prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Det anses också missgynna främst småföretag som lockas att utlova sysselsättningsökning för att överhuvudtaget kunna få stöd. Enligt RRV krävs bidrag sällan tillbaka på grund av utebliven sysselsättningsökning. RRV anser vidare att mindre lokaliseringsstödsärenden bör kunna hanteras på ett enklare sätt. Det finns skäl att ifrågasätta om det från resurssynpunkt är rimligt att hantera mindre ärenden på samma sätt som större. Om mindre ärenden hanteras enklare får länsstyrelserna mer resurser för att bedöma större och svårare ärenden. Slutligen anser RRV att kravet på förhandling om bidragsnivån bör ses över. Enligt RRV används kravet inte enligt statsmakternas intentioner genom att flertalet länsstyrelser ofta inte genomför någon förhandling. Enligt länsstyrelserna och andra aktörer finns det bl.a. risk för att företagets ekonomiska ställning blir alltför avgörande för bidragets storlek och inte andra väsentliga bedömningskriterier, t.ex. behovet av strukturomvandling och regionalpolitiska överväganden. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser utom Statskontoret är i princip positiva till ett borttagande av sysselsättningskravet för att kunna få lokaliseringsstöd. Statskontoret anser inte att det är tillräckligt klart visat att sysselsättningsökningen är utan betydelse som regionalpolitisk målparameter. anser den föreslagna förändringen viktig eftersom den ger incitament till förnyelse och förstärkningar av näringslivets konkurrenskraft i berörda regioner, vilket bör främja en mer långsiktigt stabil sysselsättning. i bedömer att åtgärden leder till större investeringsvilja och mer bärkraftiga företag. Det är dock enligt mycket viktigt att klara och tydliga riktlinjer ges för att undvika tolkningsproblem av nya kriterier. Även länsstyrelserna i och tillstyrker sysselsättningskravets borttagande men anser att det ändå skall kunna behållas i enskilda fall. i framhåller vidare att det är angeläget att andra mer långsiktiga mått, t.ex. ekonomiska, än sysselsättningsökning bör diskuteras. i bedömer i detta sammanhang att efterfrågan på medel riskerar att bli för stor utan andra prioriteringsgrunder. Beträffande stöd till tjänsteföretag noterar i att sådana företag bör kunna utlokalisera utan några extra statliga insatser förutom ordinarie regionalpolitiskt stöd. kommun vill däremot koppla extra förmåner utöver vanliga stöd vid utflyttning av tjänsteföretag till stödområdet. Många remissinstanser påpekar de små och medelstora företagens avgörande roll för utvecklingen i landet och dessa företags svårigheter att finansiera sin verksamhet. Enligt i har det sålunda blivit allt tydligare att det behövs stödåtgärder för dessa företag som ett komplement till bankfinansiering. Utvecklingsfonden i noterar speciellt den bristande tillgången på normala bankkrediter för att starta tillverkningsföretag. Skälen för regeringens förslag: Att stimulera näringslivets investeringar i byggnader, maskiner m.m. har alltid varit en av de viktigaste åtgärderna inom den "lilla" regionalpolitiken. Till dessa ändamål kan lämnas lokaliseringsbidrag och lokaliseringslån, tillsammans benämnt lokaliseringsstöd. Lokaliseringsstöd kan lämnas till i princip alla konkurrensutsatta verksamheter som drivs på marknadsmässiga villkor och som kan påverkas i fråga om lokalisering eller omfattning m.m. (se avsnitt 8.4.3). För att få stöd måste en verksamhet uppfylla bl.a. följande allmänna villkor: - Den måste bedömas få en tillfredsställande lönsamhet och ge de anställda en varaktig sysselsättning. - av det antal arbetsplatser som tillkommer till följd av stödet skall förbehållas vartdera könet. Om det finns särskilda skäl kan dock undantag medges. - De anställda måste uppbära lön och ha andra anställningsförmåner som är minst likvärdiga med dem som gäller enligt tillämpligt kollektivavtal. - Stödmottagaren måste ha auktoriserad eller godkänd revisor. Lokaliseringsstöd lämnas efter en individuell