prop · GH03122 · 1994-01-01 00:00:00 — Enligt de nya bestämmelserna skall ansvar kunna inträda för försök respektive förberedelse under de förutsättningar som anges i 23 kap. 1 § respektive 2 § . Av hänvisningen till 23 kap. följer vidare att be- stämmelserna i kapitlets 3 § om frivilligt tillbakaträdande m.m. blir tillämpliga. Om ansvar för försök eller förberedelse kan komma i fråga skall de särskilda straffmätningsbestämmelserna för försök i 23 kap. 1 § andra stycket och för förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket beaktas. Tredje stycket Bestämmelsen har modifierats språkligt men överensstämmer i sak med nuvarande ordning. På yrkande av patenthavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja uppfinningen får domstolen vid vite förbjuda den som gör patentintrång att fortsätta intrånget. Om käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till patentet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller tredje stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rättegångs- balken om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. I fråga om radio- och trådsändningars innehåll gäller bestämmelserna i radiolagen (1960:755). Paragrafen har huvudsakligen ändrats i redaktionella hänseenden. I sista stycket har dock, på motsvarande sätt som i 37 a § varumärkeslagen, tagits in en bestämmelse om att i fråga om radio- och trådsändningars innehåll gäller bestämmelserna i radiolagen. På yrkande av den som har lidit patentintrång får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att ett patentskyddat alster, som har tillverkats utan patenthavarens lov eller ett föremål, vars användande skulle innebära patentin- trång, skall ändras på visst sätt eller sättas i förvar för återstoden av patenttiden eller förstöras eller, i fråga om ett patentskyddat alster, mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. Vad nu har sagts gäller inte mot den som i god tro har förvärvat egendomen eller särskild rätt till den och själv inte har begått patentintrång. Egendom som avses i första stycket får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 57 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmän- het. Trots vad som sägs i första stycket får domstolen, om det finns synnerliga skäl, på yrkande besluta att en innehavare av egendom som avses i första stycket skall få förfoga över egendomen under återstoden av patenttiden eller del av den, mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Bestämmelserna i första - tredje styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse enligt 57 § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelserna om de privaträttsliga säkerhetsåtgärderna vid patentintrång och har huvudsakligen ändrats i redaktionella hänseenden. Fjärde stycket Regleringen innebär att bestämmelserna i paragrafen om ändring av egendom m.m. är tillämpliga också i fall av försök eller förberedelse till brott. 16.4 Förslaget till lag om ändring i mönsterskyddslagen(1970:485) Gör någon intrång i en mönsterrätt (mönsterintrång) och sker det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, skall han dömas till böter eller fängelse i högst . Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 35 a § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Första stycket I stycket har tagits in bestämmelser som innebär dels att straffbarhet föreligger även vid grov oaktsamhet, dels att straffmaximum har höjts från sex månaders fängelse till fängelse . I fråga om innebörden av och syftet med dessa ändringar hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9). I andra meningen har tagits in ett tillägg om att den som överträtt ett vitesförbud inte får straffas för intrång som omfattas av förbudet. Bestämmelsen har tillkommit för att undvika att samma gärning föranleder dubbla sanktioner. Andra stycket I detta stycke, som saknar motsvarighet i gällande lag, har tagits in bestämmelser om ansvar för försök och förberedelse. Enligt de nya bestämmelserna skall ansvar kunna inträda för försök respektive förberedelse under de förutsättningar som anges i 23 kap. 1 § respektive 2 § . Av hänvisningen till 23 kap. följer vidare att be- stämmelserna i kapitlets 3 § om frivilligt tillbakaträdande m.m. blir tillämpliga. Om ansvar för försök eller förberedelse kan komma i fråga skall de särskilda straffmätningsbestämmelserna för försök i 23 kap. 1 § andra stycket och för förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket beaktas. Tredje stycket Bestämmelsen har modifierats språkligt men överensstämmer i sak med nuvarande ordning. På yrkande av mönsterhavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja mönstret får domstolen vid vite förbjuda den som gör mönsterintrång att fortsätta intrånget. Om käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till mönstret, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller tredje stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rättegångs- balken om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. I fråga om radio- och trådsändningars innehåll gäller bestämmelserna i radiolagen (1966:755). Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om meddelande av vitesförbud vid mönsterintrång. Vad som anförts i specialmotiveringen till bestämmelsen om vitesförbud vid varumärkesintrång (37 a §) gäller i tillämpliga delar också för mönsterintrång. Den som äger rätt att framställa ett yrkande om vitesförbud vid mönsterintrång är den som har en på registrering grundad mönsterrätt (mönsterhavaren) eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja mönstret. Med licens avses även tvångslicens. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör mönsterintrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av mönstret samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. Vid bestämman- de av ersättningens storlek skall hänsyn tas även till mönsterhavarens intresse av att mönsterintrång inte begås och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Den som gör mönsterintrång utan uppsåt eller oaktsamhet skall betala ersättning för utnyttjande av mönstret, om och i den mån det är skäligt. Rätten till ersättning för möns- terintrång preskriberas, om talan inte väcks från det skadan uppkom. I första stycket andra meningen har, på motsvarande sätt som gäller för varumär- kesrätten (38 § varumärkeslagen), tagits in en bestämmelse varigenom domstolen ges möjlighet att när den bestämmer skadeståndets storlek ta hänsyn till mönsterhavarens intresse av att intrång inte begås och övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. I övrigt har endast redaktionella justeringar gjorts i paragrafen. På yrkande av den som har lidit mönsterintrång får domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta, att en vara som tillverkats eller förts in till i strid mot annans mönsterrätt eller ett föremål vars användande skulle innebära mönsterintrång, skall ändras på visst sätt eller sättas i förvar för återstoden av skyddstiden eller förstöras eller, i fråga om olovligen tillverkad eller till införd vara, mot lösen lämnas ut till den som har lidit intrånget. Detta gäller inte mot den som i god tro har förvärvat egendomen eller särskild rätt till den och själv inte har gjort mönsterintrång. Egendom som avses i första stycket får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 35 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmän- het. Trots vad som sägs i första stycket får domstolen, om det finns synnerliga skäl, på yrkande besluta att en innehavare av egendom som avses i första stycket skall få förfoga över egendomen under återstoden av skyddstiden eller del av den, mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Bestämmelserna i första - tredje styckena tillämpas också i fråga om försök och förberedelse enligt 35 § andra stycket. Paragrafen innehåller bestämmelserna om de privaträttsliga säkerhetsåtgärderna vid mönsterintrång och har huvudsakligen ändrats i redaktionella hänseenden. Fjärde stycket Regleringen innebär att bestämmelserna i paragrafen om ändring av vara m.m. är tillämpliga också i fall av försök eller förberedelse till brott. 16.5 Förslaget till lag om ändring i växtförädlarrättslagen(1971:392) Gör någon intrång i en växtförädla- rrätt och sker det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, skall han dömas till böter eller fängelse i högst . Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 36 a § får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Åklagaren får väcka åtal för brott enligt första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Första stycket I stycket har tagits in bestämmelser som innebär dels att straffbarhet föreligger även vid grov oaktsamhet, dels att straffmaximum har höjts från sex månaders fängelse till fängelse . I fråga om innebörden av och syftet med dessa ändringar hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9). I andra meningen har tagits in ett tillägg om att den som överträtt ett vitesförbud inte får straffas för intrång som omfattas av förbudet. Bestämmelsen har tillkommit för att undvika att samma gärning föranleder dubbla sanktioner. Andra stycket I detta stycke, som saknar motsvarighet i gällande lag, har tagits in bestämmelser om ansvar för försök och förberedelse. Enligt de nya bestämmelserna skall ansvar kunna inträda för försök respektive förberedelse under de förutsättningar som anges i 23 kap. 1 § respektive 2 § . Av hänvisningen till 23 kap. följer vidare att be- stämmelserna i kapitlets 3 § om frivilligt tillbakaträdande m.m. blir tillämpliga. Om ansvar för försök eller förberedelse kan komma i fråga skall de särskilda straffmätningsbestämmelserna för försök i 23 kap. 1 § andra stycket och för förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket beaktas. Tredje stycket Bestämmelsen har modifierats språkligt men överensstämmer i sak med nuvarande ordning. På yrkande av sortinnehavaren eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja växtsorten får domstolen vid vite förbjuda den som gör intrång i växtförädlarrätten att fortsätta intrånget. Om käranden visar sannolika skäl för att intrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till växtsorten, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaranden ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt andra stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt andra stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt andra eller tredje stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rättegångs- balken om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. I fråga om radio- och trådsändningars innehåll gäller bestämmelserna i radiolagen (1966:755). Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om meddelande av vitesförbud vid intrång i en växtförädlarrätt. Vad som anförts i specialmotiveringen till bestämmelsen om vitesförbud vid varu- märkesintrång (37 a §) gäller i tillämpliga delar också för intrång i en växtförädlarrätt. Den som äger rätt att framställa ett yrkande om vitesförbud vid intrång i en växtförädlarrätt är den som har en på registrering grundad växtförädlarrätt (sortinnehavaren) eller den som på grund av licens har rätt att utnyttja växtförädlarrätten. Med licens avses även tvångslicens. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör intrång i en växtförädlarrätt skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av växtsorten samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. Vid bestämmande av ersättningens storlek skall hänsyn tas även till sortinnehavarens intresse av att intrång inte begås och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Den som gör intrång i en växt- förädlarrätt utan uppsåt eller oaktsam- het, skall betala ersättning för utnyttjande av sorten, om och i den mån det är skäligt. Rätten till ersättning för intrång i en växtförädlarrätt preskriberas, om talan inte väcks från det skadan uppkom. I första stycket andra meningen har, på motsvarande sätt som gäller för varumär- kesrätten (38 § varumärkeslagen), tagits in en bestämmelse varigenom domstolen ges möjlighet att när den bestämmer skadeståndets storlek ta hänsyn till sortinnehavarens intresse av att intrång inte begås och övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i paragrafen. På yrkande av den som har lidit intrång i en växtförädlarrätt kan domstolen efter vad som är skäligt till förebyggande av fortsatt intrång besluta att växtmaterial med avseende på vilket intrång föreligger skall lämnas ut mot lösen till den som har lidit intrånget eller förstöras samt att ett föremål vars användande skulle innebära intrång skall på visst sätt ändras eller förstöras. Vad som har sagts gäller inte mot den som i god tro har förvärvat materialet eller särskild rätt till detta och inte själv gjort intrång i växtförädlarrätten. Egendom som avses i första stycket får tas i beslag, om det skäligen kan antas att ett brott enligt 36 § har begåtts. I fråga om ett sådant beslag tillämpas reglerna om beslag i brottmål i allmän- het. Trots vad som sägs i första stycket kan domstolen på yrkande besluta att innehavare av material som avses där skall äga förfoga över materialet mot skälig ersättning och på skäliga villkor i övrigt. Bestämmelserna i första - tredje styckena tillämpas också i fråga om försök eller förberedelse enligt 36 § andra stycket. Paragrafen, som innehåller bestämmelserna om de privaträttsliga säkerhetsåtgärderna vid intrång i en växtförädlarrätt har behandlats i avsnitt 13. Första stycket Den egendom som kan bli föremål för säkerhetsåtgärd är dels det växtmaterial vars utnyttjande skulle innebära intrång, dels också, vilket är en nyhet, apparater, redskap och liknande föremål som kan ha använts för att framställa växtmaterialet. Det krävs inte att föremålet uteslutande är användbart för det olovliga förfarandet. Åtgärd kan alltså ske även om föremålet möjligen kan användas också för annat ändamål. I övrigt har endast redaktionella ändringar gjorts i bestämmelsen. Andra stycket Begreppet egendom i stycket syftar såväl på det olovligen framställda växtmaterialet som på eventuella föremål som använts för att åstadkomma materialet. Bestämmelsen har i övrigt ändrats endast i redaktionella avseenden. Fjärde stycket Regleringen innebär att bestämmelserna i paragrafen om förstöring m.m. är tillämpliga också i fall av försök eller förberedelse till brott. 16.6 Förslaget till lag om ändring i firmalagen (1974:156) Om ett näringskännetecken eller dess användning strider mot goda seder eller allmän ordning eller är vilseledande, får domstolen vid vite förbjuda innehavaren att använda kännetecknet. Ett sådant förbud får även meddelas, om någon gör intrång i någon annans rätt till näringskännetecken (firmaintrång). Talan om förbud får föras av var och en som lider skada av kännetecknet eller dess användning. Talan om förbud enligt första stycket får föras även av den myndighet som regeringen bestämmer och av sammanslutning av berörda näringsidkare. Om käranden visar sannolika skäl för att firmaintrång förekommer och om det skäligen kan befaras att svaranden genom att fortsätta intrånget förringar värdet av ensamrätten till näringskännetecknet, får domstolen meddela vitesförbud för tiden intill dess att målet slutligt har avgjorts eller annat har beslutats. Innan ett sådant förbud meddelas skall svaran- den ha fått tillfälle att yttra sig, om inte ett dröjsmål skulle medföra risk för skada. Förbud enligt fjärde stycket får meddelas endast om käranden ställer säkerhet hos domstolen för den skada