prop · GH0324 · 1994-01-01 00:00:00 — eller medger un- dersökning av väska, kasse eller annat dylikt som han vill medföra vid besöket. Denna lag träder i kraft . 105 4 Förslag till Lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. Härigenom föreskrivs att 2 b § lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 b §1 Kroppsvisitation Kroppsvisitation eller kropps- eller kropps- besiktning får inte besiktning får inte göras mer ingående göras mer ingående än vad ändamålet än vad ändamålet med med åtgärden åtgärden kräver. All den den hänsyn om- hänsyn som ständigheterna omständigheterna medger skall medger skall iakttagas. Om möjligt skall vittne möjligt skall närvara. En häktad vittne närvara. får hållas avskild från andra häktade, om det är nödvändigt för att verkställa beslut om kroppsbe- Annan siktning. kroppsvisitation än Annan som avses i 2 § kroppsvisitation än treje stycket eller som avses i 2 § kroppsbesiktning tredje stycket eller får, när åtgärden kroppsbesiktning gäller kvinna, ej får, när åtgärden verkställas eller gäller kvinna, ej bevittnas av annan verkställas eller än kvinna, läkare bevittnas av annan eller legitimerad än kvinna, läkare sjuksköterska. eller legitimerad Föremål, som sjuksköterska. anträffas vid kroppsvisitation Föremål, som eller kroppsbe- anträffas vid siktning och som kroppsvisitation häktad enligt vad eller kropps- som följer av denna besiktning och som lag ej får inneha, häktad enligt vad skall omhändertagas som följer av denna och förvaras för lag ej får inneha, hans räkning, skall omhändertagas såvitt ej annat är och förvaras för särskilt hans räkning, såvitt föreskrivet. ej annat är särskilt föreskrivet. 16 § Beträffande den som är häktad på grund av misstanke om brott ankommer det på undersökningsledaren eller åklagaren att 1. avgöra om eller i vad mån hinder för medgivande enligt 3 § första stycket första meningen eller 9-13 §§ eller för tillämpning av 3 § första stycket andra meningen möter på den grund att åtgärden kan medföra fara för att bevis undanröjes eller utredning om brott 1Senaste lydelse 1978:903. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse eljest försvåras, 2. avgöra fråga om inskränkningar enligt 6 § tredje stycket. Innebär avgörande Ett beslut enligt enligt första första stycket som stycket hinder för innebär hinder för medgivande eller medgivande eller på eljest inskränkning annat sätt inskränk- i häktads rätt, ning i en häktads skall avgörandet rätt, får meddelas omprövas så ofta endast om den häkta- anledning därtill de får underkastas förekommer. inskränkningar i sina kontakter med omgivningen enligt 24 kap. 5 a § . Sådana beslut skall omprövas så ofta det finns anledning till det. Denna lag träder i kraft . 106 5 Förslag till Lag om ändring i polislagen (1984:387) Härigenom föreskrivs att 19 § polislagen (1984:387) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 19 §1 En polisman som med laga stöd griper eller annars omhändertar eller avlägsnar någon får i anslutning till ingripandet kroppsvisitera denne i den utsträckning som är nödvändig 1. av säkerhetsskäl för att vapen eller andra farliga föremål skall kunna tas om hand, eller 2. för att hans identitet skall kunna fastställas. En polisman får En polisman får också kropps- också kroppsvisitera visitera i den i den utsträckning utsträckning det det behövs för att behövs för att söka söka efter vapen efter vapen eller eller andra farliga andra farliga föremål som är föremål som är ägnade att användas ägnade att användas vid brott mot liv vid brott mot liv eller hälsa, om det eller hälsa, om det med hänsyn till med hänsyn till omständigheterna kan omständigheterna antas att ett sådant kan antas att ett föremål kan sådant föremål kan förklaras förverkat förklaras förverkat enligt 36 kap. 3 § enligt 36 kap. 3 § . För detta ändamål får polismannen även undersöka portfölj, handväska eller an- nat liknande handbagage. Denna lag träder i kraft . 