prop · GH03138 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:138 Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen läggs fram förslag som innebär en renodling av som handelspolitisk myndighet genom att näringsrättslig verksamhet förs över från kollegiet till andra myndigheter. Vidare innehåller propositionen regeringens förslag avseende tredje huvudtitelns ramanslag E 1. 1 Förslag till riksdagsbeslut.............. 3 2 Förslag till lag om ändring av resegarantilagen (1972:204) 3 3 Ärendet och dess beredning............... 3 4 Ny organisationstillhörighet för Kommerskollegiets näringsrättsliga verksamhet............................... 4 4.1 Auktorisation, godkännande och tillsyn av revisorer och revisionsbolag....................... 5 4.2 Auktorisation av tolkar och översättare 8 4.3 Resegarantiärenden.............. 9 4.4 Bolagsärenden m.m............... 10 4.5 Överklaganden rörande handel med skrot 11 4.6 Tillstånd att använda officiell beteckning i näringsverksamhet.................... 12 4.7 Taxa för yrkesmässig bostadsförmedling 13 4.8 Ärenden rörande auktoriserade handelskammare 14 4.9 Senator 15 4.10 Personal- och ekonomiska konsekvenser 16 5 Anslagsfrågor för /95..... 17 Bilaga 1 Sammanfattning av förslagen i Statskontorets rapport (1993:30) näringsrättsliga verksamhet - ändrad organisationstillhörighet . . . . . . . 23 Bilaga 2 Sammanfattning av förslagen rörande auktorisations- och tillsynsverksamheten för revisorer i betänkandet Revisorerna och EG (SOU 1993:69) . . . . . . . . . . . . 25 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanser vad avser Statskontorets rapport (1993:30) Kommerskollegiums näringsrättsliga verksamhet - ändrad organisations- tillhörighet . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . 26 Bilaga 4 Förteckning över remissinstanser vad avser Revisorerna och EG (SOU 1993:69) . . . . . 28 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde . . . . . . . . . . . . . . 30 1 Förslag till riksdagsbeslut 1. antar regeringens förslag till lag om ändring i resegarantilagen(1972:204), 2. godkänner att avgifter för tillstånd att använda officiell beteckningi näringsverksamhet får tas ut i form av ansökningsavgifter (avsnitt4.6), 3. till för /95 under tredjehuvudtitelnanvisar ett ramanslag på (avsnitt 5), 4. under trettonde huvudtitelns ramanslag Kammarkollegiet:Myndighetsuppgifter för /95 anvisar 6 200 000 krutöver vad som har föreslagits i prop. 1993/94:100 bil. 14 (avsnitt5). 2 Förslag till lag om ändring av resegarantilagen(1972:204) Härigenom föreskrivs att i 1, 3, 4, 5, 12, 13, 14 och 15 §§ resegarantilagen1 (1972:204) ordet i olika böjningsformer skall bytas ut mot Kammarkollegiet i motsvarande form. Denna lag träder i kraft . 1 Senaste lydelse av 1 § 1992:1673 4 § 1992:1673 5 § 1992:1673 14 § 1992:1673 15 § 1985:859. 3 Ärendet och dess beredning Regeringen bedriver ett fortlöpande arbete med att effektivisera den statliga och den statligt finansierade verksamheten. Som ett led i detta arbete har regeringen beslutat renodla som handelspolitisk myndighet. I budgetproposition inför budgetåren 1992/93 resp. 1993/94 konstaterar regeringen att kollegiets uppgifter på det näringsrättsliga området bör föras över till andra instanser. Regeringen uppdrog åt Statskontoret att utreda frågan om ändrad organisationstillhörighet m.m. för Kommerskollegiets näringsrättsliga verksamhet. Statskontoret presenterade sina förslag i rapporten (1993:30) näringsrättsliga verksamhet - ändrad organisationstillhörighet. Statskontorets sammanfattning av rapportens förslag finns i bilaga 1. Efter beslut av regeringen tillkallades en särskild utredare med uppdrag att bl.a. göra en översyn av auktorisations- och tillsynsverksamheten rörande revisorer. Utredaren, som antog namnet , presenterade sina förslag i betänkandet Revisorerna och EG (SOU 1993:69). En sammanfattning av betänkandets förslag vad avser auktorisations- och tillsynsverksamheten redovisas i bilaga 2. Rapporten och betänkandet har remissbehandlats. Förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3 och 4. En sammanställning av remissyttrandena över Statskontorets rapport finns tillgänglig i , handelsavdelningen (dnr R 629-1993). En sammanställning av yttrandena över betänkandet, i den del som avser auktorisations- och tillsynsverksamheten för revisorer, finns tillgänglig i (dnr N 1502/93). 