prop · GH03177 · 1994-01-01 00:00:00 — Starka skäl talar för att nu ge prioritet åt mer praktiskt inriktade, kortare eftergymnasiala utbildningar vid sidan av universitets- och högskolesystemet. Sådana utbildningar kan vara av mycket varierande slag. Särskilt betydelsefullt är det emellertid att stimulera tekniskt inriktade utbildningar där teori och företagspraktik blandas. En förebild finns i det trainee-system som regeringen aviserat i budgetpropositionen (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 15). Beträffande de längre akademiska eftergymnasiala utbildningarna kräver tidslogik och kvalitetskrav att den påbörjade utbyggnaden först fullföljs. Det är främst tillgången på kvalificerade lärare som sätter restriktioner för en snabbare expansion. Sådan högre utbildning bör därför inte byggas ut ytterligare förrän . Då bör det finnas möjligheter att med iakttagande av höga kvalitetskrav påbörja en expansion som får sitt fulla genomslag på andra sidan . Regeringen anger nedan formerna och inriktningen på dessa satsningar. 6.1.1 Utbyggnad av eftergymnasial utbildning Regeringens förslag: Insatser skall göras för att öka utbildningskapaciteten så att den motsvarar 20 000 fler helårsstuderande på eftergymnasial nivå. Huvuddelen skall avse kvalifierad yrkesutbildning. Längre högskoleutbildning prioriteras i en andra etapp. Skälen för regeringens förslag: Jämfört med många andra länder genomgår en relativt låg andel av en svensk ungdomskull eftergymnasial utbildning. Svenska studerande tenderar också att påbörja utbildningen vid en högre ålder än vad som är fallet utomlands. Dessa två faktorer samverkar till en alltför låg utbildningsnivå hos den svenska arbetskraften. En successiv utbyggnad av den eftergymnasiala utbildningen bör genomföras, med målet att erbjuda åtminstone ytterligare 20 000 platser andra hälft. Utbyggnaden bör omfatta främst eftergymnasiala utbildningar utanför universitet och högskolor, företrädesvis i samverkan med näringslivet. bör en ny expansionsfas för den akademiska utbildningen inledas. Erfarenheterna av de senaste årens utbyggnad av den akademiska utbildningen visar att utbildningssystemet kräver en avsevärd resursförstärkning för att kunna genomföra en expansion med god kvalitet. Den utbyggnad som skett gör dessutom en ny lika snabb utbyggnad omöjlig att klara. Kvaliteten kräver en rimlig utbyggnadstakt. De ytterligare ekonomiska resurser som krävs för utbyggnaden av yrkesinriktad eftergymnasial utbildning kan tillföras genom att behovet av reguljära arbetsmarknadsinsatser minskar i motsvarande mån. Kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning i nya former Regeringens bedömning: Den kvalificerade eftergymnasiala yrkesutbildningen bör ges nya former. Teoretisk utbildning tillsammans med yrkespraktik stimuleras. En särskild statsbidragsform införs. Skälen för regeringens bedömning: Nya yrken tillkommer och gamla försvinner i en allt snabbare takt. Också innehållet i yrkena förändras allt snabbare. ökar specialiseringsgraden i många yrken. Av dessa anledningar kommer behovet av kvalificerade yrkesutbildningar på god teoretisk grund att öka. Även på eftergymnasial nivå behövs utbildningar med praktiska inslag som ger yrkeskompetens eller specialisering inom yrken. I skriften redovisar () i samarbete med ett antal medlemsförbund sin syn på utvecklingen av arbetslivet och behoven av utbildning på det tekniska området. Man pekar bl.a. på den snabba förändringen av arbetets organisation där den traditionella indelningen i arbetare och tjänstemän försvinner. Vidare efterlyses en mera yrkesinriktad utbildning och en större medverkan av företagen. Det understryks att detta t.ex. kan ske i form av entreprenader, företagsskolor, branschskolor och fristående tekniska institut. Behovet av kvalificerad yrkesutbildning gäller i betydande utsträckning också utanför det tekniska området. Det finns ett mycket skiftande utbildningsbehov av detta slag som borde kunna tillgodoses av en rad olika