prop · GH039 · 1994-01-01 00:00:00 — Stiftelsen är registreringsskyldig fram till dess att det finns en av revisorn granskad årsredovisning för den hela den tid stiftelsen varit bokföringsskyldig (angående frågan när en stiftelse som inte längre utövar näringsverksamhet upphör att vara bokföringsskyldig -- se vad som anförts i anslutning till 3 kap. 4 § 3; jfr vidare vad som sagts vid 10 kap. 3 § första stycket 4). skall utan dröjsmål kungöra i Post- och vad som har införts i stiftelseregistret i fråga om en stiftelse som utövar näringsverksamhet. Detta gäller dock inte registrering av underrättelser enligt 4 §. En kungörelse som avser ändring i ett förhållande som har införts i registret skall endast ange ändringens art. (Jfr 10 kap. 9 § promemorieförslaget) Bestämmelserna i denna paragraf har 18 § handelsregisterlagen och 18 kap. 2 § aktiebolagslagen som förebild. Kungörelseskyldigheten omfattar beslut om likvidation m.m. enligt 7 kap. (jfr 7 kap. 7 § andra stycket, 13 § första stycket samt 14 och 15 §§). Den omfattar däremot inte meddelanden från tingsrätten enligt 10 kap. 4 §. Det som har kungjorts i Post- och enligt 8 § skall anses ha kommit till tredje mans kännedom, om det inte framgår av omständigheterna att han varken kände till eller borde ha känt till det som har kungjorts. (Jfr 10 kap. 10 § promemorieförslaget) Bestämmelsen i denna paragraf har sin förebild i 19 § handelsregisterlagen. Bestämmelsen i 9 § innebär att en tredje man presumeras ha kännedom om det som har blivit kungjort i Post- och . Därvid presumeras han inte bara ha kännedom om det som faktiskt har kungjorts. Vid ändringar av i registret gjorda införingar presumeras sådan kännedom även om ändringens innebörd trots att kungörelsen i dylika fall endast anger ändringens art (jfr prop. 1984/85:38 s. 9). Presumtionen genombryts dock i de fall det framgår av omständigheterna att tredje man, t.ex. till följd av onormalt avbrott i kommunikationerna, varken kände till eller borde ha känt till det som har kungjorts. Om ett förhållande ännu inte kungjorts kan det, om det blivit eller borde ha blivit infört i registret, endast åberopas mot den som har känt till eller som borde ha känt till förhållandet i fråga (jfr prop. 1974:4 s. 246, 1986/87:7 s. 263, , Svensk Associationsrätt, 3. uppl., s. 234 f samt -- Lundius, Handelsbolag/Årsredovisning, s. 51). Av bestämmelsen följer att den som står i begrepp att träffa ett avtal med en stiftelse som utövar näringsverksamhet bör skaffa sig kännedom om vad som har kungjorts om stiftelsen för avtalsslutet. I firmalagen (1974:156) finns bestämmelser om avförande av en firma ur registret sedan en dom om att häva firmaregistreringen har vunnit laga kraft. (Jfr 10 kap. 11 § promemorieförslaget) I paragrafen erinras om reglerna i firmalagen rörande avförande av firma (jfr 16 § första stycket handelsregisterlagen). Om ingripande av registreringsmyndigheten m.m. skall ingripa, om det kan antas att en stiftelse inte följer bestämmelserna i denna lag eller annan författning i fråga om anmälan för registrering i stiftelseregistret. får därvid begära in handlingar eller upplysningar från stiftelsen och kan förelägga en eller flera ledamöter i stiftelsens styrelse eller förvaltaren att lämna begärda handlingar eller upplysningar till registreringsmyndigheten eller att göra anmälan för registrering i stiftelseregistret. Beslut om föreläggande får förenas med vite. skall pröva frågan om utdömande av vitet. (Jfr 10 kap. 12 § första stycket 1 och andra stycket promemorieförslaget) Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i handelsregisterlagen, är utformad efter mönster av 9 kap. 3 § första stycket. Det är alltid en länsstyrelse som är registreringsmyndighet för en stiftelse. I regel är samma länsstyrelse även tillsynsmyndighet för stiftelsen. Det kan dock förekomma att en stiftelse som tillsynsmyndighet har en annan myndighet än den länsstyrelse som är stiftelsens registreringsmyndighet (jfr vad som anförs i anslutning