prop · GH03165 · 1994-01-01 00:00:00 — Inte heller lär sekretess i verksamheten gälla enligt 7 kap. 7 eller enligt någon annan bestämmelse i sekretesslagen. Ett parkeringstillstånd har naturligen ett betydande värde, främst av praktisk natur, för rörelsehindrade. Det ligger därmed i sökandens intresse att kunna åberopa ett så detaljerat läkarintyg som möjligt. Det finns inte skäl att anse att de uppgifter som förekommer i läkarintyg som åberopas i ärenden om parke- ringstillstånd, uppfattas som mindre integritetskänsliga än de uppgifter som förekommer i läkarintyg som t.ex. åberopas till stöd för tillstånd till riks- färdtjänst. I de fall en person ansöker om båda typerna av tillstånd torde dessutom i många fall samma läkarintyg åberopas i båda ärendena. Det vore inte tillfredsställande att rörelsehindrade avstår från att söka parkeringstillstånd på grund av att det saknas sekretesskydd för uppgifter som kunnat medföra att tillstånd beviljades. Av vad som sagts följer att det finns starka skäl för att det skall vara möjligt att med sekretess skydda uppgifter om sökandens hälsotillstånd och andra personliga förhållanden som förekommer i parkerings- ärendet. Offentlighetsintresset i dessa ärenden är inte påfallande starkt. Ärenden om parkeringstillstånd för rörelsehindrade har vissa likheter med ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst. Det torde t.ex. i många fall vara samma personer som söker båda typerna av tillstånd och som i båda ärendena åberopar samma läkarintyg som stöd för sin ansökan. Det är därför regeringens uppfattning att en sekretessbestämmelse för parkeringstillståndsärendena bör vara utformad på samma sätt som vad som gäller för ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst. Sekretess bör därför gälla, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Det skall således föreligga en presumtion för sekretess. I och med att bestämmelsen föreslås gälla i ärenden om ansökan om parkeringstillstånd för rörelsehindrade kommer samtliga instanser som handlägger ärendet att omfattas av regeln. Vad gäller ärenden om tillstånd till riksfärdtjänst har dessa ärenden jämställts med socialtjänst vid tillämpningen av sekretesslagen. Det förefaller därför lämpligt att förorda denna lösning även beträffande ärenden om parkeringstillstånd. Be- stämmelsen bör därför tas in i 7 kap. 4 sekretesslagen. Meddelarfrihet bör inte gälla för uppgifterna. 9 Sekretess i personaladministrativ verksamhet för uppgifter om offentligan- ställdas adresser m.m. Regeringens förslag: En bestämmelse införs om sekretess för bostadsadresser, hemtelefonnummer och personnummer i personaladministrativ verksamhet hos sådana myndigheter där personalen särskilt kan riskera att utsättas för våld eller annat allvarligt men om uppgifter lämnas ut. Det överlämnas till regeringen att i förordning föreskriva hos vilka myndigheter sekretessen skall gälla. Skaderekvisitet föreslås vara omvänt. Promemorians bedömning: Någon ändring av gällande regler förordas inte. Remissinstanserna: Flertalet remissinstanser är av den uppfattningen att sekretess skall gälla för uppgift om hemadress och telefonnummer. De allra flesta förespråkar ett omvänt skaderekvisit, dvs. att presumtionen skall vara för sekretess. Skälen för regeringens förslag: Sekretess i myndigheters personaladmini- strativa verksamhet regleras i 7 kap. 11 sekretesslagen. Första och andra styckena reglerar sekretessen i den del av den personaladministrativa verksam- heten som består av personalsocial verksamhet. För uppgifter som kan förekomma i en myndighets personaladministrativa verksamhet i övrigt gäller normalt inte någon sekretess. En enskild som har drabbats av ett för honom ofördelaktigt beslut kan i vissa fall uppfatta den tjänsteman som handlagt ärendet som personligt ansvarig för beslutet. kan missnöjet hos den enskilde ta sig sådana uttryck som tele- fontrakasserier och direkta hot om repressalier mot både tjänstemannen och dennes