prop · GH03162 · 1994-01-01 00:00:00 — Av dessa understryker de flesta behovet av ömsesidighet i utrikeshandeln. menar dock att det vore positivt om viss importkonkurrens tilläts utan att motsvarande exportmöjligheter föreligger. Flera instanser förordar en utvidgad handel inom . Några, bl.a. och Den elintensiva industrin, föreslår att exportbegränsningar skall införas utöver den anmälningsplikt som utredningen föreslagit. REL menar att synen på vattenkraften som en nationell tillgång kan komma att leda till behov av exportbegränsningar. anser det vara mycket troligt att de svenska elpriserna närmar sig de högre EG-priserna om ett avreglerat ansluts till ett monopoliserat . Detta kan leda till allvarliga konkurrensnackdelar för svensk industri varför frågan bör belysas särskilt. föreslår att initiativ tas till en vidareutveckling av den nordiska elmarknaden till en konkurrensutsatt marknad med integrerade nordiska elbörser. Också förespråkar att en fri svensk elmarknad i första hand kopplas ihop med de övriga nordiska elmarknaderna. LRF framhåller att tycks situationen vara den att öppnandet av elmarknaden inom EG har avstannat. En svensk avreglering som går före utvecklingen inom framförallt EG skulle kunna leda till ytterligare negativa effekter. anser att ömsesidighet är nödvändig i utlandshandeln med el. En öppnad svensk elmarknad möter elmarknader av helt annat slag i . I en sådan situation kan utländska elproducenter sälja kraft till slutkunder i , medan svenska elproducenter inte har möjlighet att sälja direkt till slutkunder i deras länder. Även LO och instämmer i näringsutskottets yttrande om behovet av ömsesidighet vid internationell handel med el. menar att med utlands- konkurrens måste ha samma spelregler, bl.a. vad avser skatter och miljöavgifter, som det konkurrerande landet. Ett svenskt intresse av att sälja till högprisländerna medför enligt föreningen automatiskt ökande inhemska priser. pekar på frågan vad som skall prioriteras vid brist på kapacitet när det gäller överföring för inhemskt behov respektive för exportändamål. Flera skäl talar, enligt Svenska kraftnäts mening, för att söka gemensamma lösningar vid reformeringen av elmarknaderna i de nordiska länderna. I ett första skede är det därför särskilt viktigt att de svenska och norska systemen så långt möjligt bringas att samverka. ÖCB bedömer att en ökad samverkan inom elområdet med de nordiska länderna och då främst med skulle vara positivt från beredskapssynpunkt. Vidare framhåller ÖCB betydelsen av att de föreslagna förändringar på elmarknaden genomförs med tillräcklig hänsyn till hur den europeiska elmarknadens regler förändras och med tidsanpassning till dessa, så att negativa konsekvenser för de elintensiva branscherna undviks. Ungefär ett dussin remissinstanser för fram synpunkter om elmarknadens struktur och de framtida marknadsrelationerna. Flera instanser, bl.a. , , , KREAB, SVEBIO och , påpekar vikten av att konkurrensen övervakas och i många fall också att en pågående omstrukturering mot vertikal integration bryts. Det är enligt viktigt att en aktiv övervakning av utvecklingen i marknadens alla led sker kontinuerligt, särskilt under den tiden då små konsumenter eller konsumentgrupper inte har någon praktisk möjlighet till byte av leverantör. påpekar att kommunala energiföretag på grund av kommunallagens bestämmelser inte har samma möjlighet som kraftproducenterna att genom förvärv och samarbetsavtal skaffa sig bättre positioner. menar att mot bakgrund av den starka koncentrationen på den svenska elmarknaden finns det anledning att inte överbetona de rationaliseringsvinster som kan göras i ett nytt system, även om givetvis alla sådana är välkomna om de också leder till lägre priser i konsumentledet. Från flera instanser, exempelvis , och , framförs farhågor för att kommer att få en alltför dominerande ställning på den svenska elmarknaden. En förbättrad förutsättning för konkurrens skulle enligt och uppnås genom