till 1 § andra stycket). för en stiftelse skall enligt regleringen i 9 kap. i princip alltid ingripa mot en stiftelse som inte följer stiftelselagens bestämmelser i frågor som rör registrering. Om den myndighet som är tillsynsmyndighet inte också är registreringsmyndighet för samma stiftelse kan det emellertid vara lämpligare att det är den senare myndigheten som ingriper i dylika fall. Första stycket i 11 § innehåller därför bl.a. regler om att registreringsmyndigheten skall ingripa i fall då det kan antas att en stiftelse inte följer bestämmelserna i denna lag i fråga om anmälan för registrering i stiftelseregistret. Om tillsynsmyndigheten ändå skulle ingripa i fall som berörts, bortfaller givetvis skyldigheten för registreringsmyndigheten att göra det (jfr i övrigt vad som anförts i anslutning till 9 kap. 3 § första stycket). Det bör uppmärksammas i sammanhanget att det endast är registreringsmyndigheten som har befogenhet att ingripa i fall då stiftelsen inte iakttar bestämmelser om registrering i stiftelseregistret vilka finns i andra författningar än i stiftelselagen. Det bör också uppmärksammas i sammanhanget att bestämmelsen i förevarande stycke även gäller för stiftelser som omfattas av bestämmelserna i 9 kap. 10 §. Andra och tredje styckena Jämför vad som anförts i anslutning till 9 kap. 4 § första stycket 1 och 5 § tredje stycket. i får förbjuda den som använder ordet stiftelse i strid med 1 kap. 6 § andra stycket att fortsätta med det. Förbudet får förenas med vite. (Jfr 10 kap. 12 § första stycket 2 promemorieförslaget). Enligt 1 kap. 6 § andra stycket får ordet stiftelse endast användas av en stiftelse. Bestämmelserna i 12 §, som utformats i enlighet med Lagrådets förslag, innebär att i får ingripa med förbud om någon använder ordet stiftelse i strid med bestämmelsen i 1 kap. 6 § andra stycket. Med tanke på de gränsdragningssvårigheter som kan förekomma bör dock ett förbud meddelas bara när det är uppenbart att ordet används som beteckning för något som inte är en stiftelse (jfr vad som anförts i anslutning till 10 kap. 1 § första stycket). En bestämmelse om överklagande av beslut finns i 13 § tredje stycket. beslut enligt denna lag får överklagas till kammarrätten. Om registreringsmyndighetens beslut överklagas skall registreringsmyndigheten föra talan för det allmänna. Överklagas kammarrättens beslut av registreringsmyndigheten, skall överklagandet ha kommit in från den dag då det överklagade beslutet meddelades. Vad som sägs i första och andra styckena om registreringsmyndigheten och dess beslut gäller i och dess beslut när det är fråga om beslut enligt 12 §. Till skillnad från motsvarande bestämmelser i t.ex. handelsregisterlagen och aktiebolagslagen innehåller första stycket i 13 § inte någon bestämmelse om klagotidens längd. Det innebär att den som vill överklaga ett beslut av registreringsmyndigheten måste göra det inom den tid som anges i 23 § andra stycket andra meningen förvaltningslagen (1986:223), dvs. från den dag då han fick del av beslutet. Ordningen enligt 13 § första stycket med kammarrätt som första instans kan komma att ändras (se vad som anförts i anslutning till 9 kap. 11 § första stycket). Jämför vad som anförts i anslutning till 9 kap. 11 § tredje stycket. I enlighet med Lagrådets förslag meddelas det i detta stycke en bestämmelse om överklagande av sådana beslut som avses i 12 §. 11 kap. Insamlingsstiftelser och kollektivavtalsstiftelser I detta kapitel finns regler om insamlingsstiftelser och kollektivavtalsstiftelser. Skälen till att lagen innehåller regler om dessa särskilda stiftelseformer har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.2.2. Regleringen i kapitlet innebär att bestämmelserna i stiftelselagen i stor utsträckning blir tillämpliga även på insamlingsstiftelser och kollektivavtalsstiftelser. Lagtekniskt sett har det ändå bedömts lämpligt att samla reglerna om dessa stiftelseformer i ett avslutande kapitel i lagen. I stiftelselagens inledande paragraf