prop · GH0367 · 1994-01-01 00:00:00 — Lag om ändring i lagen (1993:440) om privat arbetsförmedling och uthyrning av arbetskraft Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Lagen om ändring i arbetsrättslig beredskapslag (1987:1262) I bilagan till rubricerade lag föreslås i remissen samma ändringar beträffande 2, 7 och 22 lagen om anställningsskydd som tagits upp i förslaget till lag om ändring i den lagen. Lagrådet förordar även här de jämkningar som framgår av vad Lagrådet anfört i anslutning till sistnämnda förslag. (Är inte inskriven, den är kopierad) om arbetsgivares skyldighet att upplysa arbetstagare om de regler som är tillämpliga på anställningsavtalet eller anställningsförhållandet (91/533/EEG) EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta, med beaktande av kommissionens förslag (1), (1) EGT nr C 24, 31.1.1991, s. 3. med beaktande av yttrande (2), (2) EGT nr C 240, , s. 21. med beaktande av Ekonomiska och sociala kommittèns yttrande (3), (3) EGT nr C 159, , s. 32. och med beaktande av följande: Utvecklingen i medlemsstaterna av nya arbetsformer har lett till allt flera typer av anställningsförhållanden. Vissa medlemsstater har därför ansett det nödvändigt att ställa formella krav på anställningsförhållandet. Dessa föreskrifter syftar till att ge arbetstagare bättre skydd mot möjlig kränkning av deras rättigheter och att skapa större öppenhet på arbetsmarknaden. Medlemsstaternas lagstiftning på detta område uppvisar väsentliga skillnader i sådana grundläggande hänseenden som arbetsgivarens skyldighet att underrätta arbetstagare skriftligen om anställningsavtalets eller anställningsförhållandets huvudpunkter. Skillnader i medlemsstaternas lagstiftning kan ha direkt betydelse för den gemensamma marknadens funktion. Artikel 117 i fördraget föreskriver att medlemsstaterna skall enas om behovet att främja bättre arbetsvillkor och högre levnadsstandard för arbetstagare så att medlemsstaternas lagstiftning kan harmoniseras utan att äventyra förbättringarna. I gemenskapens stadga om arbetstagares grundläggande sociala rättigheter, antagen vid i av 11 medlemsländers stats- och regeringschefer, föreskrivs i punkt 9 följande: "Anställningsvillkoren för varje arbetstagare i Europeiska gemenskapen skall anges i lag, kollektivavtal eller anställningsavtal i den ordning som gäller i varje land." Det är nödvändigt att på gemenskapsnivå fastslå det generella kravet att varje arbetstagare skall förses med en handling som ger besked om de väsentliga punkterna i hans anställningsavtal eller anställningsförhållande. För att bibehålla viss grad av flexibilitet i anställningsförhållanden, bör medlemsstaterna kunna utesluta vissa speciella anställningsförhållanden från detta direktivs tillämpningsområde. Skyldigheten att lämna upplysningar kan uppfyllas genom ett skriftligt avtal, ett anställningsbesked eller en eller flera andra handlingar eller, om sådana saknas, ett skriftligt meddelande undertecknat av arbetsgivaren. Om arbetstagaren skall arbeta utomlands måste han, utöver huvudpunkterna i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, få information om villkoren för arbetet utomlands. För att skydda arbetstagarnas rätt till skriftliga besked måste varje förändring av anställningsavtalets eller anställningsförhållandets huvudpunkter meddelas skriftligen. Medlemsstaterna måste garantera att arbetstagarna har möjlighet att hävda de rättigheter detta direktiv ger dem. Medelmsstaterna skall införa de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv eller se till att arbetsmarknadens parter genom avtal inför de nödvändiga reglerna, i vilket fall det åligger medlemsstaterna att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att kunna garantera de resultat som detta direktiv föreskriver. Detta direktiv skall vara tillämpligt på varje arbetstagare som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande som är reglerat genom och/eller omfattat av gällande lagstiftning i en medlemsstat. Medlemsstaterna får föreskriva att detta direktiv inte gäller arbetstagare med anställningsavtal eller anställningsförhållande - om högst en månad, och/eller - med en arbetsvecka om högst , eller b. av tillfällig eller särskild beskaffenhet, under förutsättning att sakliga skäl motiverar att dessa fall undantas från tillämpningen av direktivet. Skyldighet att lämna information