prövning av varje enskilt ärende. Stöd får inte lämnas med högre belopp än vad som behövs för att investeringen skall komma till stånd. Ett lokaliseringsbidrag får uppgå till högst av utgifterna för investeringar i byggnader, markanläggningar, maskiner och andra inventarier. I stödområde 2 är bidragets storlek dock i princip högst av dessa utgifter. Regeringen har dock möjlighet att, om ett område som ingår i stödområde 2 drabbas av mycket omfattande strukturförändringar, besluta att lokaliseringsbidrag skall kunna lämnas med högre belopp i detta, dock högst . Lokaliseringsbidrag till lokaler för uthyrning eller till markberedning för torvproduktion får lämnas med högst lägre andel av utgifterna än vad som annars gäller i respektive stödområde. I undantagsfall kan lokaliseringsbidrag beviljas med högre belopp, dock högst av nämnda utgifter. Sedan trätt i kraft kan detta komma att förutsätta godkännande av EFTA:s övervakningsmyndighet. Eftersom den reguljära kreditmarknaden inte fungerat så stabilt som är önskvärt för att tillgodose en tillfredsställande riskkapitalförsörjning, särskilt i de regionalpolitiskt mest utsatta delarna av landet, återinfördes lokaliseringslånen . Lokaliseringslånens främsta funktion är att ta en högre kreditrisk än vad den allmänna kreditmarknaden gör. De innehåller inte någon subvention av kreditkostnaderna. Ett lokaliseringslån kan, tillsammans med ett eventuellt lokaliseringsbidrag, lämnas med högst av nämnda utgifter i anläggningstillgångar i stödområde 1 och högst i övriga stödområden. I undantagsfall kan högre lån beviljas. För att lokaliseringslån skall kunna beviljas måste dessutom bedömas att upplåning inte kan ske på den allmänna kreditmarknaden. Utfallet av verksamheten med lokaliseringsstöd har vi redovisat tidigare (avsnitt 8.4.1). Lokaliseringsstödets grunder såsom vi just beskrivit dem bör vara oförändrade. Regeringen har tidigare framhållit nödvändigheten av att de företagsinriktade åtgärderna intensifieras . Detta både för att främja framväxten av livskraftiga regioner i olika delar av och för att stimulera en långsiktig ekonomisk tillväxt i hela landet. Vi har i detta sammanhang även uttalat att ökad vikt bör läggas vid de utvecklingsinriktade stödformerna, lokaliseringsstöd, utvecklingsbidrag och sysselsättningsbidrag. Lokaliseringsstöd i samband med investeringar utan direkt sysselsätt- ningsökning. Lokaliseringsstöd får enligt nuvarande bestämmelser, som lagts fast av vid olika tillfällen, endast i undantagsfall lämnas i samband med investeringar som inte beräknas leda till direkt ökad sysselsättning. Enligt gällande regler i förordningen (1990:642) om regionalpolitiskt företagsstöd kan detta ske endast om en investering - sker i samband med en väsentlig omläggning av verksamheten som är nödvändig för att bevara sysselsättning eller - sker i ersättnings- och rationaliseringssyfte i en verksamhet som har väsentlig betydelse på orten, om verksamheten inte bedöms kunna fortsätta utan att investeringen kommer till stånd och denna inte kan genomföras utan att lokaliseringsstöd lämnas. Bakgrunden till dessa regler är främst att det grundläggande kravet på lönsamhet för verksamheter som skall stödjas innebär att företagen normalt skall kunna genomföra ersättningsinvesteringar utan statligt stöd. förslag, att kravet på ökad sysselsättning för lokaliseringsbidrag skall tas bort och att bidrag skall kunna lämnas i samband med vissa investeringar utan att de beräknas ge fler arbetstillfällen, är enligt vår mening alltför omfattande för att inrymmas inom de resurser som kommer att kunna ställas till förfogande. Detta gäller särskilt inför en förväntad konjunkturuppgång. Många strategiska investeringar i företag, som är avgörande för deras möjligheter att överleva, bör dock kunna få lokaliseringsstöd inom gällande regler om dessa tillämpas med hänsyn till att, som vi tidigare framhållit, regionalpolitiken i ökad utsträckning måste bidra till landets ekonomiska tillväxt. Lokaliseringsstöd