prop · GH0310 · 1994-01-01 00:00:00 — De syften som ligger bakom reglerna i förevarande paragraf om registrering av videogram - framför allt att få kontroll över våldsutvecklingen i branschen - har inte ansetts motivera att de videogram som lämnas till biblioteken skall omfattas av bestämmelserna. Gemensamma föreskrifter 32 Pliktexemplar som skall lämnas enligt föreskrifterna i denna lag skall även omfatta 1.bildband, diabilder och liknande material som utgör tillbehör till det dokument av vilket pliktexemplar skall lämnas, 2.omslag, fodral, folder, broschyr och liknande mindre tillbehör som följer med varje exemplar när detta görs tillgängligt för allmänheten, 3.såvitt gäller dokument för elektronisk återgivning, sådana särskilda anvisningar som kan fordras för att användaren skall kunna tillgodogöra sig innehållet i dokumentet. Den som beställer framställning av ett dokument, som framställaren skall lämna pliktexemplar av enligt 19 1 och 21 1, skall tillhandahålla framställaren sådant material som enligt första stycket skall lämnas med pliktexemplaret. Pliktexemplar och tillbehör skall vara i samma skick som de exemplar som är avsedda att göras tillgängliga för allmänheten. Första stycket i paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna i första stycket punkten 2 och tredje stycket motsvarar 24 i nu gällande pliktexemplarslag. Bildband, diabilder och liknande material ingår i vad som i 18 andra stycket i den ovan nämnda lagen benämns "sådant bildmaterial som är avsett att visas med tekniskt hjälpmedel". Dessa former av dokument, som alltså annars inte är leveranspliktiga, kan bli leveranspliktiga t.ex. när de ingår i en läromedelskombination. I förevarande förslag har reg_lerna om kombinerat material konstruerats på ett annorlunda sätt än enligt nu gällande pliktexemplarslag, vilket framgår av 16 och 17 och kommentarerna till dessa. Med kombinerat material avses enligt förslaget enbart kombinationer av sådana dokumentslag som var för sig är leveranspliktiga som självständiga dokument. En skrift jämte t.ex. diabilder är således inte att betrakta som kombinerat material. Om diabilder utgör tillbehör till en skrift, skall emellertid diabilderna levereras tillsammans med skriften enligt första stycket punkten 1 på samma sätt som tillbehör enligt första stycket punkten 2. För att bildband, diabilder och liknande material skall bli leveranspliktiga förutsätts att materialet utgör tillbehör till ett pliktexemplar. Detta pliktexemplar kan vara av vilket dokumentslag som helst, men vanligen torde det bli fråga om en skrift. Med tillbehör avses, om man tar exemplet med skrift jämte diabilder, att det i skriften förutsätts att läsaren skall ha tillgång även till diabilderna. Det skall alltså råda en gan_ska fast förbindelse mellan dokumentslagen för att det ena skall anses utgöra tillbehör till det andra. Enligt första stycket punkten 3 skall pliktexemplar av dokument för elektronisk återgivning även omfatta sådana särskilda anvisningar som kan fordras för att användaren skall kunna tillgodogöra sig innehållet i dokumentet. Detta rör främst sådana dokument där kunskapen om hur man återvinner dem inte är allmänt känd eller då det fordras särskilda tekniska anvisningar. Andra stycket föreskriver en skyldighet för beställaren av ett leveranspliktigt material att tillhandahålla framställaren de tillbehör som skall följa med pliktleveransen. Enligt tredje stycket skall pliktexemplar jämte tillbehör vara i samma skick som de exemplar som är avsedda att göras tillgängliga för allmänheten. När det gäller dokument som görs tillgängliga genom spridning av exemplar innebär detta självfallet att det skall röra sig om ett oanvänt exemplar. Bestämmelsen avses emellertid även vara tillämplig på dokument som görs tillgängligt genom visning. Pliktexemplar av t.ex. biograffilm skall således vara i samma skick som ett exemplar som används i samband med visning på biograf. Detta innebär att filmen måste vara av god kvalitet. 