1Senaste lydelse 1987:577. 107 6 Förslag till Lag om ändring i tullagen (1987:1065) Härigenom föreskrivs att 63 § tullagen (1987:1065) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 63 § För kontroll av att anmälnings- och uppgiftsskyldighet enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen fullgjorts riktigt och fullständigt får tullmyndigheten undersöka 1. transportmedel, containrar, lådor och andra utrymmen där varor kan förvaras vid införsel till eller utförsel från tullområdet, 2. områden för tullupplag, tullager, frihamnar och exportbutiker, flygplatser och bangårdar, där varor som står under tullkontroll förvaras, och även lokaler inom sådana områden, samt 3. handresgods, såsom resväskor och portföljer, samt handväskor och liknande som medförs av resande vid inresa till eller utresa från tullområdet eller av person som kan anmanas stanna enligt 64 §. Om rätt för Bestämmelser om tulltjänstemän att kroppsvisitation undersöka vad finns i 19 § lagen resande bär i eller (1960:418) om straff innanför kläderna för varusmuggling. föreskrivs i 19 § lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Denna lag träder i kraft . 108 7 Förslag till Lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. Härigenom föreskrivs att 10-12 §§ lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10 § Den som vill ha Den som vill ha tillträde till ett tillträde till ett skyddsobjekt eller skyddsobjekt eller som uppehåller sig som uppehåller sig invid ett skydds- invid ett skyddsob- objekt är skyldig jekt är skyldig att att på begäran av på begäran av den den som bevakar som bevakar skyddsobjektet skyddsobjektet - uppge namn, - uppge namn, födelsetid och födelsetid och hemvist, hemvist, - underkasta sig - underkasta sig kroppsvisitation kroppsvisitation som och undersökning av inte avser undersök- medförd egendom som ning av brev eller inte utgör brev annan enskild hand- eller annan enskild ling. 11 § Den som bevakar Den som bevakar ett ett skyddsobjekt skyddsobjekt får får besluta om besluta om kropps- kroppsvisitation visitation, om det och undersökning av behövs för att be- egendom, om det vakningsuppgiften behövs för att be- skall kunna full- vakningsuppgiften göras eller för att skall kunna full- söka efter föremål göras eller för att som kan tas i beslag söka efter föremål enligt denna lag. som kan tas i beslag enligt denna lag. 12 § Den som bevakar Den som bevakar ett ett skyddsobjekt skyddsobjekt får får också i den också i den utsträckning som utsträckning som krävs för att krävs för att bevak- bevakningsuppgiften ningsuppgiften skall skall kunna full- kunna fullgöras göras avvisa, avvisa, avlägsna avlägsna eller, om eller, om en sådan en sådan åtgärd åtgärd inte är till- inte är tillräck- räcklig, tillfälligt lig, tillfälligt omhänderta en person omhänderta en per- inom eller vid son inom eller vid skyddsobjektet, om skyddsobjektet, om personen personen - överträder något - överträder något förbud som gäller på förbud som gäller grund av beslut på grund av beslut enligt denna lag, enligt denna lag, - vägrar att på - vägrar att på begäran lämna begäran lämna Föreslagen lydelse Nuvarande lydelse uppgift om namn, uppgift om namn, födelsetid eller födelsetid eller hemvist eller lämnar hemvist eller uppgift därom som lämnar uppgift skäligen kan antas därom som skäligen vara oriktig, kan antas vara - vägrar att oriktig, underkasta sig - vägrar att kroppsvisitation. underkasta sig kroppsvisitation eller undersökning av medförd egendom. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: hovrättspresidenten , justitierådet , regeringsrådet . Enligt protokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till ändrade regler om kroppsvisitation och kroppsbesiktning m.m. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: I. Kroppsvisitation och kroppsbesiktning I lagrådsremissen läggs fram förslag om en ny utformning av reglerna om kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Det är bra att detta regelsystem nu har gåtts igenom och analyserats ordentligt. Särskilt kroppsbesiktning kan upplevas som mycket kränkande av den som utsätts för åtgärden. Reglerna måste därför stå i överensstämmelse med grundlagens och bestämmelser om individens rätt till integritet. måste bestämmelserna vara utformade så att de medger en effektiv brottsbekämpning. Med hänsyn till att be- slut om kroppsvisitation och kroppsbesiktning inte sällan måste fattas utan längre betänketid av tjänstemän som saknar en mera omfattande juridisk utbildning måste reglerna dessutom vara enkla och klara. Den nuvarande ordningen har kritiserats från bl a de nu nämnda synpunkterna. Genomförs de remitterade förslagen kommer kvalitén på regel- systemet att höjas väsentligt. Det ligger ett stort värde i att definitionerna av kroppsvisitation och kroppsbesiktning blir enhetliga. Det är bara att beklaga att strävandena efter enhetlighet inte sträckt sig ännu längre. Lagrådet vill sålunda ifrågasätta om inte begreppet kroppsvisitation utan några tillägg kan användas också i samtliga de lagar i vilka bestämmelserna om kroppsvisitation nu kompletteras med bestämmelser som uttryckligen tillåter undersökning av väskor och annan medförd egendom eller egendom i övrigt (se 2.4.9 under rubriken ). Att den föreslagna nyordningen har stora förtjänster innebär inte att den är fri från problem. Nya gränsdragningsfrågor följer med de nya bestämmelserna. Ett huvudintryck är ändå att nyordningen ger mindre problem än den gamla. En tanke är att slå samman instituten kropps- visitation och husrannsakan. En sådan åtgärd skulle minska gränsdragningspro- blemen ytterligare men kan innebära andra svårigheter som inte kan förutses utan en djupare analys. 117 Förslaget till ändring i 28 kap. 11 § I paragrafen behandlas kroppsvisitation. Som lagrådet anfört inledningsvis är det utmärkt att bestämmelserna ges en mera precis utformning. Detta är särskilt viktigt med hänsyn till att bestämmelserna i om kroppsvisitation styr visitationsreglerna i andra författningar. Begreppet kroppsvisitation är med den utformning institutet nu får missvisande med hänsyn till att undersökning kan ske av såväl en person som den egendom personen har med sig. Och undersökningen av personen tar inte främst sikte på hans kropp utan på föremål som han bär på sig. Lagrådet föreslår därför att institutet betecknas personvisitation. Med en ny beteckning klargörs dessutom att nya bestämmelser gäller, något som kan ha ett pedagogiskt värde för den personal som skall fatta beslut om visitation. I tredje stycket föreslås en definition av "kroppsvisitation" som innebär att undersökningen får avse dels vad någon bär på sig, dels vad han har med sig. Vid tillämpningen av 28 kap. 11 § spelar gränsdragningen inte någon större roll eftersom förutsättningarna för hus- rannsakan är desamma som för "kroppsvisitation". Om exempelvis res- väskor på takräcket på en bil inte anses vara något som bilföraren har med sig i paragrafens mening, kan en undersökning av väskorna därför i stället ske enligt bestämmelserna om husrannsakan. Dessa gränsdragningsfrågor får lösas i rättstillämpningen. Som en tumregel kan därvid gälla att egendom som transporteras med handkraft bör bli föremål för "kroppsvisitation" medan större saker som förflyttas eller kan förflyttas endast med hjälp av maskinkraft får undersökas enligt reglerna om husrannsakan. Det är knappast möjligt att mera i detalj lagreglera gränsdragningen. 