prop · GH03209 · 1994-01-01 00:00:00 — I annan riktning verkade dock beslut om en höjning per av stödbeloppet i KAS och därigenom också av den lägsta nivån i ar- betslöshetsförsäkringen, från per dag till per dag. Denna höjning beräknas kosta ca på årsbasis. Även beslut om ändrade regler för deltidsarbetslösa och möjligheten för anhöriga till företagare att få arbetslöshetsersättning har medfört ökade utgifter för kontantstöden. Underskottet i arbetsmarknadsfonden beräknades i budgetpropositionen bli under innevarande budgetår. Avgörande för utvecklingen är naturligtvis arbetsmarknadssituationen. Den redan uppkomna och allt mer ökande skulden medför dock att ränteutgifterna ökar snabbt, varför underskottet även vid en oförändrad arbetslöshetssituation ökar. I denna proposition görs ingen ny bedömning av den framtida utvecklingen på arbetsmarknaden. Regeringen återkommer i stället i den kommande kompletteringspropositionen med en bedömning om den förväntade utvecklingen på arbetsmarknaden och kostnaderna för kontantunderstöden vid arbetslöshet under nästa budgetår. I det sammanhanget kommer också behovet av en rörlig kredit för nästa budgetår att behandlas. 13.2Kostnaderna för förslaget om en allmän arbetslöshetsförsäkring Förslagen i denna proposition innebär att kretsen av personer som får en inkom- strelaterad ersättning ökar. Regeringen uppskattar att motsvarande av antalet personer som omfattas av KAS kommer att kunna få en inkomstrelaterad ersättning. Dessutom kommer ett antal personer av dem som utförsäkras från KAS att få inkomstrelaterad ersättning. Denna grupp får en förbättrad situation. Uppskattningsvis ökar antalet personer som får den inkomstrelaterade ersättningen med 70 000 - 80 000 personer . Det är i första hand personer som före arbetslösheten haft en förankring på arbetsmarknaden, men av någon anledning ej varit medlemmar i en arbetslöshetskassa. Förslaget innebär ökade kostnader av i storleksordningen . I denna proposition finns även förslag som medför besparingar, t.ex. tillämpningen av begreppet normalarbetstid vid beräkningen av dagpenning samt ett något strängare arbetsvillkor. Förslaget om normalarbetstid medför att den genomsnittliga dagpenningen sjunker något, eftersom nuvarande praxis för dem med varierande arbetstid innebär att dagpenningens storlek kan grundas de då inkomsterna har varit störst . Denna praxis har medfört att vissa grupper har fått betydligt av sin tidigare normalinkomst i dagpenning. Enligt den nu föreslagna uppstramningen av reglerna skall den normala förtjänsten som ligger till grund för det senaste arbetsvillkoret vara bestämmande för nivån på dagpenningen. Detta kommer att in- nebära en kostnadsminskning i storleksordningen . Förslaget om normalarbetstid innebär även en ändring av deltidsarbetslösas möjligheter att kvalificera sig för ny ersättningsperiod genom deltidsarbete vid sidan av deltidsersättning. får ca 100 000 personer deltidsersättning. Med nuvarande regler kan de deltidsarbetslösa i praktiken få deltidsersättning fram till pensioneringen, eftersom deras dagpenning grundas på den senaste heltidsinkomsten medan deras arbetsvillkor uppfylls genom deltidsarbete. Denna grupp har således en väsentlig, positiv särbehandling jämfört med heltidsarbetslösa. Försäkringen fungerar i detta avseende som en subvention till deltidsarbete. Den föreslagna förändringen i beräkningen av normalarbetstid medför att möjligheterna till deltidsersättning grundad på hel- tidsarbete normalt upphör efter en period. Besparingen ligger därför främst i att denna grupp ej fortsätter att öka i snabb takt. Om de deltidsarbetslösa får deltidsersättning i snitt innebär det att en 300-dagarsperiod räcker . Den årliga kostnaden för deltidsersättning i denna omfattning för 100 000 personer kan uppskattas till ca . Utifrån denna beräkning kan regeländringen beräknas medföra en besparing i storleksordningen . Det något strängare arbetsvillkoret ger relativt marginella effekter. Det torde enbart röra sig om någon enstaka procent av de arbetslösa som uppfyller