en uppdelning av , som står för av leveransutbudet. LO ser däremot roll som helt avgörande för att skapa en sund struktur på elmarknaden Vikten av att konkurrensen ökar genom en öppnare utlandshandel, främst inom , understryks av bl.a. kommun, , och . Några remissinstanser tar upp roll på en avreglerad elmarknad. Synpunkterna gäller två huvudfrågor: storlek på marknaden och en privatisering av . kommun, och förordar en uppdelning av i åtminstone två bolag. Enligt kommun är argumentet att måste vara stort för att kunna agera på en internationell marknad inte relevant, eftersom en sådan verksamhet inte får ske på elkunders bekostnad. menar att i en ny situation, där produktionsregleringen skall ske via en marknad och inte företagsinternt, är det svårt att se att det finns några skäl att staten bibehåller i ett sammanhållet bolag. STOSEB understryker att även som bolag har en helt dominerande ställning på elmarknaden och att detta måste åtgärdas om verklig konkurrens skall etableras. anser att det vore oklokt att dela upp eftersom det skulle minska framtida konkurrenskraft i vid en öppning av näten. finns i fem till sex större producenter än . () menar att antingen bör förbli odelat som och med stat och berörda svenska kommuner som ägare eller delas i flera bolag. LRF, LO och Den elintensiva industrin motsätter sig en privatisering av . Avregleringen av elmarknaden är enligt LRF starkt kopplad till frågan om en privatisering av . LRF anser det vara ett starkt nationellt intresse att inflytandet över hur dessa resurser ytterst utnyttjas ligger hos de svenska statsmakterna. Att av statsfinansiella eller andra skäl privatisera vore därför ett stort misstag. Det är LRF:s bestämda uppfattning att vinsterna med en elexport måste kanaliseras tillbaka till de svenska skattebetalarna. Av detta skäl motsätter sig LRF privatiseringen av . LO ser roll som helt avgörande för att skapa en sund struktur på elmarknaden. En privatisering av skulle enligt LO vara både ett hot mot konkurrenssituationen i och dess ställning som nationell partner i relationerna till EG. De elintensiva branscherna finner det angeläget att förblir statligt åtminstone tills den fria elmarknaden visat sig fungera på rimligt sätt för elförsörjning till dessa branscher. Endast två remissinstanser - ÖCB och kommun - har fört fram synpunkter i beredskapsfrågor. (I den andra etappen av ellagstiftningsutredningens arbete behandlas beredskapsfrågorna) ÖCB understryker behovet av att även under mycket svåra och störda förhållanden kunna tillgodose prioriterade verksamheter med el. Vidare framhåller ÖCB att de föreslagna förändringarna i det svenska elförsörjningssystemet är en näringspolitisk åtgärd som får betydande konsekvenser för den svenska industrin. ÖCB konstaterar också att elförsörjningen har en nyckelroll i totalförsvaret. En viktig utgångspunkt för att kunna bedriva elförsörjning vid krigsfara och krig är den robusthet och reparationsberedskap som finns i de fredstida systemen. kommun påminner om , Värmeförsörjning i fred, kris och krig. I utredningsrapporten från detta projekt framhålls behovet av ändringar i gällande ellagstiftning i syfte att ge kommunstyrelsen - i sin egenskap av högsta civila totalförsvarsmyndighet på lokal nivå - ett stärkt inflytande över eldistributionen i kommunen under beredskap och krig. Ett tiotal remissinstanser för fram synpunkter som avser miljöfrågor och energieffektivisering. Det gäller främst miljöbeskattningens utformning och drivkrafterna för energieffektivisering på en avreglerad marknad. , , , , , och pekar på bl.a. olikheter i beskattningen av bränslen i el- och värmeproduktion som man menar kommer att snedvrida konkurrensen i elproduktionen. anser att en koldioxidskatt på /kg inledningsvis bör införas för samtliga elproduktionsanläggningar. I samband med kärnkrafts- avvecklingen ökar behovet av bränslebaserad elproduktion. Koldioxidskatt utgår på produktion av värme men inte på elproduktion, vilket