4 Ny organisationstillhörighet förKommerskollegiets näringsrättsliga verksamhet Inom det näringsrättsliga området handlägger frågor som rör auktorisation och tillsyn av revisorer och revisionsbolag, tolkar och översättare samt vissa frågor som rör auktoriserade handelskamrar. Vidare handlägger kollegiet en rad bolagsärenden enligt aktiebolagslagen och andra näraliggande författningar, överklaganden rörande handel med skrot, tillstånd att använda officiell beteckning i näringsverksamhet, taxa för yrkesmässig bostadsförmedling samt en stipendiefond. Handels- och investeringsförbudet mot har upphävts. Därmed har kollegiets handläggning av dispensärenden m.m. enligt denna lagstiftning upphört. Flertalet av dessa verksamhetsområden har inte någon handelspolitisk anknytning. En renodling av kollegiet som handelspolitisk myndighet medför således att ansvaret för dessa bör föras över till andra myndigheter eller att beslut fattas om att verksamheter skall bedrivas i nya former. I det följande redovisas en översiktlig beskrivning av resp. verksamhetsområde och regeringens förslag och ställningstaganden rörande ny organisationstillhörighet för de olika delarna av kollegiets näringsrättsliga verksamhet. 4.1 Auktorisation, godkännande och tillsyn av revisoreroch revisionsbolag Regeringens bedömning: Möjligheterna att finna en privat lösning för auktorisationen, godkännandet och tillsynen av revisorer bör prövas ytterligare. Staten skall ha avgörande insyn i verksamheten för att bl.a. kunna bedöma kvalitet och utöva tillsyn. En ny organisation bör kunna träda i kraft . I avvaktan på resultatet av en sådan utredning ligger huvudmannaskapet för auktorisation och tillsyn av revisorer kvar hos . Statskontorets förslag: Statskontoret har i första hand föreslagit att möjligheterna till ökad grad av självreglering prövas. Om sådan inte bör komma till stånd föreslår Statskontoret att övertar de uppgifter som svarar för . Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. En övervägande del av remissinstanserna avvisar Statskontorets förslag beträffande ökad grad av självreglering. Det genomgående motivet i dessa yttranden är bl.a. att de samhälleliga krav som ställs på kvalificerade revisorer också motiverar en statlig auktorisations- och tillsynsverksamhet. Hälften av remissinstanserna tillstyrker förslaget att föra revisorsverksamheten till . Bland de övriga förordar flertalet att verksamheten i stället förs till Kammarkollegiet. förslag: Utredningen har av olika skäl inte funnit det meningsfullt att föreslå en privat eller delvis privat lösning. I valet av myndighet för auktorisations- och tillsynsverksamheten har utredningen kommit fram till att PRV och Kammarkollegiet kan sägas vara lika lämpliga. I valet mellan dem har utredningen förordat Kammarkollegiet, om lokalisering i är det alternativ PRV kan erbjuda, och i annat fall PRV. Remissinstanserna: Huvuddelen av remissinstanserna har inte haft några synpunkter på tillsynsfrågan. Bland dem som har yttrat sig anser några att en statlig myndighet är att föredra framför en privat lösning och några att en privat lösning bör utredas vidare. Av de remissinstanser som lämnat synpunkter på förslaget har sex förordat PRV och nio Kammarkollegiet. Två remissinstanser har angivit att ett system med självreglering i första hand bör prövas och fyra har förordat en privat lösning. Skälen för regeringens bedömning: Kommerskollegiets huvudsakliga uppgifter på detta område gäller auktorisation och godkännande av revisorer och revisionsbolag samt tillsyn. Verksamheten