till tjänsteföretag m.fl. Som vi senare (avsnitt 8.7.6) kommer att närmare beskriva har lokalisering av vissa typer av tjänsteföretag till stödområdena varit en mycket framgångsrik åtgärd inom regionalpolitiken . Detta har blivit möjligt främst genom den moderna tele- och datateknikens utveckling. Denna har bl.a. medfört att många verksamheter inom tjänstesektorn kan bedrivas oberoende av avståndet till stora marknader inom och utom . Utmärkande för dessa tjänsteverksamheter är att de oftast inte förutsätter några stora investeringar i anläggningstillgångar. Sådana investeringar är med nuvarande bestämmelser en förutsättning för att lokaliseringsstöd skall kunna lämnas. Regionalpolitiskt företagsstöd till dessa lokaliseringar har därför, förutom i form av sysselsättningsbidrag, lämnats i form av utvecklingsbidrag. Villkoren för dessa stöd har inte närmare lagts fast av eller preciserats av regeringen. Det finns behov av att klarare lägga fast formerna för stöd till tjänste- företag, framförallt för att underlätta för företag och myndigheter. Till detta kommer att det ikraftträdda gör det nödvändigt att principerna för stöd till denna typ av lokaliseringar förtydligas. Eftersom investeringarna i anläggningstillgångar som nämnts oftast är mycket begränsade, föreslår vi att bidrag till lokalisering av dessa tjänsteföretag fortsättningsvis skall kunna lämnas i form av lokaliseringsbidrag, vars storlek främst skall grundas på antalet nytillkommande årsarbetskrafter i verksamheten. Bidragets storlek får vara högst per årsarbetskraft i stödområde 1 och högst i övriga stödområden. För att inte på ett otillbörligt sätt snedvrida konkurrensen bör vid bedömning av bidragets storlek hänsyn särskilt tas till det totala stöd som företaget får i samband med att det nyanställer personal. Som bl.a. framgått av det föregående fungerar kreditmarknaden inte som önskvärt när det gäller att tillgodose en tillfredsställande riskkapi- talförsörjning. Detta gäller särskilt i de regionalpolitiskt högst prioriterade delarna av landet. För att underlätta de mest kapitalkrävande investeringarna kan därför lokaliseringslån lämnas i samband med investeringar i anläggningstillgångar. I vissa fall kan kapitalbehovet vara stort även i samband med lokalisering av tjänsteföretag. Att tillgodose detta genom ett högre utvecklingsbidrag ökar den sammanlagda statliga subventionen. Vi föreslår därför att lokaliseringslån fortsättningsvis skall kunna lämnas även till rörelsekapital vid stöd till tjänsteföretag. I övrigt skall för stöd till tjänsteföretag m.fl. gälla samma regler som för lokaliseringsstöd i samband med investeringar. Förutom klarare regler för stöd till lokalisering av tjänsteföretag m.fl. innebär dessa förslag också att stödsystemet förenklas genom att ut- vecklingsbidraget renodlas till att endast avse immateriella investeringar. Regeringens förslag: Stöd till investeringar i produktutveckling, marknadsföring m.m. skall kunna lämnas i form av utvecklingsbidrag. Den maximala andelen utvecklingsbidrag skall även fortsättningsvis vara av en investering. Av denna andel skall i fortsättningen maximalt i stödområde 1 och i stödområde 2 kunna vara ett direkt bidrag. I tillfälliga stödområden och i områden som tillfälligt inplaceras i högre stödområde skall den maximala andelen direkt bidrag bestämmas av regeringen, dock till högst . I undantagsfall skall direkt utvecklingsbidrag kunna lämnas med högre belopp, dock högst av en investering. Den andel av ett utvecklingsbidrag, som inte lämnas som ett direkt bidrag, skall fortsättningsvis kunna lämnas antingen i form av ett lån, vars återbetalning är beroende av investeringens framtida lönsamhet, eller i form av ett bidrag kopplat till att staten förbehåller sig en del av investeringens avkastning. Underlagsrapporter: kommer i sina utvärderingar av utvecklingsbidraget fram till att de effekter som uppnås med stödet i huvudsak är att betrakta som mycket positiva. Bidraget fungerar som det