leder till en snedvriden konkurrenssituation mellan el och värme som kan medföra ökade utsläpp. anser också att det är viktigt med fortsatt stöd till utveckling och demonstration av anläggningar för förnybara energikällor. framför liknande synpunkter. Föreningen menar att nivån på koldioxidskatten bör vara /kg koldioxid. Vidare bör enligt föreningen lagstiftningen ändras så att den som äger en kärnreaktor tvingas ta fullt ekonomiskt ansvar för stora olyckor. vill ersätta den nuvarande kväveoxidavgiften med beskattning. Med dagens regler för kväve- oxidavgift kan en modern anläggning genom återföringen tjäna pengar på att avgiften finns, och vinna i konkurrenskraft gentemot tekniska alternativ som inte alls producerar kväveoxider. LRF understryker det angelägna i att utnyttja möjligheterna till införandet av miljöstyrande bränsleskatter vid elproduktion. Förbundet yrkar på en koldioxidavgift på /kg CO2 med återföring till producentkollektivet, och föreslår också att den allmänna energiskatten på el slopas för de areella näringarna (SNI 1) liksom den har slopats för industrin och växthusnäringen. LRF påpekar att styrmedlen måste utformas med beaktande av att omvärlden inte ännu infört miljöstyrmedel inom elproduktionsområdet och att elproduktion med fossila bränslen följdaktligen subventioneras. anser att skattesystemets utformning inte bör vara avgörande för möjligheten att konkurrera om kunderna på uppvärmningssektorn. Bland återhållande faktorer, när det gäller nya investeringar i kraftvärmeanläggningar, pekar föreningen på den nuvarande beskattningen av kraftvärmen och svårigheten att göra ett val av bränsle, som ger god driftekono- mi. SVEBIO påpekar att förutsättningen för att en fri konkurrens skall ge ett samhällsekonomiskt optimalt energisystem är att priserna på el, producerad från olika råvarukällor och system, skall avspegla även miljöeffekterna av respektive verksamhet. Det är därför enligt SVEBIO:s mening nödvändigt att prissätta växthuseffekten också inom elsektorn innan en avreglering av elmarknaden äger rum. anser att incitamenten för att effektivisera elanvändningen kommer att minska påtagligt vid en separerering av nät och säljverksamhet. () föreslår att två fonder inrättas med medel som tas ut vid elöverföring. Fonderna skall stödja utbyggnaden av vind- och solkraft respektive eleffektiv utrustning. föreslår att kraftindustrins framtida insatser inom energieffektivisering bör följas. Ett redovisningssystem bör utvecklas som möjliggör en uppföljning av kraftindustrins framtida insatser inom eleffektivisering på användningssidan. konstaterar vidare att på kort sikt kommer elmarknadsreformen knappast att leda till några förändringar vad gäller utsläpp, m.m. har statsmakterna möjligheter att med olika styrmedel stödja introduktionen av miljövänlig elproduktionsteknik. för fram vissa synpunkter på beskattningen av el som används i överföringsanläggningar för el m.m. har avslagit Svenska kraftnäts ansökan (förhandsbesked) om befrielse från skyldigheten att betala energiskatt vid köp av elektrisk kraft, som utnyttjas i anläggningar för överfö- ring av elektrisk kraft eller inköp för att täcka överföringsförluster i nätet. Fram förvaltades storkraftnätet av , som då kunde erhålla sådan skattefrihet eftersom verket var såväl producent som distributör. Dessa regler kan få betydande konsekvenser om samma synsätt tillämpas för el, som används inom de företag som skall överföra el i enlighet med utredningens förslag. Diverse synpunkter avseende nätverksamhet m.m. Ingen remissinstans har avvisat huvuddragen i det föreslagna nätkoncessions- systemet. Ett antal remissinstanser har dock framfört olika ändringsförslag i detaljer. konstaterar att förslag innebär att nätmyndighetens beslut i koncessionsärenden även fortsättningsvis skall kunna överklagas till regeringen. Utredningen anför att den rättsprövning regeringsrätten kan göra enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut är tillräcklig för att uppfylla kraven i art 6 i konvention angående skydd för de mänskliga rättigheterna. delar inte denna uppfattning. Fråga om återkallelse av nätkoncession skall enligt förslaget prövas av länsrätt som första instans. Såväl ett beslut om vägrad nätkoncession som frågan om återkallelse av koncession är av stor principiell betydelse för den enskilde. Även beslut avseende nätkoncession bör därför, enligt , lämpligen prövas av domstol. Länsrätten i konstaterar att det i fråga om skälighetsbedömning av nättariff framgår av betänkandet att parterna kan komma överens om en nättariff. Denna skall i allmänhet godtas, dem emellan. kan dock självmant eller efter anmälan gå in och pröva tariffen.Länsrätten påpekar att det saknas exempel på i vilka situationer tillsynsmyndigheten skall gå in och i vilka intressen detta avsetts ske. Detta kan också ha bäring på andra tillsynsfrågor. Länsrätten har ingen erinran mot att koncessionsfrågor i samma utsträckning som överklagas till regeringen, inte heller mot att frågor om återkallelse av koncession prövas av länsrätt efter ansökan av koncessionsmyndigheten. Kompe- tensskäl talar dock enligt länsrätten starkt för att återkallelsemålen special- destineras till den länsrätt som har att pröva överklagandena (jfr 6 viteslagen). RRV anser det vara oklart vilka möjligheter som föreligger att hyra transportkapacitet (hyra nät) och vilka skyldigheter och rättigheter som enligt förslaget då gäller för nätägare respektive inhyrare. Sådana oklarheter gäller exempelvis om hyrd kapacitet är förenad med en sekundär skyldighet att överföra ström åt annan, och om nätägaren (koncessionshavaren) kan slippa ifrån sin överföringsskyldighet genom att hyra ut kapacitet. RRV bedömer att frågan om hyrd transportkapacitet möjligen kräver en särskild lagreglering. RRV konstaterar att utredningen föreslagit att att "Nätkoncession får endast ges om anläggningen är lämplig från allmän synpunkt". RRV menar att en sådan grund för koncessionsmyndigheten att avslå en ansökan bör ifrågasättas mot bakgrund av att det stärker den lokale nätägarens monopolställning. konstaterar att utredningen, vad gäller nätkoncession för område, föreslår att ett viktigt kriterium för prövningen liksom i nu gällande lagstiftning är kravet på lämplig enhet.NUTEK anser att nätmyndigheten i första hand bör använda sig av tariffprövningen för att försöka åstadkomma en erforderlig strukturrationalisering. Om denna möjlighet visar sig vara otillräcklig förutsätter att den framtida prövningen av lämpliga enheter i större grad än kan ges tvingande karaktär. framhåller att mycket talar för att det blir rationellt för nät- myndigheten att även fortsättningsvis utfärda kortvariga nätkoncessioner för område med villkor om specifika krav på leveranssäkerhet, undvikande av överinvesteringar m.m. Av kommentarerna till den av utredningen föreslagna lagtexten framgår att nätmyndigheten ska kunna pröva "skadestånd" utan närmare angivande av vilka skadeståndssituationer som avses. För tydlighetens skull anser att det av lagtexten ska framgå i vilka fall skadeståndsskyldighet och annan påföljd föreligger. framhåller att när näten blir öppna för ett stort antal aktörer är det av vikt att koncessionshavarna fullt ut följer det uppställda regelverket och att det finns tillräckligt kraftfulla sanktions- åtgärder mot den som inte följer regelverket. Vad gäller verktyget att återkalla en koncession så är detta, enligt , inte möjligt att tillämpa, eftersom ledningar behövs men inte lagligen får användas utan koncession. Utredningen har uppmärksammat problemet men inte funnit någon tillfredsställande permanent lösning. vill understryka vikten av att en sådan lösning tas fram under fortsatta arbete. konstaterar att näten har, beroende på hur de är konstruerade, en viss överföringskapacitet. Ökad belastning kan medföra dels risk för att leveranssäkerheten inte kan upprätthållas, vilket drabbar nätägare som i vissa fall