidragfrån staten, en kommun eller ett landsting. Mot bakgrund av den osäkerhet som fn. råder när det gäller kostnadsutvecklingen i fråga om statlig assistansersättningär regeringen inte beredd att tillstyrka förslag i dessaavseenden. När det gäller habilitering, rehabilitering ochhjälpmedel visar uppföljning att merparten av huvudmännengjort särskilda insatser för att informera om ändringama i hälso- ochsjukvårdslagen (1982:763), HSL. bedömer att de nyabestämmelsema i HSL haft en god effekt på de berörda verksamhetema. Av redovisningen framgår vidare att intresset förde båda specifika stimulansbidragen till habilitering/rehabilitering (125miljoner kronor/år) och hjälpmedel (/år) varit mycket stort,Bidragen fördelas av resp. efter särskildansökan. När beslut om fördelning av bidragen fattades avseende medlen förförsta uppgick ansökningama till högre belopp än vadsom fanns att fördela. Ca en tredjedel av bidraget till specifikahabiliterings- och rehabiliteringsinsatser har fördelats till verksamhetinriktad mot små och mindre kända handikappgrupper. Det generellastimulansbidraget till habilitering och rehabilitering (/år)utges till landstingen, på gmndval av antalet invånare i resp.landstingsområde. Enligt regeringens uppfattning innebärförtydligandena i HSL om huvudmännens ansvar för habilitering ochrehabilitering samt hjälpmedel, i kombination med de tillfälligastimulansbidragen, goda möjligheter att påskynda utvecklingen avverksamhetema. Även om det enligt regeringens bedömning ännuär för tidigt att dra några slutsatser av för- Prop. 1994/95:100 ändringamainom områdena, är de resultat som framkommit posi- Bil. Detstora intresset för de tillfälliga stimulansbidragen är mycket glädjande.Regeringen vill understryka vikten av att beslut om fördelning avstimulansbidragen, på både central och regional nivå, föregås av behovsanalyseroch att de präglas av långsiktighet. Det är också väsentligt att samråd skermed både kommunema och företrädare för handikapporganisationema innanlandstingen beslutar om utvecklingsinsatsema. Regeringen avser att, på basis avSocialstyrelsens och fortsatta uppföljningsarbete,ingående följa resultaten av stimulansbidragen. En gmndläggande fömtsättning för att tolktjänstenför döva och dövblinda m.fl. skall utvecklas är att det finns tillgång tillutbildade tolkar. Mot den bakgmnden tillfördes inom ramen för handikappreformensärskilda medel för att åstadkomma en utökning av utbildningen av både tolkaroch tolklärare. Av uppföljning framgår att nytillskottet avtolkar under detta och kommer att bli mycket begränsat, om intesärskilda åtgärder vidtas. Enligt regeringens uppfattning inger detta oro. Detär viktigt att orsakerna till det låga åriiga nytillskottet av tolkar klargörsoch att nödvändiga åtgärder vidtas. Regeringen har noterat att () har för avsikt att presentera enlångtidsplan för tolkutbildningen, som syftar till att öka volymen vad gällerutbildningen av tolkar. Frågor om habilitering, rehabilitering, hjälpmedeloch tolktjänst berörs ytterligare under anslaget D 2. Vissa statsbidrag inomhandikappområdet. Regeringen vill i detta sammanhang något berörafrågan om taltjänst för personer med röst-, tal- och språksvårigheter. Genom enöverenskommelse mellan staten och om den dåvarandehjälpmedelsersättningen åtog sig landstingen att successivt bygga upp en sådantaltjänst. Med anledning av ett uppdrag av regeringen har Socialstyrelsennyligen redovisat en rapport angående taltjänstens utveckling. I rapportenkonstateras att uppbyggnadstakten utifrån ett riksperspektiv sker långsamt.Under de fyra år som gått sedan överenskommelsen träffades har en fjärdedel avlandstingen inrättat eller fattat beslut om att inrätta taltjänstverksamhet.Enligt styrelsen fordras ytterligare utvecklingsinsatser för att påskyndauppbyggnaden av taltjänstverksamhet. Enligt regeringens bedömning är detbekymmersamt att en så stor andel av landstingen, trots den överenskommelse somträffades , alltjämt saknar taltjänstverksamhet. Regeringen instämmer iSocialstyrelsens uppfattning att det fordras ytterligare utvecklingsinsatserinom området. Regeringen fömtsätter att även fortsättningsvisföljer utvecklingen inom området. Den1 träder psykiatrireformen i kraft (prop. 1993/94:218, bet.1993/94:SoU28, rskr. 1993/94:396). Reformen