endast det gamla men inte det nya arbetsvillkoret. Kostnadsminskningen kan upp- skattas till . I och med möjligheten till dagpenning i KAS kommer andelen arbetslösa som helt saknar kontantstöd att minska genom att utförsäkringen från KAS blir mindre omfattande. Det något strängare arbetsvillkoret i arbetslöshetsförsäkringen innebär att något färre kvalificerar sig för inkomstrelaterad ersättning. Sam- mantaget torde därför andelen arbetslösa som helt saknar kontantstöd minska marginellt. Den stora förbättringen är att ca hälften av dem som enbart omfattas av KAS på ca kommer att omfattas av en inkomstrelaterad ersättning. Förändringen bör medföra en icke oväsentlig avlastning på kommunernas utgifter för socialbidrag. De förslag som regeringen nu presenterar innebär sammantaget och i full effekt inte någon förändring av arbetsmarknadsfondens utgifter. På lång sikt beräknas utgifterna öka med i storleksordningen , till följd av att fler personer blir ersättningsberättigade. Å andra sidan beräknas utgifterna minska med ungefär samma belopp till följd av ändrade regler. Angivna belopp och beräknade effekter bygger på nuvarande arbetslöshetsnivå och med den utveckling som kan förväntas vid oförändrade regler. Utgiftsminskningen slår dock igenom först , bland annat till följd av övergångsreglerna. På kort sikt innebär därför förslagen en ökad belastning på arbetsmarknadsfonden. De redovisade utgiftsförändringarna skall relateras till den inkomstför- stärkning på ca , som den allmänna avgiften beräknas ge . Beaktas också de ökade utgifterna till följd av höjningen av stödbeloppet i KAS och skatteeffekterna av förslagen, beräknas förändringarna av kontantstöden vid arbetslöshet sammantaget och i full effekt leda till en förstärkning av de offentliga finanserna med ca . 14 Redovisning av vissa uppdrag till AMS Regeringen uppdrog åt AMS att redovisa förslag i ett antal frågor rörande arbetslöshetsersättningen (se avsnitt 6.4 i prop. 1993/94:80). En fråga gällde hur en rimlig och rättvis kalenderbaserad begränsning av ersättningsperiodens längd vid arbetslöshet kombinerat med deltidsarbete för den som regelbundet deltidsarbetar borde formas. I sin redovisning av uppdraget framhåller AMS att en kalenderbaserad begränsning innebär en rad problem när det gäller exempelvis definitionen av den grupp som skall träffas av regeln liksom av enskilda fall, bevakning av löptid, bedömning av avbrott i deltidsarbetet, rätt att avvisa deltidsarbeten och om att sluta sådana arbeten utan påföljd om ersättningsrätten har upphört. Det finns enligt AMS onekligen skäl för en kalendertidsbaserad begränsning men AMS har uppfattningen att den i prop. 1993/94:80 aviserade ändringen i 20 lagen om arbetslös- hetsförsäkring, som gäller beräkningen av normalarbetstiden, har starkare effekt när det gäller att få bort den i princip obegränsade ersättningsperioden som har kommit att gälla vid deltidsarbetslöshet. Angående en eventuell kalenderårsbaserad karens för deltidsarbetslösa har AMS inte beslutat om några föreskrifter utöver vad som följer av ALF- och KAS-lagarna. Motivet till detta är dels att sådan karens har tagits bort för att den har varit komplicerad att tillämpa, dels att andra förslag har aviserats från regeringen som kommer att påverka ersättningsrätten för deltidsarbetslösa. Regeringen uppdrog även åt AMS att granska tillämpningen av det nya företagarbegreppet. AMS redovisar i sitt svar att det i efterhand är omöjligt att ta fram de önskade uppgifterna. Däremot kan sådana uppgifter tas fram framledes fr.o.m. och resultatet kan redovisas . AMS fick också i uppdrag att lämna förslag till hur en rimlig och rättvis begränsning kan åstadkommas av rätten till arbetslöshetsersättning i samband med bisyssla. AMS anför att man inte upplever bedömningen av bisyssla som något problem. Det finns inte någon statistik över hur många med arbetslöshetsersättning som har "godkänd" bisyssla. Om regeringen önskar ett fastare underlag för sin bedömning kan enligt AMS arbetslöshetskassorna framledes vid prövning av nya