som kan tillfogas svaranden. Saknar käranden förmåga att ställa sådan säkerhet, får domstolen befria honom från detta. I fråga om slaget av säkerheten gäller 2 kap. 25 § utsökningsbalken. Säkerheten skall prövas av domstolen, om den inte har godkänts av svaranden. När målet avgörs skall domstolen pröva om förbud som har meddelats enligt fjärde stycket fortfarande skall bestå. I fråga om överklagande av beslut enligt fjärde eller femte stycket samt i fråga om handläggningen i högre domstol gäller vad som föreskrivs i rätte- gångsbalken om överklagande av beslut enligt 15 kap. . Talan om utdömande av vite förs av den som har ansökt om förbudet eller, om detta meddelats enligt första stycket, av den myndighet som regeringen bestämmer. I samband med sådan talan får talan föras om nytt vitesförbud. I fråga om radio- och trådsändningars innehåll gäller bestämmelserna i radiolagen (1966:755). Paragrafen, som handlar om vitesförbud, har kompletterats med nya bestämmelser i fjärde - nionde styckena om att vitesför- bud kan meddelas interimistiskt vid firmaintrång. Vad som har anförts i specialmotiveringen till bestämmelsen om vitesförbud vid varumärkesintrång (37 a §) gäller i tillämpliga delar också för intrång i firmarätten. Gör någon firmaintrång och sker det uppsåtligen eller av grov oaktsamhet, skall han dömas till böter eller fängelse i högst . För försök eller förberedelse till brott enligt första stycket döms till ansvar enligt 23 kap. . Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, skall inte dömas till ansvar för det intrång som gjorts före registreringsdagen. Den som har överträtt ett vitesförbud enligt 15 § andra stycket får inte dömas till ansvar för intrång som omfattas av förbudet. Åklagaren får väcka åtal för brott som avses i första eller andra stycket endast om målsäganden anger brottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat från allmän synpunkt. Första stycket I stycket har tagits in en bestämmelse som innebär dels att straffbarhet föreligger även vid grov oaktsamhet, dels att straffmaximum har höjts från sex månaders fängelse till fängelse . I fråga om innebörden av och syftet med dessa ändringar kan hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt 8 och 9). Andra stycket I detta stycke, som saknar motsvarighet i gällande lag, har tagits in be- stämmelser om ansvar för försök och förberedelse. Enligt de nya bestämmelserna skall ansvar kunna inträda för försök respektive förberedelse under de förutsättningar som anges i 23 kap. 1 § respektive 2 § . Av hänvisningen till 23 kap. följer vidare att be- stämmelserna i kapitlets 3 § om frivilligt tillbakaträdande m.m. blir tillämpliga. Om ansvar för försök eller förberedelse kan komma i fråga skall de särskilda straffmätningsbestämmelserna för försök i 23 kap. 1 § andra stycket och för förberedelse i 23 kap. 2 § tredje stycket beaktas. Tredje och fjärde styckena Dessa stycken har ändrats endast i redaktionella avseenden. Femte stycket Bestämmelsen har modifierats språkligt men överensstämmer i sak med nuvarande ordning. 19 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet gör firmaintrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av nä- ringskännetecknet samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. Vid bestämmande av ersättningens storlek skall hänsyn tas även till rättighetshavarens intresse av att firmaintrång inte begås och till övriga omständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. Den som gör firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet, skall betala ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet, om och i den mån det är skäligt. Avser intrånget en firma som är skyddad enbart på grund av registrering, skall ersättning för det intrång som skett före registreringsdagen betalas endast om intrånget gjorts uppsåtligen. Rätten till ersättning för skada preskriberas, om talan inte väcks från det att skadan uppkom. Rätten till ersättning med anledning av intrång i firma som är skyddad enbart på grund av registrering preskriberas dock inte i något fall tidigare än från registreringsdagen. Paragrafen, som innehåller bestämmelserna om ersättningsskyldighet vid firmaintrång har behandlats i avsnitt 7. Första stycket I första meningen föreskrivs - i likhet med vad som redan gäller för övriga industriella rättigheter - att den som begår firmaintrång skall betala skälig ersättning för utnyttjandet av näringskännetecknet samt ersättning för den ytterligare skada som intrånget har medfört. I andra meningen har, på motsvarande sätt som gäller för varumärkesrätten (38 §) tagits in en bestämmelse varigenom domstolen ges möjlighet att när den bestämmer skadeståndets storlek ta hänsyn till rättighetshavarens intresse av att firmaintrång inte begås och övriga omständigheter av annat än rent ekonomisk betydelse. Angående den närmare innebörden av dessa bestämmelser kan i tillämpliga delar hänvisas till vad som anförts i specialmotiveringen till 38 § varumärkeslagen. Andra stycket Enligt detta stycke skall den som begår firmaintrång utan uppsåt eller oaktsamhet - dvs. i god tro - betala ersättning för utnyttjandet om och i den mån det bedöms skäligt.