finns det en hänvisning till bestämmelserna i 11 kap. 1. en eller flera stiftare förordnar att pengar som inflyter efter ett upprop av dem, skall som en självständig förmögenhet främja ett bestämt och varaktigt ändamål, och 2. någon åtar sig att ta emot pengarna för förvaltning i enlighet med förordnandet. Stiftelseförordnandet skall vara skriftligt och undertecknat av stiftaren eller stiftarna. (Jfr promemorieförslaget 11 kap. 1 §) I denna paragraf definieras insamlingsstiftelsen. Någon motsvarighet till denna definition finns inte i gällande lagstiftning. Som har framhållits i den allmänna motiveringen är stiftelseformen som sådan dock ingen ny företeelse. För att en insamlingsstiftelse skall föreligga krävs bl.a. att det rör sig om insamling av kontanta medel. Insamlingar som endast avser kläder eller lösören av annat slag faller utanför och leder således inte till att en insamlingsstiftelse bildas. Detta hindrar emellertid inte att många av stiftelselagens regler bör kunna tillämpas analogiskt på en sådan insamling, särskilt i de fall då syftet med insamlingen är att få fram pengar till förmån för något särskilt ändamål. skall i regel främja sitt syfte genom att lämna kontanta bidrag. Det kan därvid vara så att stiftelsen fungerar som en renodlad avkastningsstiftelse, dvs. bidrag får endast lämnas ur den löpande avkastningen på de medel som samlats in. Det torde dock vara vanligare att de medel som samlas in mer eller mindre oavkortat används för att främja syftet. Det kan också förekomma insamlingar vars mål är att skapa nödvändiga resurser för verksamhet som skall bedrivas i stiftelsens egen regi, t.ex. sjukvård. I sådana fall kanske det aktiva insamlingsarbetet avstannar när insamlingen har nått ett resultat som medger att den tänkta verksamheten påbörjas. Detta betyder emellertid inte att förmögenhetsbildningen därigenom förlorar sin karaktär av att vara insamlingsstiftelse. Det avgörande för vilken kategori en viss stiftelse tillhör är nämligen på vilket sätt den självständiga och självägande förmögenheten har tillskapats. Bestämmelsen i denna punkt anger den grundläggande förutsättningen för att en insamlingsstiftelse skall komma till stånd. Enligt bestämmelsen skall det finnas ett förordnande (stiftelseförordnande) som ger uttryck för stiftarens vilja att pengar, som inflyter efter ett upprop av honom, skall som en självständig förmögenhet främja ett bestämt och varaktigt ändamål. Ändamålet skall därvid vara angivet med sådan grad av bestämdhet att förordnandet går att verkställa. I annat fall får det inte någon rättsverkan över huvud taget (jfr vad som anförts i anslutning till 1 kap. 2 § första stycket). Som krav på förordnandets innehåll ställs också upp att man för dess avgivande skall kunna slå fast att det av stiftaren bestämda ändamålet varaktigt kommer att kunna främjas om pengar flyter in. Det krävs därför att ändamålet är av varaktig natur och att stiftaren inte i förordnandet har meddelat andra föreskrifter som visar att det kommer att bli verksamt endast (jfr återigen vad som anförts i anslutning till 1 kap. 2 § första stycket). Det nu senast sagda innebär att en insamling av pengar som sker i syfte att lindra nöden efter en viss naturkatastrof i regel inte är att betrakta som en insamlingsstiftelse. På samma sätt bör man också se saken om den vilja som kommit till uttryck i förordnandet innebär att insamlade medel skall överlämnas till någon annan -- t.ex. till en fysisk eller juridisk person -- när ett visst insamlingsresultat har uppnåtts. Den omständigheten att insamlade medel skall förbrukas i den takt de flyter in betyder däremot inte att kravet på varaktighet inte skall anses uppfyllt. I analogi med vad som gäller för stiftelser enligt den allmänna definitionen skall den som bildar en insamlingsstiftelse med sitt förordnande ha avsett att de pengar som tillskjuts skall bilda en från mottagarens förmögenhet skild förmögenhetsmassa eller en självständig förmögenhet. Har inte stiftaren