regleras i huvudsak av förordningen (1973:221) om auktorisation och godkännande av revisorer. Meddelande om auktorisation gäller . Förnyelse meddelas efter särskilt ansökningsförfarande. Antalet ansökningar om auktorisation eller godkännande som revisor uppgår till ca 300 . Därtill prövar kollegiet ett femtontal ansökningar avseende revisionsbolag och ca 650 förnyelseansökningar. Tillsynsverksamheten syftar dels till att pröva revisorns eller revisionsbolagets lämplighet, dels till att utveckla god revisors- och revisionssed. Antalet tillsynsärenden har ökat och prövas ett hundratal ärenden . För råd och upplysningar i handläggningen av revisorsärenden finns en särskild rådgivande nämnd knuten till kollegiet. Verksamheten är avgiftsbelagd genom ansökningsavgift (). Principen om full kostnadstäckning gäller. Parallellt med den statliga tillsynen har både Föreningen () och () disciplinära system. Samhället har behov av att den externa revisionen i olika juridiska personer utförs med hög kvalitet, självständighet och med iakttagande av höga etiska krav. Kåren av revisorer och i tillämpliga delar revisionsföretagen måste ha tillräcklig kompetens och i övrigt uppfylla uppställda krav på oberoende och lämplighet. Av detta följer att det måste finnas fastställda normer för vilka krav som samhället bör ställa på revisorerna samt en aktiv tillsyn av hur revisorsyrket utövas. Den ekonomiska krisen som bl.a. lett till att antalet konkurser ökat kraftigt samt problemen med ekonomisk brottslighet gör att revisorernas insatser fått ökad betydelse. Regeringens generella utgångspunkt är att det varken är rimligt eller förenligt med en effektiv marknadsekonomi att staten genom sina myndigheter tar på sig ett ansvar som bättre och på ett mera flexibelt sätt kan skötas av näringslivet självt. Statens främsta uppgift är att skapa goda förutsättningar och villkor för företagandet samt att effektivt bekämpa ekonomisk brottslighet och missförhållanden av olika slag. Inom denna ram är ambitionen att minska det offentliga åtagandet i olika avseenden. En modell som ligger nära till hands att överväga och som såväl revisorsutredningen i enlighet med sina direktiv som Statskontoret har berört är att tillsynen och auktorisationen av revisorer handhas inom ramen för en helt eller delvis privat lösning. Statskontoret föreslår att möjligheterna till en sådan lösning prövas. har dock av olika skäl inte funnit det meningsfullt att föreslå en privat eller delvis privat lösning. Remissutfallet visar dock att det fortsatt finns ett intresse från olika håll att hitta former för en tillsyn som bygger på självregle-ring. Företrädare för avnämarna, myndigheter och revisorsbranschen för fram den typen av synpunkter. Det bedöms sålunda finnas fördelar att vinna inom ramen för en privat lösning. Närheten till marknaden och de berörda aktörerna bör kunna öka effektiviteten i verksamheten. Möjligheterna att rekrytera kvalificerade revisorer för tillsynen torde öka. Kännedom om revisorsverksamheten och de regler och villkor som gäller för den blir den allra bästa och fackkunskapen ger goda möjligheter att bedöma andra revisorers agerande. Vidare ger ansvaret för tillsynen anledning till diskussion om moral och etik inom kåren som är mycket angelägen och som borde kunna leda till att tillsynen ger än bättre resultat. En privat lösning undanröjer också de problem som följer av att revisorerna är underkastade dubbel tillsyn genom att både staten, FAR och SRS har disciplinära system. En allvarlig nackdel är nämligen att man inom ramen för de båda systemen kan komma till olika beslut i samma ärende, vilket måste leda till sänkt trovärdighet för både statens och branschens tillsyn. Regeringen vill betona att systemet för auktorisation, godkännande och tillsyn av revisorer måste byggas upp så att det är tillfredsställande från rättssäkerhets- och konkurrenssynpunkt. Systemet måste ha stadga och trovärdighet och oberoende från olika partsintressen