prop · GH03163 · 1994-01-01 00:00:00 — Kemikaliefrågor berörs i flera av dessa kapitel, med en mer ingående diskussion i kapitel 19 Miljöanpassad hantering av giftiga kemikalier och åtgärder mot den olagliga internationella handeln med giftiga och farliga produkter. I kapitel 19 föreslås att arbetet med kemikaliekontroll inriktas på sex programområden: a) att utöka och påskynda den internationella riskbedömningen av kemikalier b) att harmonisera klassificering och märkning av kemikalier c) att öka informationsutbytet om farliga kemikalier och kemiska risker d) att upprätta riskreduktionsprogram e) att stärka den nationella kompetensen och kapaciteten för kemikaliehantering samt f) att förhindra illegal internationell handel med giftiga och farliga produkter I diskuteras också rollfördelning mellan myndigheter, företag, miljöorganisationer och andra. En särskilt viktig fråga är rollfördelningen mellan skilda nivåer för kemikaliekontrollarbetet, exempelvis mellan , regional, nationell och internationell nivå. En rollfördelning måste också beakta den samverkan som redan bedrivs genom de organisationer som finns och arbetar inom området, t.ex. FN, , , m.fl. Vissa frågor kräver internationella lösningar, andra lämpar sig mer för ett lokalt arbete. 4.5.2International Conference on Chemical Safety/ Ett framgångsrikt genomförande av Agenda 21:s program för en säkrare kemikaliehantering förutsätter ett intensivt internationellt samarbete, inkl. förbättrad samordning av pågående aktiviteter. Inom ramen för IPCS hölls ett möte i där bl.a. åtgärder för att förbättra koordinationen av det kemikaliearbete som bedrivs inom vissa FN-organ och andra internationella organisationer diskuterades. Vid mötet föreslogs bl.a. att ett mellanstatligt forum för kemikaliesäkerhet (on Chemical Safety) skulle inrättas som ett sätt för regeringar att mötas och dra upp riktlinjer för kemikaliekontrollen på policynivå. I slås denna rekommendation fast. står värd för en uppföljningskonferens efter UNCED, International Conference on Chemical Safety. Vid konferensen skall, förutom frågor om internationellt kemikaliekontrollarbete enligt , frågan om att inrätta ett sådant Forum på regeringsnivå diskuteras. Om konferensen så beslutar övergår den till att fungera som det första Forum. Förutom samtliga har ett stort antal internationella organisationer inbjudits. Ett omfattande förberedelsearbete har pågått och pågår inför konferensen, både inom och inom de ansvariga FN-organisationerna WHO, och . Möten har ägt rum med dels företrädare för en rad utvecklingsländer, dels företrädare för öst- och centraleuropeiska stater i syfte att inhämta synpunkter och önskemål i enlighet med de speciella förhållanden som råder i dessa länder. Gemensamt var farhågor rörande användning av bekämpningsmedel, avsaknad av lagstiftning och infrastruktur inom området samt brist på kapacitet och kompetens. Det bör påpekas att detta Forum inte innebär uppbyggnaden av något nytt FN-organ, utan skall ses som ett sätt för regeringar att initiera, samordna och prioritera insatser på kemikalieområdet. Detta bör resultera i en mer kostnadseffektiv resursanvändning. Verksamhet som redan pågår inom exempelvis och EU samt FN-organisationerna skall utnyttjas. Samordning inom resp. land bör självfallet eftersträvas. 4.5.3FN:s konvention om förbud mot kemiska vapen Efter godkännande (prop. 1992/93:181, bet. 1992/93:UU30, rskr. 1992/93:409) ratificerade FN:s konvention om förbud mot kemiska vapen samt om deras förstöring, kemvapenkonventionen. Konventionen kan tidigast träda i kraft . Med anledning av tillträde till konventionen har regeringen i proposition 1993/94:120 Lagstiftning med anledning av tillträde till konvention mot kemiska vapen lämnat förslag till den lagstiftning som krävs för att uppfylla åtaganden enligt konventionen. En internationell kontrollorganisation med ett tekniskt sekretariat håller på att byggas upp i . kommer genom sekretariatet att genomföra den verifikation