33 Varje försändelse med pliktexemplar skall vara åtföljd av en förteckning över det material som ingår i försändelsen. Förteckningen skall vara underskriven av den som är skyldig att lämna pliktexemplar och lämnas i två exemplar. Det ena exemplaret skall återställas med anteckning om att materialet har mottagits. Om en försändelse omfattar kombinerat material eller sådant tillbehör som avses i 32 , skall detta särskilt anges i förteckningen. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelserna i paragrafen har hämtats från 3 andra och tredje styckena i pliktexemplarsförordningen. I 3 andra stycket stadgas att varje försändelse med pliktexemplar bör vara åtföljd av en förteckning över det material som ingår i försändelsen. föreskrivs att sådan förteckning skall bifogas. I 3 första stycket pliktexemplarsförordningen stadgas att pliktexemplar skall lämnas på ett betryggande sätt. Detta har ansetts som så självklart att någon uttrycklig bestämmelse om detta inte har tagits med här. 34 Den som åsidosätter skyldigheten att lämna pliktexemplar enligt denna lag kan av den myndighet som regeringen bestämmer vid vite föreläggas att fullgöra sin skyldighet. 35 Den som underlåter att fullgöra sin skyldighet att föra en förteckning enligt 31 tredje stycket eller den som underlåter att tillhandahålla material enligt 32 andra stycket skall dömas till böter. Bestämmelserna i 34 och 35 motsvarar i stort 25 i nu gällande pliktexemplarslag. I nämnda 25 stadgas bl.a. att ett vitesföreläggande skall delges. Lagen (1985:206) om viten är tillämplig vid handläggningen av vitesföreläggande enligt lagen om pliktexemplar av dokument. I viteslagen finns allmänna bestämmelser om handläggning av viten. Det finns därför inte skäl att behålla regeln om delgivning av vitesföreläggande. Såsom Lagrådet anfört bör ett vitesföreläggande kunna överklagas. Någon särskild bestämmelse om detta tas inte in i paragrafen utan följer av 37 . I 35 förs in en regel som medför att underlåtenhet av en beställare att tillhandahålla material enligt 32 andra stycket kan bestraffas med böter. 36 Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får för visst fall medge undantag från skyldigheten att lämna pliktexemplar enligt denna lag. Paragrafen motsvarar 26 i nu gällande pliktexemplarslag. 37 Beslut som en annan myndighet än regeringen har meddelat enligt denna lag får överklagas hos länsrätten. Beslut om undantag enligt 36 får dock inte överklagas. Bestämmelsen i första stycket, som har sin motsvarighet i 24 pliktexemplarsförordningen, har omformulerats med anledning av Lagrådets yttrande. I lagrådsremissens lagförslag angavs att beslut som gäller avlämnande av pliktexemplar eller tillhandahållande av bevarat material enligt denna lag skulle få överklagas till länsrätten. Lagen om pliktexemplar av dokument skall inte innehålla några reg_ler om tillhandahållande av bevarat material. Föreskrifter härom avses bli meddelade i förordning. Bestämmelserna om överklagande av beslut i sådana frågor bör därför - såsom Lagrådet påtalat - inflyta i den förordningen och inte finnas i lagen. Denna lag träder i kraft , då lagen (1978:487) om pliktexemplar av skrifter och ljud- och bildupptagningar skall upphöra att gälla. När samtliga omständigheter som enligt den nya lagen skulle grunda skyldighet att lämna pliktexemplar av ett dokument har inträffat före ikraftträdandet tillämpas dock den upphävda lagen på det dokumentet. Lagen träder i kraft . Andra stycket har tillagts efter påpekande av Lagrådet och reglerar hur det skall förfaras med äldre dokument. När samtliga omständigheter som enligt den nya lagen skulle grunda skyldighet att lämna pliktexemplar av ett dokument har inträffat före ikraftträdandet tillämpas den upphävda lagen på det dokumentet. Det innebär att utgivning, tillhandahållande i visst antal exemplar, tillgängliggörande osv. skall ha skett efter ikraftträdandet för att den nya lagen