typer av utbildningsanordnare. Vad som här sagts gäller inte enbart ungdomsutbildningar. Många redan yrkesverksamma behöver dessutom utbildning på eftergymnasial nivå för att komplettera eller fördjupa sin kompetens. Relativt korta utbildningar, som integrerar teori och praktik, kan fylla en viktig funktion för att möta detta behov. En avgränsning mot såväl ungdomsutbildning som personalutbildning i företagen måste emellertid göras. Internationellt sett har varit framgångsrikt när det gäller korta eftergymnasiala utbildningar inom universitet och högskolor. Framför allt har dessa vunnit en snabb acceptans både bland studenter och arbetsgivare jämfört med andra länder. De utbildningar som behöver ges förbättrade möjligheter är av ett annat slag, mera inriktade på det kvalificerade yrkeskunnandet. För att möta morgondagens behov av yrkeskunnande behövs utbildning, som inte är akademisk i traditionell mening, men som är mer kvalificerad än yrkesutbildningen i gymnasieskolan. En slutsats som kan dras av SAF-undersökningen är att det behövs flexiblare utbildningsformer än de nuvarande samt ökade möjligheter till varvad teoretisk/praktisk utbildning. Den utbildning det här är fråga om förekommer till en del inom utbildningsväsendet, t.ex. som påbyggnadsutbildning inom vuxenutbildning (komvux). Det finns ett mycket stort antal specialkurser, högre specialkurser och s.k. påbyggnadsutbildningar (inklusive f.d. särskilda yrkesinriktade kurser). Specialkurser får anordnas enligt nu gällande regler t.o.m /95. Avsikten är att nya eller aktualiserade kursplaner för påbyggnadsutbildningar inom komvux skall föreligga före /95. Regeringen har informerat om denna fråga i budgetpropositionen (prop. 1993/94:100 bil. 9 s. 27). Beredning pågår inom och av denna fråga. Inriktningen är att nuvarande kurser skall ersättas enligt följande: - Yrkesinriktade kurser inom programmen i gymnasieskolan kan ersätta vissa kurser. Dessa kan då också anordnas inom komvux. Merparten av de särskilda yrkesinriktade kurserna inom komvux tillhör denna kategori. - Kurser som har vissa förkunskaps- och ålderskrav och/eller är kopplade till vissa myndighetskrav t.ex. yrkesförare. Kurserna bygger ofta på men återfinns inte inom gymnasieskolans program. Dessa kurser skall vara komvuxkurser. - Egentliga påbyggnadsutbildningar som är relativt korta eftergymnasiala yrkesutbildningar, 1-3 terminer. gällande krav på en påbyggnadsutbildning är att den antingen skall leda till ett nytt yrke eller till en höjning av nivån i det yrke man har. De anordnas i huvudsak inom områdena ekonomi, teknik och omvårdnad. Bland de här beskrivna utbildningarna tillhör den sistnämnda kategorin sådana utbildningar som skulle kunna vinna på att utvecklas i en ny form, i enlighet med vad regeringen anfört ovan. Regeringens bedömning är att det inom det nuvarande offentliga utbildningsväsendet, med sin relativt fasta organisatoriska struktur, inte finns tillräckliga förutsättningar att stimulera sådan yrkesutbildning som kräver en hög grad av specialisering eller där behovet av snabba omställningar är stort. Företagen måste också engageras ekonomiskt och pedagogiskt i utformning och genomförande av den typ av kvalificerad yrkesutbildning som uppenbarligen kommer att behövas. En arbetsmarknad där många kommer att byta yrke under sitt liv förutsätter en god teoretisk grund inte minst som bas för kontinuerligt lärande. kommer de yrkesspecifika kompetenskraven att skärpas. Att tillgodose båda dessa behov och bringa dem i samklang med varandra ställer särskilda krav på ett flexibelt utbildningsutbud. Det talar för att många olika typer av utbildningsanordnare tas i anspråk. Det ankommer på statsmakterna att tillskapa en struktur som gör det möjligt att tillgodose de framväxande utbildningsbehoven vad gäller kvalificerad yrkesutbildning samt stimulera sådan utbildning av god kvalitet. De instrument som i första hand kommer ifråga är organisatoriska och ekonomiska. För en utbyggnad av kvalificerad