familjemedlemmar. Det är självfallet mycket viktigt att den anställde kan känna trygghet och att den personliga integriteten skyddas. I syfte att ge de offentliga funktionärerna ett bättre skydd mot hot och andra trakasserier kompletterades paragrafen med ett nytt fjärde stycke. Enligt denna regel som trädde i kraft skall uppgifter om t.ex. en anställds adress och telefonnummer till bostaden kunna hemlighållas i sådana fall då man kan befara att den anställde eller någon familjemedlem riskerar att utsättas för våld eller annat allvarligt men om sådana uppgifter röjs. I förarbetena till bestämmelsen uttryckte föredragande statsrådet bl.a. en stor förståelse för de motiv som låg bakom önskemålet om en ökad sekretess. Han framhöll emellertid att det är viktigt från principiell synpunkt att undantag från offentlighetsprincipen förekommer i så liten utsträckning som möjligt. En lämplig avvägning mellan de motstående intressena av offentlighet och sekretess borde enligt hans mening kunna åstadkommas genom en sådan regel som senare infördes (prop. 1986/87:3 s. 8). Genom detta kvalificerade skaderekvisit har den aktuella sekretessen inskränkts till att gälla endast i vissa speciella undantagsfall. Det behöver dock inte vara fråga om risk för fysisk skada. Om det finns grundad anledning att befara telefonterror eller andra trakasserier av allvarligare natur riktad mot den anställde, bör också detta i allmänhet utgöra ett sådant allvarligt men som krävs för ett hemlighållande. Uppgifter kan emellertid inte med stöd av bestämmelsen hemlighållas helt rutinmässigt. som gått sedan bestämmelsen infördes har i olika sammanhang an- förts att regleringen inte blev tillräckligt verkningsfull. Många av de remiss- instanser som yttrat sig över promemorieförslaget har anfört att anställda känner stor oro över att uppgifter om deras adress och telefonnummer i de allra flesta fall inte går att hemlighålla. Arbetsklimatet inom t.ex. polisväsendet och hos åklagarmyndigheterna har hårdnat och många anställda har valt att ha hemligt telefonnummer. Att hemlighålla numret hos arbetsgivaren går dock endast i undantagsfall. Även de tjänstemän som har att bedöma om det i det enskilda fallet finns fog för att anta att den anställde är i behov av sekretess upplever sin situation som besvärlig. De har ofta svårt att göra en sekretessbedömning. De får ju inte fråga vad uppgifterna skall användas till och de saknar oftast kunskap om enskilda ärenden. De flesta remissin- stanserna förordar mot denna bakgrund att skyddet för anställdas hemadresser och telefonnummer stärks. Man får emellertid inte glömma bort att för de allra flesta offentliganställda är uppgifter om hemadress och telefonnummer helt harmlösa uppgifter ur in- tegritetssynpunkt. Vissa yrkesgrupper är emellertid mer utsatta för hot och trakasserier än andra. Som exempel kan nämnas polisen, åklagare, domare, socialtjänstpersonal och kronofogdar. I de fall ett reellt hot existerar finns ett visst skydd. Emellertid kan det vara svårt för de personer på myndigheternas personalavdelningar som skall tillämpa sekretessbe- stämmelsen att i det enskilda fallet bedöma om det finns fog för att anta att uppgifterna om den anställde är i behov av ett sekretesskydd. De måste ju på egen hand försöka bedöma avsikterna hos den som begär att få ut en uppgift om en tjänstemans telefonnummer eller adress. Om det inte finns något i uppträdandet hos den som vill ha reda på dessa uppgifter eller någonting annat som tyder på att han har en avog inställning till tjänstemannen, kan den handläggare på myndigheten som skall pröva frågan om utlämnande med den nuvarande sekretessbe- stämmelsen inte hemlighålla de begärda uppgifterna. Det torde också mera sällan förekomma att den som är ute i otillbörliga syften redan då denne begär uppgifterna självmant redogör för sina syften. Myndigheten får inte heller efterforska vem personen som begär handlingen är eller vilket syfte han har med sin begäran i