skall bli tillämplig på dokumentet. Har exempelvis en bok tryckts före ikraftträdandet men utges först därefter, inträder leveransplikt enligt den lagen. I fallet med boken är detta av mindre intresse, eftersom reglerna enligt äldre rätt är desamma. Annorlunda förhåller det sig med exempelvis en CD-ROM-version av en bok. Ett sådant dokument omfattas inte av den äldre lagen, men väl av den nya. Avgörande blir här - för det fall det rör sig om ett utomlands framställt dokument - när det gjordes tillgängligt för allmänheten här i landet i minst 50 exemplar. Har detta skett före ikraftträdandet kommer den utgåvan inte att omfattas av den nya lagen. Sker det däremot efter ikraftträdandet inträder skyldighet att lämna pliktexemplar enligt den nya lagen. Med hänvisning till vad jag anfört hemställer jag att regeringen föreslår att anta förslagen till 1.lag om pliktexemplar av dokument, 2.lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, 3.lag om ändring i lagen (1990:886) om granskning och kontroll av filmer och videogram, 4.lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagens områden. Regeringen ansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag som föredraganden lagt fram. Sammanfattning av betänkandet Pliktleverans (SOU 1992:92) 1.1 Uppdraget Utredaren har enligt direktiven haft att -belysa de regler som gäller i andra länder, särskilt de nordiska länderna och länderna inom den europeiska gemenskapen, och de av givna rekommendationerna för lagstiftning om leveransplikt, -fastställa vad pliktleveranserna skall omfatta och utarbeta begreppsdefinitioner för materialtyper omfattade av leveransskyldighet, -undersöka om någon form av urval är möjligt och i så fall fastställa vilka regler som därvid bör gälla, och formerna för beslut om bevarande och gallring, -beakta vilka olika tekniska möjligheter, som ges för bevarande, -bedöma behovet av det s.k. nationella reservexemplaret och möjligheterna till viss arbetsfördelning mellan de berörda myndigheterna och andra myndigheter, varvid de ekonomiska konsekvenserna av olika alternativ bör redovisas, -överväga regler för tillgängligheten av materialet: utlåning och kostnader i samband därmed, möjligheter till gemensamt och delat ansvar för universitetsbiblioteken, ev. särskilda regler för material med högt kommersiellt värde, -analysera frågor om särskild utrustning för att materialet skall kunna användas, -belysa och analysera erfarenheterna av den nuvarande fördelningen av pliktleveranser mellan KB och , bedöma för- och nackdelar med det delade ansvaret liksom med en mer sammanhållen organisation och pröva ansvarsfördelningen dem emellan och andra myndigheter och organ med anknytning till verksamhetsområdet, -föreslå en ny pliktexemplarslag och övriga erforderliga åtgärder, som dock ej skall leda till ökade kostnader, och -lämna förslag . Betänkandet är indelat i två avdelningar. I den första, som omfattar kapitlen 4-7, redovisas bakgrundsmaterial och nuvarande förhållanden. I den andra avdelningen, kap. 8-14, följer mina överväganden och förslag. 1.2 Bakgrundsbeskrivning (kap. 4-7) Den första avdelningen inleds med en principiell syn på dokumentation av svenskt samhälle och liv inför ökande integration i det nya , då frågorna om bevarande och tillhandahållande av det svenska materialet blir centrala. Yttringar av svenskt liv, svenskt samhälle och svensk kultur, som bevaras och tillhandahålls för eftervärlden, visar vår egenart och ger oss vår identitet i den europeiska gemenskapen. Ytterst handlar det om att i samarbete över gränserna lyfta fram det mänskliga arvet i vår värld och dess betydelse för nutid och framtid. Behandlingen av kulturarvet gäller dels den viktiga kunskapsförsörjningen, dels dagens och framtidens kulturpolitik. För svensk del har gällt och bör även fortsättningsvis gälla, att det svenska kulturarvets produkter i form av böcker och dokument på skilda medier skall bevaras och att detta material