yrkesutbildning krävs enligt regeringens bedömning följande: * Flexibla utbildningsanordnare med god överblick över arbetsmarknadens behov. Därför behövs flera aktörer än dagens, som främst är kommuner samt universitet och högskolor. De skall kunna identifiera efterfrågan och på ett smidigt sätt tillgodose denna. Företagen bör kunna spela en viktig roll som förnyare. Det utesluter inte att befintliga organisationer med särskilda förutsättningar bör kunna medverka i denna typ av utbildning. * En statlig organisation med uppgift att stimulera kvalificerade yrkesutbildningar, bedöma utbildningens kvalitet och förutsättningar för statlig finansiering och studiestöd. I organisationens uppgifter bör ingå att göra nödvändiga prioriteringar. * Förstärkta statliga resurser. Den här beskrivna formen för att utveckla eftergymnasiala utbildningar har sammanfattningsvis de bästa förutsättningarna att tillgodose ett föränderligt arbetsmarknadsbehov. Påbyggnadsutbildningar kan inpassas i en naturlig struktur. Genom denna kan också studiemedelsrättigheter ges en bas som stärker den enskildes rättssäkerhet. Regeringen kommer att tillsätta en särskild utredare med uppgift att skyndsamt utarbeta detaljerna för en struktur och organisation för att möta arbetsmarknadens behov av kvalificerad eftergymnasial yrkesutbildning. I uppdraget kommer också att ingå att bedöma villkoren för de nuvarande påbyggnadsutbildningarna så att de även fortsättningsvis kan anordnas inom kommunen. Uppdraget omfattar vidare att värdera erfarenheterna från den försöksverksamhet med kunskapscentra som följt genom en särskild arbetsgrupp. Universitet och högskolor - utbyggnad och profilering Inledning Den högre utbildningen har byggts ut med . Det är en snabbare utbyggnad än i något annat land . Som regeringen tidigare framhållit är en fortsatt utbyggnad av den längre akademiska utbildningen nödvändig för att långsiktiga konkurrensförmåga skall kunna hävdas. Framför allt gäller det utbildningar på kandidatnivå och däröver. Regeringen har inledningsvis redovisat detta behov i ett tidsperspektiv. Ökad satsning vid universitet och högskolor Regeringens förslag: Utbildningen vid universitet och högskolor skall byggas ut ytterligare med början . Särskild vikt skall därvid läggas vid längre utbildningar. Universitet och högskolor får delvis nya uppgifter. Forskningen vid de mindre och medelstora högskolorna får en nisch- och nätverksstruktur. Skälen för regeringens förslag: Regeringens bedömning är att det är nödvändigt att öka utbildningskapaciteten vid universitet och högskolor även efter det att den nu pågående utbyggnaden fullföljts. Särskild vikt behöver läggas vid längre utbildningar. Med hänsyn till den påfrestning de senaste årens utbyggnad inneburit för universiteten och högskolorna måste emellertid tid nu ges för kvalitativ konsolidering. Först när framför allt lärartillgången förbättrats kan en ny utbyggnadsetapp komma ifråga. En expansion av den högre utbildningen aktualiserar också viktiga struktruella frågor vad gäller universitetens och högskolornas uppgifter såväl inom grundutbildningen som forskningen. har sex universitet, två tekniska högskolor, , i samt en teknisk fakultet inom som centra för avancerad forskning och forskarutbildning. Femton mindre och medelstora högskolor bedriver utbildning av varierande bredd och djup samt viss forskning. I finns vidare åtta specialhögskolor för konst samt idrott. bedriver såväl grundutbildning som forskning. har nått en betydande storlek med 20-30 000 studenter. De bör inte i någon betydande utsträckning expandera ytterligare. En tyngdpunktsförskjutning torde ske så att universitet och fackhögskolor koncentrerar sig på längre akademiska utbildningar och på forskarutbildning. Frågan är mot denna bakgrund hur den långsiktiga förstärkningen av den högre utbildningen skall ske. Svaret på frågan kräver även en bedömning av hur den avancerade forskningen skall kunna ges bästa möjliga utvecklingsförutsättningar, samt hur relationerna