måste säkerställas. Olika intressenter måste kunna ha förtroende för revisorns funktion och det är viktigt att förfarandet är förankrat hos brukarna av revisorns tjänster. Det förhållandet att löpande tillsyn och auktorisation sköts i ett system med självreglering fråntar inte staten ansvaret att följa hur regelsystemet fungerar och tillämpas. Ett privat system förutsätter att statsmakterna beslutar om de rättsregler som skall gälla för verksamheten och att staten har ett inflytande på tillämpningen av dem. Det är av avgörande betydelse att staten har sådan insyn i systemet att kvalitetskontroll och tillsyn av verksamheten kan ske. Regeringen anser att det finns skäl att ytterligare pröva möjligheterna att finna en privat lösning för såväl auktorisationen som tillsynen av revisorer. Därvid bör bl.a. kartläggas praktiska problem som kan uppkomma bl.a. när det gäller tillgång till sekretessbelagd information, uppgifter som utförs inom ramen för tillsynen och som är normgivning samt möjligheterna att överklaga fattade beslut. Regeringen bedömer att en ny organisation bör kunna träda i kraft . Både Statskontoret och har föreslagit att ansvaret för tillsyn och auktorisation av revisorer läggs hos PRV. har dock ställt som villkor att verksamheten kan placeras i . Det skäl som båda utredningarna anför är att PRV har ett flertal uppgifter på det näringsrättsliga området som rör bolagsrätt och redovisning. Eftersom möjligheterna att få till stånd en privat lösning måste utredas vidare måste frågan om ansvarig myndighet lösas för tiden fram till att ett förslag om privatisering kan genomföras. För att undvika kompetensförlust och andra störningar i verksamheten bör ha fortsatt ansvar för verksamheten fram till den tidpunkt när en ny organisation kan genomföras. Då bör också resurserna för verksamheten omfördelas. 4.2 Auktorisation av tolkar och översättare Regeringens bedömning: Ansvaret för auktorisationsverksamheten som rör tolkar och översättare bör föras till Kammarkollegiet. Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår att auktorisations-verksamheten rörande tolkar och översättare övergår till vid . Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat med någon övervikt för de instanser som avvisar förslaget. Dessa pekar bl.a. på svårigheter som en koppling mellan ett utbildningsinstitut och auktorisationsverksamheten, som bl.a. innebär myndighetsutövning, kan föra med sig. Vidare påpekas att institutet saknar de resurser och den kompetens som krävs för administration av ett auktorisationssystem. Skälen för regeringens bedömning: Verksamheten bedrivs med stöd av förordningen (1985:613) om auktorisation av tolkar och översättare. anordnar och administrerar auktorisationsprov samt beslutar om auktorisation. Auktorisation, som gäller , kan, om vissa villkor är uppfyllda, förnyas . Auktoriserade tolkar och översättare (translatorer) står under kollegiets tillsyn. De sanktionsmöjligheter som kan tillämpas är upphävande av auktorisation eller varning. För råd och upplysningar vid kollegiets prövning av ärenden finns en särskild rådgivande nämnd knuten till kollegiet. finns ca 1 000 auktoriserade tolkar och ca 335 auktoriserade translatorer. Under /93 deltog drygt 300 personer i tolkproven, varav 35 auktoriserades, och 247 personer i translatorsprovet, varav 10 auktoriserades. Verksamheten är avgiftsbelagd genom ansökningsavgift (). Principen om full kostnadstäckning gäller dock inte. Liksom flera av remissinstanserna anser regeringen att det vore olämpligt att frångå den principiella ståndpunkten, att universitet och högskolor eller institutioner vid dessa inte skall ges auktoriserande eller legitimerande funktioner. De myndighetsutövande inslagen i denna verksamhet är också helt artskilda från utbildningsverksamheten. Enligt regeringens bedömning bör således auktorisationsverksamheten åläggas en förvaltningsmyndighet. Ingen existerande förvaltningsmyndighet kan dock på lämpligt