prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — utvidgar tillämpningen avmajoritetsbeslut i ministerrådet, försterker ånyo parlamentets stellning ibeslutsprocessen samt utvidgar EG:s kompetens genom bestemmelserna om framförallt den ekonomiska och monetera unionen, men också på andra områden såsom exempelvis unionsmedborgarskap,konsumentskydd och utbildningssamarbete. Europeiska gemenskaperna ochEuropeiska unionen GenomParisfördraget, och Euratomfördraget upprättes sammanfattningsvis Europeiska gemenskaperna.Romfördragets officiella benämning är Fördraget om upprättendetav Europeiska gemenskapen. Eftersom endastEG har normgivnmgsmakt betecknas regelverketi fortsätmingen som och rättsakterna som EG-rättsakter. BegreppetEuropeiska unionen har ttaktetfästs genom Maastrichtför draget, där det bl.a. sägs att unionenskall vara grandad på Europeiska gemenskaperna samt den politik och de samarbetsformer som införs genom fördraget. Maastrichtfördragetomfatter alltså såväl de Europeiska gemenskaperna som den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken och det rättsliga och iruikespolitiska samarbetet. betecknar därmed helheten. Endasten instimtion har byn namn till följd av kallas numera Europeiska unionens Prop. 1994/95:19 råd(). GenomMaastrichtfördraget gjordes också en hel del ändringar i de övrigagrandfördragen. Åtskilliga ändringar är av redaktionell namr. Det är främst iRomfördraget som ändringar av mera substantiell namr har förts m. En gäller det stegvisa införandet av enekonomisk och moneter union. 1 övrigt kan nämnas att gemenskapen, meduttryckligt stöd i fördraget, fått nyauppgifter i fråga om utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor,kulmr, folkhälsa, konsumentskydd, alleuropeiska nät inom ttansport-, telekommunikations- och energisektorn, industri samt utvecklmgssamarbete. Genom upprättendet av Europeiska unionen tiUförstvå nya dimensioner i samarbetet, nämligen gemensam uttUces- ochsäkerhetspolitik och ett samarbete irättsliga och inre angelägenheter. Samarbetet på dessa två områden äremellertid enligt fördraget traditionellt mellanstetiigt och har alltså uiteöverstetiig karakter. Ansvaret för politiken på dessa områden läggs främst pårådet. Även kommissionen medverkar och har initiativrätt.Däremot är domstolens roll begränsad till det traditionella gemenskapsarbetet. Som tidigareangetts beskrivs ofta med en bild av tre pelare. När mantelar om pelare två och tte är EU det begrepp som bör användas. Beträffandepelare en är EG det korrekte uttrycket. Medlemskap vinnsi unionen enligt Maasttichtfördragels artikel O. Varje europeisk stet fåransöka om att bli medlem. Ansökan skall till rådet som besluter enhälligt efter samråd med kommissionen ochefter an ha inhämtet samtycke från . Villkoren för att upptes sommedlem samt de anpassningar av fördragen som därvid blir nödvändiga skall läggas fast i ett fördrag mellanmedlemsstetema och den ansökande steten, vilket skall ratificeras avsamtiiga fördragsslutende steter. Fördragetom upprättendet av Europeiska ekonomiska gemenskapen () undertecknadesi och trädde i kraft den 1 januari1958. Sedan ikraftträdandet har fördraget ändrats ett antel gånger. Viktiga ändringar infördes genom Enhetsakten ochMaastrichtfördraget. GenomMaastrichtfördraget bytte Europeiska ekonomiska gemenskapen (EEG) namntill Europeiska gemenskapen (EG). Fördraget är autentiskt på gemenskapens nioofficiella språk och kommer, om fler länder ansluter sig, att finnas iautentisk version också på deras språk. Romfördragetinleds med en ingress, därpå följer sex delar som behandlar olika sakområden. Dessa är i sin mr indelade i kapitel som i vissa fall delas upp på skilda avsnitt.Till fördraget fanns ursprangligen fogade fyra bilagor och 12 protokoll.Ytterligare protokoll har tillkommit bl.a. genom . Därtill kommer slutakten, som innehåller 9 förklaringar. Fördragstexten bester av 248 artiklar med löpande numrering. '" Iingressen framhålls irUedningsvis dynamiska karaktär.Avtelspartema