är tänkt, dvs. det stimulerar till snabbare och mer omfattande insatser inom produktutveckling och marknadsföring. Enligt är detta den största satsning på produktutvecklingsområdet som skett i där målgruppen inte är "elitprodukten eller elitföretagen". Utvecklingsbidraget bedöms dock av avgöra om en investering sker endast i ett fall av tio. Det påverkar dock investeringen i såväl tid som rum i merparten av de fall då det ges. varnar också för att riklig tillgång på offensiva stöd kan få negativa effekter för företagen. De kan t.ex. tendera att undantränga andra mer nödvändiga åtgärder för att höja lönsamheten. Mot bakgrund bl.a. av sitt förslag att slopa kravet på ökad sysselsättning för att kunna få lokaliseringsbidrag anser slutligen att lokaliserings- och utvecklingsbidragen bör samordnas i en stödform. RRV:s synpunkter på översyn av förhandlingskravet för lokaliseringsbidrag, vilka beskrivits i föregående avsnitt gäller också för utvecklingsbidrag. Remissinstanserna: Utvecklingsbidraget bedöms av alla remissinstanser som en bra stödform. i län anser generellt att stödgivningen till företag bör innehålla mindre element av subvention och mera av affärsmässigt risktagande. Det innebär sammanfattningsvis mindre betoning på bidrag och mera på lån. i tolkar förslag om samordning av lokaliserings- och utvecklingsbidragen som att den maximala bidragsnivån för utvecklingsbidrag sänks till . Med tanke på de förändringar som föreslås för lokaliseringsbidraget anser att detta är ett rimligt förslag. En sänkning av utvecklingsbidragets maximinivå till oroar dock flera instanser, exempelvis i samt och kommuner. i anser vidare att utvecklingsbidraget bör kunna kombineras med lån och att det nuvarande maximala stödbeloppet, , bör höjas. i menar att även länsstyrelserna bör ges möjlighet att koppla ett villkorslån eller royaltyavtal till utvecklingsbidraget. Skälen för regeringens förslag: kan regionalpolitiskt företagsstöd lämnas till immateriella investeringar i företag i form av utvecklingsbidrag. Med immateriella, även kallade mjuka investeringar, avses i detta sammanhang bl.a. förvärv av patent och licenser samt åtgärder för produktutveckling, marknadsföring, utbildning eller liknande som ligger utanför företagets normala drift. Med ett par undantag kan utvecklingsbidrag lämnas till samtliga stödberättigade verksamheter (jfr avsnitt 8.4.3). Till skillnad mot vad som normalt gäller för lokaliseringsstöd, kan utvecklingsbidrag lämnas utan att den investering som ligger till grund för bidraget leder till direkt ökad sysselsättning. Den som beslutar om utvecklingsbidrag skall dock ta hänsyn till om investeringen kan leda till nya arbetstillfällen för såväl kvinnor som män. Ett utvecklingsbidrag får inte vara större än vad som behövs för att investeringen skall komma till stånd och vidare uppgå till högst av de totala utgifterna i samband med investeringen. Förutom i särskilda fall får utvecklingsbidraget heller inte överstiga . Utvecklingsbidrag kan lämnas dels som ett direkt bidrag, dels som ett villkorligt sådant. I sistnämnda fall kan staten förbehålla sig viss avkastning på lyckade projekt. Utfallet av verksamheten med utvecklingsbidrag har vi redovisat tidigare (avsnitt 8.4.1). För att ett företag skall bli framgångsrikt har det blivit allt viktigare att det förmår vidareutveckla sina produkter eller utveckla nya sådana. Det är också betydelsefullt att det kan hitta marknader för produkterna, de bästa sätten att sälja sina produkter på dessa marknader osv. Dessa immateriella investeringar spelar en allt viktigare roll för näringslivets utveckling. Vid sidan av basen i det regionalpolitiska företagsstödet, lokaliseringsstöd i samband med investeringar i byggnader och maskiner m.m., har därför stöd till immateriella investeringar i form av utvecklingsbidrag blivit allt viktigare. Vår bedömning är att detta kommer att ytterligare accentueras . Vi anser därför att det är nödvändigt att alltmer inrikta företagsstödet mot denna