ärenden anteckna och redovisa förekomsten av godkänd bisyssla. AMS anser att en möjlig förändring i den riktning som regeringen har angivit är att minska antalet tillåtna timmar i bisyssla. Regeringen överväger de åtgärder som AMS-redovisningen bör ge upphov till. I det slutna avtalet med den Europeiska Unionen () ingår personers rörlighet som en av de fyra friheterna. Rörligheten för personer innebär bl.a. att hinder för arbetskraften att flytta fritt inom avtalsområdet skall undanröjas. Detta berör också arbetslöshetsförsäkringen och KAS. Den som kommer till från ett annat avtalsslutande land skall, om han eller hon omfattas av avtalet, kunna få arbetslöshetsersättning från hemlandet vid vistelse här . har vidare träffat överenskommelser med ett antal länder, företrädesvis inom , om förmåner vid arbetslöshet m.m. En hänvisning till att särskilda bestämmelser kan gälla enligt och överenskommelser som regeringen har träffat med annan stat bör införas i ALF-lagen och KAS-lagen. 16 Kommentarer till lagförslagen 16.1Förslaget till lag om ändring i lagen (1973:371) om kontant arbets- marknadsstöd Av paragrafens första stycke framgår att kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) lämnas i form av dagpenning eller i form av ett grundbelopp. Bestämmelserna om grundbeloppet motsvarar i huvudsak den gällande regleringen för det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS). Enligt huvudregeln har den som är medlem i en arbetslöshetskassa inte rätt till KAS. Härifrån görs två undantag. Av andra stycket punkten 1 framgår sålunda att KAS i form av ett grundbelopp kan lämnas till en medlem som inte uppfyller avgiftsvillkoret enligt 9 ALF-lagen. Enligt punkten 2 i samma stycke kan grundbeloppet lämnas också till en medlem som utförsäkras efter fyllda . Regleringen i denna del överensstämmer med 1 3 i dess nuvarande lydelse. Enligt 1 2 i dess nuvarande lydelse har också en försäkrad som inte uppfyller medlemsvillkoret - 12 eller 24 månaders medlemskap - i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring (ALF-lagen) rätt till KAS. Eftersom medlemsvillkoret i ALF-lagen föreslås slopas behövs ingen motsvarighet till 1 2 i detta lagförslag. Tredje stycket överensstämmer i sak med den gällande lydelsen av 14 tredje stycket. Enligt huvudregeln lämnas KAS endast till den som uppfyller ersättningsvillkoren i . Härifrån görs undantag om andra bestämmelser följer av lagen (1992:1776) om samordning av systemen för social trygghet när personer flyttar inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) eller av överenskommelser som regeringen har träffat med främmande makt. Bortsett från hänvisningen till EES överensstämmer regleringen med nuvarande lydelserna av 3 och 34 . Paragrafens första stycke överensstämmer med nuvarande lydelsen av 4 första stycket 2-5. Av andra stycket framgår att den åldersgräns som generellt gäller som förutsättning för KAS, dvs. , endast kommer att gälla som förutsättning för grundbeloppet. I likhet med vad som gäller enligt ALF-lagen ställs alltså inte upp någon nedre åldergräns för rätten till dagpenning. Tredje och fjärde styckena överensstämmer med andra stycket respektive tredje stycket första meningen i paragrafens gällande lydelse. I femte stycket regleras arbetslöshetsbegreppet för företagare. Det överensstämmer i sak med nuvarande reglering. Enligt gällande lydelse av paragrafens tredje stycke, andra meningen, sista ledet, får AMS av särskilda skäl föreskriva att en företagare skall anses arbetslös också i annat fall än det som anges lagen. Bestämmelsen har tillkommit före ikraftträdandet av den nya regeringsformen. Av 8 kap. 11 i den nya regeringsformen följer att bemyndigande att meddela föreskrifter i ett visst ämne inte skall riktas direkt till en av regeringen underställd myndighet. I det föreslagna sjätte stycket, liksom i ett antal andra paragrafer i lagförslaget, har en anpassning gjorts i enlighet härmed. Någon ändring i sak åsyftas inte. Avsikten är att föra bemyndigandena vidare till AMS. Paragrafen överensstämmer med de