större utsträckning än vad som behövs för att en sekretessprövning skall kunna göras. Den som kanske är känd hos myndigheten för sin avoga inställning till en eller flera tjänstemän kan dessutom låta någon bekant begära uppgifterna för sin räkning. Det kan således ibland uppstå svårigheter vid tillämpningen av den nu gällande sekretessbestämmelsen. Regeringen delar den grundläggande bedömning som har gjorts att man skall vara restriktiv vid införande av sekretess på områden där sekretess inte tidigare gällt. Myndigheternas personaladministrativa verksamhet är ett sådant område där det sedan gammalt gällt en långtgående offentlighet. Denna offentlighet måste dock få inskränkas om det är påkallat med hänsyn till de an- ställdas och deras familjers trygghet. infördes också vissa begränsningar. Mot bakgrund av de synpunkter som framförts under remissbe- handlingen gör regeringen emellertid den bedömningen att skyddet för de an- ställdas integritet ytterligare bör förstärkas. En regel om utvidgad sekretess inom detta område måste emellertid begränsas till uppgifter och områden där behovet av skydd framstår som särskilt stort. Främst är det skyddet för uppgifter om bostadsadresser och hemtelefonnummer som bör stärkas. Skyddet bör även omfatta adress och telefonnummer till sommarbostaden. Rätten till insyn i myndigheternas verksamhet kräver först och främst att var och en kan få ta del av sådant som rör anställdas tjänst, tjänsteutövning och att den anställde kan nås på arbetsplatsen. Något starkare intresse av att allmänheten skall kunna nå tjänstemannen i hemmet, om inte tjänstemannen själv vill det, finns normalt inte. Att införa bättre sekretess- kydd för uppgift om adress och telefonnummer är ett enkelt sätt att bättre skydda anställda och deras familjer inom utsatta områden mot hot och trakasse- rier, även om man inte bör göra sig överdrivna föreställningar om skyddets effekter därför att det är fråga om uppgifter som oftast finns t.ex. i telefonkataloger. Lagrådet har anfört att för att syftet med bestämmelsen skall tillgodoses bör skyddet även omfatta personnummer. Regeringen, som beaktar att det knappast kan finnas något egentligt insynsintresse beträffande offentliga funktionärers personnummer, delar denna bedömning. Den som har kunskap om någons personnummer kan på ett enkelt sätt genom t.ex. en förfrågan till folkbokföring- en få uppgift om adress till den person numret rör. För att bestämmelsen skall få avsedd effekt bör därför även personnummer kunna omfattas av sekretess inom den personaladministrativa verksamheten. Att låta en regel om sekretess för bl.a. adresser omfatta alla offentligt anställda kan dock inte anses vara i överensstämmelse med den restriktiva inställning som skall gälla vid införande av sekretess i personaladministrativ verksamhet. Bestämmelsen bör därför begränsas till att gälla endast hos sådana myndigheter där det finns ett mera påtagligt behov av sekretesskydd. Som exempel kan nämnas polis-, åklagar- och kronofogdemyndigheter samt myndigheter inom . För att tillgodose kravet på att sekretess endast skall gälla inom områden där ett verkligt behov finns bör det uttryckligen regleras i vilka myndigheters personaladministrativa verksamhet sekretess för uppgifterna kan gälla. Eftersom kretsen av myndigheter kan komma att förändras över tiden är det mindre lämpligt att ge denna reglering i lag. Det bör därför överlämnas till regeringen att i sekretessförordningen föreskriva hos vilka myndigheter sekretess kan gälla. I sekretesslagen bör dock anges att sekretess endast skall gälla hos sådana myndigheter där personalen särskilt kan riskera att utsättas för våld eller annat allvarligt men. Endast uppgifter hos sådana myndigheter där de anställda på grund av arbetets karaktär regelmässigt utsätts för hot och trakasserier skall kunna skyddas. För att skyddet skall bli tillfredsställande bör en sekretessbestämmelse ut- formas med ett omvänt skaderekvisit. Endast om det