uttelar att de är fast besluma att lägga granden till en alltfastere sammanslutning mellan de europeiska foUcen. Därefter uttelar deavtelsslutende partema bl.a. att -de avser att säkerstella ekonomiskaoch sociala framsteg i sina länder genom gemensamma åtgärder för att undanröjade barriärer som delar , -de uppsteller som ett väsendigt målför sina sttävanden att fortgående förbättta levnads- och arbetsvillkoren försuia folk, -de inser att undanröjandet avförekommande hinder kräver samordnade åtgärder för att garantera en jämnutvecklmg, jämvikt i handelsutbytet och sund konkurrens, -de är angelägna att sterka denekonomiska gemenskapen mellan sma länder och att trygga en harmomsk utvecklinggenom att minska klyftan mellan olika regioner samt eftersläpningen för mindregyrmade regioner, och att -de har föresatt sig att genom attförena sina resurser bevara och sterka skyddet för fred och frihet och uppmanade övriga folk i som bekänner sig till samma ideal att anslute sig tillderas strävanden. 8.2.2Första delen: Principerna (artiklarna l-7c) Deninledande artikeln slår fast att de fördragsslutende parterna upprätter eneuropeisk gemenskap mellan sig. I artikel 2 anges de grandläggandemålsättningarna för samarbetet. Gemenskapen skall ha till uppgift att genom attupprätte en gemensam marknad och en ekonomisk och moneter umon och genom attfullfölja den gemensamma politik eller verksamhet som framgår av fördragetfrämja en harmonisk och väl avvägd utveckling av näringslivet inom gemenskapensom helhet, en hållbar och icke-inflatorisk tillväxt som ter hänsyn tillmiljön, en hög grad av ekonomisk konvergens, en hög nivå i fråga omsysselsätming och socialt skydd, en höjnmg av levnadsstendarden ochlivskvaliteten samt ekonomisk och social sammanhållning och solidaritet mellanmedlemsstetema. I artiklarna 3 och 3a preciseras närmare hur målenskall förverkligas. Gemenskapens verksamhet skall bl.a. irmefatte en gemensamhandelspolitik, en inre marknad som kännetecknas av att hindren för frirörlighet för varor, personer, tjänster och kapitel avskaffas mellanmedlemsstetema, en gemensam jordbrakspolitik, en ordning som säkersteller attkonkurrensen inom den inre marknaden inte snedvrids samt en miljöpolitik. I artikel 3b har genom Maasttichtfördraget den s.k.subsidiaritetsprin cipen stedfästs. Denna innebär bl.a. att gemenskapen, när den inte ensam är behörig, skall agera endast om och i den mån målen för den planerade åtgärden inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstetema, gQ utenbättre kan genomföras av gemenskapen. En närmare beskrivning av denna princip finns i avsnitt 35. Artikel 4 angervilka gemenskapens instimtioner är, nämligen ,rådet, kommissionen, domstolen och revisionsrätten. Vidare anges attinstimtionerna skall handla inom ramen för de befogenheter somtilldelats dem genom fördraget, den s.k. legalitetsprincipen. Artikel 4a angeratt Europeiska cenfralbankssystemet (ECBS) och ()skall upprättes enligt de förfaranden somanges i fördraget. Dessa organ beskrivs nedan under Avdelning VI ekonomisk och moneterpolitUc. Genom artikel 4bupprättes Europeiska investeringsbanken vars uppgifterligger inom gemenskapens politik om hjälp till utvecklingsländer. I de centtalaartUdama 5 och 6 föreskrivs om lojalt samarbete och icke-diskriminering.Romfördragels artikel 5 bygger på en allmän solidaritets-eller lojalitetsprincip. Enligt denna är medlemsländerna och gemenskapens instimtioner förpliktede att lojaltsamarbete med varandra. Ländema skall respektera varandras ochgemenskapens intressen och söka undvika att handla i sttid med dessa. ArtUcel 6 i fördraget uttrycker principen omrättvis likabehandlmg uten avseendepå nationalitet (icke-diskriminering). Diskriminermg betyder särbehandling sommte är sakligt grandad; lika fall skall behandlas lika. Diskrimineringkan vara öppen eller dold. Regler som är så utformade att de måste leda till enmindre gynnsam behandlmg av det som härrör från ett annat land är öppet diskriminerande,även om de inte är direkt