mellan grundutbildningen och forskningen skall kunna upprätthållas. Det är knappast rimligt att antalet studenter vid ett universitet i en sammanhållen organisation överstiger 30 000. Större lärosäten skulle kunna riskera att förlora sin identitet och kunna få svårigheter att upprätthålla sin roll som avancerade forskningscentra. De mindre och medelstora högskolorna bör därför ta på sig ökade uppgifter inom grundutbildningen. En utveckling i denna riktning skisseras av i en rapport - (Ds 1993:92) syn på kunskap och kompetens inför 2000-talet - inom ramen för arbetet med Agenda 2000. Dagens mindre och medelstora högskolor har mycket olika karaktär. Några av dem har utvecklat intressanta profiler, framförallt tillsammans med det lokala och regionala näringslivet. Andra har en större utbildningsvolym och därmed en större bredd i utbildningsutbud och forsknignsverksamhet. Ett större uppdrag inom grundutbildningen, tillsammans med ett ökat ansvar för den kontinuerliga kompetensutvecklingen i landet, skulle kunna ge de mindre och medelstora högskolorna en allt viktigare roll. Den forskning som de mindre och medelstora högskolorna bedriver är av betydelse för att stödja grundutbildningen. Stor betydelse har vidare de satsningar på forskningssamarbete i nätverk med universitet och forskande högskolor som har etablerats samt forskningssamarbete med näringslivet. De nu vunna erfarenheterna visar på en struktur för forskningen som långsiktigt kan förstärkas. Nätverkssamarbete gör de mindre och medelstora högskolorna delaktiga i forskningen vid starka, vetenskapliga miljöer. Forskning vid mindre och medelstora högskolor Regeringens förslag: Forskningen vid mindre och medelstora högskolor förstärks. Från återstoden av Fond 92-94 avsätts till en stiftelse med bl.a. detta ändamål (jfr avsnitt 6.6). Avkastningen på kapitalet skall gå till profilforskning inom särskilda styrkeområden i samarbete med näringslivet. Skälen för regeringens förslag: Genom forskningspolitiska beslut har anslagen för olika forskningsstödjande åtgärder vid de mindre och medelstora högskolorna förstärkts. I den regionalpolitiska proposition (prop. 1993/94:140) Bygder och regioner i utveckling, som överlämnats till föreslår regeringen att vissa engångsmedel avsätts för de mindre och medelstora högskolornas fortsatta utveckling och fördjupning av intressanta profiler i samarbete med näringslivet. Särskilt framhålls samarbetet med de lokala företagen. Regeringen anser det angeläget att bygga vidare på de erfarenheter som vinns vid vissa högskolor som en följd av ett förändrat utbildningsutbud och samarbete med företagen. Denna utveckling har blivit möjlig genom de beslut som tidigare fattats om förstärkningar i sådan riktning. Det är viktigt att denna utveckling sker i ett långsiktigt perspektiv. Regeringen föreslår därför att medel ur återstoden av Fond 92-94 avsätts till en stiftelse för att skapa möjligheter för mindre och medelstora högskolor att ingå avtal om forskningssamarbete i första hand med lokala företag. Forskningens inriktning skall vara ett led i högskolans profilering och ha koppling till dess grundutbildning. Högskolornas samarbete med näringslivet bör enligt regeringens uppfattning utvecklas på så sätt att varje högskola ges möjlighet att utveckla en avgränsad forskningsinriktning med större djup. Stiftelsen bör i enlighet med vad som framhållits, upp till en viss nivå, normalt , kunna svara för delfinansieringen av sådan forskning, förutsatt att icke-offentliga intressenter, i första hand det regionala näringslivet, är beredda att långsiktigt svara för resten. Medlen bör också kunna användas för forskarutbildning. Därvid åvilar den vetenskapliga ledningen ett universitet eller fackhögskola med rätt att anta studenter till forskarutbildning. Stiftelsens verksamhet förutsätts inom detta område vara permanent. De satsningar som redan beslutats om kommer att få full genomslagskraft först . Det är viktigt att framgångsrik sådan verksamhet kan tillåtas