prop · GH039 · 1994-01-01 00:00:00 — Om tillsynsmyndighetens kontroll skulle ge vid handen att beslutet t.ex. inte avser en föreskrift som omfattas av det ifrågavarande ändringsförbehållet, skall myndigheten förbjuda styrelsens ledamöter eller förvaltaren att tillämpa beslutet. Angående frågan vilken verkan som efter den nya lagens ikraftträdande tillerkännes ändringsförbehåll i stiftelseförordnanden avseende äldre stiftelser, se 10 § i förslaget till lag om införande av stiftelselagen. Bestämmelsen i andra stycket jämförd med bestämmelsen i 4 § första stycket innebär att det för tillämpning av styrelsens eller förvaltarens beslut om ändring m.m. -- i andra fall än som avses i 1 § första stycket 1--9 och utan att det följer av stiftelseförordnandet -- är tillräckligt att tillsynsmyndigheten får tillfälle att kontrollera beslutet i fråga. kontroll skall därvid avse att beslutet inte står i strid med bestämmelsen i 1 § andra stycket eller, om det avser ändring i eller åsidosättande i särskilt fall av en föreskrift i förordnandet, att den nya föreskriften inte strider mot någon tvingande föreskrift i stiftelselagen. (Jfr i övrigt vad som anförs i anslutning till första stycket). Exempel på en föreskrift som kan ändras med stöd av bestämmelsen i 3 § andra stycket är den om stiftelsens namn. En föreskrift som innebär att stiftelsen skall vara undantagen från tillsyn enligt stiftelselagen kan upphävas med tillämpning av detta stycke. Styrelsen eller förvaltaren skall underrätta tillsynsmyndigheten om beslut som avses i 3 §. Beslutet gäller från och med den dag då förflutit sedan underrättelsen inkom till tillsynsmyndigheten, om inte denna förbjudit styrelsen eller förvaltaren att tillämpa beslutet. Förbud av tillsynsmyndigheten får grundas endast på att beslutet strider mot denna lag. Om tillsynsmyndigheten behöver för prövningen, får den förlänga tidsfristen enligt första stycket med högst . Om det fattas beslut om förlängning skall stiftelsen underrättas om detta. (Jfr 6 kap. 4 § promemorieförslaget) Bestämmelsen i denna paragraf är i allt väsentligt utformad i enlighet med Lagrådets förslag. Enligt bestämmelserna i första stycket skall tillsynsmyndigheten underrättas om beslut som avses i 3 §. Även beslut som avses i 5 § skall tillsynsmyndigheten bli underrättad om (jfr 5 § andra stycket). bör lämpligen bli underrättad genom att stiftelsen till tillsynsmyndigheten skickar en kopia av beslutet. När det gäller beslut med stöd av ett ändringsförbehåll kan det ibland även krävas att stiftelsen sänder en kopia av stiftelseförordnandet till tillsynsmyndigheten. Eftersom underrättelsen sker på stiftelsens risk är det vidare lämpligt att stiftelsens företrädare förvissar sig om att underrättelsen kommit fram till tillsynsmyndigheten. Vad tillsynsmyndighetens kontroll skall avse har kommenterats i anslutning till 3 § första och andra styckena. Av vad som sagts där framgår att tillsynsmyndigheten vid ändring i eller åsidosättande i särskilt fall av en föreskrift inte får förbjuda styrelsen eller förvaltaren att tillämpa den nya föreskriften enbart av det skälet att myndigheten finner den vara olämplig. Normalt torde det inte erbjuda några större svårigheter för tillsynsmyndigheten att avgöra om ett beslut som har fattats med stöd av 3 § (eller 5 §) strider mot stiftelselagen eller inte. Det kan dock inte uteslutas att tidsfristen i vissa fall är för kort. Därför innehåller 4 § andra stycket en bestämmelse enligt vilken fristen får förlängas med ytterligare högst . Upphörande av en stiftelse i visst fall Styrelsen eller förvaltaren får besluta om att förbruka stiftelsens tillgångar för det ändamål vartill de är bestämda eller för ett ändamål som så nära som möjligt motsvarar detta, om 1. stiftelsen bildades , 2. stiftelsen inte har kunnat främja sitt ändamål , 3. värdet av tillgångarna, värderade med tillämpning av 3 kap. 6 §, vid utgången av har understigit det då gällande basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, samt 