knuma tillnationalitetskriteriei. Även till synes likabehandlande åtgärder kan hadiskriminerande verkningar i praktiken. Då är det fråga om dold, eller faktisk,diskriminering. En regel som är knuten t.ex. till språkkunskaper ellerbosättningsort, där objektiv grand för särbehandling saknas, kan sålunda varaförbjuden. Artikel 7innehåller bestemmelser om upprättendet av den gemensamma marknaden ochartiklama 7a-7c behandlar den inre marknaden. Den gemensamma marknaden har varit gemenskapens viktigaste medel föratt uppnå de uppstellda målen. Den skall skapa ekonomisk tillväxt och stebilitet och därmed ökat välstend.Medlemsländemas produktionsresurser skall umyttjas så rationellt som möjligt.Under lika och ostörda konkurrensförhållandenskall man på den gemensamma marknaden kurma handla och byte tjänster, arbete,investera och producera och därigenom främja gemenskapens mål. Begreppet inremarknad infördes i genom enhetsakten och uttrycker det som är den gemensamma marknadens käma. Den ime marknaden skall sålunda enligt fördraget(artikel 7a) innefetta ett område uten mre gränser, där fri rörlighet för varor, personer, tjänster och kapitel säkerstells i enlighet med bestemmelserna i fördraget - de s.k. fyra friheterna. Benämningen inre marknad syftar på att förhållandena bör vara desamma som på en hemmamarknad. Den iiue marknaden fullbordades i allt väsendigt vad avser varor och tjänster . Det återster dock bl.a. art lösa frågan hur den fria rörligheten för personer, dvs. uten gränskontroller, skall kunna förverkligas. 6Riksdagen /994m. 8.2.3 Andra delen: Unionsmedborgarskap (artiklama 8-8c) Prop. Den andra delen s,om rörunionsmedborgarskap, har tillkommit genom Maasttichtfördraget. I artikel 8föreskrivs att varje person som är medborgare i en medlemsstet dessutom skallvara unionsmedborgare. Artikel 8a behandlar unionsmedborgarens rätt att frittröra sig och uppehålla sig inom medlemsstetemas territorium. Här hänvisas tUlvad som följer av övriga bestämmelser i fördraget. Artikel 8b föreskriver att en uruonsmedborgare som är bosatt i enmedlemsstet skall ha rösttätt och vara valbar vid kommunala val även om hansaknar medborgarskap i den steten. Han skall dessutom ha rösttätt ochvara valbar vid val till iden medlemsstet där han är bosatt, på samma vUlkor som medborgarna i densteten. ArtUcel 8c anger att unionsmedborgare under vissa föratsätmmgar har räntill skydd av varje medlemsstets diplomatiskaeller konsulära myndigheter. Vidare hänvisas i artiklama 8d och 8e tillrätten att göra framstellningar till och vända sig till ennyinrätted ombudsman (artiklarna 138d och 138e). 8.2.4 Tredje delen:Gemenskapens poUtik Avdelning I: Fri rörlighet förvaror (artiklarna 9-37) Under avdelnmg I tes upp bestemmelser om mllunionen samt om avskaffandet av kvantitetiva resttiktionermellan medlemsstetema. Gemenskapen bygger erdigt artikel 9 på enmllunion. innebär att medlemsländema har upprättet ett särskilthandelsområde mellan sig, mom vilket mllfrihet råder. Medlemsländerna tillämparockså en gemensam mlltexa gentemot utenförsteende länder. Varor från ttedje länder skall sedan de passerat den gemensammamllgränsen behandlas på samma sätt som varor som har producerats inomEG. Tullumonen kom att förverkligas på etttidigt stedium i gemenskapsrättens utveckling. An avskaffa kvantitetivaresttiktioner, och i synnerhet åtgärder med motsvarande verkan, har däremot visatsig vara betydligt svårare. är arbetet framför allt inriktet på anundaruöja s.k. tekniska handelshm-der, dvs. skillnader i medlemsländernasregleringar bettäffande krav på varors sammansätming, form, paketering,märkning m.m. Sådana skillnader gör det svårt för producenter an tillverkavaror som uppfyller kraven i flera länder och medför därför somutgångspunkt otillåtna handelshinder enligt artikel 30. Huvudregeln är nämligenatt varor som lagligen har släppts ut på marknaden i ett land skall beviljastillttäde även till övriga länders marknader inom gemenskapen. En motsvarande förbud i fråga omexportrestriktioner