28 kap. 12 § I andra stycket definieras kroppsbesiktning. Med sådan besiktning avses "undersökning och provtagning av människokroppens yttre och inre samt av dess produkter". Definitionen synes innebära att begreppet blir alltför vittomfattande. Även provtagningar som inte görs från människokroppen torde sålunda komma att omfattas. Som exempel kan nämnas provtagningar av kroppsprodukter som anträffas på en brottsplats. Undersökningar av kroppsprodukter som görs utan samband med provtagning torde med den föreslagna definitionen också komma att utgöra kroppsbesiktning. En sådan vid omfattning av begreppet har såvitt framgår inte varit avsedd och kan inte heller anses lämplig. Bestämmelsen bör därför formuleras om. Lagrådet föreslår att den ges följande lydelse: "Med kroppsbesiktning avses undersökning av människokroppens yttre och inre samt tagande av prov från människokroppen och undersökning av sådana prov." I tredje stycket föreskrivs att den misstänkte inte är skyldig att stanna kvar för kroppsbesiktning längre än , i vissa fall . Att den som skall kroppsbesiktigas får finna sig i att undersökningen eller provtagningen kan ta är en självklarhet. Detsamma gäller i fråga om "kroppsvisitation." Möjligheten att hålla den misstänkte kvar i får emellertid anses gå utöver vad som följer av tvångsmedlets egen natur. Lagrådet har inte någon erinran mot förslaget i sak, låt vara att tillämpningsområdet för bestämmelsen i praktiken torde bli smalt med tanke på möjligheten att gripa och anhålla den misstänkte. Bestämmelsen bör emellertid ges en positiv formulering och inte som i remissförslaget utformas som en begränsning i en redan förutsatt befogenhet. Därigenom undviker man också det inte avsedda motsatsslutet att någon i och för "kroppsvisitation" kan hållas kvar annat än under helt kortvarig tid. Av bestämmelsen bör vidare tydligare framgå att den misstänkte tvångsvis kan hållas kvar för kroppsbesiktning . I avsnitt 2.4.5 i den allmänna motiveringen påpekas att den föreslagna regeln inte grundar någom rätt att frihetsberöva den som skall undersökas. Som framhölls måste bestämmelsen emellertid innebära att den misstänkte med tvång kan hållas kvar i och för kroppsbesiktningen. Det ligger enligt lagrådets mening närmast till hands att språkligt beteckna den begränsning av den misstänktes rörelsefrihet som blir följden som ett frihetsberövande, om begränsningen inte är helt kortvarig. I två meddelade domar (DB 416 och 417/1993) har också konstaterat att - de närbesläktade - bestämmelserna i 23 kap. 8 och 9 §§ om hämtning till förhör och kvarstannande för förhör "ger lagstöd för frihetsberövande". Betydelsen av en sådan rubricering är emellertid begränsad. Sålunda kan inte den slutsatsen dras att den misstänkte som skall kroppsbesiktigas under väntetid få placeras i arrestlokal. Placeringsfrågan synes än så länge bli oreglerad i lag. har i de nämnda domarna beträffande dom som är skyldiga att stanna kvar för förhör enligt 23 kap. 9 § anlagt synpunkter på motsvarande fråga och uttalat att det i undantagsfall kan vara försvarligt att den som skall höras placeras i arrest. Enligt lagrådet är det önskvärt att frågan om placering i båda de aktuella fallen, alltså av den som skall kroppsbesiktigas resp. av den som skall höras, lagregleras. I avsaknad av en sådan reglering bör de principer som gäller för placeringen av den som kvarhålls för förhör tillämpas också i kroppsbesiktningsfallet. Enligt 2 kap. 9 § regeringsformen skall en medborgare som med anledning av misstanke om brott har berövats friheten av någon annan myndighet än en domstol kunna få saken prövad av domstol "utan oskäligt dröjsmål". Av förarbetena får emellertid anses framgå att kravet på domstolsprövning inte aktualiseras om det finns en föreskrift av innebörd att beslutet förfaller (se Holmberg-Stjernquist, Grundlagarna s. 101). Enligt lagrådets mening talar övervägande skäl för att den nya be- stämmelsen inte kommer i konflikt med föreskrifterna om rätten till personlig frihet och säkerhet i artikel 5 i den europeiska konventionen angående skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggnade friheterna, oavsett hur man enligt svenskt betraktelsesätt vill ka- raktärisera frihetsinskränkningen. Beträffande lagtextens närmare