4. stiftelsen saknar skulder. Bestämmelserna i 4 § tillämpas på beslut enligt första stycket. (Jfr 6 kap. 3 och 4 §§ promemorieförslaget) Som sagts tidigare innebär också bestämmelserna i denna paragraf ett undantag från bestämmelserna i 1 §. Hithörande frågor har utförligt kommenterats i avsnitt 2.7.2 i den allmänna motiveringen. Motsvarande paragraf i det till Lagrådet remitterade förslaget innehöll i andra stycket en bestämmelse om att en stiftelse är upplöst när tillgångarna förbrukats. På Lagrådets inrådan har den bestämmelsen flyttats till 7 kap. 18 §. Beslut med stöd av första stycket kan fattas t.ex. om den löpande avkastningen inte längre räcker till för att främja ändamålet, om den för stiftelsen gällande destinatärskretsen kan återfinnas eller om det för stiftelsen gällande syftet har fallit bort på grund av samhällsutvecklingen. Den allmänna vårdplikt som åvilar styrelseledamöter eller förvaltaren i deras egenskap av stiftelsens sysslomän innebär en skyldighet att se till så att stiftelsetillgångar inte ligger oanvända. Härav följer emellertid inte att styrelsen eller förvaltaren är skyldiga att fatta ett beslut om förbrukning så snart förutsättningar för ett sådant beslut synes föreligga. Styrelsen eller förvaltaren bör alltid försöka finna någon annan lösning på problemet än den som anvisas i denna paragraf (jfr vad som anförts i inledningen till 6 kap.). Innan beslut som fattats med stöd av första stycket får verkställas skall tillsynsmyndigheten enligt bestämmelsen i detta stycke beredas tillfälle att kontrollera beslutet. kontroll av beslut enligt första stycket bör i första hand avse skälen till att ändamålet inte har främjats. Om det därvid uppstår misstanke om att stiftelseförvaltningen uppsåtligen har underlåtit att använda stiftelsens tillgångar, skall myndigheten förbjuda att beslutet verkställs. Av styrelsens eller förvaltarens beslut enligt första stycket måste exakt framgå hur förbrukningen av tillgångarna skall gå till. Om beslutet innebär att tillgångarna skall förbrukas för ett annat ändamål än det vartill de är bestämda, skall tillsynsmyndigheten undersöka om det inte är möjligt att förbruka dem i enlighet med det för stiftelsen gällande ändamålet. Vidare skall tillsynsmyndigheten i ett sådant fall även undersöka om det i beslutet angivna ändamålet så nära som möjligt motsvarar det för stiftelsen gällande ändamålet. Målet för tillsynsmyndighetens granskning i nu nämnda avseenden bör vara att i första hand hindra att beslut som uppenbart står i strid mot bestämmelsen i första stycket bringas till verkställighet. Detta kapitel innehåller framför allt bestämmelser om tvångslikvidation av stiftelser som utövar näringsverksamhet. Hithörande frågor har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.6.8. Det övergripande syftet med kapitlets regler om likvidation är att de skall utgöra ett skydd för borgenärer som ingår avtal med stiftelser som utövar näringsverksamhet. Reglerna har utformats i nära överensstämmelse med bestämmelserna i 13 kap. aktiebolagslagen. I stor utsträckning kan därför hänvisas till lagmotiven för de sistnämnda reglerna (se prop. 1975:103 s. 498 ff). Formellt sett gäller bestämmelserna om likvidation inte bara för verksamhetsstiftelser utan även för avkastningsstiftelser som t.ex. har en del av sin förmögenhet placerad i en hyresfastighet. Givetvis kommer det mycket sällan att vara aktuellt att tillämpa bestämmelserna på stiftelser av det senare slaget. Förutsättningar för likvidation m.m. Styrelsen eller förvaltaren för en stiftelse som utövar näringsverksamhet skall ofördröjligen upprätta en särskild balansräkning så snart det finns skäl att anta att värdet av stiftelsens tillgångar understiger summan av stiftelsens skulder. Samma skyldighet inträder om stiftelsen vid verkställighet enligt 4 kap. utsökningsbalken befunnits sakna utmätningsbara tillgångar. Visar balansräkningen att värdet av tillgångarna understiger summan av skulderna, skall styrelsen