finns i artikel 34. har emellertid getts enmindre vidsträckt tillämpning och avser endast exportbegränsningar som skaparsärskilda svårigheter i andra medlemsländer. I artikel 36 föreskrivs om möjlighet tillundanteg från de nyssnämnda förbuden. Handelshindrande regler kan godtes om de grandas på någon av följande hänsyn; allmän moral, allmän ordning och säkerhet, inttesset att skydda människors och djurs hälsa och liv, att bevara växter, an 2 skydda nationella skatter av konsmärligt, historiskt ellerarkeologiskt Prop. 1994/95:19 värde eller att skydda mdustriell ochkommersiell äganderätt. Det haremellertid utvecklats vissa kriterier i praxis som måste uppfyllas om handelshindrande reglerskall få förekomma. För det förste niåste åtgärden vara nödvändig för atttUlgodose det avsedda skyddsändatnålet,om det finns handelsneuttala alternativ skall dessa ovillkorligen väljas. Fördet andra skall åtgärden vara proportionell, dvs. den får mte gå längreän vad som är sttängt nödvändigt för att uppnå syftet med den. Vissa ytterligare skyddshänsyn än de som omnämnsi artikel 36 har utvecklats i praxis. Denna utveckling börjademed fallet Cassis de (mål 120/78 [1979] ECR s. 649) som banade väg förden rättspraxis som numerasammanteget benämns Cassisdoktrinen. Bland de nytillkomna hänsynen kan nämnas skattekonttoll, god handelssedvana ochkonsument- och miljöskydd. För att sådana hänsyn skall kunna tiUämpas krävsatt regeln gäller lika för inhemska och importerade varor och att de ovannänmda kriterierna för tillämpning av artikel 36 är uppfyllda. I artikel 37 finns bestemmelser som avser attsäkra att ett handelsmonopols agerande på marknaden inte medförhandelshinder. Bestemmelsen är ettkomplement till de övriga bestemmelserna om varors fria rörlighet. Avdelning If: Jordbruk(artiklarna 38-47) Iartiklama 38-43 finns de grandläggande utgångspunkterna för den gemensamma jordbrakspolitiken. I artikel 39 angesfem mål för politiken inom dette område, nämligen att a)höja produktiviteten inomjordbraket genom att främja tekniska framstegoch genom att trygga en rationell utveckling av jord-braksproduktionen och ert optimalt umyttjande avproduktionsfaktorerna, särskilt arbetskraften, b)på så sätt tillförsäkrajordbraksbefolkningen en skälig levnadssten-dard, särskilt genom en höjnmg av den individuella inkomsten för demsom arbeter i jordbraket, c)stebilisera marknadema, d) tryggaförsörjningen, och e) tillförsäkrakonsumenterna tillgång till varor till skäliga priser. Jordbrakspolitiken finansieras gemensamt av medlemsstetema genom EG:s budget. Resurserna förvaltes inom ensärskild jordbraksfond. För områden med sämre produktionsföratsättning finns möjlighet att söka medel från fonden. Jordbrakspolitiken bygger på en preferens för produkter producerade inom EG. I praktikensäkerstells preferensen för gemenskapsprodukter genom ert gränsskydd. En viktig del av jordbrakspolitiken är vidare dengemensamma livsmedelsmarknaden. Liksom i fråga om varor i allmänhet söker gemenskapen underlätte handeln med livsmedel. har bl.a. skett genom att rådet antegit åtskilliga harraoniseringsdirektiv på området. Därtill har det ovan nänmda målet"Cassis de " och efterföljande rättspraxis haft stor betydelse för utvecklingen av en fungerande marknad °- Avdelning III: Fri rörlighetför personer, tjänster och kapital (artiklarna 48-73h) Under avdelning III tes uppbestämmelser om fri rörlighet för arbetstegare, om etebleringsrätt försjälvstendiga yrkesutövare och företeg, om fritt tjänsteutbyte och om frirörlighet för kapitel och betelningar. Den friarörligheten för arbetstegare innebär enligt artikel 48 bl.a. an diskrimineringpå grand av nationalitet inte får förekomma vid arbets-och anstelhiingsvillkor.Vad som avses är sålunda framför allt ett förbud mot särbehandling. Ett landsegna medborgare får t.ex. inte ges förettäde tUllediga anstellningar och arbetstillstend får inte vara ett villkor föranstellning. För att den fria rörligheten skall kunna utövas i praktiken har närmarebestenunelser