sätt anses anknyta till det aktuella sakområdet och därmed vara en naturlig mottagare av auktorisations- och tillsyns-verksamheten på tolk- och översättarområdet. Däremot anser regeringen att verksamheten mycket väl kan passa in i Kammarkollegiet, som har kompetens och erfarenhet av myndighetsuppgifter på en rad olika områ-den. I Kammarkollegiet kan auktorisations- och tillsynsverksamheten också få tillgång till juridisk kompetens. Ett belopp motsvarande kostnaden för denna verksamhet bör föras från Kommerskollegiets anslag till Kammarkollegiets. Resursfrågorna redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5. Regeringens förslag: Resegarantiverksamheten förs till Kammarkollegiet. Resegarantilagen ändras i detta avseende. Statskontorets förslag: Statskontoret föreslår att verksamheten stannar kvar som en uppgift för i avvaktan på utredning av resegarantisystemet. Remissinstanserna: Hälften av de remissinstanser som anför synpunkter i frågan tillstyrker Statskontorets förslag. I något fall betonas vikten av att kompetens och tillräckliga resurser bibehålls. Övriga remissinstanser, som således avvisar förslaget, påpekar att renodlingen av kollegiet kommer att innebära att kompetens för resegarantifrågorna inte kommer att finnas kvar inom kollegiet. Skälen för regeringens förslag: Enligt resegarantilagen (1972:204, ändrad senast 1992:1673) gäller att den som är arrangör eller återförsäljare av paketresor enligt lagen (1992:1672) om paketresor skall ställa säkerhet hos innan han marknadsför en paketresa. Bestämmelserna syftar främst till att ge konsumenter som köper paketresor ett ekonomiskt skydd om researrangören inte genomför det avtalade researrangemanget. Kollegiets uppgifter består i att beräkna och besluta om sådana resegarantier. Kollegiet bevakar att erforderliga garantier, som skall utfärdas av bank eller försäkringsbolag, kommer in till kollegiet. I samband med detta bedrivs också viss tillsynsverksamhet. Beslut om ianspråktagande av resegaranti fattas av , som är en fristående myndighet. En översyn av resegarantisystemet pågår. Av denna anledning kan det i och för sig anses vara olämpligt att nu ändra den organisatoriska tillhörigheten för verksamheten. Regeringen anser emellertid att det är angeläget att så långt möjligt genomföra renodlingen av som handelspolitisk myndighet och föreslår därför att resegarantiverksamheten, liksom auktorisationsverksamheten på tolk- och översättarområdet, flyttas till Kammarkollegiet. Detta föranleder ändring av resegarantilagen så att ordet byts ut mot Kammarkollegiet. Ett belopp motsvarande kostnaden för denna verksam-het bör föras från Kommerskollegiets anslag till Kammarkollegiets. Resursfrågorna redovisas under avsnitt 4.10 och under avsnitt 5. Regeringens bedömning: Ansvaret för ärenden som rör bl.a. bolag och filialer bör föras över till (). Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Alla remissinstanser som berör detta förslag tillstyrker. Skälen för regeringens bedömning: Den avsedda verksamheten omfattar bl.a. vissa tillstånd att inneha uppdrag i aktiebolag och ekonomiska föreningar enligt aktiebolagsförordningen (1975:1387) och förordningen (1987:978) om ekonomiska föreningar, undantag från kravet på bosättning i ekonomiska samarbetsområdet enligt förordningen (1992:308) om utländska filialer m.m., vissa tillstånd för likvidator enligt förordningen (1981:111) om prövning av vissa ärenden enligt lagen om handelsbolag och enkla bolag samt vissa frågor enligt förordningen (1981:112) om årsredovisning m.m. i vissa företag. Under /93 hanterade kollegiet drygt 500 ärenden. Verksamheten är avgiftsfinansierad enligt bestämmelser i resp. förordning och enligt avgiftsförordningen (1992:191). PRV är registreringsmyndighet för bolag och ekonomiska föreningar. Verket kontrollerar också bolags delårsrapporter, årsredovisningar och revisionsberättelser. Vidare har PRV till uppgift att granska årsredovis-ningar i vissa företag. Som framgår av ovanstående finns starka beröringspunkter mellan de båda myndigheternas verksamhet på området. En överföring av kollegiets verksamhet till PRV ter sig därför naturlig. Någon resursöverföring bedöms inte vara nödvändig för denna verksamhet. Resursfrågorna redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5. 