prop · GH03145 · 1994-01-01 00:00:00 — Enligt huvudregeln skall den som genomgått av regeringen föreskriven utbildning för kiropraktorer eller naprapater och fullgjort viss praktisk tjänstgöring efter ansökan kunna få legitimation för yrket. I likhet med vad som gäller för personer med annan svensk eller utländsk utbildning bör regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, få meddela föreskrifter om kraven på utbildningen och den praktiska tjänstgöringen. Ett bemyndigande att meddela ytterligare föreskrifter finns i 12 §. Regeringen har för avsikt att meddela föreskrifter om vissa krav på utbildningarnas innehåll och omfattning. Kraven kommer i allt väsentligt att överensstämma med vad som gäller för den nuvarande utbildningen vid Skandinaviska Chiropraktor Skolan respektive med sådan utbildning som krävs för svensk examen som leder till titeln . Andra motsvarande utbildningar skall också kunna leda till legitimation. Beträffande den praktiska tjänstgöringen avser regeringen att meddela grundläggande föreskrifter, t.ex. om dess längd. avses få meddela de ytterligare föreskrifter om tjänstgöringen som behövs enligt ett bemyndigande från regeringen som lämpligen tas in i behörighetsförordningen. Övriga bestämmelser om legitimation skall gälla också legitimation för naprapat eller kiropraktor. Det innebär att även den som på annat sätt visat att han eller hon har förvärvat motsvarande kompetens skall kunna få legitimation. I fråga om legitimation som naprapat för den som har utländsk utbildning får regeringen enligt 5 § meddela föreskrifter om villkoren för att få legitimation m.m. En möjlighet för regeringen att vidarebemyndiga till finns i 31 respektive 37 §§ behörighetsförordningen. För kiropraktorer finns bestämmelser om legitimation för den som har utländsk utbildning intagna i 5 §. Vissa kiropraktorer kan omfattas av bestämmelserna i . Möjligheten för dessa kiropraktorer att få legitimation regleras i 25 § behörighetsförordningen. 3 § Av paragrafen följer att det är som prövar frågor om legitimation. Frågor om återkallelse av legitimation och om meddelande av ny legitimation efter återkallelse prövas däremot av () enligt bestämmelserna i lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. (den s.k. tillsynslagen). Ett förslag till ny lagstiftning på detta område har förelagts (prop. 1993/94:149). och beslut kan överklagas hos kammarrätten (11 § behörighetslagen respektive 39 § tillsynslagen). Någon ändring i detta hänseende föreslås inte i lagen (1994:000) om disciplinpåföljd m.m. på hälso- och sjukvårdens område. Enligt ett tillägg i första stycket får inte meddela legitimation om förhållandena är sådana att legitimationen skulle få återkallas om sökanden varit legitimerad. Bestämmelsen ersätter motsvarande varande regel i 2 och 5 §§. Den gäller även vid meddelande av legitimation enligt 2 a §. Någon ändring av praxis är inte 5 § I paragrafens första stycke har tagits in ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om praktisk tjänstgöring och författnings- och språkkunskaper som ytterligare villkor för att få legitimation som kiropraktor. Ändringen innebär inte någon saklig förändring av vad som tidigare gällt. Skälet till bemyndigandet framgår av avsnitt 8. Bestämmelsen i det upphävda andra stycket återfinns numera i 3 §. 9 § I paragrafen ges skydd för vissa yrkestitlar och yrkesbeteckningar på hälso- och sjukvårdsområdet m.m. Genom ett tillägg till uppräkningen i första stycket 2 har yrkesbeteckningen legitimerad naprapat förbehållits de naprapater som har legitimation. För legitimerade kiropraktorer finns redan motsvarande skydd. Genom bestämmelsen i 10 § fjärde stycket denna lag är skyddet straffsanktionerat. I enlighet med ändringen i 2 § har därutöver yrkesbeteckningen optiker ersatt Lagen föreslås träda i kraft . Genom en särskild övergångsbestämmelse kan den som vid ikraftträdandet har genomgått föreskriven utbildning i för kiropraktorer eller naprapater och har varit verksam i yrket här i landet under kunna få legitimation för yrket utan sådan praktisk tjänstgöring som avses i 2 §. Det har för dessa kiropraktorer eller naprapater inte någon betydelse var eller hos vem yrkesverksamheten har utövats. Däremot innebär uttrycket verksam i yrket att naprapaten skall ha utövat yrket mer stadigvarande och inte endast tillfälligt då och då . Förslaget till lag om ändring i tandvårdslagen (1985:125) Ändringen, som endast är redaktionell har kommenterats i avsnitt 10. Sammanställning av remissyttranden över betänkande Alternativmedicin 1 Huvudbetänkande från alternativmedicinkommittén (SOU 1989:60) såvitt gäller frågan om legitimation för naprapater Följande remissinstasner har avgivit yttranden avseende huvudbetänkandet: Justitiekanslern, , (), (), Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), (), , , och Kammarrätten i ; i , län, , , och , , , , , , , , län, och ; , (inklusive , , , , och ), TCO, , , , , , Hälsofrämjandet, Delegationen för social forskning (DSF), (), (), () och Statskontoret. Av dessa har endast ett fåtal yttrat sig över frågan om legitimation för naprapater: Landstingen i , och liksom meddelar att man instämmer i kommitténs bedömning att det f n inte är motiverat med legitimering av nya yrkesgrupper. hänvisar till att man i ett yttrande till ställt sig negativ till en legitimation för naprapater. LSR har i stället föreslagit att naprapatutbildningen ekvivaleras mot sjukgymnastutbildningen i och att naprapaterna erbjuder kompletterande teoretisk och klinisk utbildning, för att efter godkänd eximination erhålla legitimation som sjukgymnast. anser inte heller att det föreligger något behov av att legitimera ytterligare alternativmedicinska yrkesgrupper; i vart fall bör frågan anstå till dess vetenskapliga studier kan styrka respektive behandlingsmetoders effekter. däremot stödjer ej huvuddelen av kommitténs kapitel om nya yrkesgrupper inom hälso- och sjukvården. föreslår att det på politisk nivå upprättas specifika regler, så att olika grupper inom alternativmedicinen vet vilka kriterier som ska gälla för legitimation, t.ex. i fråga om erforderlig medicinsk utbildning. anser också att det är anmärkningsvärt att osteopatin och chiropraktorerna utöver gruppen Doctors of Chiropractic fått en mycket blygsam belysning. Enligt går det säkert att finna ett regelsystem som kan rymma alla i verksamma chiropraktorer. Vidare anser att gruppen naprapater är likvärdig med Doctors of Chiropractic och bör erbjudas legitimation omgående. Enligt har ryggskador och med dessa förorsakad sjukfrånvaro en sådan omfattning att alla möjligheter till kvalitativ och snabb behandling måste tas tillvara. hänvisar till studier som visar på dokumenterad effekt av naprapatbehandling och som pekar på goda resultat vad gäller minskad sjukfrånvaro när företag anlitat naprapatbehandling för sina anställda. anser att naprapaternas verksamhet och utbildning har kvaliteter som bör kunna medföra legitimation. Sammanställning av remissyttranden över delbetänkande (SOU 1987:12) Legitimation för vissa kiropraktorer Följande remissinstanser har avgivit yttranden avseende legitimation för vissa kiropraktorer: , , , , Kammarrätten i , Cen- trala , , , Universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), , , läns, Södermanalands läns, läns, läns, läns, , Kristiandstad läns, , läns, Göteborgs- och läns, , läns, , , , , läns och läns landstingskommuner, , och kommuner, , , Svenska chiropraktor- sällskapet, för ortopedisk medicin, (), i (LO), , () samt Centralorganisationen /SR. Yttranden har dessutom inkommit från , Leg. sjukgymnasters riksförbund och Distriktsgymnasterna i . läns, läns, läns och läns landstingskommuner, Sjukvårdens och socialvårdens planerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) samt har avstått från att avge yttrande. föreslog enbart utbildning vid utländska högskolor som villkor för legitimation eftersom motsvarande utbildning inte ansågs finnas inom . Flertalet remissinstanser tillstyrkte kommitténs förslag om villkor för legitimation. ställde sig positiv till en nordisk kiro- praktorutbildning . Denna utbildning måste ha sådan kvalitet att den blir ECCE-godkänd. Endast genom en fullgod utbildning kan den kiropraktiska verksamheten fortsättningsvis bedrivas med betryggande resultat och ett internationellt kunskapsutbyte upprätthållas. LO menade att i längden kan vi i inte förlita oss på amerikanska och engelska utbildningsanstalter om vi vill ha garantier för att patienterna ska få bra behandling. redovisning angående legitimation av naprapater Redovisning av ett särskilt regeringsuppdrag, S92/876/S, där regeringen överlämnat skrivelse från och uppdragit åt att avge utlåtande om huruvida det föreligger ett dokumenterat vetenskapligt underlag för att tillstyrka legitimation av naprapater. har inför sin bedömning anlitat experterna professorerna samt docent . Underlaget för bedömning av utbildningen - innehåll, omfattning, nivå och kvalitet - är begränsat. Kvaliteten på undervisningen är starkt relaterad till lärarnas kompetens. Vad gäller Naprapathögskolan är lärarnas kompetens heterogen och i många fall låg. Av de 25 läkare som finns angivna saknar nära hälften legitimation. Naprapathögskolan värderar elevernas examensarbeten till 15 poäng. De sex examensarbeten som tillställts experterna är i det stora flertalet fall av acceptabel nivå. De är dock på samma nivå som det examensarbete som utförs vid sjukgymnastutbildningen, och där motsvarar 4 poäng. Naprapathögskolan anger att naprapatutbildningen tidsmässigt motsvarar 160 poäng. Den sista terminen (20 poäng omfattar för examensarbetet (15 poäng) och för slutexamen (5 poäng). Själva examen består av 350 flervalsfrågor som