beslutels av rådet. Arbetstegare har bl.a. rätt att te med sinfamUj vid förflytmingar över gränsema. Det finns också bestemmelser som säkrar att en arbetstegare kan flytte med regleratsocialförsäkringsskydd. Vidare skall examma och andra behörighetsbevis somförvärvats i ett land inom gemenskapen i stor utsträckning ömsesidigt erkännasav övriga medlemsländer. Etebleringsrätten omfatter både fysiska ochjuridiska personer. Fysiska personer kan enligt artikel 52 eteblera sigfritt. Enligt artikel 58 jämstells juridiska personer med fysiska. Rätten tillfri eteblering vilar på principen om lUcabehandling. En enskild individ ellerett företeg har rätt att fräda in på ennationell marknad och där konkurrera på samma villkor som inhemskaoperatörer. Liksom i fråga om arbetstegare finns för självstendiga yrkesutövarebestemmelser som ter sikte på familjens rätt att medfölja,socialförsäkrmgsskydd och ömsesidigt erkännande av examina ochbehörighetsbevis. EG:stjänstebegrepp är ett uppsamlmgsbegrepp. I artikel 60 i defimerastjänst som en prestetion som normalt utförs mot ersättning i den utsttäckning den inte faller in under någon av deövriga friheterna. Tjänstebegreppet är mångtydigt. En tjänst kan oftautföras av en person eller ett bolag på plats i ett annat land t.ex. vidbyggen-tteprenad, men den kan också utföras från ursprangslandet. Det är dåendast själva tjänsten som passerar en gräns. Av betydelse är också att detinte bara är utförandet av en tjänst som omfattes uten också mottegandet.EG-medborgama har alltså rätt att resa till ett annat land och där te emot entjänst. Turister har i flera hänseenden bettaktets som tjänstemottegare igemenskapsrättens mening. Den friaetebleringsrätten och det fria tjänsteutbytet gäller i huvudsak även om närmarebestemmelser saknas. På vissa områden, såsom bank och försäkrmg, har emellertid principerna endast kunnat förverkligasfullt ut med hjälp av sekundära bestenunelser som harmoniserar medlemsländernaslagstiftning i viss utsträckning. Fri rörlighetför kapitel har flera viktiga fördelar. Sparande och investeringar kan ske på effektivastmöjliga sän. Den gränsöverskridande vara- och tjänstehandeln är beroende av att betelningar som hänger ° samman med denna löper ostört. Kapitelets fria rörlighet realiserades 1990 som ett led i förverkligandet av den inre marknaden. Enligtartikel 73b i , som ttädde i kraft , gäller attalla resttiktioner för kapitelrördser ochbetelningar mellan medlemssteter är förbjudna. Detsamma gäller i princip resttiktioner för kapitelrörelser ochbetelningar mellan medlemssteter ochttedje land. Kapitelets fria rörlighet är alltså numera fördragsbaseradefter att tidigare ha varit grandad på sekundärlagstiftning. Avdelning IV: Transporter (artiklarna 74-84) Bestemmelserna om den gemensamma fransportpolitikenkompletterar den fria rörligheten för varoroch tjänster. Transportpolitiken tillhör de gemensamma politikområdena.Utvecklingen mot en gemensam ttansportmarknad har emellertid gått frögt, vilketfått till följd att parlamentet stemt rådet enligt artikel 175 förfördragssttidig passivitet (målet 13/83 parlamentet mot rådet [1985] ECR s.1513). Utvecklmgen har tegit fart genom att sekundära regler harutfärdats. Transportreglema kan bettaktes som särregler momramen för det fria tjänsteutbytet.Verksamhet som bester av förflyttningar av personer eller föremål frånen plats till en annan omfattes av nansportpolitUcen. Särskilda bestämmelserfinns om stetsstöd på transportområdet (artikel77) och om fraktsatser och befordrmgsvillkor (artUdarna 78-80). Pålagoreller utgifter vid gränspassager behandlas särskilt i artikel 81. Avdelning V: Gemensamma regler om konkurrens, beskattning och tillnärmningav lagstiftning (artiklarna 85-102) Kapitel 1: Konkurrensregler Samarbetet mom EG bygger på engemensam konkurrenspolitik. Kommissionenhar inom dette område särskilt långtgående befogenheter och skall därmedytterst väga olika intressen mot varandra fÖr att möjliggöra an sammakonkurrensföratsätmingar