gällande lydelserna av 11 andra meningen och 12 . I paragrafens nuvarande lydelse behandlas arbetsvillkoret. Motsvarande bestämmelser finns i 10 första stycket och 12 lagförslaget. Paragrafen innehåller bestämmelser om karenstid. I första stycket behandlas karensvillkoret. KAS får sålunda normalt inte lämnas förrän sökanden av varit arbetslös . Regleringen överensstämmer med den nu gällande i 13 första stycket. Av andra meningen i första stycket framgår att i karenstiden räknas in endast de dagar för vilka stöd skulle ha lämnats, om karenstiden hade gått till ända. Det innebär t.ex. att och inte skall räknas in i karenstiden. Regleringen överensstämmer med den nu gällande i 13 första stycket andra meningen. Innebörden av karenstidsregleringen är att ersättningsperioden förskjuts framåt i tiden. Detta framgår av den föreslagna 14 a . En fråga är vad som skall gälla när två ersättningsperioder (1 och 2) löper parallellt med varandra, dvs. den situation som behandlas i 15 andra stycket tredje meningen. Eftersom någon ersättning i period 2 inte lämnas förrän period 1 har gått till ända, inte ens om sökanden får lägga en högre dagsförtjänst till grund för beräkningen av dagpenningen i period 2, kan karensvillkoret självfallet fullgöras först efter det att period 1 har löpt ut. Enligt den föreslagna bestämmelsen i 14 andra stycket skall i en ersättningsperiod under vilken dagpenning lämnas, räknas in ersättningstid enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en ersättningsperiod enligt nämnda lag kan nämligen komma att få dagpenning för återstoden av ersättningsperioden enligt denna lag, om medlemskapet i arbetslöshetskassan upphör. Genom detta nås överensstämmelse med den befintliga regleringen i 14 andra stycket ALF-lagen, som innebär att när den försäkrade lämnar en arbetslöshetskassa och blir medlem i en annan arbetslöshetskassa, ersättningstiden i den förra kassan skall beaktas när den försäkrades rätt till ersättning prövas i den senare kassan. Andra stycket i denna paragraf behandlar i följd av detta vad som skall gälla beträffande karenstid när någon lämnar en arbetslöshetskassa innan ersättningsperioden har löpt ut och begär dagpenning enligt KAS-lagen. Av regleringen följer att karensvillkoret enligt denna lag då skall anses vara uppfyllt. Skälet för detta är självfallet att sökanden uppfyllt karensvillkoret i ersättningsperioden enligt ALF-lagen. Det kan tänkas inträffa att en sökande har råkat ut för karenstid enligt ALF-lagen utan att en ersättningsperiod har påbörjats, t.ex. därför att arbetslösheten eller medlemskapet har upphört . Bestämmelsen i andra stycket är som framgår inte heller tillämplig i en sådan situation. Av paragrafens tredje stycke framgår att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer för vissa deltidsarbetande får föreskriva om karenstid utöver vad som följer av första stycket. Motsvarande bestämmelse finns i den gällande lydelsen av 15 tredje stycket. Fjärde stycket i paragrafen överensstämmer i sak med den gällande lydelsen av 13 andra stycket. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om tid som jämställs med arbetad tid i fråga om uppfyllande av arbetsvillkoret. Motsvarande bestämmelser finns i 10 a lagförslaget. Av paragrafens första stycke framgår att kontant arbetsmarknadsstöd i form av dagpenning lämnas till den som uppfyller karensvillkoret enligt 7 , avgiftsvillkoret enligt 9 och något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Enligt andra stycket kan emellertid också den som inte uppfyller något allmänt arbetsvillkor komma i fråga för rätt till dagpenning i vissa fall. Härför förutsätts att sökanden i stället uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a och att de ytterligare förutsättningar som anges i 11 är för handen. Som behandlats också vid föregående paragraf innebär den föreslagna bestämmelsen i 14 andra stycket att i en ersättningsperiod under vilken kontant arbetsmarknadsstöd i form av dagpenning lämnas, skall räknas in också ersättningstid enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en