kan vara skyldiga att betala skadestånd, dels risker ur elsäkerhetssynpunkt. framhåller att det är viktigt att elsäkerhetsaspekten belyses närmare och att regler utarbetas för bestämning av gränser för överbelastning av nätet ur elektrisk säkerhetssynpunkt och att det anges i författningen hur dessa gränser skall övervakas. Kammarrätten i anser att de föreslagna beteckningarna på de två typerna av koncession förefaller något otympliga. Något hinder mot att behålla de nuvarande beteckningarna när beteckningen ges ett delvis ändrat innehåll kan Kammarrätten inte finna. Det bör vidare, enligt Kammarrätten, övervägas om tillståndsprövningen för koncession skall avse en ansvarig person, ungefär som gäller enligt 6 yrkestrafiklagen (1988:263) för prövning av trafikansvarig. I betänkandet konstateras att i egenskap av ansvarig för frekvenshållningen i systemet kan komma att drabbas ekonomiskt om en elsäljare saknar reservkraftsavtal (s. 205). Redan detta förhållande talar enligt Kammarrättens mening för att det bör krävas någon form av auktorisation för att någon skall få uppträda som elsäljare. Med den föreslagna lösningen, påpekar , kanske man inte ens kan utesluta att det kommer att dyka upp rent kriminella "målvaktsbolag" som säljer el som bolaget inte har. erinrar om att dess hjälpkraftsystem är uppbyggt på liknande sätt som ett normalt distributionssystem, med den skillnaden att det huvudsakligen följer järnvägslinjerna och är upphängt i samma stolpar som kontaktledningen för fordonens strömförsörjning. Hjälpkraftsystemet är uppbyggt enbart för att betjäna järnvägsspecifika ändamål men i några speciella fall sker dock distribution till hushåll i huvudsak beroende på att det inte finns något lokalt distributionsnät att tillgå. På grund av ledningarnas närhet till kontaktledning med 16 2/energin kan verket inte garantera en kvalitet på elenergin enligt branschens normer. Verket anser därför att betänkandets avsnitt 1.6 Förslag till Elförordning och 1.7 Förslag till Förordning om särredovisning av nätverksamhet för elektrisk ström inte skall gälla för hjälpkraftsystem. SCB konstaterar att den utveckling mot en ökad öppenhet och konkurrens på elområdet som utredningen föreslår i vissa avgörande avseenden kommer att ändra förutsättningarna för elstatistiken. Dettta innebär enligt SCB ett behov av resurstillskott. betonar vikten av fortsatt rimliga elpriser för boendet och för företagandet på landsbygden. Enligt det förslag som ellagstiftningsutredningen lagt, kan områdesavgränsningarna komma att få stor betydelse för prissättningen. menar att regionalpolitiska hänsyn bör beaktas vid beslut om nätkoncession för område. 2 2 mom 3 stycket bör därför enligt ges följande lydelse: Nätkoncession för område får ges om området utgör en från allmän synpunkt och en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet. anser att det av motiven till den föreslagna kompletteringen av 1 ellagen bör framgå att i begreppet nätverksamhet ingår också att ordna markåtkomstfrågan, dvs. ansökan om förrättning enligt ledningsrättslagen eller teckna avtal med fastighetsägare. Av utredningsförslaget framgår att nyttjanderättshavare, i stället för ledningsägare, i vissa fall skall kunna få koncession för ledningen. påpekar att ledningsrättslagen synes utgå från att ledning, koncession och ledningsrätt innehas av en och samma juridiska eller fysiska person. Om nyttjanderättshavaren innehar koncessionen kan denne därför inte få ledningsrätt för ledningen eftersom ledningen ägs av annan. Då koncession återkallas p.g.a. att ledningen inte längre används påpekas i betänkandet det väsentliga i att anläggningarna tas bort och att marken återställs. För fastig- hetsägarna är det enligt verkets mening också angeläget att de rättigheter som belastar fastigheterna tas bort. REL konstaterar att överlåtelse av nätverksamheten föreslås bli föremål för prövning avseende den nye innehavarens lämplighet. Enligt REL:s mening finns starka skäl