eller förvaltaren ansöka hos tingsrätt om att stiftelsen i likvidation. Sådan ansökan kan även göras av styrelseledamot eller revisor. (Jfr 7 kap. 1 § promemorieförslaget ) Förebild för denna paragraf är 13 kap. 2 § första stycket aktiebolagslagen i dess lydelse (jfr SFS 1991:1734). Enligt 1 § åligger det styrelsen eller förvaltaren för en stiftelse som utövar näringsverksamhet att upprätta en särskild balansräkning (kontrollbalansräkning) bl.a. i fall då det finns skäl att anta att värdet av tillgångarna understiger summan av skulderna. I praktiken innebär det att en kontrollbalansräkning skall upprättas när styrelsen eller förvaltaren känner till att stiftelsens ekonomi har försämrats och misstanke finns att skulderna överstiger värdet av tillgångarna. Ansökan om likvidation görs hos tingsrätten i den ort där stiftelsen har sitt hemvist (jfr 10 kap. 1 § ; jfr även 9 kap. 1 § stiftelselagen). Vid beräkningen av värdet av stiftelsens tillgångar skall det i den balansräkning som avses i 1 § inom linjen tas upp en post som utvisar den ökning av tillgångarnas sammanlagda värde som skulle följa, om de redovisades till försäljningsvärdet med avdrag för försäljningskostnaderna. Beträffande sådana anläggningstillgångar som undergår fortlöpande värdeminskning gäller dock att de skall tas upp till anskaffningsvärdet minskat med erforderliga avskrivningar och nedskrivningar, om man därigenom får ett högre värde. nVid beräkningen av summan av stiftelsens skulder skall hänsyn inte tas till skulder på grund av statligt stöd för vilket återbetalningsskyldigheten är beroende av stiftelsens ekonomiska ställning, om stödet, för det fall att stiftelsen i konkurs eller träder i likvidation, skall återbetalas först sedan övriga skulder till fullo har betalats. (Jfr 7 kap. 2 § promemorieförslaget) Förebild för denna paragraf är 13 kap. 2 § tredje stycket aktiebolagslagen. Syftet med bestämmelserna i första stycket är att få fram stiftelsens eventuella dolda reserver för att därigenom förhindra att den onödigtvis tvingas i likvidation. Vid upprättandet av kontrollbalansräkningen skall därför vanliga regler tillämpas utom i fråga om värderingen av tillgångarna. Innebörden av bestämmelsen i andra stycket är att man vid jämförelsen enligt 1 § mellan värdet av stiftelsens tillgångar och summan av stiftelsens skulder inte skall ta hänsyn till skulder på grund av statligt stöd för vilket gäller särskilda villkor i fråga om återbetalningsskyldigheten. I kontrollbalansräkningen skall dock stiftelsens alla skulder redovisas. Underlåter styrelseledamöterna eller förvaltaren att fullgöra vad som åligger dem enligt 1 §, svarar de och andra som med vetskap om denna underlåtenhet handlar på stiftelsens vägnar solidariskt för de förpliktelser som uppkommer för stiftelsen. En styrelseledamot eller förvaltaren undgår dock ansvar, om han visar att underlåtenheten inte beror på försummelse av honom. Ansvarighet enligt första stycket gäller inte för förpliktelser som uppkommer sedan likvidationsfrågan har hänskjutits till domstols prövning eller sådan balansräkning som avses i 4 § har blivit granskad av revisorerna och godkänd av tillsynsmyndigheten. (Jfr 7 kap. 3 § promemorieförslaget) Förebild för denna paragraf är 13 kap. 2 § fjärde stycket aktiebolagslagen. Bestämmelserna i paragrafens första stycke innebär att en borgenär som har fordringsanspråk mot en näringsdrivande stiftelse under vissa förutsättningar kan göra sina anspråk gällande även mot styrelseledamöterna eller förvaltaren eller andra som handlar på stiftelsens vägnar, exempelvis särskilt bemyndigade firmatecknare för stiftelsen. Innebörden av bestämmelsen i första stycket andra meningen är att en styrelseledamot och förvaltaren har ett s.k. presumtionsansvar (jfr prop. 1987/88:10 s. 68 ff). Tingsrätt skall besluta att stiftelsen skall träda i likvidation, om det inte under ärendets handläggning i domstolen styrks att en balansräkning, utvisande att stiftelsen har tillgångar till ett