prop · GH03165 · 1994-01-01 00:00:00 — Detta skaderekvisit bör gälla även när fråga är om sekretess för uppgifter som lämnas i en anmälan till . De uppgifter som lämnas i en anmälan skulle emellertid regelmässigt ha omfattats av sekretess inom hälso- och sjukvården. Någon anledning att tynga lagtexten med detta rekvisit finns - som också Lagrådet påpekat - därför inte. Däremot bör som också är fallet för anmälningar till JO och JK, sekretess endast gälla om någon lider betydande men om uppgiften röjs. Frågan om sekretess för anmälan till regleras lämpligen genom att man inför ett nytt andra stycke i 7 kap. 2 och en ny mening i 7 kap. 4 femte stycket. För uppgifter inom hälso- och sjukvården och är meddelarfriheten till största delen begränsad. De uppgifter i anmälan till som föreslås bli skyddade av sekretess är sådana som är mycket känsliga för den enskilde. Det föreslås därför att meddelarfriheten skall begränsas för dessa uppgifter. 7 Barns tillgång till sekretessbelagt material om biologiska föräldrar Regeringens förslag: Utan hinder av sekretess får uppgifter lämnas till enskilda som uppnått myndig ålder om förhållanden som är av betydelse för att de skall få vetskap om vilka deras biologiska föräldrar är. Promemorians förslag: Den föreslagna bestämmelsen är inte begränsad till enskilda som uppnått myndig ålder. I övrigt överensstämmer förslaget med regeringens förslag. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. ombudsmän anför att inskränkningen i sekretessen bör bestämmas så att den lämnar möjlighet för en enskild att få tillgång till uppgifter om sitt ursprung i en vidare bemärkelse. Som exempel nämns uppgifter om adoption och om placeringar i t.ex. familjehem. Hovrätten över och anser att ytterligare överväganden krävs innan lagstiftning sker. Hovrätten anmärker att lagbestämmelsen går längre än motiven, då även adopterade barn omfattas av bestämmelsen. Frågan om en underårig part genom sin ställföreträdare skall ha rätt att få del av uppgifter eller om denna rätt skall tillkomma den underårige själv har inte redovisats. Inte heller har i motiven närmare angivits vad som avses med "förhållanden av betydelse". Kammarrätten i anför att det i motiven bör anges vilka uppgifter som normalt får lämnas ut. pekar på att problem med att få uppgifter ur faderskapsärenden föreligger även i de fall ett ärende är avslutat och ärendet nedlagt och där barnet har uppnått myndig ålder. I samband med socialutskottets behandling av frågan om godkännande av den av generalförsamling antagna konventionen om barnets rättigheter (bet. 1989/90:SoU28) väcktes en motion med yrkande att en undantagsbestämmelse skulle införas i 7 kap. 4 sekretesslagen för den som vill få kunskap om sina föräldrar. I yttrande över motionen föreslog socialutskottet att avstyrka motionen, men uttalade som sin mening att det var angeläget att intresset av att en person skall kunna få tillgång till uppgifter om sin börd i möjligaste utsträckning kan tillgodoses och att det fanns anledning för regeringen att i lämpligt sammanhang överväga en ändring av sekretesslagen för att tillgodose det nämnda intresset (1989/90:KU8y). anslöt sig härvidlag till konstitutions- utskottets bedömning. På hemställan av socialutskottet avslog motionen. I betänkande 1990/91:KU10 behandlades bl.a. en motion från den allmänna motionstiden som ånyo tog upp den aktuella frågan. Utskottet, som hänvisade till den tidigare behandlingen i frågan, fann det inte vara påkallat med någon särskild åtgärd i saken från sida. På hemställan av utskottet avslog motionen. Också vid de senaste riksmötena har utskottet behandlat motioner med yrkanden i frågan (bet. 1991/92:KU11 och bet. 1992/93:KU38). Utskottet har härvid hemställt att motionerna skall avslås i avvaktan på regeringens utredning. har bifallit utskottets hemställan. Motionsyrkandena har framställts mot bakgrund av en dom från Regeringsrätten, i vilken domstolen med stöd av 7 kap. 4 