typ av investeringar. är det mycket svårare för både företag och myndigheter att bedöma såväl den bästa inriktningen av som effekterna och kostnaderna för denna typ av investeringar. Till detta kommer att det, enligt vår mening, av olika skäl är önskvärt med en alltmer affärsmässig bedömning av samhällets utvecklingsinriktade regionalpolitiska insatser gentemot företagen. Det blir allt viktigare att tillämpa den grundläggande regeln att varken ett lokaliseringsstöd eller ett utvecklingsbidrag får vara större än vad som behövs för att en investering skall komma till stånd. Detta beror främst på två faktorer. För det första innebär våra förslag i denna proposition ytterligare möjligheter för myndigheterna, främst länsstyrelserna, att stödja företagen. För det andra kommer en förbättrad ekonomisk konjunktur att leda till ökad aktivitet i näringslivet och därmed större efterfrågan på stöd. Detta som de medel som kommer att stå till myndigheternas förfogande för olika typer av regionalpolitiska åtgärder även kommer att vara begränsade. De beslutande myndigheterna, i de flesta fall länsstyrelserna, ställs alltså både inför ärenden som kräver mycket kvalificerade avgöranden och inför nödvändigheten av att hårdare prioritera mellan olika åtgärder. Utvecklingsbidrag används också som stödform vid lokalisering av tjänsteföretag till stödområden. Vi har tidigare (avsnitt 8.4.4) föreslagit att stöd till detta ändamål fortsättningsvis skall kunna lämnas i form av lokaliseringsstöd. För investeringar i marknadsföring och produktutveckling m.m. bör dock utvecklingsbidraget behållas med följande förändringar: föreslår som tidigare nämnts att lokaliseringsbidrag och utvecklingsbidrag skall samordnas till en stödform. Det innebär bl.a. att utvecklingsbidragets storlek blir mer beroende av i vilket stödområde verksamheten bedrivs. Vi finner detta logiskt med tanke på bl.a. att svårigheterna att utveckla ett företag är större i de högst prioriterade stödområdena. Ett direkt utvecklingsbidrag bör därför i fortsättningen kunna lämnas med högst samma andelar av en investering som ett lokaliseringsbidrag. Det innebär t.ex. högst i stödområde 1 och normalt högst i övriga stödområden. I samband med att storleken på ett utvecklingsbidrag närmare knyts till det stödområde i vilket det investerande företaget är beläget bör den högsta beloppsgränsen, slopas. För att ytterligare öka affärsmässigheten och flexbiliteten i användningen av utvecklingsbidraget föreslår vi följande. Utvecklingsbidrag bör även kunna lämnas i form av ett villkorslån, separat eller tillsammans med ett direkt bidrag, av de totala utgifterna för en investering. Återbetalningen av ett sådant lån skall vara beroende av investeringens framtida lönsamhet. Om ett projekt till vilket villkorslån beviljats helt eller delvis inte kan kommersialiseras skall lånet kunna efterskänkas. Närmare riktlinjer för detta bör utfärdas av regeringen. Sammantaget innebär förslagen till ändringar i utvecklingsbidraget, dels att det renodlas till att avse endast immateriella investeringar, dels en betoning av att det inte får innebära någon form av driftstöd utan endast får lämnas i samband med investeringar i klart avgränsade projekt i ett företag, dels en ökad affärsmässighet och flexibilitet. Ett utvecklingsbidrag kan således i fortsättningen i stor utsträckning anpassas till förutsättningarna för ett enskilt projekt och till angelägenheten från samhällssynpunkt att stödja detta. Utvecklingsbidrag skall kunna beviljas dels i form av ett direkt bidrag, som naturligtvis kan återkrävas under vissa omständigheter, dels i form av ett lån som kan efterskänkas om ett projekt misslyckas samt dels i form av ett bidrag där staten förbehåller sig en del av avkastningen på lyckade projekt. Särskilt när det gäller större projekt bör i första hand möjligheterna att använda villkorslån prövas. Enligt gällande regler kan utvecklingsbidrag, dels i undantagsfall lämnas med högre belopp än vad som är normalt