syftar till att förbättra psykisktstördas livssituation och öka deras möjligheter till gemenskap ochdelaktighet i samhället. Reformen innebär att ansvarsfördelningen Prop.1994/95:100 mellan kommuner och landsting tydliggörs när det gäller vård ochstöd Bil. 6 till psykiskt störda. Med syfte att underiätta genomförandet avpsykiatri-reformen har beslutat att sammanlagt I 200 miljoner kronorunder en treårsperiod skall anvisas området. I årets budgetproposition föreslårregeringen i enlighet härmed att skall anvisas i statligastimulansbidrag för att bl.a. utveckla arbetsformer inom socialtjänst ochpsykiatri. Medlen anvisas under anslaget C 8. Bidrag till psykiafriområdet. Inom ramen för psykiatrireformen har vidarebeslutats att sammanlagt av det tillfälligastimulansbidraget till anordnande av gmppbostäder m.m. skall förbehållasboendeenheter för långvarigt psykiskt störda personer. Dessa medel anvisasunder anslaget D 1. Stimulansbidrag till särskilda boendeformer ochrehabilitering. Uppföljningav kommunernas verksamhet inom handikappområdet Deövergripande målen för handikappomsorgen - att uppnå ftill delaktighet ochjämlikhet - lades senast fast i propositionen 1992/93:159 om stöd och servicetill vissa funktionshindrade, vilken godkänts av (bet. 1992/93:SoU19, rskr. 1992/93:321). Socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen samtlagen om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) preciserar dessamål och anger i vissa fall hur de skall kunna uppfyllas. Målen för stämmer väl överens med dehandikappolitiska målen, framförallt formuleringama i socialtjänstlagens 10 och21 §§.1 LSS anges målen för kommunemas verksamhet inom handikappområdet i5§. Utifrån dessa utgångspunkter kan följande mål förkommunemas verksamhet inom handikappområdet urskiljas: -att främja jämlikhet ilevnadsvillkor och full delaktighet i samhällslivet. -att verka för att människor somav fysiska, psykiska eller andra skäl möter betydande svårigheter i sinlivsföring fär möjlighet att delta i samhällets gemenskap och leva som andra(LSS). -att medverka till att denenskilde fär bo på ett sätt som är anpassat till hans eller hennes behov avsärskilt stöd (SoL). -att genom färdtjänst, hjälp ihemmet, service och omvårdnad, dagverksamhet eller annan liknande socialtjänst underlätta för den enskilde att bo hemma och ha kontakter med andra(SoL). Behov av variabler ochnyckeltal som belyser den kommunala Prop. Denstatistik som finns genom kommunemas redovisningssystem germycket begränsade möjligheter att relatera kostnader och personal fillkommunemas olika verksamheter och prestationer pä handikappområdet. Nästanundantagslöst redovisar kommunema sin äldre och handikappomsorg tillsammans ochstatistiken är inte ålders-uppdelad eller uppdelad på kön annat än på enstakaområden. Det saknas därför en sammanhängande statistik över hur många personermed fiinktionshinder som fär stöd och service av kommunen, och hur stor del avkommunens resurser som satsas på handikappomsorgen, eftersom den befintligastatistiken inte är renodlad. och ()har i sin rapport och omsorgema i följt upp ochutvärderat på nationell nivå. SCB:s undersökningar om levnadsförhållandena(de s.k. ULF-studiema) har legat som gmnd för uppföljningen. konstaterar i rapporten beträffandehandikappomsorgen, att det är svårt att beräkna antalet personer medfunktionshinder och uppskatta hur stor del av dessa personer som behöverservice, omsorg och värd frän . Orsaken till detta är bl.a. attsambandet mellan funktionshinder och behov av hjälp i det dagliga livet varkenär enkelt, statiskt eller ens riktigt mätbart, eftersom så många faktorer påverkarvarandra. I vissa fall kan behoven tillgodoses genom att bostaden anpassas, attmiljön blir tillgänglig, via ekonomiskt stöd som handikappersättning ochbilstöd osv. Handikappreformen och LSS innebär att nya ochförändrade krav ställs på kommunemas handikappomsorg. Nya målgrupper kommertill genom att omsorgema om utvecklingsstörda successivt överförs frånlandstingen till kommunema. Inom ramen för handikappreformen har kommunemaockså fatt ett tydligare uttalat ansvar inom handikappområdet, t.ex. genom enskyldighet att i den uppsökande verksamheten upplysa om arbeteoch insatser inom området. Det är ännu för tidigt att dra några slutsatser avvilken