sekretesslagen avslog en begäran av en vuxen person att få del av en befintlig uppgift i en s.k. barnavårdsakt rörande henne. Syftet med kvinnans begäran var att genom uppgiften kunna få reda på vem hennes biologiske far är. I det beslut underinstansen meddelade och som inte ändrades av överinstanserna angavs bl.a. att samtycke från den enskilde, som skulle kunna lida men genom ett utlämnande av uppgiften, inte förelåg samt att det inte stod klart att uppgiften kunde röjas utan men för den enskilde. Enligt motionerna väger emellertid intresset av att få veta vem som är ens far eller mor alltid så tungt att andra intressen får vika.I ett beslut (3230-1989) har JO i anledning av en anmälan angående fråga om utlämnande av sekretessbelagda handlingar inom funnit att lagreglerna på ifrågavarande område inte kan anses otvetydiga. Även JO har hänvisat till den ovan nämnda domen jämte ytterligare domar från Regeringsrätten i liknande frågor. skyldighet att medverka vid fastställande av faderskap Bestämmelser om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap finns i 2 kap. (FB). fungerar i viss utsträckning som repre- sentant - ställföreträdare - för barnet. Finns det inte någon som är far enligt den legala faderskapspresumtionen i 1 kap. 1 FB, skall nämnden försöka utreda vem som är far till barnet och se till att faderskapet fastställs. Nämnden skall vidare, i det fall att det finns någon som är far enligt den legala faderskapspresumtionen, utreda om någon annan man kan vara far till barnet om vårdnadshavare eller mannen i äktenskapet begär det och nämnden finner det lämpligt (2 kap. 9 FB). Leder utredningen fram till en faderskapsbekräftelse, skall denna för att bli giltigt godkännas av socialnämnden (1 kap. 4 FB). Skall faderskapet fastställas av domstol, är det nämnden som för barnets talan i de fall då det inte finns någon som är far enligt den legala faderskapspresum- tionen (3 kap. 5 FB). Har faderskap fastställts genom bekräftelse eller har en socialnämnd fått meddelande om att domstol fastställt faderskap, skall social- nämnden anmäla detta hos vederbörande skattemyndighet (4 kungörelsen /1973:810/ om socialnämnds medverkan vid fastställande av faderskap, m.m.). Leder utredningen inte till något säkert ställningstagande när det gäller frågan om en presumtiv far, kan utredningen läggas ned. En påbörjad utredning kan också behöva avbrytas därför att det visar sig omöjligt att få några upplys- ningar till ledning för faderskapsfrågan. Om modern haft samlag med flera män, kan redan på ett tidigt stadium stå klart att det inte kan avgöras vem som är far. Det finns knappast anledning att göra en omfattande utredning och inleda rättegång, om det framstår som utsiktslöst att nå ett positivt resultat. Fall kan också tänkas där utredning och rättegång skulle medföra alltför svåra påfrestningar för modern, t.ex. om barnet avlats i samband med våldtäkt eller om annars utredning och rättegång av särskilda skäl skulle innebära så påtagliga risker för moderns psykiska hälsa att man bör avstå från att försöka få faderskapet fastställt. Utredningen får också läggas ned, om samtycke till adoption föreligger från modern eller särskild förmyndare enligt 4 kap. 5 a FB. Beslut varigenom en utredning läggs ned är inte helt slutgiltigt. Om det kommer fram nya omständigheter, kan nämnden ta upp ärendet. Att nämnden lägger ned saken hindrar dock inte att någon annan representant för barnet utför barnets talan. De sociala myndigheterna har alltså en långtgående utredningsskyldighet när det gäller att medverka vid fastställande av faderskap. Faderskapet skall utredas även om modern motsätter sig det. Utgångspunkten för utredningen är i normala fall moderns uppgifter. I vissa fall blir situationen mer komplicerad och det innebär ofta att omfattande utredningar måste göras. Bl.a. måste man kanske söka utröna om modern haft förbindelser med flera män . Med ledning av moderns uppgifter skall varje