meddelat föreskrifter i förordnandet som talar däremot, får en sådan avsikt som regel anses föreligga om kravet på varaktighet är uppfyllt (jfr vad som anförts i anslutning till 1 kap. 2 § första stycket). Enligt bestämmelsen i punkt 1 är det ett krav att stiftaren skall göra något slags upprop. Det kan vara lämpligt att det i stiftelseförordnandet anges vilket innehåll uppropet skall ha och i vilken form det skall ske, t.ex. genom annons i någon tidning. För att undvika i praktiken svårlösta gränsdragningsproblem är det emellertid enligt förevarande förslag -- till skillnad från promemorieförslaget -- inte nödvändigt att stiftaren vänder sig till allmänheten med sitt upprop. Uppropet kan lika gärna vara riktat mot en mindre, sluten krets, t.ex. alla anställda vid ett visst företag eller medlemmarna i en viss förening. Stiftelseförordnandet skall vara skriftligt och undertecknat av stiftaren eller stiftarna (se andra stycket). Enligt denna punkt skall det finnas ett åtagande från någon att ta emot de pengar som kan flyta in för förvaltning i enlighet med stiftelseförordnandet. Åtagandet (förvaltningsåtagandet) kan göras av en eller flera fysiska personer eller av en juridisk person. För detta åtagande gäller inte något formkrav, men det kan ändå vara lämpligt att det tecknas på den handling där stiftelseförordnandet är intaget (jfr vad som anförts vid 1 kap. 2 § andra stycket). Bestämmelserna i 2 kap. 10 och 19 §§ är tillämpliga på insamlingsstiftelser (se bestämmelsen i 2 § första stycket). Detta innebär vissa begränsningar i fråga om vem som i det enskilda fallet kan lämna det för stiftelsebildningen nödvändiga förvaltningsåtagandet. Om stiftelsen skall ha egen förvaltning, kan förvaltningsåtagandet inte lämnas av stiftaren ensam i fall då denne är en fysisk person och om stiftelsen skall ha anknuten förvaltning kan åtagandet inte lämnas av stiftaren om denne är en juridisk person. Enligt bestämmelsen i andra stycket skall det till grund för en insamlingsstiftelse ligga ett skriftligt och av stiftaren eller stiftarna undertecknat stiftelseförordnande. Stiftelseförordnandet torde i regel tas in i en för ändamålet särskilt upprättad handling. Stiftelseförordnandet är den enda rättshandling som krävs från stiftarens sida för att få en insamlingsstiftelse till stånd. Om stiftaren eller stiftarna för egen del lämnar bidrag, saknar det således rättslig betydelse för själva stiftelsebildningen. Det bör påpekas i detta sammanhang att det inte föreligger någon insamlingsstiftelse om det enligt förordnandet är meningen att de som lämnar penningbidrag just på grund därav skall erhålla inflytande över hur bidragen förvaltas (jfr allmänna motiveringen, avsnitt 2.1.1). För en insamlingsstiftelse gäller följande bestämmelser i 1 kap. (inledande bestämmelser): 4 och 5 §§ samt 6 § första stycket första meningen, 2 kap. (förvaltning): samtliga bestämmelser, 3 kap. (bokföring och årsredovisning m.m.): 4 § 1 och 2, 7 § första och tredje styckena och 8--11 §§, 4 kap. (revision): 1--4 §§, 6 §, 7 § första--fjärde styckena, 8--14 §§, 15 § första och andra styckena samt 16 §, 5 kap. (skadestånd): 1--3 §§, 4 § första--tredje styckena samt 5 §, 6 kap. (ändring m.m. av föreskrifter i ett stiftelseförordnande): samtliga bestämmelser, 7 kap. (likvidation och upplösning): samtliga bestämmelser, 8 kap. (stiftelses firma): samtliga bestämmelser, 9 kap. (tillsyn m.m.): 1--9 §§ och 11 §, samt 10 kap. (registrering): samtliga bestämmelser. En insamlingsstiftelses namn skall innehålla ordet insamlingsstiftelse. är upplöst om den har saknat tillgångar av . Bestämmelserna i 1 kap. 5 § och 6 § första stycket, 2--10 kap. samt andra och tredje styckena i denna paragraf gäller inte i fråga om insamlingsstiftelser vilkas tillgångar enligt stiftelseförordnandet får användas endast till förmån för bestämda fysiska personer. (Jfr 11 kap. 2 § promemorieförslaget) Paragrafen har med vissa redaktionella jämkningar utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I