står klart att uppgiften kan lämnas ut utan fara för att den anställde eller någon honom närstående lider men skall uppgiften få röjas. Vid en begäran om utlämnande kommer den tjänsteman som har att pröva framställningen att behöva fråga vad uppgiften skall användas till. Inget hindrar dock att detta efterfrågas om det behövs för sekretessbedömningen. En bestämmelse med nu föreslaget innehåll kan tas in i fjärde stycke i 7 kap. 11 . Någon inskränkning av meddelarfriheten föreslås inte. 10 Sekretess för uppgifter i ett kompetensbedömningssystem inom utrikesför- valtningen Regeringens förslag: Sekretess skall gälla för uppgifter i tjänst-göringsomdömen som upprättas inom utrikesförvaltningen. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna har inget att erinra mot att en sekretessbestämmelse införs. Flera instanser har emellertid synpunkter på bestämmelsens utformning. Kammarrätten i anser att det i lagtexten bör preciseras vilka speciella tjänstgöringsintyg som skall falla in under paragrafens tillämpningsområde eller att bestämmelsen förses med ett skadere- kvisit. och ifrågasätter om sekretessen skall vara absolut. i ifrågasätter om inte den föreslagna bestämmelsen, om den över huvud taget är påkallad, hör hemma i 2 kap. i stället för i 7 kap. Hovrätten över och och Svenska Tidningsutgivareför- eningen avstyrker förslaget. Även avstyrker förslaget samt anför att för det fall en sekretessregel ändå övervägs bör den utformas med ett rakt skaderekvisit. uttalar att bestämmelsen inte får innebära någon inskränkning i de fackliga organisationernas rätt till information enligt medbestämmandelagen. Skälen för regeringens förslag: Inom har utarbetats ett förslag till system för kompetensbedömning av utrikesförvaltningens tjänstemän. Systemet innebär att s.k. tjänstgöringsomdömen skall införas. Dessa omdömen skall avges då en tjänsteman eller tjänstemannens chef lämnar sin befattning. Bedömningen skall avse en rad olika egenskaper och kunskaper t.ex. arbetsförmå- ga, initativförmåga, självständighet, anpassningsförmåga, stresstålighet, samarbetsförmåga, kontaktförmåga, sakkunskap, omdömesförmåga, språkkunskaper, ledarskap och utvecklingsbarhet. Omdömena skall ges på en förtryckt blankett där kryssmarkering skall göras i olika spalter beroende på om tjänstemannens förmåga i olika avseenden bedöms som icke fullt tillfredsställande, goda, mycket goda eller synnerligen goda. Den bedömde tjänstemannen skall ges tillfälle att kommentera omdömena och han skall även beredas tillfälle att på ett särskilt formulär lämna synpunkter på arbetsledningen vid tjänstestället. Uppgifterna skall sedan ingå som en del av personalenhetens beslutsunderlag i exempelvis ett befordrings- eller förflyttningsärende. Syftet med systemet är att skapa enhetlighet i kompetensbedömningen och för- delarna med ett sådant system bedöms som stora. Det är emellertid inte önskvärt att företrädare för andra länder får möjlighet att hämta ut ingående beskriv- ningar av de tjänstemän som arbetar inom utrikesförvaltningen. Ett sådant uppgiftsutlämnande skulle i vissa fall kunna leda till störningar i de mellan- folkliga förbindelserna. Den enskilde tjänstemannen kan också uppleva det som integritetskränkande om dessa uppgifter blir tillgängliga för envar. Uppgifterna ger, trots att de till största delen består av ikryssade värdeomdömen på en förtryckt blankett, en ingående redovisning av bl.a. tjänstemannens arbetsförmåga och kompetens. Bestämmelser om sekretess i personaladministrativ verksamhet finns i 7 kap. 11 sekretesslagen. Ifrågavarande tjänstgöringsomdömen kommer att bli aktuella i ärenden som rör förflyttning, befordran, omplacering eller avskedande från tjänst. Enligt paragrafens tredje stycke är det av nu nämnda ärendetyper endast uppgifter i omplaceringsärenden som under vissa förutsättningar kan sekretessbeläggas. Möjligheterna att med stöd av denna bestämmelse hemlighålla tjänstgöringsomdömena är således små. Inte heller