och mycket omfattande kontroll som krävs av konventionens stadgar och efterlevnad. Varje konventionsstat åtar sig att förstöra förekommande lager av kemiska vapen, införa ett förbud mot utveckling, tillverkning, innehav, import, export och användning av kemiska vapen, godta och tillåta verifikation samt inspektions- och kontrollverksamhet från kontrollorganisationen. Varje konventionsstat åtar sig dessutom en omfattande deklarations- och informationsskyldighet gentemot det tekniska sekretariatet avseende produktion, konsumtion, bearbetning, export och import av ett stort antal kemikalier som används som utgångsämnen vid framställning av kemiska stridsmedel men även har en betydande civil industriell användning. Deklarations- och informations- skyldighet föreligger vidare avseende samtliga företag och anläggningar inom landet som i någon form berörs av konventionen. kommer att fungera som nationella kontaktorgan i förhållande till den internationella organisationen i . Det konkreta arbetet för att uppfylla konventionens krav avses läggas på myndigheter som redan har liknande uppgifter eller eljest besitter lämplig kompetens. En sådan myndighet är Kemikalieinspektionen som ansvarar för kontrollen av kemisk industri enligt LKP. En annan myndighet är , , som deltar i det tekniska sekretariatets förberedande arbete. Enligt det lagförslag rörande konventionen om kemiska vapen som behandlas av skall kontrollen av den kemiska industrin och datainsamlingen under konventionen regleras genom lagen (1991:341) om förbud mot utförsel av vissa produkter som kan användas i massförstörelsesyfte m.m. åtaganden enligt konventionen om kemiska vapen innebär att företags- och produktionsspecifika uppgifter och annan information måste inhämtas från den kemiska industrin. Vidare måste uppgifterna från industrin kunna vidimeras genom inspektioner och kontroller ute på företagen. Det rör sig om andra uppgifter och informationer än vad som tas in för kemikaliekontrollen enligt lagen (1985:426) om kemiska produkter, LKP. Inte heller inspektionerna är av samma slag som inom traditionell kemikaliekontroll. Av samtliga företag inom kemisk industri bedöms bara ett begränsat antal komma att vara berörda. Uppgiftsinsamlingen blir dock omfattande för berörda företag. Regeringen anser att, även om det finns vissa beröringspunkter mellan å ena sidan Kemikalieinspektionens nuvarande verksamhet - främst genom att kraven på fackmässig kompetens i vissa avseenden sammanfaller - och å andra sidan den nya verksamhet som behöver äga rum för att efterleva konventionen om kemiska vapen, är arten och omfattningen av de nya uppgifterna inte sådana att de kan integreras i inspektionens arbete. Härtill kommer att Kemikalieinspektionen finansieras genom avgifter på kemikalier och bekämpningsmedel som tas ut enligt LKP och betalas av den kemiska industrin eller jordbruket. Verksamhet enligt konventionen om kemiska vapen kan således inte finansieras via dessa avgifter. För att möjliggöra en snabb svensk anpassning till vad konventionen kräver avser regeringen mot denna bakgrund att uppdra åt Kemikalieinspektionen att i särskild ordning, och med utnyttjande av medel från första huvudtitelns anslag m.m. vidta vissa förberedande åtgärder under /95. Frågan om finansiering av Kemikalieinspektionens fortsatta arbete med konventionen om kemiska vapen tas upp i det följande (avsnitt 7). 