man höras som kan tänkas vara far till barnet. kan även andra personer ha upplysningar att lämna i saken. Utredningen skall vara objektiv och ske med takt och omdöme. Om det behövs, kan hjälp påkallas hos annan och hörande av personer som kan antas ha upplysningar av värde att lämna. Bestämmelser om sekretess på område återfinns alltså i 7 kap. 4 sekretesslagen. Enligt denna bestämmelse gäller inom sekretess för uppgift om en enskilds personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Sekretessen är således avgränsad med ett s.k. omvänt skaderekvisit, dvs. presumtionen är för sekretess. Till socialtjänst hänförs också socialnämndens befattning med ärenden om att fastställa faderskap. Om tillämpningen av menrekvisitet kan nämnas följande. Begreppet men har i sekretesslagen en mycket vidsträckt innebörd och tar framför allt sikte på olika kränkningar av den personliga integriteten som kan uppstå om uppgifterna lämnas ut (jfr prop. 1979/80:2, Del A, s. 83). Med men avses sådant som att någon blir utsatt för andras missaktning, om hans personliga förhållanden blir kända. Redan den omständigheten att vissa personer känner till en för någon enskild ömtålig uppgift kan i många fall anses vara tillräcklig för att medföra men. Utgångspunkten för en bedömning av om men föreligger är den enskildes egen upplevelse. I konsekvens med detta kan även helt rättsenliga åtgärder utgöra men, t.ex. att utlämnande av uppgifter om en person från en myndighet till en annan kan leda till att den aktuella personen blir föremål för sluten psykiatrisk vård. Vid bedömningen av vad som utgör men finns det emellertid ett visst utrymme för att ta hänsyn till vad som enligt gängse värderingar i samhäl- let uppfattas som men. Enbart det förhållandet att en person tycker att det är obehagligt i största allmänhet att andra vet var han bor kan t.ex. inte anses som men. Enligt 14 kap. 4 sekretesslagen gäller sekretessen dock inte i förhållande till den enskilde själv, vilket innebär t.ex. att en person i normalfallet medges att fritt ta del av innehållet i den socialakt som kan finnas beträffande honom. Likaså kan en vårdnadshavare i de flesta fall få ta del av sitt barns socialakt. En socialakt som angår en person kan emellertid innehålla känsliga uppgifter om en eller flera andra personer, uppgifter som enligt den ovan nämnda huvudregeln omfattas av sekretess. I syfte att vederbörande skall kunna ta till vara sin rätt gäller enligt 14 kap. 5 sekretesslagen att den som är sökande, klagande eller annan part i mål eller ärende hos domstol eller annan myndighet, i princip har rätt att ta del av handling eller annat material i målet eller ärendet. I propositionen med förslag till sekretesslag framhölls att bestämmelsen i 14 kap. 4 sekretesslagen hade nära samband med den rätt till insyn för part som avses i 14 kap. 5 . Det konstaterades också att regeln om verkan av samtycke ger upphov till ett ganska stort antal rättsliga problem och att flertalet av dessa måste lösas med tillämpning av allmänna rättsgrundsatser (prop. 1979/80:2, Del A, s. 330). Vidare anfördes bl.a: "I allmänhet är det den person, om vilken information finns hos en myndighet, som förfogar över sekretessen. Så behöver dock inte alltid vara fallet. Sekre- tessen kan gälla till förmån också för tredje man, t.ex. någon som har gjort anmälan mot den andre eller som annars kan bli utsatt för hot från denne. I så fall kan inte den som i första hand berörs av uppgifterna utan vidare få kännedom om dem. Och för att sekretessen skall vika i förhållande till utom- stående behövs samtycke från båda de nämnda personerna. Motsvarande gäller om en uppgift i annat fall angår mer än en person, t.ex. någon som har sökt hjälp hos socialvården och anhörig till denne." Rätten för barn att få reda på sitt ursprung vid givarinsemination Av intresse i förevarande sammanhang är också den lagstiftning (prop. 1984/85:2, bet. 1984/85:LU10, rskr. 99) som gäller i fråga