det följande lämnas en kortfattad redogörelse för det regelsystem som till följd av bestämmelserna i paragrafen gäller för en insamlingsstiftelse. För stiftelsens förpliktelser svarar endast stiftelsens tillgångar (1 kap. 4 §). Bestämmelsen i 1 kap. 4 § gäller även för insamlingsstiftelser vilkas tillgångar enligt stiftelseförordnandet får användas endast till förmån för bestämda fysiska personer. Av stiftaren meddelade föreskrifter skall följas vid förvaltningen av stiftelsens angelägenheter. Om föreskrifterna strider mot någon bestämmelse i stiftelselagen, tillämpas dock i stället den bestämmelsen (2 kap. 1 §). Om av stiftaren meddelade ändamålsföreskrifter strider mot lag eller annan författning, är stiftelseförordnandet som sådant ogiltigt (jfr vad som anförts i anslutning till 2 kap. 1 §). Om ett förvaltningsåtagande lämnas av en eller flera fysiska personer, har stiftelsen egen förvaltning. Görs ett sådant åtagande av en juridisk person föreligger anknuten förvaltning (2 kap. 2 § första stycket). Den eller de fysiska personer som har lämnat ett förvaltningsåtagande bildar styrelse för stiftelsen (2 kap. 2 § andra stycket). Den juridiska person som har lämnat ett förvaltningsåtagande är förvaltare för stiftelsen (2 kap. 2 § tredje stycket första meningen). I fall då staten har lämnat ett förvaltningsåtagande är stiftelsens förvaltare den statliga myndighet som lämnat åtagandet för statens räkning (2 kap. 2 § tredje stycket andra meningen). Styrelsens och förvaltarens ansvar Styrelsen eller förvaltaren svarar för att föreskrifterna i stiftelseförordnandet följs (2 kap. 3 § första stycket), om inte annat följer av bestämmelserna i 2 kap. 3 § andra och tredje styckena. Styrelsen eller förvaltaren svarar för att stiftelsens förmögenhet är placerad på ett godtagbart sätt, i den mån det inte följer av stiftelseförordnandet hur förmögenheten skall vara placerad (2 kap. 4 §). Stiftelsen får inte lämna penninglån till stiftaren eller förvaltaren m.fl. (2 kap. 6 §). skall ha ett namn (1 kap. 6 § första stycket första meningen). Styrelsen eller förvaltaren skall besluta om stiftelsens namn, om stiftelseförordnandet inte innehåller någon föreskrift om det (2 kap. 7 §). Namnet skall innehålla ordet insamlingsstiftelse (förevarande paragraf, andra stycket). Styrelsen eller förvaltaren svarar för att stiftelsen fullgör sin bokförings- och årsredovisningsskyldighet (2 kap. 8 §). entledigar ledamöter och utser nya ledamöter, om inte annat följer av stiftelseförordnandet (2 kap. 9 § första stycket). En styrelseledamot får inte handlägga frågor om avtal m.m. mellan honom och stiftelsen (2 kap. 14 §). Styrelsen företräder stiftelsen och tecknar dess namn och firma (2 kap. 16 §). Förvaltaren får inte handlägga frågor rörande avtal mellan honom och stiftelsen (2 kap. 21 § första stycket). Förvaltaren företräder stiftelsen och tecknar dess namn och firma (2 kap. 23 §). Bokföring, årsredovisning och revision är bokföringsskyldig enligt bokföringslagen och skyldig att upprätta årsredovisning (förevarande paragraf, tredje stycket, 3 kap. 4 § och 7 § första stycket). skall alltid ha minst en kvalificerad revisor (4 kap. 4 §). Styrelsen eller förvaltaren skall senast efter räkenskapsårets utgång avlämna årsredovisningen till revisorn (3 kap. 10 § första stycket). Senast efter räkenskapsårets utgång skall styrelsen eller förvaltaren till tillsynsmyndigheten sända en kopia av revisionsberättelsen och av den av revisorn påtecknade årsredovisningen (3 kap. 11 §). Den som är styrelseledamot eller förvaltare är skyldig att ersätta stiftelsen om han uppsåtligen eller av oaktsamhet skadar den vid fullgörandet av sitt uppdrag. Detsamma gäller när skadan tillfogas någon annan genom överträdelse av stiftelseförordnandet eller stiftelselagen (5 kap. 1 §). Vid fall av misskötsel kan en styrelseledamot eller förvaltaren entledigas från sitt uppdrag (9 kap. 6 §). Exempel på misskötsamhet kan vara att styrelsen eller förvaltaren utfärdar ett