värde som överstiger summan av skulderna, har blivit granskad av revisorerna och godkänd av tillsynsmyndigheten. (Jfr 7 kap. 4 § promemorieförslaget) Förebild för denna paragraf är 13 kap. 2 § andra stycket aktiebolagslagen. Av paragrafen följer att stiftelsen kan undgå likvidation genom att under frågans behandling i tingsrätten förebringa bevisning om att likvidationsanledningen har upphört. Görs ansökan om likvidation enligt 1 §, skall domstolen genast kalla stiftelsen och borgenärer som vill yttra sig i ärendet att inställa sig för domstolen på en bestämd dag, då frågan om skyldighet för stiftelsen att träda i likvidation skall prövas. Kallelsen skall delges stiftelsen, om delgivningen kan ske på annat sätt än enligt 15--17 §§ delgivningslagen (1970:428). Kallelsen skall kungöras genom domstolens försorg i Post- och minst två och högst före inställelsedagen. (Jfr 7 kap. 5 § promemorieförslaget) Förebilden för bestämmelserna är 13 kap. 5 § aktiebolagslagen. Bestämmelsen i första meningen innebär att skyldigheten att träda i likvidation skall prövas på den dag som har bestämts i kallelsen. Det finns således ingen möjlighet att besluta om uppskov för att pröva frågan . Enligt bestämmelsen i andra meningen skall stiftelsen , om det kan ske med användande av andra delgivningsformer än kungörelsedelgivning. Härvid blir i första hand 3, 9 och 13 §§ delgivningslagen tillämpliga. Kallelsen skall alltid kungöras i Post- och enligt bestämmelsen i tredje meningen. Har sökanden haft kostnader för delgivning eller kungörelse samt för expeditioner i ett ärende enligt 1 §, skall kostnaderna betalas av stiftelsens medel, om stiftelsen förpliktas träda i likvidation eller om domstolen i annat fall finner det skäligt. (Jfr 7 kap. 6 § promemorieförslaget) Bestämmelsen i denna paragraf har 13 kap. 6 § aktiebolagslagen som förebild. Paragrafen innebär att sökanden i ett ärende om likvidation i allmänhet har rätt till ersättning av avseende delgivning, kungörelse och expeditioner (jfr även 17 § tredje stycket). En domstol som fattar beslut att en stiftelse skall träda i likvidation skall utse en eller flera likvidatorer. Likvidatorerna träder i styrelsens eller förvaltarens ställe och har till uppgift att genomföra likvidationen. Likvidatorerna skall för registrering i stiftelseregistret genast anmäla beslut om likvidation och förordnande av likvidator. Bestämmelserna i denna lag om styrelse och styrelseledamöter tillämpas på likvidatorerna, i den mån inte annat följer av detta kapitel. En likvidator har alltid rätt till skäligt arvode. är alltid bokföringsskyldig under likvidationen. Ett uppdrag att vara revisor upphör inte genom att stiftelsen träder i likvidation. Bestämmelserna i 4 kap. tillämpas under likvidationen. Revisionsberättelsen skall innehålla ett uttalande om huruvida enligt revisorernas mening likvidationen onödigt fördröjs. (Jfr 7 kap. 7 § promemorieförslaget) Förebilder för bestämmelserna i denna paragraf har varit delar av 13 kap. 7 § aktiebolagslagen. Bestämmelserna har dock anpassats till förhållandena i stiftelser. Första och andra styckena När det gäller de närmare överväganden som bör ligga till grund för domstolens val av likvidator kan hänvisas till prop. 1982/83:139 s. 13 f och 21 f. Enligt bestämmelsen i styckets första mening likställs likvidatorerna i princip med styrelse och styrelseledamöter. Detta gäller även om stiftelsen före likvidationen haft anknuten förvaltning. Innebörden av att likvidatorerna likställs med styrelse och styrelseledamöter är bl.a. att likvidatorerna är underkastade jävsreglerna i 2 kap. 14 § och att de kan entledigas och lämna sitt uppdrag enligt samma regler som för styrelseledamöter. Vidare följer det av förevarande bestämmelse att om en stiftelse som är i likvidation försätts i konkurs är det likvidatorerna som företräder stiftelsen som konkursgäldenär (jfr 2 kap. 16 § fjärde stycket). Enligt bestämmelsen i andra meningen har en likvidator alltid rätt till skäligt arvode. Detta