kan bestämmelsen om utrikessekretess i 2 kap. 1 bli tillämplig annat än i rena undantagsfall. Det föreslagna kompetensbedömningssystemet har motsvarigheter inom försvaret och i viss mån inom domstolsväsendet. Inom försvaret sammanställs en gång vitsord för officerarna. Vitsorden förvaras i respektive personakt på respektive myndighet och får betydelse i ärenden om befordran eller förflyttning. Inom domstolsväsendet är man i den s.k. tjänsteförslagsnämnden, vilken föreslår utnämning av nya domare, skyldig att dokumentera muntliga omdömen som lämnas i ett tjänstetillsättningsärende. Inte heller inom dessa om- råden finns någon sekretessbestämmelse som särskilt reglerar sekretess för tjänstgöringsomdömen. Regeringsrätten har i RÅ 1990, not. 418, funnit att vitsord inom försvaret i vissa fall kan sekretessbeläggas med stöd av 2 kap. 2 sekretesslagen. I målet var fråga om utfående av vitsord i fotokopia för tre befäl avseende fyra vitsordsår. Kammarrätten fann att en sammanställning av vitsord avseende flera personer kan ge en mer eller mindre kvalificerad upplysning om försvarets krigsorganisation. Det kan därför antas att det skadar landets försvar eller på annat sätt vållar fara för rikets säkerhet om uppgiften röjs. Sekretess ansågs föreligga för uppgifterna. Regeringsrätten anslöt sig till denna bedömning. I målet beslutade emellertid underinstanserna att uppgifterna kunde lämnas ut med förbehåll. Förbehållet innebar att kopior av handlingarna inte lämnades ut, utan sökanden hade endast rätt att ta del av handlingarna där de förvarades. Regeringsrätten hade inte att pröva huruvida handlingarna kunde lämnas ut med förbehåll. Den fann emellertid inte att det fanns skäl att upphäva förbehållet. Det föreslagna kompetensbedömningssystemet kommer att innehålla uppgifter som relativt ingående redogör för tjänstemannens egenskaper. Visserligen skall omdömena lämnas genom kryssmarkering, men i och med att ett stort antal olika egenskaper och kunskaper bedöms separat kommer den sammantagna redovisningen på ett ingående sätt att ge upplysning om tjänstemannens kapacitet och duglighet. På samma sätt som gäller inom försvarets verksamhet kan det förekomma uppgifter i vitsord och omdömen som om de kom främmande makt till handa, skulle kunna med- föra skada för landet. Uppgifterna måste också bedömas som integritetskänsliga. Med beaktande av båda dessa aspekter gör regeringen, som i detta ärende endast beaktar utrikesförvaltningens behov av sekretess, den bedömningen att sekretess skall gälla för utrikesförvaltningens tjänstgöringsomdömen. För att uppnå syftet med en sådan sekretessregel måste bestämmelsen utformas utan skaderekvisit. Om den skulle innehålla ett skaderekvisit skulle ju redan en vägran att lämna ut en uppgift till en representant för främmande stat kunna vara ett tecken på att omdömet innehåller uppgifter som skulle kunna störa eller irritera förhållandet mellan staterna om de lämnades ut. Genom att full insyn råder i övrigt i befordrings- och förflyttningsärenden och då tjänstgö- ringsomdömena enbart är en del av beslutsunderlaget åsidosätter inte en sådan regel på något mera påtagligt sätt rätten till insyn i handläggningen. En bestämmelse med detta innehåll kan sägas höra hemma såväl i 2 kap. som i 7 kap. Eftersom omdömena kommer att förekomma i den personaladministrativa verksamheten förefaller det dock mest motiverat att ta in bestämmelsen i 7 kap. Med denna placering utgör sekretessen inte heller något hinder mot att information lämnas till företrädare för arbetstagarorganisation eller till skyddsombud (se 14 kap. 7 ). Det föreslås således att en bestämmelse om sekretess för utrikesförvaltningens tjänstgöringsomdömen tas in i ett nytt stycke i 7 kap. 11 . Någon inskränkning av meddelarfriheten föreslås inte. 11 Sekretess i ärenden om befrielse från skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring Regeringens förslag: Sekretess skall gälla för uppgifter om enskildas