5 Det fortsatta arbetet Regeringens bedömning: Kemikaliekontrollen ingår i arbetet mot en långsiktigt hållbar utveckling. Riskbegränsningsarbetet och substitutionsprincipens tillämpning bör vidareutvecklas. Det internationella arbetet bör intensifieras. Särskild vikt bör läggas på samarbete inom EG/EFTA samt insatser för hjälp till uppbyggnad av kemikalikontroll i och . Ökad vikt bör läggas vid stöd och vägledning till kommuner och små företag. Kemikalieinspektionens fördjupade anslagsframställning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Kemikaliekontrollens syfte är attminska riskerna för skador på människor och miljö av kemiska ämnen och produkter. Arbetet skall fortsätta att drivas med hög ambition. Tillverkare och importörer har huvudansvaret för de kemiska ämnen och produkter som de levererar. Tillämpning av substitutionsprincipen skall medföra att farliga ämnen och produkter byts ut mot mindre farliga. Denna huvudinriktning ligger fast. Förändringar i liksom i vår omvärld ställer nya och ökade krav på och det svenska miljöarbetet. Särskilt betydelsefullt torde därvid vara den uttalade strävan internationellt liksom i att växla över till en mer hållbar utveckling. Exempel på detta är deklarationen vid och och det intensifierade svenska arbetet för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling. Härtill kommer ett utvidgat samarbete inom på bl.a. kemikaliekontrollens område, från genom deltagande i samarbetet mellan EFTA och EU inom ramen för och senare vid ett eventuellt svenskt medlemskap i i än högre utsträckning. Den omfattande internationella handeln med kemikalier medför att det nationella kemikaliekontrollarbetet måste drivas i internationell samverkan. Detta är också det mest kostnadseffektiva sättet i av krympande ekonomiska resurser. Det utbyte som det internationella arbetet ger, dels genom ökade kunskaper och dokumentation, dels genom internationell samverkan för att begränsa riskerna med skadliga kemikalier, är sannolikt betydligt större än vad ensamt kan åstadkomma med motsvarande insats här hemma. Kemikalieinspektionens arbete inom FN, och /EG är en därför en förutsättning för kontroll- och riskbegränsningsarbetet i . Ett eventuellt svenskt EU-medlemskap innebär att , och Kemikalieinspektionen i EU:s expertgrupper, får direkt möjlighet att delta i och påverka utvecklingen inom området. Det ställer också ökade krav - såväl kompetens- som resursmässigt - på beredskap inför åtaganden som ett medlemskap kan kräva. Hit hör allt ifrån språk- och förhandlingskunskaper till att fungera som s.k. lead country, dvs. åta sig att leda projekt, eller åta sig sekretariatsfunktioner i det interna kontroll- och riskbegränsningsarbetet inom EG. Det svenska förhandlingsresultatet avseende kemikalier och bekämpningsmedel innebär att på vissa områden kan behålla sina strängare regler, på andra får behålla sina striktare regler under en fyraårig övergångsperiod som EG ser över sina regler. Regeringens bedömning är att resultatet av EU-förhandlingarna på kemikalieområdet har visat att insatser vid ett eventuellt medlemskap i måste innebära ytterligare insatser för att uppnå resultatet att högsta tillämpade nivå på miljöskyddet skall gälla och att inga standarder skall sänkas. Målsättningen att skall bidra till att EG:s miljökrav skärps på viktiga områden bör fortsätta att genomsyra europeiska kemikaliearbete. Kemikalieinspektionen prioriterar redan nu arbetet inom EFTA/EG, och denna inriktning behöver bibehållas. Inom ramen för det intensifierade europeiska samarbetet kan samverkan på nordisk nivå bedömas få ökad betydelse, även om detta är svårt att precisera innan det står klart vilka nordiska länder som kommer med i EU och när. I finns ett väl utvecklat samarbete och i många avseenden gemensamma kriterier och grunder för riskbedömningar. Inför ett eventuellt medlemskap i är det en fördel om de nordiska länderna gemensamt kan driva viktiga frågor. Handeln länderna emellan är på många områden omfattande. Enligt regeringens bedömning bör det fortsatta arbetet för svensk del vad avser det nordiska arbetet få samma inriktning och omfattning som tidigare redovisats. Kemikalieinspektionens och arbete bör inriktas på att bidra till en gemensam nordisk utgångspunkt för ett arbete i internationella organisationer med en prioritering av EU. I de baltiska och östeuropeiska länderna saknas en väl fungerande kemikaliekontroll. används i dessa länder kemikalier som redan förbjudits eller är under avveckling i . Regeringen anser därför att Kemikalieinspektionen bör samverka med övriga