gäller således även om arvode enligt stiftelseförordnandet inte skall utgå till styrelsens ledamöter. Fjärde och femte styckena Av bestämmelsen i fjärde stycket följer att en stiftelse som trätt i likvidation är bokföringsskyldig till dess att likvidationen har avslutats. Bokföringsskyldigheten skall enligt 3 kap. 4 § fullgöras enligt vad som föreskrivs i bokföringslagen (1976:125). Att bestämmelserna i 4 kap. skall tillämpas under likvidation innebär t.ex. att revisorn är underkastad reglerna i 4 kap. 6 § om jäv. När stiftelsen har trätt i likvidation, skall styrelsen eller förvaltaren genast avge en redovisning för sin förvaltning av stiftelsens angelägenheter för vilken redovisningshandlingar inte förut har lämnats till revisorerna. Redovisningen skall lämnas till revisorerna så snart det kan ske. Bestämmelserna om årsredovisning och revisionsberättelse skall tillämpas. Om tiden även omfattar det föregående räkenskapsåret, skall en särskild redovisning avges . I en moderstiftelse skall denna särskilda redovisning även omfatta koncernredovisning. (Jfr 7 kap. 8 § promemorieförslaget) Förebild för bestämmelserna i denna paragraf är 13 kap. 9 § aktiebolagslagen. Bestämmelsen i andra styckets första mening innebär att styrelsen eller förvaltaren är skyldig att avge två årsredovisningar i de fall då den tid som avses i första stycket även omfattar det föregående räkenskapsåret. Skyldighet att upprätta koncernredovisning enligt bestämmelsen i andra styckets andra mening föreligger givetvis endast under den i 3 kap. 7 § första stycket andra meningen angivna förutsättningen, nämligen att antalet anställda hos koncernen under det ifrågavarande räkenskapsåret i medeltal har varit minst tio. Likvidatorerna skall genast söka kallelse på stiftelsens okända borgenärer. (Jfr 7 kap. 9 § promemorieförslaget) Som förebild för denna paragraf har använts 13 kap. 10 § aktiebolagslagen. Innebörden av förevarande bestämmelse är att kallelse på okända borgenärer skall sökas även om likvidationsbeslutet inte har vunnit laga kraft. Verkan av att en fordran inte anmäls inom föreskriven tid efter det att kallelse har utfärdats är i princip att borgenären i fråga förlorar rätten att kräva ut fordringen (se 6 § lagen, 1981:131, om kallelse på okända borgenärer). Likvidatorerna skall så snart det kan ske genom försäljning på offentlig auktion eller på annat lämpligt sätt förvandla stiftelsens tillgångar till pengar, i den mån det behövs för likvidationen, samt betala stiftelsens skulder. Stiftelsens näringsverksamhet får fortsättas om det behövs för en ändamålsenlig avveckling eller för att de anställda skall få skälig tid på sig att skaffa sig nya anställningar. (Jfr 7 kap. 10 § promemorieförslaget) Bestämmelserna i 13 kap. 11 § aktiebolagslagen är förebild för denna paragraf. Enligt första meningen i paragrafen skall likvidatorerna, i den mån det behövs, förvandla stiftelsens tillgångar till pengar. Likvidatorerna är därvid skyldiga att noga överväga vad som är förmånligast, försäljning på offentlig auktion eller försäljning under hand. De har rätt att relativt fritt bedöma när försäljningen skall ske. Enligt andra meningen får likvidatorerna låta stiftelsen utöva den ifrågavarande näringsverksamheten bl.a. om det behövs för att de anställda skall få skälig tid på sig att skaffa nya anställningar. Med hänsyn till syftet med själva nlikvidationsförfarandet får dock ett uppskov med avvecklingen inte bli alltför långvarigt. När den anmälningstid som bestämts i kallelsen på stiftelsens okända borgenärer har gått ut och alla kända skulder blivit betalda, skall likvidatorerna använda återstående tillgångar för det ändamål vartill de är bestämda eller för ett ändamål som så nära som möjligt motsvarar detta. Om det inte är möjligt att använda tillgångarna på detta sätt, skall de överlämnas till Allmänna arvsfonden. Om något skuldbelopp är tvistigt eller inte förfallet till betalning eller av annan orsak inte kan betalas, skall dock så mycket av