för att prövningen även bör omfatta om för kunderna olämpliga distributionsstrukturer permanentas eller uppstår, till exempel i form av att producenterna integrerar vertikalt genom uppköp av distribution. Enligt REL är konkurrenslagen i detta avseende inte tillräckligt medel för att motverka denna utveckling. Horisontell integration mellan distributörer kan däremot vara ägnad att stärka rationella strukturer, med konkurrenskraftiga elpriser som följd. KREAB konstaterar att som ny lydelse av 2 2 mom i ellagen föreslås bl.a. "nätkoncession för område får ges endast om området utgör en med hänsyn till nätverksamheten lämplig enhet" och "nätkoncession får ej överlåtas utan tillstånd ---- av nätmyndigheten". Vad gäller första citatet kan, enligt KREAB, en i och för sig lämplig enhet ha sådan strategisk betydelse att den utgör hinder för angränsande områdes lämplighet. Enligt det andra citatet anser KREAB att nätmyndighet ges rätt att ingripa endast vid inkråmsöverlåtelse. Då förvärvslagen, som stadgar tillstånd för köp av aktier eller andelar i elföretag, dessutom föreslås bli slopad kommer det, enligt KREAB, ej att finnas någon laglig rätt att hindra s.k. strategiska köp. KREAB anser därför att föreslagen 2 bör ges en sådan utformning att nätmyndigheten alltid har möjlighet att agera så att ändamålsenliga nätstrukturer uppnås. konstaterar att leveransplikten har inneburit en trygghet för elabonnenterna som kommer att försvinna i samband med en avreglering enligt utredningens förslag. Överenskommelse om leverans föreslås i stället ske genom avtal emellan parterna. Vidare konstateras att utredningen förutsätter att innehållet i dessa avtal överlämnas till parterna att bestämma och att branschen utarbetar standardavtal för de vanligaste avtalsförhållandena. Fastighetsägarnas möjligheter att köpa elkraft förutsätter att reglerna för köp utformas på ett ändamålsenligt sätt. En fastighetsägare skall kunna köpa kraft till både fastighetsel och hushållsel för att senare fördela kostnaderna på hyresgästerna. Förbrukningsprofilen för små kunder kan med relativt stor säkerhet fastställas utan krav på ny mätutrustning. Fastighetsägare måste också via ombud kunna köpa elkraft kollektivt. Denna typ av köp bör därför, enligt , särskilt beaktas i det fortsatta arbetet. anser att vid alternativ anslutningsmöjlighet till nätkoncession för linje respektive nätkoncession för område bör den som har nätkoncession för linje endast medges rätt till an- slutning efter tillstånd från den som har områdeskoncession. Inom område där spänning över alt. 30-40 kV förekommer bör, enligt föreningen, nätkoncessionen för området innefatta högsta förekommande spänning inom området. Föreningen anser att frågan om återlämnande av koncession, då koncessionsinne- havaren bedömer att lönsamheten för nätverksamheten blir otillfredsställande på grund av ändrade förutsättningar, bör behandlas av utredningen. () anser att ellagarna bör utformas så att de får bl.a. följande effekter. Den som har nätkoncession ska vara skyldig att på skäliga villkor ansluta en anläggning inom sitt område och att överföra ström till dem som är anslutna från deras leverantörer samt att mäta överförd ström. Varje kraftleverantör har leveransplikt till varje kund de har när den nuvarande ellagen upphör att gälla och till dess kunden själv byter leverantör. Kraftleverantörerna och de som har nätkoncession ska vara skyldiga att till övervakningsmyndigheten redovisa alla leveransöverenskommelser med utländska köpare. De ska också vara skyldiga att införa force-majeurklausul för minskade eller avbrutna kraftleveranser vid haveri och vid stängning eller avveckling av kärnkraftverk. STOSEB finner att de farhågor som framförts i den allmänna debatten om att t.ex. små glesbygdkunder skulle komma i kläm om elmarknaden reformeras synes vara överdrivna. Undantag kan dock gälla i ett begränsat antal fall där kraftig- are subventioner av såväl nät- som råkraftpriser förekommer.