4.5 Överklaganden rörande handel med skrot Regeringens bedömning: Prövningen av överklaganden som rör handel med skrot bör föras till länsrätt med prövningstillstånd till kammarrätt. Statskontorets förslag: Statskontoret anser i första hand att regeringen bör pröva huruvida lagen om handel med skrot kan upphöra. Statskontorets alternativa förslag överensstämmer med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Remissutfallet är blandat. Hälften av yttrandena över detta förslag instämmer i Statskontorets uppfattning att regeringen bör pröva om lagen om handel med skrot kan avvecklas. Ett motiv som förs fram är att lagen kan anses utgöra ett visst konkurrenshinder. Övriga anser att lagstiftningen fyller ett behov och att den utgör ett värdefullt komplement till övrig lagstiftning. Inga invändningar framförs mot förslaget om domstolsprövning vid bibehållen lagstiftning. Skälen för regeringens bedömning: Handeln med skrot regleras av lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnade varor och av förordningen (1981:402, ändrad senast 1985:433) om handel med skrot. Med skrot avses järn- och annat metallskrot samt tackor av annat metallskrot än järnskrot. Syftet med regleringen är att förebygga avsättningen av stulet gods och att underlätta för polisen att efterspana sådant gods. För att handla med skrot krävs tillstånd av polismyndighet. Om handeln bedrivs vid en filial eller av juridisk person skall för den finnas en av polismyndigheten godkänd föreståndare. För att få tillstånd skall den sökande ha gjort sig känd för redbarhet och även i övrigt finnas lämplig att driva den avsedda handeln. Om bestämmelserna i förordningen åsidosätts kan polismyndigheten återkalla tillståndet eller meddela varning. beslut, dock inte vad gäller varning, får överklagas hos . beslut i fråga om meddelande eller återkallelse av tillstånd till handel med skrot eller godkännande av föreståndare får överklagas hos . Kollegiets beslut får inte överklagas. beslut i övriga frågor får överklagas hos kammarrätten. () utfärdar råd och anvisningar för den lokala polismyndighetens handläggning av ärenden rörande handel med skrot. Antalet ärenden som överklagas hos är mycket begränsat. Regeringen är inte nu beredd att ta ställning till förslaget om en avveckling av lagen om handel med skrot, men avser att se över behovet av en fortsatt lagstiftning på området. I avvaktan på att denna fråga utreds föreslår regeringen att ansvaret för de överklaganden rörande länsstyrelsernas beslut, som handläggs av , övergår till länsrätterna. En sådan ordning överensstämmer också med vad som föreslås i prop. 1993/94:133 om Instansordningen m.m. i de allmänna förvaltnings-domstolarna, nämligen att en principiell utgångspunkt bör vara att den första domstolsprövningen av ett förvaltningsärende alltid sker i länsrätt. har dessutom ställt sig bakom den principen (prop. 1992/93:100 bil. 3, bet. 1992/93:JuU24, rskr. 1992/93:289). För att undvika en förlängning av instanskedjan bör prövningstillstånd till kammarrätt införas för denna typ av mål. Någon resursöverföring är inte aktuell för denna verksamhet. Resursfrågorna redovisas närmare under avsnitten 4.10 och 5. 4.6 Tillstånd att använda officiell beteckning inäringsverksamhet Regeringens bedömning: Ansvaret för handläggningen av ärenden som rör tillstånd att använda officiell beteckning i näringsverksamhet bör överföras till (). Regeringens förslag: Verksamheten avgiftsfinansieras. Statskontorets förslag: Överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: Övervägande delen av de remissinstanser som kommenterar förslaget instämmer i Statskontorets bedömning.