gäller inom hela gemenskapen. EG:s konkurrensreglerrikter sig till både steter och företeg. Avsnitt 1: Regler tillämpliga påföreteg (artiklarna 85-90) Under avsnitt 1 återfinns degrandläggande bestemmelserna i artiklama 85 och 86. Bestemmelserna har uttolkats avEG-domstolen i en lång rad domar. Vidare finns ett antel tillämpningsförordningar som anger bl.a. vilka befogenheter kommissionen har när den tillämpar reglerna. Artikel 85 omfatter konkurrensbegränsandeförfaranden mellan företeg medan artikel 86 avser ensidigt missbrak av företeg som har en dominerande stellning på marknaden. Förbudet motkonkurrensbegränsande förfaranden i artikel 85 är mycket vidsttäckt och omfatter snart sagt varje påvisbarkontakt mellan Prop. 1994/95:19 företeg som kan medföra negativa effekter påhandeln mellan ländema. Att handeln mellan ländema skall påverkas innebär attavtel som bara har effekt på handeln i ett medlemsland mte omfattes av EG:skonkurtens-regler. Här kan i stället nationell rän gripa in. Ett konkurrensbegränsande samarbete mellanföreteg behöver inte alltid vara negativt för gemenskapen. Mot dennabakgrand är heller inte förbudet i artUcel85.1 absolut. Under vissa betingelser kan begränsningar som bidrar tUl förbättrad produktion ellerdisttibution av varor eller som främjar ett tekniskt eller ekonomisktframåtskridande undantes från förbudet.Undanteg kan meddelas i särskilda fall av kommissionen, s.k. individuellaundanteg. är ofta ett tidskrävande förfarande. Kommissionen kan ocksåmeddela s.k. icke-mgripandebesked med innebörden att den inte bedömer att ettvisst avtel omfattes av förbudet. För att förenkla hanteringen av anmälningarpå konkurrensområdet har rådet bemyndigat kommissionen att utfärda s.k.grappundanteg för vissa typer av avtel. Ett tiotel sådana förordningar harutfärdats . Grappundantegsförordningama iimehåller uppräkningarav vilka avtelsklausuler som bör ansesotillåma resp. tUlåma i vissa typer av avtel. Om ett avtel utformas i enlighet med en grappundantegsförordning anses detförenligt med artikel 85 och behöver sålunda inte anmälas. Artikel 86 förbjuder att företeg som har endominerande marknadsstell-ning missbrakar sin stellning. Det bör noterasatt det är missbraket, som sådant, som ärotillåtet varför inga undanteg finns. Ett missbrak kan t.ex. beste i anföreteget påtvingar någon oskäliga avtelsvUlkor eller tillämpar olikavillkor för likvärdiga prestetioner. För att avgöra om ett foreteg har en dominerande stellnmg måste den marknad somförefaget agerar på avgränsas. Man brakar tela om den relevantemarknaden som i sm mr uppdelas i relevant produktmarknad och relevantgeografisk marknad. Att ett företegköper upp ett annat företeg och därigenom försterker en rådande dominerandestellning har ansetts kunna omfattes av förbudet i artikel 86. Konttollen avföretegsförvärv finns numera reglerad i en särskild förordmng.Företegskoncentrationer skall enligt denna anmälas till kommissionen om de haren viss storlek och får mte genomföras förrän kommissionen har tegit stellningtill koncenttationens förenlighet med EG-ränen. I artikel 90föreskrivs att offentliga företeg och företeg som av medlemsländerna beviljats särskilda eller exklusiva rättigheter ärskyldiga att respektera reglerna i fördraget, i synnerhetdiskrirmneringsförbudet och de nämnda konkurrensbestemmelserna. Undantegmedges dock för företeg som anförttotts tillhandahållandet av tjänster avallmänt ekonomiskt intresse eller som har karakteren av fiskala monopol, om detill följd av tillämpning av fördragsbestenunelsema skulle hindras att utöva desärskilda uppgifter som tilldelats dem. Utvecklingen av handeln får emellertidinte påverkas i en omfatming som strider mot gemenskapens inttesse. Avsnitt2: Dumpning (artUcel 91) Prop.1994/95:19 Inom EU behövs inte bestämmelser som ter sikte på dumpning vid handel mellanmedlemsländema. Sådana förfaranden regleras av den gemensammakonkurrenspolitUcen. Artikel 91 hade betydelse endast under den tolvåriga övergångstid som gällde fram .