effekt handikappreformen har haft när det gäller volym och kvalitet påkommunemas insatser för personer med funktionshinder. Som tidigare nämntsföljer kontinuerligt utvecklingen. Det är enligt regeringens bedömning angeläget attpå sikt fä ett redovisningssystem som ger bättre möjligheter för regering ochriksdag att fä en uppfattning om hur kommunemas verksamhet på handikappområdetser ut i förhållande till uppställda mål och vad den kostar. Socialstyrelsenarbetar med ett förslag till ett nationellt uppföljnings-ochutvärderingssystem för den kommunala sektom, som kan ge godamöjligheter att följa den kommunala sektoms verksamhet inom olikaansvarsområden. Regeringen avser att noga följa arbete påstatistikutvecklingsområdet i detta avseende. Föratt personer med funktionshinder skall kunna leva ett så självständigt liv sommöjligt krävs dels att fillgängligheten i vid mening förbättras genom generellainsatser, dels att individuella åtgärder med inriktning på den enskildesfunkfionshinder och behov vidtas. insatser i form av socialhemtjänst, särskilda boendeformer, färdtjänst m.m. är här av avgörandebetydelse för att personer med funktionshinder skall kunna få jämlikalevnadsvillkor och kunna leva självständigt. Nedanståendekarta visar andelen vård- och servicetagare i befolkningen upp t.o.m. 64 årper kommun. Kartan och de följande diagrammen mäter endast andelen vård- ochservicetagare och inte hur mycket hjälp dessa får. Inte heller belysesservicens kvalitet. 1994/95:100 Bil. Personer med vård och hjälp Andel av befolkningen ,% D Uppg saknas D o - 0.27 ■ 0.28 - 0.36 ■ 0.37 - 0.47 Kartanger en bild av hur mycket service och omsorg samt sjukvård i Prop. 1994/95:100ordinärt boende eller i särskilda boendeformer (här uttryckt som "vårdBil. 6 och hjälp") kommunema ger till funktionshindrade personer i åldersgmppen0-64 år. Det är emellertid viktigt att komma ihåg att bland dessa vård- ochservicetagare finns, fömtom personer med fysiska funktionshinder, ävenpersoner med psykiska funktionshinder och personer som får värd och hjälp avandra orsaker, t.ex. sådana som behöver hemhjälp och hemsjukvård vidfillfälliga sjukdomsfillstånd, terminalvård m.m. Dessa gmpper är dock ganskasmå och påverkar inte i någon större utsträckning slutsatsema om den hjälp somlämnas fill hela åldersgmppen . Kartan visar att framförallt kommunema i nortaSverige erbjuder en större andel av personer i åldem O - vård och hjälpän kommunerna i de tre storstadsområdena. Den totala andelen vård- ochservicetagare utgör av totalbefolkningen i åldersgmppen . Den kommunsom har den lägsta servicenivån ligger på av samtliga i åldersgmppen,och den kommun med högsta servicenivå ligger på . Variationema kan bero på många faktorer, t.ex. påolika behov i kommunema. SpecieUt i små kommuner kan andelen funktionshindradevariera ganska kraftigt beroende på slumpmässiga faktorer. Det kan också rörasig om olika behovsbedömningar, olika ekonomiska fömtsättningar i kommunemaoch olika ekonomiska prioriteringar. Efterfrågan på insatserkan också variera beroende på om den enskilde har råd att betala för servicen,i vilken mån anhöriga ställer upp osv. Att kunna bo självständigt och få den hjälp manbehöver i bostaden är ett av de mål som skall leva upp till enligtsocialtjänstlagen. För de flesta människor är det av avgörande betydelse attkunna få bo kvar i sin bostad även om man fått ett funktionshinder. för många ungdomar med funktionshinder, kan det vara nödvändigt attflytta hemifrån för att kunna få leva ett självständigare liv. Det finns ocksåbland personer med funktionshinder dem som har behov av en bostad medomfattande vård och service (särskild boendeform). Det är således viktigt attkommunemas ansvar för bostadsförsörjningen omfattar alla gmpper. Nedanståendespridningsdiagram visar spridningen mellan kommunema avseende andelen personer() som får hjälp och vård i ordinärt boende och andelen som får hjälpoch vård i särskilda boendeformer. I diagrammet har även lagts in medelvärdetför de två variablerna. Diagram.Fördelningen mellan kommunema vad avser personer () med hemhjälp iordinärt boende och hjälp i särskilda boendeformer. (Varje stjärnarepresenterar en kommun). 