utformning verkar det överflödigt att göra ett förbehåll för den som "är frihetsberövad i annan ordning". Också i övrigt kan texten förenklas. Lagrådet föreslår att tredje stycket får följande lydelse: "Den som skall kroppsbesiktigas får hållas kvar för ändamålet eller, om det finns synnerliga skäl, ." Lagen om straff för varusmuggling 19 § I paragrafen införs bestämmelser som ger tullen möjlighet att ta urinprov. I den allmänna motiveringen framhålls att bestämmelserna bör utformas så att det otvetydigt framgår att det är fråga om ett förfarande som förutsätter medverkan av den som skall undersökas och att tullen inte skall kunna genomdriva en undersökning med tvång. Tullen bör således, enligt vad som vidare uttalas, inte ha möjlighet att hålla kvar den som vägrar att medverka. I specialmotiveringen sägs att regleringen bygger på att den som skall undersökas medverkar och tullen har inga möjligheter att använda tvång eller hålla kvar den som skall undersökas. Detta framgår, sägs det vidare, av paragrafens andra stycke. Lagrådet har i princip inte något att invända mot att det införs en rätt för tullen att ta urinprov som byger på frivillig medverkan från den anmodades sida. En rätt av ifrågavarande slag bör sålunda lagregleras även om den bygger på frivillighet. Föredraganden tar - mot bakgrund av viss kritik som framförts vid remissbehandlingen - upp frågan om vad som skall hända om den anmodade vägrar att medverka till urinprovstagning. Vad de kritiska remissinstanserna framfört är att frivilligheten endast är formell, eftersom en "vägran" enligt promemorian skall kunna få en viss presumtionsverkan, dvs. om en person inte medverkar till att ett urinprov tas kan detta i sig anses utgöra skäl för misstanke om narkotikasmuggling. Föredraganden anför att man vid en vägran i stället får pröva om förutsättningarna är uppfyllda för att använda andra tvångsmedel såsom gripande, anhållande eller beslut om kroppsbesiktning. Lagrådet vill med anledning av det anförda framhålla att man bör vara försiktig när det gäller att dra slutsatser av att en person vägrar att medverka till urinprovstagning. Att lämna urinprov för en myndighetskontroll av ifrågavarande slag torde av de flesta upplevas som mycket integritetskänsligt. Det kan även finnas andra goda skäl bakom en vägran att medverka till urinprovstagning. Det innebär att en sådan vägran knappast får någon nämnvärd presumtionsverkan. Institutet kan dock ändå få en viss betydelse som motiverar att det införs. När det sedan gäller lagregleringen av institutet har sålunda i paragrafens andra stycke intagits en föreskrift om att bestämmelsen i 28 kap. 12 § tredje stycket om skyldighet att stanna kvar inte gäller vid tillämpningen av denna paragraf. Denna föreskrift kan emellertid enligt lagrådets mening inte anses ge uttryck för den frivillighet som enligt motiven skall vara en förutsättning, dvs. att tullen inte skall kunna använda tvång eller hålla kvar den som skall undersökas. Detta gäller i minst lika hög grad om 28 kap. 12 § tredje stycket ändras på det sätt som lagrådet har föreslagit i det föregående. Det kan till att börja med konstateras att den nya föreskriften gäller inte bara urinprovstagning utan också ytlig kropps- besiktning. Regeln i 28 kap. 12 § tredje strycket är över huvud taget inte tillämplig på "kroppsvisitation". Bestämmelser som ger tullen befogenhet att använda våld för att genomföra sådana åtgärder finns i 10 och 23 §§ polislagen (1984:387). Den omständigheten att det beträffande t.ex. "kroppsvisitation" saknas en uttrycklig regel som ger myndigheterna rätt att hålla kvar den misstänkte för att genomföra undersökningen innebär givetvis inte att den misstänkte kan undandra sig denna ge- nom att lämna platsen. Det får således anses ligga i sakens natur att ett kvarhållande får ske så att undersökningen kan genomföras. Det in- nebär i sin tur att enbart ett undantagande av en