besvaras . Med beaktande av detta synes den poängsättning som tillämpas vid vara något för generös. Utbildningen är framförallt inriktad mot den muskuloskelettala apparaten och naprapater har därför ej den medicinska helhetskompetens vilken skulle krävas för eget behandlingsansvar. Naprapaterna bör därför vid en eventuell legitimation arbeta på remiss från läkare eller, i vissa fall, tandläkare. På fråga om det finns något dokumenterat vetenskapligt underlag för behandlingsmetoderna manipulation, massage, stretching, ergonomisk rådgivning, rehabiliteringsträning, mobilisering, kan konstateras att dokumentationen är mycket sparsam. Flera arbeten finns dock publicerade om att ergonomisk instruktion kombinerad med fysisk träning ger bra effekt vid belastningsrelaterade rygg- och nackbesvär. Forskning och utvärdering av metoderna pågår. Till exempel pågår ett projekt vid medicinsk teknologi (CMT), i samarbete med Omvårdnadsinstitutionen vid Hälsouniversitetet i . * Uppläggningen av studien sker så att resultatet skall kunna bilda underlag för ett framtida hälsopolitiskt beslut rörande resursfördelning men också bidra till att förbättra det kliniska omhändertagandet av personer med rygg/nackbesvär. Två alternativ ingår, kiropraktik och sjukgymnastik. Huvud- metoderna vid sjukgymnastikalternativet är individuell behandling, manipula- tion/mobilisering, , självträning och gruppbehandling. Vid kiropraktik är huvudmetoden manipulation. Den icke-kirurgiska behandlingen av de muskulo-skelettala systemets sjukdomar har en svag eller oklar vetenskaplig grund. Därför förekommer ett antal behandlingsformer samt en omfattande sjukskrivning, vilken möjligen förvärrar problemen. Bara "ont i ryggen" anges samhällsekonomiskt kosta (SBU-91). Folkhälsoproblemet "ont i ryggen" måste angripas och lösas genom en helhetssyn på individ och samhälle. För att klara detta krävs fungerande samarbete mellan flera personalkategorier och utarbetade rutiner för Det kan man åstadkomma genom att utnyttja de krafter som redan finns inom den svenska hälso- och sjukvården. Läkare och sjukgymnaster har redan ett samarbete sinsemellan och med övriga inom hälso- och sjukvården. Därutöver krävs att utarbetade samarbetsrutiner upprätthålls med arbetsgivare, socialtjänst och andra involverade för att åstadkomma en optimal rehabilitering i varje enskilt fall. Införandet av legitimationen av vissa kiropraktorer är ännu inte utvärderad. Detta bör göras innan ytterligare en grupp med ett smalt medicinskt område legitimeras. Sedan kiropraktorerna legitimerades har dramatiska förändringar skett inom hälso- och sjukvården beträffande struktur och organisation och inte minst ekonomiskt. Det är av största vikt att kostnads-effekt och kostnads-nytto analyser görs innan ytterligare en yrkesgrupp engageras i den offentligt finansierade vården. Den kunskap naprapaterna skulle kunna tillföra den offentliga hälso- och sjukvården finns väsentligen tillgodosedd av legitimerade sjukgymnaster. Den aktuella kompetensen finns vidare bland många läkare som är vidareutbildade inom "ortopedisk medicin". Motsvarande kompetens finns också hos ett betydande antal sjukgymnaster. Det finns mycket som talar för att man främst bör satsa på de krafter som redan finns inom den offentliga delen av hälso- och sjukvården. Det kan man bl.a. göra genom att erbjuda sjukgymnasterna efterutbildning inom "ortopedisk medicin". Även för läkarna finns möjligheter till sådan utbildning. Forskningen inom detta område behöver förstärkas. Enligt mening föreligger inte dokumenterat vetenskapligt underlag för att tillstyrka legitimation av naprapater. Eftersom det dock är flera aspekter som kan beaktas utöver dokumentationen vill erinra om några av dessa. * Legitimationen bör för patienten innebära reell trygghet och inte falsk. * En legitimerad grupps verksamhet måste därför vara möjlig att följa upp och utvärdera. * Legitimation av en yrkesgrupp medför initiala och fortlöpande kostnader för staten, även om dessa till en viss del kan avgiftsfinansieras. * Den allmänna utvecklingen inom EG/EES är viktig att beakta i sammanhanget. föreslår att ställningstagande till legitimation av naprapater får anstå till legitimationen av kiropraktorer är utvärderad. Beslut i detta ärende har fattats av t.f. generaldirektören efter samtåd med och i närvaro av direktörerna . Föredragande har varit byrådirektören . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsrådet , ordförande, , , , , , , , , , , , , , . Regeringen beslutar proposition 1993/94:145 Legitimation för vissa naprapater och kiropraktorer m.m. Författningsrubrik Bestämmelser som inför, ändrar, upphäver eller upprepar ett normgivnings- bemyndigande Lag om ändring i2, 2 a, 5 §§ lagen (1984:542) om behörighet att utöva yrke inom hälso- och sjukvården m.m. Lag om ändring i tandvårds-14 § lagen (1985:125) 40