om rätten för barn som kommit till genom givarinsemination att få reda på sitt ursprung. Utan hinder av den sekretess som följer av 7 kap. 1 första stycket sekretesslagen - paragrafen innehåller bestämmelser om sekretess på hälso- och sjukvårdsområdet - får nämligen i vissa fall uppgifter om insemination lämnas till enskild. Enligt 4 lagen (1984:1140) om insemination har således ett barn som har avlats genom insemination rätt att, om det har uppnått tillräcklig mognad, få del av de uppgifter om spermagivaren som har antecknats i sjukhusets särskilda journal. Där anges vidare att socialnämnden är skyldig att på begäran biträda barnet med att skaffa fram dessa uppgifter. Skälen för regeringens förslag: Som ovan nämnts avgränsas sekretessen i 7 kap. 4 sekretesslagen med ett omvänt skaderekvisit. Uppgifter får därmed inte lämnas ut, om det inte står klart att uppgifterna kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Presumtionen är med andra ord för sekretess. Detta innebär att tillämparen har ett ganska begränsat utrymme för sin bedömning. I praktiken innebär detta att tillämparen inte kan lämna ut en uppgift som omfattas av en sådan sekretessregel utan att ha kännedom om mottagarens identitet och om dennes avsikter med uppgiften.Innebörden av att sekretess råder är att uppgift inte får röjas vare sig för andra myndigheter eller för privatpersoner. Regleringen innebär att sekretess råder i de flesta fall och att utrymmet för att lämna ut uppgifter efter en skadeprövning är mycket begränsat och torde i praktiken kunna ske endast efter samtycke från den enskilde, nämligen från den till vilkens förmån sekretessen gäller. Problemet i detta fall är den situationen att en person utan direkt samband med ett pågående ärende vill ta del av sin socialakt och det i akten finns känsliga uppgifter om någon annan person, t.ex. att det finns en eller flera namngivna män som modern uppgett att hon haft samlag med. Om denne eller dessa personer inte har eftergett sekretessen blir alltså frågan, om det kan anses försvarbart att akten i denna del måste hemlighållas för den som akten egentligen rör och som har ett berättigat intresse av att få del av uppgifter som kan underlätta för vederbörande att få kunskap om sin börd. De uppgifter som bör vara av intresse för ett barn som kommit upp i vuxen ålder och som enligt motionerna alltså skall kunna lämnas ut till barnet, är sådana som kommit fram inom vid utredningar om fastställande av faderskap eller andra utredningar som gäller barnet och/eller barnets mor. Det bör i första hand vara fråga om av modern eller annan lämnade uppgifter om vem modern vid den aktuella konceptionstiden haft samlag med. När det gäller utredningar om fastställande av faderskap fann Regeringsrätten (RÅ 1989 not. 124), efter det att kammarrätten under hänvisning till 7 kap. 4 sekretesslagen nekat ett barn att ta del av uppgifter i en nedlagd faderskapsut- redning avseende barnet själv, att faderskapsärendet skulle kunna tas upp på nytt om nya omständigheter framkom och att barnet därför var att anse som part i ärendet och följaktligen ägde ta del av alla handlingar i ärendet. Barnet var i detta fall underårigt och företräddes av ställföreträdare. I ett annat mål (RÅ 1992 not. 10) ändrade inte Regeringsrätten kammarrättens dom i vilken en man nekades ta del av vissa handlingar i ett barnavårdsmannaskapsärende. Kammarrätten konstaterade i sin dom att ärendet var avslutat och inte kunde återupptas till behandling sedan personen i fråga blivit myndig. Eftersom han inte längre var att anse som part kunde reglerna om partsinsyn inte bli til- lämpliga. För att få ta del av namn på personer som hörts under en faderskapsutredning krävs det enligt vad som framgår av det ovanstående att den som vill ta del av uppgifterna intar ställning som part. I andra fall kan uppgifterna inte lämnas ut. Enligt regeringens mening är det otillfredsställande att det i en så här betydelsefull