berörda myndigheter för att intensifiera arbetet på detta område. För att nå en långsiktigt hållbar utveckling får inte miljöskulden öka. Den diffusa spridningen av kemikalier i miljön måste minska. Regeringen presenterade sina förslag om riktlinjer för en kretsloppsanpassad samhällsutveckling. beslutade (prop. 1992/93:180, bet. 1992/93:JoU14, rskr. 1992/93:344) i enlighet med propositionen och ett arbete för att genomföra intentionerna har startat. I finns en rekommendaton om att alla lokala myndigheter i världen skall utarbeta lokala handlingsprogram, lokala , för en hållbar utveckling inför nästa århundrade. Kommuner har med sina skilda funktioner i samhället möjligheter att skapa förutsättningar för en mer effektiv resurshållning och ökad kretsloppsanpassning i arbetet med att utforma lokala . En utveckling mot ett kretsloppsanpassat och uthålligt samhälle kräver på alla områden ett ökat lokalt engagemang. För kemikaliekontrollen innebär detta att lokala miljömyndigheter behöver ökad information och vägledning inom kemikaliekontrollområdet. Kemikalieinspektionens tilsyns- och vägledningsarbete gäller de regionala och lokala miljömyndigheternas tillsyn i leverantörsledet. Av resurs- och kompetensskäl har stora företag lättare än små företag att ordna med god kemikaliekontroll. Det är emellertid nödvändigt att även de senare kan ta sitt ansvar härvidlag. Det gäller företag och verksamheter i alla hanteringsled: tillverkare, importörer, återförsäljare och användare. För att detta skall vara möjligt behöver de bättre tillgång till kunskapsstöd, information och rådgivning. Det är regeringens bedömning att det i många små företag och även större företag med liten kemikaliehantering, finns ett stort behov av kunskap om kemikaliekontroll och metoder för riskbegränsning. Kemikalieinspektionen bör därför i ökad omfattning verka för informations- och vägledningsarbete till denna grupp. Kemikalieinspektionen har en övergripande roll vad gäller kemikaliekontrollen. Regeringen avser uppdra åt Kemikalieinspektionen att utreda hur kunskaps- och kompetensöverföring till verksamheter utan tillräckliga egna resurser inom området kemikaliekontroll bör utformas. Kunskapen och informationen om kemiska ämnen och produkter har förbättrats men mycket återstår att göra. Arbete med att byta ut farliga produkter pågår men det finns fortfarande betydande behov av och möjligheter till ytterligare riskminskningar genom bättre val bland befintliga produkter och framför allt genom utveckling av nya produkter och processer. Detta gäller för såväl kemikalier som bekämpningsmedel. Regeringen erinrar i sammanhanget om vad som anförs i avsnitt 3.2.1 Riskbegränsning bekämpningsmedel avseende styrande avgifter på bekämpningsmedel och kemikalier. Regeringen anser att det ökade internationella samt lokala och och i viss mån regionala arbetet måste innebära att Kemikalieinspektionen behöver omprioritera delar av sin verksamhet. Myndigheten måste ha tillräckliga resurser för att klara delvis nya arbetsuppgifter med anledning av detta och tillåtas flexibilitet i användningen av resurser, såväl personella som ekonomiska. Regeringen återkommer till detta i avsnitt 7 Anslagsfrågor och Kemikalieinspektionens kommande treårsperiod. Regeringens bedömning: Arbete med att finna metoder för urval av ämnen för riskbegränsningsarbete bör intensifieras. Såväl miljö- och hälsoegenskaper som exponering bör vägas in. Internationellt samarbete bör få ökad betydelse. Kemikalieinspektionens fördjupade anslagsframställning: Överensstämmer med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Arbetet med riskbegränsning fortsätter. Ett viktigt arbete är att identifiera ämnen eller varu- och produktgrupper som i första hand bör bli föremål för särskilda riskbegränsande åtgärder. I den miljöpolitiska propositionen (1990/91:90) presenterades 13 ämnen för vilka avvecklingsplaner eller riskbegränsningsplaner tagits fram. Dessa ämnen förekommer i ett mycket stort antal