föreskrift av det slag som enligt remissen intagits i 28 kap. 12 § tredje stycket - dvs. som föreskriver skyldighet för den misstänkte att stanna kvar för undersök- ningen - inte medför att tvångsåtgärder är uteslutna. Lagrådet föreslår att det i förevarande paragraf - i stället för den i remissen föreslagna undantagsbestämmelsen - tas in en föreskrift av följande lydelse: "Ingen får dock hållas kvar för urinprovstagning". Föreskriften bör placeras i första stycket direkt efter den föreskrift som tillägger tullen rätten att ta urinprov och således bilda andra meningen i stycket. Dessa föranleder inte någon erinran från lagrådets sida. Inskränkningar av häktades kontakter med omvärlden I lagrådsremissen läggs också fram förslag om nya regler rörande åklagarnas möjligheter att inskränka häktades kontakter med omvärlden. Den nuvarande ordningen har kritiserats av bl a Europa- rådets kommitté till förhindrande av tortyr och omänsklig eller förnedrande behandling eller bestraffning. Det är således en angelägen fråga som förs till lagstiftning. Det remitterade förslaget är förtjänstfullt i många avseenden och klart överlägset vad som gäller. Enligt lagrådets mening är förslaget emellertid inte tillräckligt långtgående bl a därför att det alltför hårt begränsar möjligheterna att överklaga ett beslut rörande inskränkningar för en häktad. I det föl- jande föreslår lagrådet därför en delvis annan reglering med en rätt att överklaga domstolsbeslut om restriktioner för häktade. Förslaget till ändring i 24 kap.5 a § I första stycket föreslås en bestämmelse som tar sikte på det fallet att någon är på sannolika skäl misstänkt för ett brott på vilket inte kan följa lindrigare straff än fängelse . I så fall skall han enligt 24 kap. 1 § andra stycket häktas, om det inte är uppenbart att skäl till häktning saknas. Bakom denna regel om s.k. obligatorisk häktning ligger bl a erfarenheten att den misstänkte är benägen att fly undan ett så långt straff. Det remitterade förslaget innebär att den som häktas enligt den nämnda bestämmelsen också skall få underkastas restriktioner, om det inte är uppenbart att kollusionsrisk inte föreligger. Enligt lagrådets mening finns det inte anledning att på detta sätt låta presumtionsregeln om kollusionsfara öppna möjlighet för att meddela beslut om restriktioner. För att restriktioner skall få meddelas bör enligt lagrådets mening kollusionsfara föreligga enligt en bedömning som sker enligt vanliga regler även när häktning har skett med stöd av 24 kap. 1 § andra stycket . I andra stycket behandlas den situationen att domstol inte har meddelat tillstånd till restriktioner beträffande en häktad. Det kan t.ex. bero på att häktningsbeslutet grundats inte på kollusionsrisk utan på flyktfara eller risk för fortsatt brottslighet. Det kan också vara fråga om häktning på grund av kollusionsfara, om åklagaren avstått från att begära restriktionstillstånd eller rätten inte funnit skäl att bifalla hans framställning härom. I nu angivna situationer bör åklagaren ha möjlighet att interimistiskt förordna om restriktioner, om det framstår som nödvändigt med hänsyn till omständigheter som inträffar sedan domstolen senast prövat häktningsfrågan. Detta framgår emellertid inte tydligt av den föreslagna lagtexten. Det remitterade förslaget innebär att en domstol som beslutar om häktning eller förordnar att en misstänkt skall kvarbli i häkte måste uttala sig i frågan om kollusionsfara är för handen, om åklagaren har begärt tillstånd att meddela restriktioner. Domstolens uttalande måste som förslaget är utformat hänföra sig till frågan om grund för häktning på grund av kollusionsfara föreligger. Ett sådant uttalande om häktningsgrunden passar emellertid inte ihop med ett beslut om häktning som meddelas med stöd av 24 kap. 1 § andra stycket. Vidare förordar lagrådet i det följande att beslut om tillstånd att meddela restriktioner skall få överklagas särskilt.