fråga skall vara avgörande huruvida barnet i ett visst fall är att betrakta som part eller inte. Man har då att överväga om undantag skall göras från den starka sekretess som gäller inom social-tjänsten. Lagrådet har härvid påpekat att det starka sekretesskydd som råder för uppgifter av ifrågavarande slag har till syfte att underlätta utredningen i ärenden om fastställande av faderskap. Genom garantier om sekretess kan en mor till ett utomäktenskapligt barn förmås att berätta om sitt kanske vidlyftiga sexualliv och på så sätt bidra till att faderskapet kan fastställas med större säkerhet. Lagrådet har också anfört att det inte är självklart att ett utomäktenskapligt barn för vilket faderskapet är fastställt i vederbörlig ordning, vid myndig ålder skall ha rätt att ta del av innehållet i en socialakt för att se om han eventuellt har en annan biologisk far än den som framgår av faderskapsbekräftelsen eller domen i faderskapsmålet. Lagrådet har mot denna bakgrund avstyrkt förslaget. De uppgifter som förekommer inom rör ofta mycket personliga förhållanden och uppgifterna är därmed ofta känsliga ur integritetssynpunkt. I anledning härav är också sekretesskyddet inom starkt. Ett barns intresse av att få kunskap om vem som är dess biologiska föräldrar väger emellertid mycket tungt. Det är också regeringens uppfattning att den enskildes - dvs. i detta fall moderns och eventuella mäns - integritetsskydd måste stå tillbaka för barnets rätt till kunskap om vilka dess föräldrar är. Denna uppfattning har också hävdats vid riksdagsbehandlingen av motionerna och även kommit till uttryck vid remissbehandlingen. Undantag bör därför göras från den normalt stränga sekretessen. Främst är det barn för vilka faderskapet inte är fastställt som bör få ta del av uppgifter hos . Det kan emellertid även finnas barn för vilka faderskapet är fastställt i vederbörlig ordning men där olika omständigheter tyder på att någon annan kan vara far. Även i sådana fall skall barnet kunna få ta del av uppgifter. Det är emellertid inte meningen att någon av ren nyfikenhet skall kunna få ta del av dessa uppgifter. Endast om uppgifterna har betydelse för att barnet skall få vetskap om vilka de biologiska föräldrarna är skall sekretessen kunna brytas. En särskild fråga är vilken åldersgräns som bör gälla för barns rätt att ta del av uppgifter i faderskapsärenden. Att beakta i det sammanhanget är att uppgifterna är av ett sådant slag att barnet knappast kan tillgodogöra sig och bedöma dem på rätt sätt utan att ha uppnått en viss mognad. Om modern inte motsätter sig det, kan underåriga få del av uppgifterna genom henne. Något undantag från sekretessen behövs därför inte för det fallet. Är modern motståndare till att barnet får del av uppgifterna före myndig ålder, torde det i normalfallet vara riktigast att låta moderns uppfattning fälla utslag. Det är vidare främst i fråga om myndiga barn som det framkommit ett praktiskt behov av ett undantag från sekretessen Övervägande skäl talar därför för att rätten att ta del av de ifrågavarande uppgifterna inskränks till att gälla för dem som uppnått myndig ålder. Visserligen är, som tidigare anförts, regeln i inseminationslagen en annan. Där är dock uppgifterna typiskt sett betydligt mindre känsliga. En remissinstans har anfört att bestämmelsen bör utvidgas till att även gälla uppgifter som rör adoption och placering i t.ex. familjehem. Den föreslagna bestämmelsen gör inte någon skillnad mellan adopterade barn och andra barn. Adopterade barn kan således med stöd av bestämmelsen ta del av uppgifter som är av betydelse för att få vetskap om de biologiska föräldrarna. En adoption måste emellertid för att vara giltig fastställas av domstol och domstolen skall innan den fattar sitt beslut höra de biologiska föräldrarna. I de allra flesta fall finns därför uppgift om biologiska föräldrar i domstolens akt. Dessa uppgifter torde i de allra flesta fall vara offentliga. Regeringen finner däremot inte i detta sammanhang skäl att föreslå inskränkning i sekretessen vad gäller andra uppgifter i ärenden om adoption eller för uppgifter i ärenden om placering vid t.ex. familjehem. Det föreslås således en sådan ändring i 7 kap. 4 sekretesslagen som gör det möjligt för en enskild som uppnått myndig ålder att få ta del av annars hemliga uppgifter beträffande andra enskilda om uppgifterna är av betydelse för att få vetskap om vilka de biologiska föräldrarna är. 8 Sekretess för uppgifter i läkarintyg i ärenden om parkeringstillstånd Regeringens förslag: I ärenden om parkeringstillstånd för rörelsehindrade skall sekretess gälla för uppgifter om enskildas personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon som står honom nära lider men. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanserna tillstyrker eller lämnar förslaget utan erinran. Med hänsyn till att det i regel är någon annan nämnd än socialnämnden som prövar dessa ärenden i kommunen, anser det mindre lämpligt att bestämmelsen tas in i 7 kap. 4 . förordar att bestämmelsen utformas med ett rakt skaderekvisit. Skälen för regeringens förslag: I lagen (1957:259) om rätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats m.m. och i 159 a vägtrafik- kungörelsen (1972:603) finns bestämmelser bl.a. om att rörelsehindrade av kommunen får befrias från skyldighet att erlägga parkeringsavgift och att det för rörelsehindrade får beslutas om undantag från bestämmelser som avser stan- nande eller parkering. Ansökningar om parkeringstillstånd för rörelsehindrade prövas av trafiknämnden (1 andra stycket lagen /1978:234/ om nämnder för vissa trafikfrågor). Trafi- knämndens beslut får överklagas hos , vars beslut kan överklagas hos . prövades dessa frågor av (). TSV har meddelat föreskrifter i fråga om parkeringstillstånd för rörelsehind- rade (TSVFS 1987:11). Enligt föreskrifterna får läkarintyg infordras i ansök- ningsärendet, om det är svårt att bedöma sökandens möjligheter att förflytta sig. Läkarintyg infordras regelmässigt när ansökan om tillstånd görs första gången. Läkarintygen är ofta mycket detaljerade och det förekommer att de ursprungligen varit avsedda för ansökan av olika typer av bidrag eller andra förmåner. Enligt 7 kap. 1 sekretesslagen gäller sekretess inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden, om det inte står klart att uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honom närstående lider men. Samma sak gäller i viss annan medicinsk verksamhet. De läkarintyg som är aktuella innehåller uppgifter som omfattas av sekretess när läkarintygen är tillgängliga inom hälso- och sjukvårdssektorn och till denna angränsande områden. Om uppgifterna blir tillgängliga utanför detta område, t.ex. när de ges in till trafiknämnden i samband med ansökan om parkeringstillstånd, gäller inte sekretessen där utan en kompletterande regel om detta. Sekretessen enligt 7 kap. 4 sekretesslagen gäller inom till vilken hör bl.a. verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst samt verk- samhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd. Vidare räknas till socialtjänst verksamhet hos annan myndighet som innefattar omprövning av social- nämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndens verksamhet. Med socialtjänst jämställs - efter lagändring 1987 - bl.a. ärenden om tillstånd till riks- färdtjänst. Lagändringen skedde med anledning av att dåvarande lydelse av 7 kap. 4 sekretesslagen inte medgav sekretesskydd för uppgifter i t.ex. läkarintyg som förekom i ärenden om riksfärdtjänst som överklagats från kommunen. ärenden om särskilt parkeringstillstånd kan inte hänföras till sådan verksamhet som avses i 7 kap. 4 sekretesslagen. Även om socialnämnd efter delegation av kommunen skulle handlägga ärenden om parkeringstillstånd för rörelsehindrade, är inte sistnämnda lagrum tillämpligt, eftersom det då inte är fråga om verksamhet som i annat fall enligt lag handhas av socialnämnd.