Arbetsgivaren är skyldig att underrätta en arbetstagare som omfattas av detta direktiv, i det följande kallad "arbetstagaren", om huvudpunkterna i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet. De upplysningar som avses i punkt 1 skall omfatta åtminstone följande: a. parternas identitet, b. arbetsplatsen; finns det ingen fast eller huvudsaklig arbetsplats, skall anges att arbetstagaren skall utföra arbete på olika platser och dessutom skall företagets säte eller, när så är lämpligt, arbetsgivarens hemvist anges, (i) den titel, nivå, beskaffenhet eller kategori av arbete som anställningen avser, eller (ii) en kort specifikation eller beskrivning av arbetet, d. den dag då anställningsavtalet eller anställningsförhållandet börjar gälla, e. vid tidsbegränsade anställningsavtal eller anställningsförhållanden: den förväntade varaktigheten, f. längden på den betalda semester som arbetstagaren har rätt till eller, när denna inte kan anges upplysningarna lämnas, vilka regler som gäller för rätten till och längden på sådan semester, g. längden på de uppsägningstider som arbetsgivare och arbetstagare måste iaktta om de vill att anställningsavtalet eller anställningsförhållandet skall upphöra, eller när dessa inte kan anges då upplysningarna lämnas, de regler som gäller för att bestämma uppsägningstiderna, h. begynnelselön och andra avlöningsförmåner som arbetstagaren har rätt till samt hur ofta utbetalning skall ske, i. längden på arbetstagarens normala arbetsdag eller arbetsvecka, j. i förekommande fall (i) de kollektivavtal som reglerar arbetstagarens arbetsvillkor, eller (ii) vid kollektivavtal slutna av speciella gemensamma organ utanför företaget namnet på det behöriga organ inom vilket kollektivavtal slutits. De uppgifter som avses i punkt 2 f-i får, när det är lämpligt, lämnas i form av hänvisningar till de lagar, andra författningar eller kollektivavtal som reglerar dessa frågor. Hur information skall lämnas 1. De upplysningar av avses i artikel 2.2 får, senast efter anställningens början, lämnas arbetstagaren i följande form: a. ett skriftligt anställningsavtal, och/eller b. ett anställningsbesked, och/eller c. en eller flera handlingar av vilka en innehåller minst alla de upplysningar som avses i artikel 2.2 a--d, h och i. Om ingen av de handlingar som avses i punkt 1 överlämnas till arbetstagaren inom den föreskrivna tiden, är arbetsgivaren skyldig att från anställningens början ge arbetstagaren en skriftlig underrättelse som är undertecknad av arbetsgivaren och som innehåller åtminstone de upplysningar som avses i artikel 2.2. Om den eller de handlingar som avses i punkt 1 innehåller endast en del av de upplysningar som krävs, skall den underrättelse som avses i första stycket omfatta återstående upplysningar. Om anställningsavtalet eller anställningsförhållandet upphör från anställningens början, måste de uppgifter som avses i artikel 2 och i denna artikel hållas tillgängliga för arbetstagaren inom denna tidrymd. Om en arbetstagare skall utföra sitt arbete i ett annat land eller i andra länder än den medlemsstat vars lagstiftning och/eller praxis gäller för anställningsavtalet eller anställningsförhållandet, skall den eller de handlingar som avses i artikel 3 vara arbetstagaren till handa före avresan och innehålla åtminstone följande ytterligare upplysningar: a. anställningstiden utomlands, b. den valuta i vilken lönen betalas, c. i förekommande fall, de kontantersättningar och de naturaförmåner som följer av utlandsstationeringen, d. i förekommande fall, villkoren för arbetstagarens hemresa. De upplysningar som avses i punkt 1 b och c får i förekommande fall lämnas i form av hänvisningar till de lagar, andra författningar eller kollektivavtal som reglerar dessa frågor. Punkt 1 och 2 gäller inte om anställningstiden utanför det land vars lagstiftning och/eller praxis gäller för anställningsavtalet eller anställ- ningsförhållanden, är högst en månad. Ändring i anställningsavtalet eller anställningsförhållandet Varje ändring i de förhållanden som avses i artikel 2.2 och 4.1 måste redovisas i en handling som arbetsgivaren ger arbetstagaren möjligt och senast inom efter det att förändringen träder i kraft. Den handling som avses i punkt 1 är inte obligatorisk i händelse av ändring i de lagar och andra författningar eller kollektivavtal som det hänvisas till i de