produkter och varor. I kretsloppspropositionen (1992/93:180) ställs krav på riskbegränsningsplaner för 25-50 nya ämnen . Många av de kemikalier som används i varor och produkter är potentiellt skadliga för hälsa och miljö, antingen för att de har kraftigt negativa egenskaper eller för att de används i sådan omfattning att den totala skadan blir stor. Att identifiera alla dessa kemikalier och produkter vore omöjligt, dels för att sådana resurser saknas, dels för att det är en alltför tidskrävande process. Metoder för systematiskt urvalsarbete måste tas fram. Det är med tillfredsställelse regeringen konstaterar att delar av Kemikalieinspektionens riskbegränsningsarbete syftar till att ta fram sådana metoder. I inspektionens pågående s.k. solnedgångsprojekt har, som tidigare nämnts, 70 internationella och nationella listor med sammanlagt över 7 000 hälso- eller miljöskadliga ämnen sammanställts. Utgående från dessa har s.k. multiproblemkemikalier identifierats, dvs. kemikalier som medför både miljö- och hälsorisk och där även exponeringen bedöms utgöra en riskfaktor. Ett första urvalsteg resulterade i ca 500 möjliga multiproblemkemikalier. I ett andra steg rangordnades kemikalierna utgående från egenskaper och möjlig exponeringsrisk. De 100 högst rankade multiproblemkemikalierna valdes ut. Utgående från dessa kommer ett mindre antal väljas ut för riskbegränsningsåtgärder. En uppenbar svårighet vid riskbegränsning av allmänkemikalier är att uppskatta risken med en viss kemikalie eftersom exponeringen är varierande beroende på tillämpning. En kemikalie som ingår i en produkt blir kanske skadlig först när produkten blir avfall. Beroende på hantering av ämnen och produkter kommer exponeringen vara olika. Regeringen bedömer att det arbete som bedrivs inom de s.k. risk- och solnedgångsprojekten kommer utgöra en bra grund för det fortsatta arbetet med att utveckla en effektiv metodik för riskanalys och riskhantering. Riktlinjer för risknivåer baserade på hälso- och miljöeffekter och exponering behövs som underlag för riskreduktionsarbetet. Erfarenheter från de stupstockskriterier som används inom bekämpningsmedelsområdet bör tas till vara. Försiktighetsprincipen bör vara vägledande. Internationellt samarbete avseende kemikaliers egenskaper är som tidigare nämnts ett effektivt sätt att bedriva riskbegränsning, då utväxlingen per insats är mycket stor. Det är angeläget att Kemikalieinspektionen fortsätter att delta i bl.a. högvolymprojekt och riskbegränsningsarbete och att inspektionen inriktar sig på att ta aktiv del i omfattande riskbegränsningsprogram för existerande kemikalier som håller på att starta inom EG. 5.2.1Tvätt-, disk- och rengöringsmedel Regeringens bedömning: Klorblekmedel i konsumentprodukter för maskindisk bör avvecklas . Kemikalieinspektionens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Skälen för regeringens bedömning: Vissa tvätt- och rengöringsmedel innehåller ämnen med skadlig påverkan på hälsa eller miljö. De används i stora volymer och har en spridd användning. De kan inte fångas in i direkta kretslopp utan sprids diffust med avloppsvattnet till den yttre miljön. Tvätt- och rengöringsmedel för hushållsbruk har genomgått stora och snabba förändringar . Produktutvecklingen beror på miljökrav och förändrade textilmaterial. De nordiska kriterierna för positiv miljömärkning - Svanen - och Bra Miljöval har skyndat på utvecklingen mot produkter som är skonsammare för miljö och hälsa. De positivt miljömärkta medlen har av tvättmedelsmarknaden. Miljömedvetenheten blir ett allt starkare motiv för att påverka tvättmedlets, förpackningens och tvättmaskinens egenskaper. Produkterna är mer koncentrerade. Förpackningarna blir därmed mindre och därmed lättare. Den internationella utvecklingen är likartad. I tvätt- och rengöringsmedel ingår flera funktionskemikalier, t.ex. tensider (rengörande ytaktiva ämnen), avhärdare och komplexbildare (som binder kalcium och magnesium i tvättvattnet). I vissa produkter