expandera långsiktigt. Av det skälet bör inte det för ändamålet avsedda kapitalet förbrukas. Stiftelsen bör dock ha möjligheter att förändra prioriteringar mellan områden och högskolor. Den här beskrivna samarbetsmodellen förutsätter således vetenskaplig ledning från högskolorna i samverkan med företagen samt, då även forskarutbildning ingår, anknytning till ett universitet eller fackhögskola som är beredd att ansvara för handledningen av de forskarstuderande. Genom den nu föreslagna förstärkningen av resurserna för forskning och forskarutbildning vid mindre och medelstora högskolor skapas förutsättningar för en slagkraftig profilering och en förstärkning av den vetenskapliga miljön - till nytta för såväl högkolorna som näringslivet i . Det är angeläget att de mindre och medelstora högskolorna långsiktigt kan upprätthålla den kompetens som upparbetats inom respektive profilområde. Verksamheten måste åtnjuta en betydande stabilitet som den kontinuerligt prövas vad gäller kvalitet och inriktning. Företagens intresse för medverkan är ett viktigt kriterium vid sidan av den vetenskapliga prövningen. Regeringen vill i detta sammanhang erinra om vad som tidigare framhållits i proposition 1992/93:170 Forskning för kunskap och framsteg om utveckling av forskningen inom de mindre och medelstora högskolorna. Därvid lades riktlinjer för den långsiktiga utvecklingen fast. Det innebar att väsentliga resurser dels för forskning och forskarutbildning i nätverk med universitet och högskolor med fast organisation för forskning, dels för samarbete mellan mindre och medelstora högskolor och näringsliv tillfördes. Därutöver förstärktes resurserna för generella forskningsstödjande åtgärder. Regeringen anser att en fortsatt utveckling efter dessa riktlinjer är önskvärd. har allt fler mindre och medelstora högskolor efter kvalitetsprövning fått rätt att utfärda magisterexamen. Ett samband mellan utbildning på den nivån och forskning är naturligt. Det ökande behovet av naturvetenskaplig och teknisk kompetens Regeringens förslag: och högskolor görs en fortsatt satsning på naturvetenskaplig och teknisk utbildning. Den förläggs till lärosäten med naturvetenskaplig utbildning på lägst magisternivå och/eller civilingenjörsutbildning och annan teknisk utbildning på motsvarande nivå. Skälen för regeringens förslag: Omfattningen av de akademiska utbildningarna på det tekniska och naturvetenskapliga området måste öka. Hinder för rekryteringen till sådana utbildningar måste undanröjas. framhåller, i skriften (Ds 1993:96) Ingenjörer i livslångt lärande, att civilingenjörernas andel av arbetskraften har en avgörande betydelse för utveckling. Civilingenjörerna verkar pådrivande på utvecklingen och bidrar också i hög grad till att ny verksamhet skapas. Som tidigare visats finns emellertid vissa brister i rekryteringsbasen till teknisk och naturvetenskaplig utbildning. poängterar, i skriften (Ds 1993:92) Kunskap och kompetens inför 2000-talet, att analyser av framtidens kompetensbehov entydigt pekar mot behov av grundläggande kunskaper i såväl naturvetenskap som kulturvetenskap. Man betonar att kompetensnivån måste höjas för att skall kunna fortsätta att utvecklas som kunskapsnation. som behovet av tekniskt och naturvetenskapligt högutbildade ökar är rekryteringsbasen till dessa på väg att minska drastiskt av två orsaker. Av demografiska skäl kommer antalet studenter med naturvetenskaplig eller teknisk inriktning från gymnasieskolan att minska till cirka 14 000 elever i slutet av seklet. uppgår universitetens och högskolornas rekryteringsbehov till åtminstone 25 000 om det nu bedömda kunskapsbehovet skall kunna tillgodoses. Dagens tendens är att allt färre ungdomar väljer en gymnasieutbildning som ger kompetens för en eftergymnasial naturvetenskaplig eller teknisk utbildning. SCB:s statistik över sökande och antagna till gymnasieskolan visar att antalet antagna till dessa utbildningar minskat med drygt en procentenhet från till 1993. Det behövs således en