för respektive stödområde, dels även lämnas till produktutveckling utanför stödområdena på villkor att tillverkningen av den färdiga produkten förläggs inom stödområdena. Regeringen anser att dessa möjligheter bör finnas även men förutser att reglernas närmare tillämpning kommer att bli föremål för överläggningar med EFTA:s övervakningsmyndighet. Regeringen beslutar om handläggnings- och beslutsordning för det regionalpolitiska företagsstödet. För information vill vi emellertid redan nu meddela att vi avser att låta länsstyrelserna besluta i frågor om utvecklingsbidrag där de totala investeringarna uppgår till högst . Regeringens förslag: Sysselsättningsbidraget skall höjas i stödområde 1 till och i stödområde 2 till per ny årsarbetskraft. Att utforma närmare föreskrifter för sysselsättningsbidraget skall fortsättningsvis helt vara en uppgift för regeringen. Underlagsrapporter: rapporter visar att sysselsättningsbidraget på ett positivt sätt bidrar till utvecklingen i de regionalpolitiskt prioriterade områdena. Sysselsättningen ökar mest i den expansiva delen av ekonomin. Därmed kan sysselsättningsbidraget få en positiv inverkan på den regionala strukturomvandlingen. Det konstateras dock att stödets regler är sådana att likviditetsförstärkningen under ett företags första år blir något för svag. Därför föreslår att stödets utformning förändras så att utbetalningen sker oftare och snabbare med större koncentration till . Verket föreslår att det utreds om bidraget kan kopplas till den månadsvisa redovisningen av arbetsgivaravgifter och inte till en särskild årlig ökning av antalet anställda. Remissinstanserna: Remissvaren stödjer i huvudsak förslaget att koncentrera utbetalningarna till . i och är negativa till förslaget att samordna utbetalningen med arbetsgivaravgifterna. Skälen för regeringens förslag: Sysselsättningsbidragets syfte är att täcka en del av de igångkörningskostnader som uppkommer i samband med nyanställningar i ett företag. Bidraget lämnas i stödområde 1 och 2 till all stödberättigad verksamhet, med undantag för lokaler för uthyrning samt privata investmentbolag. Sysselsättningsbidraget lämnas till företag som varaktigt ökar sin sysselsättning. Bidraget, som beviljas per ökad årsarbetskraft, är högst och trappas ned . Det sammanlagda bidraget uppgår till per årsarbetskraft i stödområde 1 och i stödområde 2. Förstaårsstöd lämnas för den sysselsättningsökning som ägt rum i jämförelse med de tre föregående årens högsta sysselsättningsnivå. På detta sätt undviks att bidragets storlek påverkas av tillfälliga konjunkturvariationer. För övertagen verksamhet gäller dock att jämförelsen endast skall göras med kalenderåret närmast före kvalifikationsåret. Endast i de fall som en ansökan gäller förstaårsstöd för fler än tio årsarbetskrafter prövas om bidraget skall beviljas med hänsyn till verksamhetens lönsamhet och andra samhällsekonomiska aspekter. Det är viktigt att de arbetstillfällen som tillkommer med hjälp av det regionalpolitiska företagsstödet fördelas jämt mellan män och kvinnor. Som villkor för sysselsättningsbidraget gäller därför, liksom för lokali- seringsstödet, att av de nytillkomna arbetstillfällena skall tillfalla vardera könet. Utfallet har tidigare redovisats under avsnitt 8.4.1. Regeringen delar bedömning att stödet främjar näringslivets förnyelse. Stödbeloppen räknades 1990 och i stödområde 1 respektive 2. Eftersom det är mycket angeläget att stödja sysselsättningsutvecklingen i dessa områden och med hänsyn till att arbetskraftskostnaderna har ökat, föreslår vi att sysselsättningsbidraget förstärks och fortsättningsvis lämnas med följande belopp per ny årsarbetskraft. Stödområde 1 Stödområde 2 Fortsatt stöd för andra året tredje året fjärde året femte året Totalt 250 000 kr150 Beträffande förslag om tidigare och mer frekventa utbetalningar vill regeringen framhålla att sysselsättningsbidragets huvudsakliga syfte är att både på kort och något konsolidera företagens sysselsättningsutveckling.