skall stå öppet för varje medborgare, i den mån inte upphovsrättslagen lägger hinder i vägen. Allt detta kommer att kräva ett utvidgat samarbete mellan berörda parter, och måste nya personella och ekonomiska resurser tillföras (kap. 4). Därefter beskrivs nuläget med gällande lag och förslag av tidigare utredningar och vad som gäller inom biblioteksvärlden, Arkivet för ljud och bild, , , , och Stiftelsen , , (kap. 5). De nordiska och internationella förhållandena på lagstiftningsområdet skärskådas i ett särskilt kapitel (kap. 6). Olika medier och deras problem vid bevarande och tillhandahållande tas upp till behandling (kap. 7). Det gäller dels tekniska frågor, dels mängden material, vilket särskilt har avseende på radio- och TV-pro_gram. 1.3 Överväganden och förslag (kap. 8-14) Betänkandets andra del, i vilken överväganden och förslag återfinns, inleds med en precisering av målen. Det sker mot bakgrund av vad som sagts i kap. 4, att yttringar av svenskt liv, svenskt samhälle och svensk kultur skall bevaras för eftervärlden och att materialet så vitt möjligt skall kunna nyttjas av alla. Det skall kunna användas för rättsstatens och förvaltningens behov och för studier, forskning och kultur över huvud. Tillhandahållandet blir därmed väsentligt. Frågan kan ställas, om vi över huvud skall ha pliktleverans eller om vi i stället skall lösa leveransfrågan på annat sätt. Fördelarna med pliktleverans är dock större än med varje annan lösning, varför pliktleverans föreslås även i fortsättningen. På bibliotekssidan har Kungl. , KB, och universitetsbiblioteken varit mottagande institutioner och Arkivet för ljud och bild, , när det gäller övriga medier. Dessutom har Lunds universitetsbibliotek, LUB, haft en särskild uppgift som mottagare för ett nationellt reservexemplar. föreslås, att pliktexemplar skall levereras till KB och universitetsbiblioteken samt till , men att LUB inte längre skall ansvara för ett nationellt reservexemplar. Orsaken därtill är främst ekonomisk, då kostnaderna inte uppväger fördelarna med ett sådant exemplar. Likaså avvisas tanken på ett säkerhetsexemplar. Frågan om en mer sammanhållen organisation av de mottagande institutionerna KB och diskuteras i kap. 9. Fördelarna innebär bl.a. att man skulle få större funktionell enhetlighet. Mot detta talar bl.a. att man i dagens läge har två väl fungerande organisationer, där man inte ser någon fördel med en sammanslagning. KB och bör därför under den närmaste framtiden verka som från varandra fristående institutioner. Dock bör i var och en av de båda myndigheternas styrelser den andra vara representerad. måste emellertid en sammanslagning tas upp till ny prövning, inte minst därför att framtiden kommer att kräva en väl samordnad policy på hela bevarande- och tillhandahållandesidan. Ett organisatoriskt samgående med eller är varken önskvärt eller möjligt. bör ha det formella ansvaret för att film på filmbas bevaras. Mellan och skall samrådsplikt finnas. I kap. 10 görs en rad överväganden om leverans. Utgångspunkten är, att dokumentslag inte spelar någon roll utan att det är den allmänna tillgängligheten och anknytningen till svenska förhållanden, som är avgörande för frågan om leveranspliktens omfattning. Däremot finns det vid utformningen av en pliktleveranslag anledning att skilja mellan vissa huvudkategorier av informationsbärare. Kravet på allmän tillgänglighet bör finnas i en ny lag, och preciseringen av kravet sker på ett sådant sätt, att samma formulering kan göras tillämplig på flertalet dokument_slag. En generell regel utformas i anslutning till yttrandefrihetsgrundlagen och upphovsrättslagen. Likaså ges en generell regel om anknytning till och svenska förhållanden i lagens inledande bestämmelser. Omfattningen av leveransplikten av tryckta skrifter knyts till tryckfrihetsförordningen, TF, och en rimlig tolkning av den, som ger en praktiskt hanterbar lösning. Sedan följer en noggrann genomgång ur skilda aspekter av den