attitydförändring bland ungdomar redan i skolan för att undvika en framtida brist på behöriga sökande till högre utbildning inom naturvetenskap och teknik. Stimulerande kontakter mellan elever och näringslivet är en av vägarna för att åstadkomma attitydförändringar. Här bör lärosäten och näringsliv arbeta tillsammans för att knyta skolan och dess aktörer närmare forskning och yrkesliv i syfte att öka intresset för naturvetenskap och teknik. Tekniskt naturvetenskapliga centra finns på olika håll i landet och de fyller en viktig funktion. Kemikontoret, Svenska kemistsamfundet, , Kungl. Tekniska högskolan och har kommit med förslag om att anordna en försöksverksamhet med ett nationellt resurscentrum i kemi. Detta kemicentrums syfte skulle vara att sprida information till lärare i grund- och gymnasieskola om de senaste forskningsresultaten, ge tips om nya experiment samt ge information om fortbildningslitteratur, miljö- och säkerhetsfrågor. En verksamhet av detta slag skulle enligt regeringens mening kunna utgöra en fruktbärande länk mellan forskning, skola och näringsliv. Under förutsättning av näringslivets engagemang i denna fråga överväger regeringen att medverka i finansieringen av verksamheten. Regeringen har redan vidtagit en rad åtgärder för att stimulera intresset för matematiska, naturvetenskapliga och tekniska utbildningar. Verket för Högskoleservice (VHS) och har fått i uppdrag att vidta åtgärder inom skolans och den högre utbildningens område som syftar till att öka ungdomars intresse för teknik och naturvetenskap. Ett särskilt mål är att framför allt kvinnor skall stimuleras att söka till utbildningar inom dessa områden. Den mer kursutformade gymnasieskola som riksdag och regering skapat förutsättningar för bör också kunna bidra till att bredda rekryteringsbasen till universitetens och högskolornas tekniska och naturvetenskapliga utbildningar. Regeringen har också vidtagit åtgärder som syftar till att förbättra rekryteringsläget på kort sikt. Fr.o.m. /93 anordnas behörighetsgivande förutbildning (basår) vid flera universitet och högskolor i syfte att ge fler ungdomar med samhällsvetenskaplig eller ekonomisk gymnasieutbildning möjlighet att skaffa sig behörighet till tekniska och naturvetenskapliga utbildningar på universitet och högskolor. Även här gäller att det är betydelsefullt att öka andelen kvinnor i sådana utbildningar. Resurser för ytterligare basårsplatser har fördelats /94 och i årets budgetpropositionen föreslås ytterligare resurser för ändamålet (prop. 1993/94:100, bilaga 9). VHS har regeringens uppdrag att utvärdera basåret. De erfarenheter som redovisats är goda. Huvuddelen av dem som antogs /93 har gått vidare till högre studier vid universitet och högskolor. Regeringen har vidare genom tidigare åtgärder givit förutsättningar för en ökad omfattning av längre teknisk och naturvetenskaplig utbildning (prop. Högre utbildning för ökad kompetens 1992/93:169, bet. 1992/93:UbU 14, rskr 1992/93:363). Av den totala expansionen /94 omfattande resurser motsvarande drygt 9 600 årsstudieplatser utgjorde naturvetenskaplig och teknisk utbildning. Av den planerade expansionen /95 avser naturvetenskaplig och teknisk utbildning. Examinationen i de längre tekniska och naturvetenskapliga utbildningarna måste emellertid öka ytterligare. Detta måste ske i en takt som tar hänsyn till de kvalitativa kraven. I den utbildningspolitiska debatten har aktualiserats etablerandet av en ny teknisk högskola för att tillgodose detta behov. En schablonmässig beräkning av kostnaderna visar att en sådan geografisk koncentrerad satsning skulle kräva driftskostnader för grundutbildning och forskning på . Beräkningen bygger på en examination av 500 civilingenjörsstudenter och 300 naturvetarstudenter och omfattar kostnader för undervisning, forskning, lokaler, lärare samt övrig personal. Erfarenheterna från uppbyggnaden av teknisk fakultet vid och visar att högkvalitativa vetenskapliga resultat erhålls först efter en lång uppbyggnadsperiod.