överskottet behållas som kan behövas för denna betalning. (Jfr 7 kap. 11 § promemorieförslaget) Paragrafen har utformats med 13 kap. 13 § aktiebolagslagen som förebild. I enlighet med Lagrådets förslag skall tillgångar som återstår efter likvidation i första hand användas för stiftelsens ändamål eller för ett ändamål som så nära som möjligt motsvarar detta. När likvidatorerna har fullgjort sitt uppdrag, skall de så snart det kan ske avge slutredovisning för sin förvaltning genom en förvaltningsberättelse som avser likvidationen i dess helhet. Till berättelsen skall de foga redovisningshandlingar för hela likvidationstiden. Berättelsen och redovisningshandlingarna skall avlämnas till revisorerna. Dessa skall inom en månad därefter till likvidatorerna avge en revisionsberättelse över slutredovisningen och förvaltningen under likvidationen. Likvidatorerna skall därefter genast sända en kopia av revisions- och förvaltningsberättelserna till tillsynsmyndigheten. (Jfr 7 kap. 12 § promemorieförslaget) Bestämmelserna i 13 kap. 14 § första stycket aktiebolagslagen är förebild för denna paragraf. När likvidatorerna har sänt revisions- och förvaltningsberättelserna till tillsynsmyndigheten, är stiftelsen upplöst. Detta förhållande skall likvidatorerna genast anmäla för registrering i stiftelseregistret. Om likvidatorerna finner att stiftelsen är på obestånd och inte kan betala likvidationskostnaderna, skall de ansöka om att stiftelsen i konkurs. (Jfr 7 kap. 13 § promemorieförslaget) Bestämmelserna i 13 kap. 15 § första och tredje styckena aktiebolagslagen är förebild för denna paragraf. Jämför även 7 kap. 18 § stiftelselagen. Den ordning som andra stycket innefattar har gällt för aktiebolag och för ekonomiska föreningar (jfr prop. 1986/87:7 s. 224). Om det efter stiftelsens upplösning enligt 13 § visar sig att stiftelsen har tillgångar eller om talan väcks mot stiftelsen eller det av någon annan orsak uppkommer behov av en likvidationsåtgärd, skall likvidationen fortsättas. Detta skall genast anmälas av likvidatorerna för registrering i stiftelseregistret. (Jfr 7 kap. 14 § promemorieförslaget) Paragrafen har utformats med 13 kap. 16 § aktiebolagslagen som förebild. I fall som avses i denna paragraf är stiftelsen inte längre att anse som upplöst. En fortsatt likvidation knyter an till den föregående där denna avslutades. Likvidatorerna återinträder utan vidare i sitt uppdrag. Om ett likvidationsbeslut har blivit upphävt genom ett beslut av domstol som har vunnit laga kraft, träder stiftelsens tidigare styrelse eller förvaltare i likvidatorernas ställe. Likvidatorerna skall genast anmäla beslutet för registrering i stiftelseregistret. När likvidation har upphört enligt första stycket, skall 12 § tillämpas. (Jfr 7 kap. 15 § promemorieförslaget) Förebild för denna paragraf är 13 kap. 17 § fjärde och femte styckena aktiebolagslagen. Som Lagrådet har påpekat torde ett likvidationsbeslut avseende en stiftelse inte kunna upphävas genom domstols dom. Paragrafens lydelse har i jämförelse med det till Lagrådet remitterade förslaget justerats i enlighet härmed. Om en stiftelse som utövar näringsverksamhet är försatt i konkurs och denna avslutas med överskott, skall styrelsen eller förvaltaren inom en månad från det att konkursen avslutades besluta att stiftelsen skall träda i likvidation och genast anmäla detta till tingsrätten. Denna skall därefter utan dröjsmål utse en eller flera likvidatorer. Om stiftelsen var i likvidation när den försattes i konkurs, skall likvidationen fortsättas enligt 14 §. (Jfr 7 kap. 16 § promemorieförslaget) Förebild för bestämmelserna i denna paragraf är bestämmelserna i 13 kap. 19 § andra och tredje styckena samt 7 § första stycket första meningen aktiebolagslagen. Det bör observeras att det enligt förevarande bestämmelse -- till skillnad från vad som är fallet enligt 1 § första stycket tredje meningen -- är styrelsen eller förvaltaren som skall fatta beslutet om att stiftelsen skall träda i likvidation.