föreslagna pliktleveranslagen. I ett kapitel 13 kommer sedan olika specialmotiveringar. Förslaget till pliktleveranslag har mot denna bakgrund följande huvudbestämmelser (avsnitt 3.1): skall levereras i sju exemplar, ett till KB, ett till vardera , , , , och . Ett undantag i fråga om antalet är dagstidningar, som bör levereras i två exemplar i pappersformat till KB, som ombesörjer mikrofilmning. Ett annat undantag är punktskriftslitteratur, som bara levereras om det inte har samma innehåll som tidigare framställd skrift och inte är en sammanställning ur tidigare framställda skrifter, och som levereras i endast ett exemplar. Kombinerat material levereras som skrift. Mikroform skall levereras i sju exemplar, om de är originalpublikationer, men i ett, om de är parallell- eller sekundärpublikationer. Elektroniska dokument, som innehåller huvudsakligen text och/el_ler fast bild, skall levereras som skrift. Elektroniska dokument, som är tillgängliga genom direktkoppling, är inte leveranspliktiga. Av dokument, som upptar ljud och rörlig bild, skall ett exemplar levereras till . Detta gäller film, videogram och fonogram samt över huvud taget alla former av elektroniska dokument, som innehåller ljud och rörlig bild. Rikstäckande radio- och TV-sändningar, som utgår från , är i princip leveranspliktiga. I fråga om sändningar med begränsad räckvidd, dvs. närradio, kabel-TV och privatradio, sker urval och rekvisitioner genom ALB:s försorg. För dokument, som framställts inom landet, gäller i princip att framställare eller producent skall leverera. Undantag är film, som levereras av den, som gör filmen tillgänglig för allmänheten, kombinerat material, som levereras av beställaren, och ljudradio- och TV-program, vilka lämnas av den som skall göra referensupptagningar. Pliktexemplar skall bevaras och tillhandahållas för forskning och studier enligt föreskrifter, som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Frågan om bevarande och gallring diskuteras i kap. 11. Det material, som levereras till universitetsbiblioteken, bevaras efter de riktlinjer, som ställs upp vid respektive universitet och universitetsbibliotek. De bestämmer alltså själva vad som skall gallras och bevaras. Också för nationalexemplaret gäller, att KB och ytterst själva avgör, vad som skall bevaras. Det ligger emellertid ett stort värde i att ha en samling som är så heltäckande som möjligt, vartill kommer att det är föga lönsamt att gallra i detta exemplar. De båda mottagande institutionerna bör därför vinnlägga sig om att eftersträva största möjliga fullständighet. Tillhandahållandet tas upp i kap. 12. Det bör vara allmänt och inte inskränkas av annat än lagstiftningen, i första hand upphovsrättslagen, och materialets ömtålighet. Denna vida syn på tillgänglighet tillämpas redan nu av KB och universitetsbiblioteken. är mer restriktivt och kräver forskarlegitimation men bör, såvitt upphovsrättslagstiftningen och materialets ömtålighet tillåter det, anpassa sig till en större tillgänglighet. I takt med universitetens decentralisering blir sambibliotekstanken viktigare än förut. Därför föreslås ett samrådsförfarande mellan KB och universitetsbiblioteken, när det gäller tillhandahållandet av det svenska materialet. Originaldokumenten bör ställas till förfogande fritt för låntagaren, vare sig det sker direkt från det egna eller genom fjärrlån. Enligt direktiven skall en utgångspunkt för en ny pliktexemplarslag vara, att den inte leder till ökade kostnader. Lagförslaget kan i och för sig betraktas som kostnadsneutralt. Jag för emellertid i kap. 14 ett resonemang om olika kostnadsalternativ och deras konsekvenser, eftersom den nuvarande kostnadsramen är för snäv för att tillgodose mer än mycket restriktiv behandling och därmed risk för att väsentligt material förstörs. Det första alternativet medför inga ökade kostnader. KB fortsätter att ta hand om det man har ansvar för med ganska obetydliga tillagg, som får redovisas i