handlingar som avses i artikel 3 och i förekommande fall de tillägg som gjorts i enlighet med artikel 4.1. Bestämmelser om form för och bevis på anställningsavtal och an- ställningsförhållanden samt regler om förfarandet Detta direktiv skall inte utgöra hinder för tillämpningen av nationell lagstiftning och rättspraxis om - formen för ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande, - bevis om att anställningsavtal eller anställningsförhållande föreligger och om dess innehåll, - tillämpliga formella föreskrifter. Detta direktiv skall inte påverka medlemsstaternas rätt att tillämpa eller utfärda lagar eller andra författningar som är gynnsammare för arbetstagarna eller att främja eller tillåta avtal som är gynnsammare för arbetstagarna. Medlemsstaterna skall i sina nationella rättsordningar införa de regler som är nödvändiga för att arbetstagare, som anser att deras rätt kränkts genom att arbetsgivaren inte har fullgjort sina åligganden enligt detta direktiv, skall kunna hävda sin rätt genom juridiskt förfarande, eventuellt efter att ha vänt sig till andra behöriga myndigheter. Medlemsstaterna får föreskriva att tillgång till sådana förfaranden som avses i punkt 1 skall förutsätta att arbetstagaren först anmält saken till arbetsgivaren och denne underlåtit att svara efter anmälan. Sådan formell anmälan får dock inte under några omständigheter krävas i de fall som avses i artikel 4 och inte heller för arbetstagare med tidsbegränsat anställningsavtal eller anställningsförhållande eller för arbetstagare som inte omfattas av kollektivavtal som rör anställningsförhållandet. Medlemsstaterna skall utfärda de lagar och andra författningar som behövs för att följa detta direktiv eller se till att arbetsmarknadens parter inför de nödvändiga föreskrifterna genom avtal; i det senare fallet är medlemsstaterna skyldiga att vidta de åtgärder som behövs för att kunna garantera de resultat som detta direktiv föreskriver. De skall genast underrätta kommissionen om de åtgärder de har vidtagit. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att, såvitt avser anställningsförhållanden som råder när bestämmelserna som har antagits träder i kraft, se till att arbetsgivaren, på arbetstagarens begäran, efter att ha mottagit begäran lämnar arbetstagaren den eller de handlingar som avses i artikel 3, i förekommande fall kompletterade i enlighet med artikel 4.1. När en medlemsstat antar bestämmelser till följd av punkt 1 skall dessa innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda. Medlemsstaterna skall genast underrätta kommissionen om de åtgärder de har vidtagit för att följa detta direktiv. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. B. de VRIES Ordförande Innehållsförteckning Propositionen....................................1 Propositionens huvudsakliga innehåll.............1 Propositionens lagförslag........................3 1 Ärendet och dess beredning..................24 2 Inledning...................................25 3 Lagen om anställningsskydd..................26 3.1 Tidsbegränsad anställning..............26 3.2 Provanställning........................29 3.3 Reglering av tidsbegränsad anställning och provanställning i kollektivavtal.......................33 3.4 Information om anställningsvillkor ....35 3.5 Den s.k. månadsregeln..................37 3.6 Turordning.............................41 4 Lagen om medbestämmande i arbetslivet.......48 4.1 Facklig vetorätt.......................48 4.2 Blockader mot enmans- eller familje- företag................................55 5 Upprättade lagförslag.......................60 6 Specialmotivering...........................60 6.1 Lagen om anställningsskydd.............60 6.2 Lagen om medbestämmande i arbetslivet..68 6.3 Övriga lagar...........................73 7 Hemställan..................................73 8 Beslut......................................74 Bilaga 1Arbetsrättskommitténs sammanfattning av del- betänkandet (SOU 1993:32) Ny anställnings- skyddslag...............................75 Bilaga 2Förteckning över remissinstanserna......83 Bilaga 3Lagrådsremissens lagförslag.............84 Bilaga 4Lagrådets yttrande.....................104 Bilaga 5EG-direktiv om arbetsgivares skyldighet att informera om villkoren i anställningen (engelsk originalversion)..............109 Bilaga 6Inofficiell svensk översättning av direktivet113