upprop med vädjan om bidrag till stiftelsen men gör det till förmån för en destinatärskrets som inte omfattas av stiftelsens ändamål. Ändring m.m. i stiftelseförordnandet Föreskrifterna i förordnandet till en insamlingsstiftelse får ändras eller upphävas eller i särskilt fall åsidosättas endast om i 6 kap. angivna förutsättningar föreligger. har vid inrättandet inte någon förmögenhet. Härav följer att den princip som har ansetts vara ett uttryck för gällande rätt inom stiftelseområdet -- att en stiftelse är upplöst när det med säkerhet kan slås fast att dess förmögenhet är konsumerad (jfr vad som anförts i anslutning till 7 kap. 18 §) -- inte kan gälla för insamlingsstiftelser. Mot bakgrund av det anförda föreskrivs i stället i förevarande paragraf, fjärde stycket att en insamlingsstiftelse är upplöst om den har saknat tillgångar av . Denna bestämmelse gäller även för insamlingsstiftelser vilkas tillgångar får användas endast till förmån för bestämda fysiska personer (jfr femte stycket). Bestämmelsen i fjärde stycket gäller vid sidan av andra regler i stiftelselagen om upplösning av stiftelser, vilka är tillämpliga också på insamlingsstiftelser (se 7 kap. 13 och 18 §§). står under tillsyn av en tillsynsmyndighet (9 kap. 1 §). är föremål för återkommande kontroll. Detta gäller även om stiftaren i förordnandet föreskrivit att stiftelsen inte skall stå under tillsyn. Bestämmelserna i 9 kap. 10 § första stycket är nämligen inte tillämpliga på insamlingsstiftelser. Eftersom en insamlingsstiftelse alltid är skyldig att upprätta årsredovisning skall den också alltid vara registrerad (10 kap. 1 §). 1. en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorganisation i kollektivavtal förordnar att pengar som arbetsgivare enligt kollektivavtal eller annat avtal tillskjuter, skall som en självständig förmögenhet främja ett bestämt och varaktigt ändamål, och 2. någon åtar sig att ta emot pengarna för förvaltning i enlighet med förordnandet. (Jfr 11 kap. 3 § promemorieförslaget) I denna paragraf definieras kollektivavtalsstiftelsen. Någon motsvarighet till denna definition finns inte i gällande lagstiftning. Som har framhållits i den allmänna motiveringen är stiftelseformen som sådan dock ingen ny företeelse (se avsnitt 2.2.2). Definitionen av kollektivavtalsstiftelsen och insamlingsstiftelsen överensstämmer i stort sett. För att en kollektivavtalsstiftelse skall föreligga krävs det dock att stiftelseförordnandet är intaget i ett kollektivavtal. Med kollektivavtal avses enligt 23 § lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet ett skriftligt avtal mellan å ena sidan en arbetsgivarorganisation eller arbetsgivare och å andra sidan en arbetstagarorganisation, om anställningsvillkor för arbetstagare eller om förhållandet i övrigt mellan arbetsgivare och arbetstagare. Enligt bestämmelsen i 3 § krävs att det skall vara fråga om ett kollektivavtal som har träffats mellan en arbetsgivarorganisation och en central arbetstagarorganisation. Detta innebär att avtalet på arbetstagarsidan måste vara träffat på förbundsnivå (jfr 6 § andra stycket lagen om medbestämmande i arbetslivet). För en kollektivavtalsstiftelse gäller följande bestämmelser i 1 kap. (inledande bestämmelser): 4 och 5 §§ och 6 § första stycket första meningen, 2 kap. (förvaltning): samtliga bestämmelser, 3 kap. (bokföring och årsredovisning m.m.): 4 § 1 och 2, 7 § första och tredje styckena, 8--10 §§ och 12 §, 4 kap. (revision): 1--4 §§, 6 §, 7 § första--tredje styckena och 8--16 §§, 5 kap. (skadestånd): 1--3 §§, 4 § första stycket 1--4, andra och tredje styckena och 5 §, 6 kap. (ändring m.m. av föreskrifter i ett stiftelseförordnande): samtliga bestämmelser, 7 kap. (likvidation och upplösning): samtliga bestämmelser, 8 kap. (stiftelses firma): samtliga bestämmelser, 9 kap. (tillsyn m.m.): 1 och 2 §§, 3 § andra stycket, 5 § första stycket 1, 6 § första och andra styckena, 7 och 8 §§, 10 § andra stycket och 11 §, samt 10 kap. (registrering): samtliga bestämmelser.