personliga förhållanden även i de fall ekonomiska eller sociala skäl åberopas som grund för befrielse från skyldighet att fullgöra värnpliktstjänstgöring. Promemorians förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser tillstyrker eller har inget att erinra mot förslaget. Hovrätten över och anmärker att den utformning lagtexten fått innebär att i praktiken alla ärenden om befrielse från värnpliktstjänstgöring omfattas. Skälen för regeringens förslag: I värnpliktslagen (1941:967) finns bestämmelser om när någon skall befrias från skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänst- . Enligt 4 skall den befrias som på grund av sjukdom eller av någon annan orsak har sin fysiska eller psykiska prestationsförmåga nedsatt i sådan grad att han inte kan fullgöra tjänstgöringen, den som löper särskild risk att genom tjänstgöringen få en sådan nedsättning av prestationsförmågan, den som genom naturalisation upptas till svensk medborgare det kalenderår då han fyller eller senare, den som styrker att han i utlandet genomgått militär ut- bildning som i huvudsak kan jämställas med grundutbildning enligt värnplikts- lagen, den som på grund av långvarig vistelse utomlands inte har fullgjort sin tjänstgöringsskyldighet och återvänder till riket under det kalenderår då han fyller eller senare, och den som visar andra, synnerliga skäl för be- frielse. Till synnerliga skäl räknas sociala, ekonomiska och liknande omständig- heter (prop. 1987/88:54 s. 20). I ärenden som angår befrielse från värnpliktstjänstgöring på grund av ned- sättning av prestationsförmågan eller särskild risk för detta gäller, enligt 7 kap. 12 sekretesslagen, sekretess för uppgift om enskilds personliga förhållanden, om det kan antas att den enskilde eller någon honom närstående lider men om uppgiften röjs. Sekretessen gäller även i ärenden om inskrivning av värnpliktig, i ärenden som angår antagning till utbildning vid försvarsmakten, i ärenden om anstånd med värnpliktstjänstgöring och i ärenden om vapenfri tjänst. skall en ny organisation försvaret. Flera myndigheter skall slås samman till en myndighet som skall benämnas Försvarsmakten. ändrades värnpliktslagens bestämmelser om undantag i det enskilda fallet från skyldigheten att fullgöra värnpliktstjänstgöring. Bl.a. ersattes ut- trycken frikallelse, undantagande och befrielse med det gemensamma uttrycket befrielse. Även tidigare gällde att skyldigheten att tjänstgöra bortföll för den som på grund av fysiska eller psykiska orsaker inte kunde göra någon krigs- tjänst. Om orsaken härtill var bestående, frikallades den värnpliktige. Om orsakerna bedömdes som enbart tillfälliga, undantogs han från tjänstgörings- skyldigheten . Befriad från tjänstgöring kunde man bli på grund av vissa formella villkor, t.ex. naturalisation, militärtjänst i utlandet eller långvarig vistelse utomlands och vidare i fall där man kunde visa att man hade andra synnerliga skäl. Vid införandet av sekretessbestämmelsen i 7 kap. 12 sekretesslagen anfördes bl.a. följande (prop. 1979/80:2, Del A, s. 204 ff.). I ärenden om inskrivning förekommer uppgifter från bl.a. vårdmyndigheter. Uppgifterna är känsliga och bör inte vara offentliga i inskrivningsärendena. Över huvud taget bör ömtåliga uppgifter i dessa ärenden omfattas av sekretess. I ärenden om frikallelse och undantagande på grund av medicinska skäl är det uppenbart att det kan förekomma skyddsvärda uppgifter om enskildas hälsotillstånd och andra personliga förhållanden. I ärenden om anstånd kan det utan tvekan förekomma för den enskilde ömtåliga uppgifter rörande t.ex. hälsotillstånd eller familjesociala förhållanden. Sådana uppgifter bör kunna sekretesskyddas. I ärenden om vapenfri tjänst kan förekomma uppgifter om t.ex. enskilds politiska eller religiösa uppfattning eller uppgifter om psykiska problem. Även i dessa ärenden, där således tämligen ingående kan komma att redovisas uppgifter om enskilds personliga förhållande, bör sekretess kunna gälla.