1994/95:100 Bil. 30 40 50 /t 60 75 Personer medheml]falp i ordinärt boende Antal personer per 10 000 invånare Diagrammetvisar att i de flesta kommuner bor majoriteten vård- och servicetagare medfunktionshinder i ordinärt boende och får hjälp från ellerassistans i annan form. 1 mycket fä kommuner bor samtliga funktionshindrade iordinärt boende med hjälp via (se 1.). I några fä kommuner bor dockfler funktionshindrade i särskilda boendeformer än i ordinärt boende (se 2.). Omdetta beror på att det i dessa kommuner finns en övergenomsnittlig andelfunktionshindrade personer med mycket stort behov av vård och hjälp är intekänt. Det saknas statistik över vårdtyngden av personer som bor isärskilda boendeformer. Det är heller inte känt i vilken utsträckning kommunalabeslut och policy styr förekomsten av särskilda boendeformer ellerandelen personer med funktionshinder som får hjälp och vård i sådanaboendeformer. Spridningsdiagrammetvisar också att det inte finns något genomgående tydligt"kompensationsbeteende" i kommunema, så att kommuner med stor andelboende i särskilda boendeformer har liten andel med hemhjälp i ordinärt boendeoch omvänt. Det förekommer både att kommunema ger många personer vård ochhjälp i såväl ordinärt boende och i särskilda boendeformer som det omvända,dvs. att en liten andel får hjälp i båda formema. Det är emellertid storskillnad mellan kommunerna hur många personer som erbjuds hjälpöverhuvudtaget. Socialstyrelsenkonstaterar i sin tidigare nämnda rapport och omsorgema iSverige 1993 att kommunala planer, som t.ex. bostadsförsörjningsprogram ochäldre- och handikapplaner, i ytterst begränsad omfattning beskriver yngrepersoners behov av särskilda boendeformer. konstateras att behovet avbostäder finns, men inte hur stort det är. bor av alla funktionshindrade som får vård och hjälp i nägon form isärskilda boendeformer. Motsvarande siffra för äldre är . Det är såledesbetydligt färre av de funkfionshindrade som bor i särskilda boendeformer änäldre personer. Ändå bor således nästan en femtedel av alla personer medfunktionshinder i sådan bostadsform. Trots detta finns det ingen statistik sombelyser vilken boendestandard dessa personer har, eller hur många yngrepersoner med funktionshinder som kunnat påverka valet av bostadsform. Deuppgifter som finns om boendestandarden och som har redovisats under avsnittetUppföljning av kommunemas verksamhet inom äldreområdet är inte åldersindelade.Fördelningen mellan kommunema avseende bostädemas standard kan endast redovisasför samtliga särskilda boendeformer. Enligt regeringens uppfattning är detviktigt att fä belyst hur många personer med funktionshinder i åldersgmppen O- som bor i särskilda boendeformer av olika standard. Färdtjänstenär ett komplement till de allmänna kommunikationema och har stor betydelse föratt personer med funktionshinder skall kunna leva oberoende, delta isamhällslivet och kunna ha ett arbete. Nedanstående boxdiagram visarfördelningen mellan kommunema när det gäller andelen fardtjänstberättigadepersoner av befolkningen i åldem O fill för . av kommunema faller inom "boxen". Slutpunkterna avser högstarespektive lägsta andel. Materialet är inte åldersstandardiserat eftersomstatistik med åldersindelning i mindre gmpper inom intervallet O - 64 årsaknas. 1994/95:100 Bil. Diagram: Andelen fardtjänstberättigade personer avbefolkningen i kommunema i äldrama O - för . 1 , , , , 1 , , , , 1 , , 1 1 1 1 1 1 1 1 0 0.5 1.0 1.5 2.0 2.5 Liksom tidigare boxdiagram visar detta en mycketstor spridning Prop. 1994/95:100 mellan kommunema när det gäller andelenpersoner med färdtjänsttill- Bil. Boxdiagrammet visar vidare attmedianservicenivån har ökat och därefter minskatnågot fill . har spridningen mellan kommunema ökat tydligtmellan - i första hand bland de av kommunema närmastmediannivån - för att vara oförändrad . Spridningen bland de avkommunema med lägst andel personer med färdtjänsttillstånd har minskat tydligtmellan . har i sin rapport föruppföljning och utvärdering av (SOS:s rapport 1993:1) pekat påsvårighetema att fä fram enhetlig statistik från kommunema om kostnader ochprestationer för olika verksamheter. Det finns inga möjligheteratt redovisa driftskostnaderna för olika områden inom kommunemashandikappomsorg. Däremot kan bmttodriftskostnadema per vård- och hjälptagareinom äldre- och handikappomsorgen totalt redovisas. En sådan redovisning görsunder mbriken Uppföljning av kommunemas verksamhet inom äldreområdet. (Dir. 1993:127) har som huvuduppgift att beskriva avgiftssystemen för olikastöd-, service- och vårdinsatser för personer med funktionshinder samt analyserahur avgiftema förändrats . Utredningsarbetet skall inriktas påsådana insatser som ges inom , hälso- och sjukvården samtinsatser som regleras i lagen om stöd och service till vissa funktionshindrade.Utredningen skall pröva bl.a. om det finns behov av att utveckla särskildahögkostnadsskydd för funktionshindrade personer. beräknaskunna avsluta sitt arbete i febmari 1995. (K 1993:06) har till uppgift attlägga fram förslag för att åstadkomma en bättre samordning i fråga om resor medkommunal färdtjänst och riksfärdtjänst, sjukresor samt kollektiva färdmedel.Med utgångspunkt i de förslag som lades fram av ibetänkandet Ett samhälle för alla prövar bl.a. förutsättningamaart lagstifta om ett enhetligt huvudmannaskap för ,riksfärdtjänst, sjukresor och kollektivtrafik. Ett väsentligt motiv för ettsamordnat system är att öka tillgängligheten i kollektiva färdmedel förpersoner med funktionshinder. arbete beräknas kunnaavslutas . avlämnade i april 1994betänkandet Rätten till ratten - reformerat bilstöd (SOU 1994:55). Ibetänkandet görs bl.a. en utvärdering och översyn av det utvidgade bilstöd sombörjade gälla . Bilstöd kan lämnas till den som till följd av ettvaraktigt funktionshinder har väsentliga svårigheter att förflytta sig på egenhand eller attanlita allmänna kommunikationer. I betänkandet föreslås bl.a. vissa Prop.1994/95:100 förändringar när det gäller tillämpningen av dessa kriterier förrätt till Bil. Vidare lämnas förslag om en särskildförsöksverksamhet för att ge vissa funktionshindrade personer som fallerutanför bilstödets personkrets rätt art enbart erhålla anpassningsbidrag.Utöver detta föreslår utredningen förändringar när det gäller bidragsnivåer ochinkomstgränser inom stödet. Betänkandet har remissbehandlats och bereds f n. iSocialdepartementet. Handikapputredningenhar i olika sammanhang kartlagt livsvillkoren för personer med funktionshinder.Utredningen visade på bristfälliga förhållanden när det gällerfunktionshindrades möjligheter att fä arbete och att kunna påverka utformningenav sin service och hjälp. Andra studier visar att samma förhållanden gällerutbildning, rehabilitering, fritid och rekreation m.m. Det finns däremotpåfallande fä studier över funktionshindrade kvinnors villkor i jämförelse medfunktionshindrade mäns. Det finns emellertid tecken som tyder på attfunktionshindrade kvinnor ofta har en mer eftersatt situation än vad som gällerför funktionshindrade män. Med anledning av förslagen i regeringensproposition /94:147 om jämställdhetspolitiken. Delad makt - delat ansvar,(bet. 1993/94:AU17, rskr. 1993/94:290) har beslutat om den framtidainriktningen av jämställdhetspoHtiken. 1 propositionen pekar regeringen påflera områden där kunskapen om funktionshindrade kvinnors situation är bristfällig.Som en följd av förslagen i propositionen har bl.a. urAllmänna arvsfonden ställts till förfogande för utvecklingsverksamhet rörandekvinnor med handikapp. har beslutat att fr.o.m. den 1 juli 1994inrätta en handikappombudsman med uppgift att bevaka frågor som rörfunktionshindrades rättigheter och intressen på olika samhällsområden ochverka för att funktionshindrade inte missgynnas. I propositionen som föregickriksdagsbeslutet om inrättande av en handikappombudsman (prop.l993/94:219, bet.1993/94:SoU27, rskr. 1993/94:397) uttalades vikten av att Handikappombudsmanneni sitt arbete bl.a. särskilt uppmärksammar fimktionshindrade kvinnorssituation. har haft en rad inledandekontakter med myndigheter, projekt och organisationer m.fl. i syfte att ökauppmärksamheten på funktionshindrade kvinnors situation både på det nationellaoch intemationella planet. Regeringen anser att det finns behov av att fä enbild av ftinktionshindrade kvinnors villkor på olika samhällsområden och enuppfattning om på vilka områden kunskapen kan förbättras. Det är ocksåangeläget att se över statistikbehovet och möjlighetema att göra enkönsuppdelad statistikredovisning av situationen för personer medfunktionshinder. Regeringen avser att ta initiativ i dessa frågor. Sverigespelar en aktiv roll i det intemationella handikapparbetet.