ingår blekmedel. Dessutom ingår parfymer, konserveringsmedel och ibland optiska vitmedel. Den allra största ämnesgruppen utgörs av tensider. Inom t.ex. konsumentsektorn i förbrukades tensider , varav ingick i textiltvättmedel. Den stora användningen av tensider har medfört att intresset för deras miljöpåverkan har ökat. Det är känt att flertalet tensider är mer eller mindre giftiga för vattenlevande organismer. I pågår flera studier som syftar till miljöriskbedömningar för tensider. I saknas riskutvärderingar av tensider även om det gjorts kartläggningar av tensider i vissa avloppsreningsverk. Regeringen delar Kemikalieinspektionens ståndpunkt att det är önskvärt att svenska studier initieras för att undersöka tensiders inverkan på lokala miljöförhållanden. Det bör ankomma på Kemikalieinspektionen att i samråd med ta initiativ till en sådan riskutvärdering. Nya tensider med bättre rengöringseffekt men mindre hudirriterande ersätter de traditionella som t.ex. LAS (linjär alkyl bensen sulfonat). används tensider som inte är lätt nedbrytbara i bl.a. textiltvättmedel och i spolglans. Regeringen delar Kemikalieinspektionens uppfattning att det finns behov av lätt nedbrytbara lågskummande nonjonaktiva tensider för maskindiskmedel. Kriterier för positiv miljömärkning av maskindiskmedel kan påskynda en sådan utveckling. Tensider som ingår i tvätt- och rengöringsmedel bör så långt som möjligt vara biologiskt lätt nedbrytbara. har rekommenderat utbyte av vissa tensider som ingår i textilsköljmedel. Det är viktigt att verkar för skärpta internationella regler beträffande tensider. Regeringen anser att det ankommer på tillverkare och importörer av disk-, tvätt- och rengöringsmedel att vidta åtgärder för en övergång till användning av tensider som enligt "guidelines for testing of chemicals" klassificeras som lättnedbrytbara. En övergång bör senast uppgå till lättnedbrytbara räknat års användning. Tillverkare och importörer bör dessutom senast ha upphört med att använda den katjonaktiva tensiden DSDMAC i textilsköljmedel i enlighet med rekommendation. Nonylfenoletoxylater, NFE, har i det närmaste upphört att användas i konsumentprodukter för tvätt- och rengöring. beslutade (prop. 1990/91:90, bet.1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338) att användningen av NFE skall begränsas . Regeringen bedömer att detta mål kan uppnås. De klorblekmedel som används är natriumhypoklorit och klorisocyanater. Användningen av klorblekmedel minskar till förmån för andra blekmedel baserade på aktivt syre, t.ex. perborater. Övrig användning av klorblekmedel utreds inom ramen för det särskilda uppdrag som Kemikalieinspektionen erhållit att belysa behov av åtgärder rörande användning av klor och klorerade ämnen. Avvecklingen av klorblekmedelsanvändningen bör nu påskyndas. Regeringen anser i likhet med Kemikalieinspektionen att det bör ankomma på tillverkare och importörer av tvätt- och disk- och rengöringsmedel att senast ha avvecklat klorblekmedlen i alla konsumentprodukter för maskindisk och maskintvätt. Beträffande maskindisk- och maskintvättprodukter för yrkesbruk bör en avveckling av användning av klorblekmedel ha uppnåtts senast . Fosfater ingår i tvättmedel för att göra tvättvattnet mjukt. Användningen av fosfatinnehållande hushållstvättmedel har minskat kraftigt i . En anledning till detta är att de nordiska miljömärkningskriterierna för tvättmedel inte godtar fosfat i tvättmedel. Fosfattillskott från tvättmedel utgör en begränsad del av det totala fosfortillskottet till miljön. Tvätterier använder ofta avhärdat tvättvatten och behöver därigenom inte fosfathaltiga tvättmedel. Optiska vitmedel används som tillsats i tvättmedel för att tvätten skall se vit ut. Medlen är inte biologiskt lätt nedbrytbara. Vid tvätt följer ca hälften av medlet med tvättvattnet till avloppet. Den snabba ökningen av bastvättmedel utan optiska vitmedel är därför positiv. Den största användningen av optiska vitmedel sker dock inom pappersindustrin.