kommande anslagsframställningar. För blir läget ett annat då det gäller radio- och TV-sändningar, eftersom krav ställs på att institutionen skall ta hand om både rikstäckande sändningar och sådana med kort räckvidd (närradio, kabel-TV och privatradio). Detta kan inte ske på annat sätt än att man får vara mycket selektiv, när det gäller det sistnämnda materialet, vilket innebär, att alternativet egentligen inte leder till några förbättringar. får även det formella ansvaret för film på filmbas. Detta medför inga extra kostnader, då verksamheten redan bedrivs vid SFI. För de sex universitetsbiblioteken blir det deras och universitetens sak att bedöma, vilka resurser man skall lägga ned på bevarande och tillhandahållande av svenskt material. Det andra alternativet är med viss kostnadsökning detsamma som det första. Kostnadsökningen beror på bevarandet av material, som är åsidosatt (radio- och TV-sändningar med kort räckvidd), och akuta tek_ni_ska problem och aktuella bevarandeproblem, som sammanhänger med pliktleveransen. Konsekvenserna av det andra alternativet blir, att försummat material tas om hand på miniminivå och att förstörelsen av material i risk_zonen avvärjs. Kostnaderna kan sammanfattas på följande sätt: 1)_Omhändertagande av sändningar utanför radio: 3,5 milj.kr för framtiden, 2) Bevarande av äldre material hos KB: , totalt 10 milj.kr och 3) Bevarandekostnader för ALB-material: 6,72 milj.kr , totalt 33,6 milj. kr. Det utmärkande för alternativen ett och två är, att de inte löser några problem för framtiden. För att lösa dem måste betydande resurser sättas in på lång sikt. Samhället måste satsa på forsknings- och utvecklingsarbete, varvid ett samarbete mellan berörda institutioner på arkiv-, bib_lio_teks- och museiområdet är nödvändigt. En omedelbar insats gäller konvertering av stora mängder material till modernare och hållbarare medier. Enligt detta tredje alternativ bör insatser av följande slag göras: 1)_Planering av projekt för att bevara dokument, främst elektroniska, på lång sikt, 2) Mikrofilmning/scanning av pappersdokument för att överföra det svenska trycket ("Projekt 1850") till annat medium och 3) Bevarande av elektroniska dokument. Konsekvenserna av detta tredje alternativ blir, att samhället långsiktigt bevarar och tillhandahåller det material, som belyser vårt kulturarv och tillfredsställer de krav, som rättsstaten ställer. Kostnaderna kan sammanfattas på följande sätt: 1) Planering av projekt för bevarande av främst elektroniska dokument på lång sikt: 1 milj.kr , 2) Mikrofilmning/scanning inom "Projekt 1850", som inte kan kostnadsberäknas, 3) Bevarande av elektroniska dokument vid : 6,72 milj.kr (6,72 milj.kr enligt alternativ två jämte lika mycket under ), totalt 67,2 milj.kr. Ett mycket angeläget projekt, som dock kan bekostas av andra medel, är att överföra inspelningar av äldre televisionsprogram hos till mera beständigt material. Detta projekt är kostnadsberäknat till totalt 8,3 milj.kr. skulle spara ca , om själva svarade för kostnaderna för referensband. Några ytterligare besparingar, som skulle täcka kostnaderna för alternativen två och tre, har jag inte kunnat ange. En möjlig finansiering vore dock, att en viss del av TV-avgiften anslogs till bevarandeändamål. En annan möjlig finansieringsväg vore, att bekostade räddningsåtgärder ur sina samlade allmänna medel. Förhandlingar bör därför inledas härom. KB:s och bibliotekens åtgärder för att rädda hotat material bör bekostas genom allmänna medel. lagförslag i betänkandet SOU 1992:92 Förslag till Lag om pliktleverans av allmänt tillgängliga dokument Härigenom föreskrivs följande. Inledande bestämmelser 1 I denna lag ges föreskrifter om skyldighet att till bibliotek eller Arkivet för ljud och bild lämna exemplar av dokument som lagrar text, ljud eller bild (pliktexemplar). Pliktexemplar skall bevaras och tillhandahållas för forskning och studier enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer.