prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — et på en långsiktig, god hushållning med naturresurserna. Övriga statliga regionala myndigheter skall lägga länsstyrelsernas långsiktiga mål för länen till grund för planeringen av den egna verksamheten. har flera statliga myndigheter och affärsdrivande verk valt att organisera och driva sin verksamhet i regionala strukturer som avviker från länen. Detta ställer krav på nära samarbete mellan länsstyrelserna för att bevaka de regionala utvecklingsfrågorna. Möjligheterna för länsstyrelserna att bedriva ett aktivt och sektorssamordnat utvecklingsarbete har successivt förstärkts genom att bl.a. ökade regionalpolitiska medel tillförts länen. Genomförandet av den samordnade länsförvaltningen innebar dessutom att tidigare fristående statliga regionala sektorsmyndigheter inordnades i . Avsikten var bl.a. att därigenom åstadkomma en reell samordning av olika sektorers verksamheter samt att anlägga ett regionalt utvecklingsperspektiv på flera frågor. Regeringen vill här också åter erinra om den samordnande roll har när det gäller statlig service i glesbygd. Det finns anledning att anta att en allt större del av det regionala utvecklingsarbetet kommer att präglas av att olika aktörer samverkar för att uppnå gemensamma mål. Ökade krav kommer att ställas på långsiktigt och sektorsövergripande tänkande i utvecklingsarbetet. Det bör därför vara naturligt att i varje län arbeta utifrån en långsiktig och sektorsövergripande strategi för länets utveckling. Den bör utgå från problem och möjligheter i länets olika delar. bör i sin samordningsroll ta ansvar för att en samordnad strategi för länets utveckling utarbetas i samverkan med övriga aktörer. Strategin bör bl.a. precisera målen för länets utveckling och vara så konkret att den kan ligga till grund för dels prioriteringar, dels uppföljning och utvärdering. Av strategin bör särskilt framgå vilka prioriteringar som är nödvändiga för att förbättra den inomregionala balansen samt utveckla gles- och landsbygden i olika avseenden. För att ett sådant övergripande program för länets utveckling skall uppfattas som länets strategi och inte som en strategi för bör olika regionala och lokala organisationers idéer tas till vara både i utarbetandet och i genomförandet av strategin. roll i strategiarbetet är att ta initiativ till att ett sådant kommer till stånd, på olika sätt bidra med sin samlade kompetens i analysunderlag och förslag till åtgärder, samordna olika aktörers insatser samt medverka i genomförandet och utvärderingen av de olika insatserna. I strategiarbetet bör olika viktiga aspekter vägas in. I den analys som bör ligga till grund för ett sådant arbete skall särskilt beaktas att kvinnor och män delvis har olika behov, och i det efterföljande programarbetet bör behovet av särskilda insatser för kvinnor genomgående beaktas. I utvärderingen av programmen kommer regeringen att lägga särskild vikt vid könsperspektivet. Regeringen har uppmärksammat att det i många län redan pågår ett omfattande strategiarbete men vill understryka vikten av att det kommer till stånd i alla län. Utvecklingsfrågorna har fått en allt starkare ställning inom länsstyrelserna. I detta arbete är det främst näringslivs-, infrastruktur- och ut- bildningsfrågorna som fått stort utrymme. Vad gäller regionala näringspolitiska insatser ingår det i länsstyrelsernas utvecklingsroll att bl.a. främja tillväxt och förnyelse inom näringslivet i länet. Näringslivs- och industriinriktade projekt är det område som länsstyrelserna avsätter mest resurser till. Länsstyrelsernas arbete inom detta område är framför allt av långsiktig karaktär genom projekt som syftar till förbättringar av kommunikationer, utbildning, teknikspridning, högskolesamarbete m.m. har länsstyrelserna, ofta tillsammans med utvecklings- fonderna, handelskamrarna m.fl., emellertid också gjort insatser för att på kort sikt uppnå positiva effekter. Exempel på sådana insatser är olika åtgärder för att öka näringslivets kunskap om olika marknadsförhållanden, kartläggning av förändringar i handelsförhållanden i olika branscher som en följd av europaintegrationen, m.m. Under en följd av år har länsstyrelserna systematiskt bidragit till att bygga upp goda förutsättningar i länen för näringslivets utveckling och har en viktig funktion att fylla inom den statliga regionala näringspolitiken. På utbildningspolitikens område har länsstyrelserna, bl.a. utifrån sitt ansvar för andra politikområden, en viktig uppgift att fylla för att sätta in utbildningsfrågorna i ett regionalt utvecklingssammanhang. Länsstyrelserna kan exempelvis göra bedömningar om det befintliga utbildningsutbudet i länen eller om förändringar i detta utbud skulle kunna medverka till önskvärda förändringar i länen vad gäller näringsliv och samhällsservice. Dessutom kan det analysarbete som länsstyrelserna bedriver utgöra planeringsunderlag för olika utbildningsanordnare i länen. När det gäller det löpande regionala utvecklingsarbetet bör det vara en uppgift för varje länsstyrelse att välja uppläggning. Regeringen anser dock att länsstyrelserna så långt möjligt bör sträva efter ett programinriktat arbetssätt där olika projekt sätts in i ett sammanhang och där olika aktörer medverkar vid genomförandet och Underlagsrapporter: föreslår i idéskrift bl.a. att skall utarbeta program för kvinnofrämjande åtgärder för regionen eller för de delar av regionen där det behövs särskilda insatser. Uppbyggnad av självständiga regionala utvecklingscentra för kvinnor föreslås vara en del av dessa program. Dessa centra kan enligt skriften ha tre huvuduppgifter: - att få till stånd utvecklingsprojekt för kvinnor, - att uppmuntra och bedriva kompetensutveckling för kvinnor, - att följa och befrämja kunskapsutveckling inom de områden som prioriteras. Remissinstanserna: När det gäller förslagen i idéskrift anser kvinnliga nätverk liksom myndigheter, med sinsemellan något olika prioriteringsordning, att fler kvinnliga handläggare, flexiblare regler för glesbygdsstöd, öronmärkning av alla projekt- och stödmedel respektive större möjligheter att kombinera olika verksamheter är faktorer som kan främja en jämnare fördelning av regionalpolitiska medel mellan kvinnor och män. En stor majoritet av remissinstanserna stöder förslaget om bildande av resurscentra för kvinnor på regional nivå. Skälen för regeringens bedömning: Regeringens principiella ståndpunkt är att könsperspektivet skall vara en integrerad del i regionalpolitiken. Ambitionen är att problembeskrivningar och argumentationer skall utgå från mäns och kvinnors olika behov och förutsättningar samt att förslag till åtgärder skall komma både kvinnor och män till del. Det finns dock anledning att särskilt uppmärksamma kvinnorna som en resurs i den regionala utvecklingen. I regleringsbrevet för anslaget för regionala utvecklingsinsatser för /92 samt /93 har regeringen betonat betydelsen av att länsstyrelserna prioriterar kvinnor vid fördelningen av de regionala projektmedlen. Instruktionerna har inte fått något påtagligt genomslag i besluten om projektmedlen. Av som avser länsstyrelsernas projektverksamhet framgår att de medel som anslagits till projekt speciellt riktade till kvinnor är marginella. /93 uppgick andelen till , vilket innebar en minskning från /91. Situationen och utvecklingen är inte tillfredsställande, varför regeringen i kommande regleringsbrev till länsstyrelserna avser att se över riktlinjerna om att kvinnors behov och initiativ skall prioriteras vid användningen av medlen för regionala utvecklingsinsatser. Regeringen kommer även att ge i uppdrag att följa upp hur stor del av de regionala projektmedlen som kommit kvinnor till del. Regeringen delar uppfattning att kvinnornas frågor bör få ett större utrymme i det regionala utvecklingsarbetet. Även om länsstyrelsernas engagemang i dessa frågor generellt är för små finns det exempel på länsstyrelser som genomfört kraftfulla och strategiska insatser för kvinnorna i länen. Regeringen anser att fler länsstyrelser bör följa dessa exempel bl.a. genom att inrätta regionala resurscentra för kvinnor. Verksamheten kan bedrivas i fysiskt fristående centra eller i formella nätverk i vilka olika regionala aktörer, såsom länsarbetsnämnd, utvecklingsfond, högskola, landsting och kommuner m.fl. ingår. Förutsättningar och traditioner vad gäller arbetssätt i de enskilda länen avgör formen för respektive läns centrum. En av de viktigaste uppgifterna för sådana centra eller nätverk är att mobilisera aktörernas samlade resurser och att samordna de olika insatserna för kvinnorna i länen så att insatserna blir effektiva. Länsstyrelsernas uppgift är att initiera denna typ av samarbete och samordning samt att med de regionala utvecklingsmedlen medverka i finansieringen av olika insatser. Vi vill i detta sammanhang påpeka att vi i jämställdhetspropositionen 1993/94:147 föreslår att särskilda medel avsätts för en länsexpert på jämställdhetsområdet i varje län. Huvuduppgiften för länsexperten skall vara att utifrån de nationella målen för jämställdhetspolitiken och länets jämställdhetsstrategi främja jämställdhetsarbetet i länet. I denna uppgift ingår bl.a. att i samverkan med ansvariga för olika sakområden utveckla metoder och modeller för att såväl kvinnors som mäns villkor och behov analyseras i åtgärdsförslag, strategidokument m.m. Vidare skall denna länsexpert ansvara för att samordna statlig, och landstingskommunal verksamhet på området och därvid ha en initierande, kunskapsuppbyggande, stödjande och uppföljande roll. Den föreslagna utformningen av den nya länsexpertens ansvarsområde innebär att länsstyrelserna kommer att tillföras ökad kompetens på jämställdhetsområdet. Länsexperten kommer att vara ett väsentligt kompetensmässigt stöd bl.a. i arbetet med de regionala resurscentrumen för kvinnor samt i arbetet med att införa ett könsperspektiv i det regionala utvecklingsarbetet. Med hänsyn till kvinnornas betydelse för den regionala utvecklingen anser vi att länsstyrelserna bör lämna en redogörelse över de åtgärder som särskilt riktas mot kvinnor. Regeringen avser därför att uppdra åt länsstyrelserna att lämna en redovisning över de insatser särskilt riktade till kvinnor som görs och har gjorts samt effekterna av dessa. I detta sammanhang skall länsstyrelserna även redovisa vilka insatser för kvinnor som planeras. Regeringens bedömning: Olika samhällssektorer har genom sina sektorsorgan ett ansvar för att verksamheterna bidrar till en god utveckling i alla regioner. , och har särskilda uppgifter och ansvar inom det regionalpolitiska området. För att uppnå ökad effektivitet bör dessa myndigheter i större utsträckning samverka. Särskilda regionalpolitiska medel bör liksom anslås för projektverksamhet och insatser av infrastrukturkaraktär eller andra angelägna åtgärder. och bör disponera en del av medlen för beslut i enlighet med riktlinjer som utfärdas av regeringen. Därutöver bör regeringen disponera medel för beslut i enskilda ärenden. Underlagsrapporter: anser dels att en god regional utveckling förutsätter att man inom viktiga områden tar hänsyn till de effekter som politiken får i olika regioner, dels att det är en uppgift för den centrala statsmakten att skapa allmänna förutsättningar för en god utveckling i alla regioner. Huvuddelen av det konkreta regionala utvecklingsarbetet bör enligt däremot ske lokalt och regionalt. I samspelet mellan regional och central nivå skall de statliga verken fungera som stöd och kunskapsförmedlare till dem som arbetar med utveckling i regionerna. Det gäller att ta fram och förmedla kunskap i frågor som är övergripande och gemensamma för flera eller alla regioner. Det kan till exempel gälla allmänna kunskaper och prognoser som rör nationell och internationell ekonomisk utveckling, liksom kunskaper om hur man internationellt arbetar med regional utveckling. Det innefattar en viss projektverksamhet av pilotkaraktär där motivet är att ta fram ny kunskap och pröva nya arbetsmetoder. Detta bör enligt ske i nära samarbete med länen. En viktig uppgift för den centrala nivån är vidare att följa och utvärdera det arbete som görs i länen i syfte att sprida erfarenheter och effektivisera samt förbättra arbetet. I utvärdering av effekterna av den regionala projektverksamheten framgår att den administrativa kapaciteten vid länsstyrelserna för att hantera projektverksamheten är otillräcklig. Enligt behöver den centrala nivån bedriva ett mer utvecklingsinriktat arbete kopplat till den regionala projektverksamheten. I idéskrift föreslås att myndigheten tillförs resurser till en kraftfull organisation med ansvar för landsbygdsfrågorna, ett "". Resurser bör samlas från bl.a. , , , och . Remissinstanserna: Flera remissinstanser påpekar att det finns behov av att klargöra rollerna mellan central och regional nivå samt betonar att det handlar om ett samspel mellan de statliga aktörerna. De flesta ställer sig också bakom uppfattning att det är en uppgift för den centrala statsmakten att skapa allmänna förutsättningar för en god utveckling i alla regioner och att huvuddelen av det konkreta regionala utvecklingsarbetet skall ske lokalt. klargörande av uppgifterna för myndigheter på central nivå bekräftas av remissinstanserna. menar att ett samarbete bör konstitueras av de parter som har intresse av att arbeta för regionens utveckling. För kommunförbundet är det självklart att det handlar om kommunerna och staten i samverkan. i anser att tiden nu är mogen för att föra en mer förutsättningslös diskussion kring uppgiftsfördelningen mellan den statliga nivån och den kommunala självstyrelsen. Ett ökat regionalt ansvar för utvecklingsfrågorna bör vila på det direktvalda folkstyrets grund. instämmer i uppfattning om rollfördelningen mellan olika aktörer och samspelet mellan skilda nivåer men påpekar att de statliga aktörernas roll är i hög grad styrande i stället för stödjande. Flertalet länsstyrelser instämmer i bedömning att de föreslagna strategiska programmen för länen kommer att kräva ytterligare kvalificerade personella resurser. anser däremot att det finns kunskapsmässiga förutsättningar att utföra detta arbete men att länsstyrelserna bör utveckla kontakterna mellan de kompetenser som finns inom statliga, kommunala och privata organ. Dessutom har flera remissinstanser, när det gäller , framfört kritiska synpunkter på verkets analyser. Exempelvis anser AMS att analyserna är bristfälliga och ger en förenklad bild av de regionala utvecklingstendenserna i landet - bland annat saknar man analyser över ålders- och könsfördelningar. Skälen för regeringens bedömning: är central förvaltningsmyndighet för bl.a. frågor om näringslivets tillväxt och förnyelse och har, för att främja en balanserad regional utveckling, att inom sin samlade verksamhet medverka till att de regionalpolitiska målen uppfylls.Enligt verksinstruktionen har tilldelats särskilda uppgifter på det regionalpolitiska området. Till uppgifterna hör bl.a. att bedriva viss projektverksamhet och utredningsverksamhet. Vidare har regeringen uppdragit åt att arbeta med särskilt angivna program. gäller det bl.a. teknikspridning och kvinnors företagande. har dessutom ett uppdrag att inkomma med en analys av förhållandena i länen. Som flera remissinstanser påpekat behöver dessa analyser fördjupas och breddas till sitt innehåll. Av analyser och olika beskrivningar bör ålders- och könsperspektiv framgå. Regeringen avser också att ge ökade befogenheter genom att delegera beslutsfattandet i vissa infrastruktur- och utvecklingsprojekt. I samband därmed kommer att tillföras ytterligare resurser. I regionalpolitiska roll ingår också att utveckla regionala och lokala aktörers kompetens i regionala utvecklingsfrågor samt att svara för erfarenhetsutbyte och utvärdering av den regionala projektverksamheten. Dessa uppgifter kvarstår som viktiga. Mot bakgrund av vad som sagts, om större koncentration och krav på programläggning av verksamheten i utvecklingsarbetet på regional nivå, anser vi att detta kommer att ställa ändrade krav även på insatser. Särskild tonvikt bör läggas på att utveckla metoder för programarbete, ge program- och projektstöd samt att utvärdera programmen. I detta arbete bör samverkan med övriga centrala myndigheter eftersträvas. är vidare central myndighet för de regionalpolitiska stöden till näringslivet. Verkets uppgift beträffande stödgivning innefattar handläggning av stöd i vissa ärenden, administration av den stödgivning som såväl regeringen som och länsstyrelserna svarar för samt viss rådgivning och utbildning till länsstyrelserna. Dessutom skall enligt verksförordningen regelbundet följa upp och utvärdera de regionalpolitiska stöden. I och med att trätt i kraft skall alla nya stödformer till näringslivet och alla större förändringar av befintligt stöd anmälas till, granskas och godkännas av EFTA:s övervakningsmyndighet, innan de får träda i kraft. har därvid fått ansvar för att löpande samla in och ställa samman uppgifter om befintligt statsstöd i . Verket har samma ansvar och uppgifter när det gäller statsstöd inom ramen för GATT- och EFTA-samarbetet. Vi har tidigare behandlat uppgifter på olika områden när det gäller glesbygds- och landsbygdsutveckling. Myndigheten bör ha löpande kontakt med centrala sektorsföreträdare och samverka med länsstyrelserna i deras arbete med att finna former för att behålla och utveckla olika servicefunktioner i länen. Detta gäller inte minst när länsstyrelserna får ökade uppgifter i arbetet med landsbygdsutveckling. Behovet av uppföljning och utvärdering av glesbygds- och landsbygdsinsatser är stort. Detta arbete bör ges hög prioritet av myndigheten. Projektverksamheten som myndigheten bedriver bör koncentreras till större frågeställningar av riksintresse. Den mera kortsiktiga utredningsverksamheten bör gälla områden med hög glesbygdspolitisk aktualitet och där behov av förändringar föreligger. Det är viktigt att arbetar i nära samverkan med övriga organ som handlägger frågor av betydelse för landsbygdsutvecklingen. Vi har tidigare bl.a. nämnt , , ALA-gruppen vid , , m.fl. Samverkan är viktig för att ett maximalt resursutnyttjande skall åstadkommas som dubbelarbete undviks. Vi anser att ett sådant nätverk, där olika kompetenser knyts samman i ett utvecklande samarbete, är att föredra framför en formell överföring av resurser mellan myndigheter till ett s.k. , som föreslagits i en av idéskrifter. specifika roll när det gäller varuförsörjningen i glesbygd har tidigare utförligt redovisats tidigare (avsnitt 7.4). Utvecklingsmedel för beslut på central nivå Flertalet beslut om användningen av regionalpolitiska medel fattas på regional nivå av länsstyrelserna. Det gäller såväl beslut om regionalpolitiskt företagsstöd som beslut om glesbygdsstöd och regional projektverksamhet. På central nivå beslutas endast i större ärenden eller i ärenden som är av principiell karaktär. Detta bör även fortsättningsvis vara huvudprincipen. Regeringen kommer senare att föreslå viss förstärkning av medlen för regionalt utvecklingsarbete i länen. Vi menar att det därutöver finns skäl att, liksom , centralt disponera vissa regionalpolitiska medel för särskilda projekt eller andra utvecklingsinsatser. Även dessa insatser bör ha en regional förankring och genomföras av regionala/lokala aktörer. Generellt bör denna typ av utvecklingsmedel användas för regionalpolitiskt motiverade insatser av engångskaraktär och där annat stöd inte är tillämpligt eller för försöksverksamhet inom sektorer som är av särskild regionalpolitisk betydelse. Syftet bör vara att med särskilda insatser förbättra förutsättningarna för utveckling i regionalpolitiskt prioriterade regioner. Vi vill bl.a. peka på behovet av åtgärder i mindre och utsatta orter som drabbas av svåra strukturomvandlingsproblem. Medel har t.ex. anvisats för särskilda insatser i kommun. Vi har vidare redovisat motiv för att stimulera utvecklingsarbetet vad gäller profilering och kompetensutveckling vid de mindre och medelstora högskolorna samt vissa gymnasieskolor liksom för att stödja tidig finansiering av teknikprojekt i regionalpolitiskt prioriterade områden samt ytterligare åtgärder för att attrahera utländska investeringar till . I avsnitt 10 redovisas motiv för förstärkning av viss forskning vid . Dessa insatser avses finansieras inom anslaget för särskilda regionalpolitiska infrastrukturåtgärder. Det bör understrykas att medlen inte är avsedda att ersätta ordinarie statlig finansiering inom olika områden. De får inte heller avse reguljär drift av verksamheter. Huvudprincipen bör vara att använda dessa medel i kombination med sektorsmedel. Samfinansiering med privata finansiärer bör eftersträvas. Vi återkommer till anslagsfrågan i avsnitt 13. Regeringen har tidigare uppdragit åt att svara för handläggningen av vissa regionalpolitiskt motiverade utvecklingsprogram. Det gäller t.ex. i fråga om teknikspridning och om särskilda åtgärder för att främja kvinnors företagande. Därutöver disponerar medel för särskilda projekt. bör även fortsättningsvis ha en aktiv roll i fråga om planering och samordning av vissa åtgärder som regeringen beslutar om. Det gäller t.ex. stöd till tidig finansiering av teknikprojekt. Den projektverksamhet som bedriver bör i första hand inriktas på insatser som berör flera regioner och aktörer och där fungerar som initiativtagare och samordnare. Regeringen prövar framförallt ärenden som är av principiell karaktär eller som kräver medverkan från flera departement. bör därför ges ökade möjligheter att pröva ansökningar och besluta om stöd till olika utvecklingsprojekt. Regeringen bedömer således att , i likhet med länsstyrelserna, kommer att få vidgade uppgifter i det regionalpolitiska utvecklingsarbetet. Därför bör en del av de medel som tillförs verket även få användas till beredning och genomförande av åtgärderna. 9.3.1Särskilda insatser för kvinnor på central nivå Regeringens bedömning: bör, i samarbete med , ansvara för att ett nationellt resurscentrum för kvinnor bildas. Myndigheterna skall därvid avsätta resurser och vidta åtgärder som stödjer och kompletterar de särskilda insatser som görs för kvinnor i det regionala utvecklingsarbetet. Underlagsrapporter: föreslår i idéskriften att ett nationellt resurscentrum för kvinnor inrättas. Detta nationella centrum skall svara mot de regionala centrumens behov av ett forum för erfarenhetsutbyte, utvärdering, kunskapsutveckling, samordning av verksamhet m.m. Remissinstanserna: En stor majoritet av remissinstanserna stöder förslaget om bildande av ett nationellt resurscentrum för kvinnor. Skälen för regeringens bedömning: Såsom sagts har bl.a. i uppgift att utveckla regionala och lokala aktörers kompetens i regionala utvecklingsfrågor samt att svara för erfarenhetsutbyte och utvärdering av den regionala projektverksamheten. har även regeringens uppdrag att handlägga ett flerårigt utvecklingsprogram med särskilda åtgärder för att främja kvinnors företagande. Mot denna bakgrund är det naturligt att uppdra åt att, inom ramen för sina regionalpolitiska medel, på central nivå stödja och komplettera även de särskilda insatser som görs för kvinnor i det regionala utvecklingsarbe- tet. får därmed i uppgift att, i samarbete med , ansvara för att ett nationellt resurscentrum bildas. I denna funktion bör bl.a. ingå att samordna de aktiviteter som sker i länen, samla in, utvärdera och systematisera kunskaper om det praktiska regionala arbetet och dra generaliserbara slutsatser av detta. Kvinnor i glesbygds- och landsbygdsområden bör härvidlag ägnas ett särskilt intresse. Det nationella kvinnoresurscentrumet bör även sprida information och erfarenheter samt verka för ett fungerande kontaktnät mellan personer/grupper som arbetar med frågor som rör kvinnor i olika delar av landet.Åtgärder för att främja kvinnors företagande är en naturlig och viktig del av verksamhet. En del av detta arbete kan vara att stödja nätverk mellan kvinnor som driver företag.