ersättningsperiod enligt nämnda lag kan nämligen komma att få dagpenning för återstoden av ersättningsperioden enligt denna lag, om medlemskapet i arbetslöshetskassan upphör. I tredje stycket i denna paragraf behandlas vad som skall gälla i fråga om avgifts- och arbetsvillkor när någon lämnar en arbetslöshetskassa innan ersättningsperioden har löpt ut och begär dagpenning enligt KAS-lagen. Av regleringen i tredje stycket följer att avgifts- och arbetsvillkor i denna situation skall anses vara uppfyllda. Skälet för detta är självfallet att sökanden redan måste ha uppfyllt avgifts- och arbetsvillkor i ersätt- ningsperioden enligt ALF-lagen. Om sökanden har uppfyllt något allmänt eller ett särskilt arbetsvillkor hos arbetslöshetskassan har betydelse för den pågående ersättningsperioden i det fall som behandlas i 14 första stycket andra meningen. Enligt den bestämmelsen har nämligen den som har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor rätt till ersättning , om sökanden fyller innan ersättningsperioden har gått till ända. Frågan blir också av betydelse när ersättningsperioden löper ut och sökandens rätt till ersättning för ytterligare en ersättningsperiod skall prövas. Har sökanden kvalificerat sig hos arbetslöshetskassan genom att uppfylla ett särskilt arbets- villkor enligt 10 a ALF-lagen måste hon eller han för att få ersättning för ytterligare en ersättningsperiod uppfylla något allmänt arbetsvillkor enligt 10 denna lag. Detta framgår av 10 a och 11 . Till kommentaren till dessa lagrum hänvisas. Bestämmelser om avgifts- och arbetsvillkor finns också i övergångsbe- stämmelserna. Till kommentaren till dessa hänvisas. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om s.k. överhoppningsbar tid. Bestämmelser av denna innebörd finns i 13 lagförslaget. Paragrafen behandlar avgiftsvillkoret. Dagpenning lämnas sålunda endast till den som under tolv kalendermånader under en ramtid av 24 månader före arbetslöshetens inträde har haft förvärvsinkomster för vilka hon eller han - efter vad som är känt då rätten till dagpenning för en ersättningsperiod prövas - är skyldig att betala antingen avgift enligt lagen (1993:1441) om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet eller sjömansskatt enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt. Med ramtid avses den tidsperiod inom vilket avgiftsvillkoret skall uppfyllas. Innebörden av detta är att de ifrågavarande tolv kalendermånaderna inte behöver ligga i en följd men däremot rymmas inom den ramtid som räknas från tiden före arbetslöshetens inträde. Begreppet ramtid har också relevans i fråga om uppfyllandet av arbets- eller studerandevillkoren. I dessa fall är emellertid ramtiderna kortare. I likhet med vad som gäller vid bestämmandet av ramtiden för uppfyllande av ett arbetsvillkor, är ramtiden för uppfyllandet av avgiftsvillkoret överhoppningsbar i vissa fall. Bestämmelser om detta finns i 13 . Uppfyllandet av avgiftsvillkoret förutsätter till en början att en prövning skall ske huruvida sökanden under tolv kalendermånader har haft för- värvsinkomster för vilka hon eller han är skyldig att betala den nämnda avgiften eller skatten. Med förvärvsinkomster för vilka avgiftsskyldighet finns avses inkomst av anställning eller inkomst av annat förvärvsarbete enligt vad som närmare framgår av 11 kap. 2 resp. 3 lagen (1962:381) om allmän försäkring. Sjömansskatt tas ut endast på inkomst av anställning. Underlag för sjömansskatten är den beskattningsbara månadsinkomsten. Underlaget för den ifrågavarande avgiften utgörs däremot av den sammanlagda inkomsten under beskattningsåret. Avgift tas inte ut på inkomster som sammanlagda understiger av det vid årets ingång gällande basbeloppet. För tas alltså inte ut någon avgift på inkomst som understiger . För att en kalendermånad skall få tillgodoräknas i avgiftsvillkoret krävs att förvärvsinkomsten under den månaden tillsammans med förvärvsinkomster som uppburits tidigare under beskattningsåret vid prövningstillfället uppgår till av basbeloppet i fråga. Det är sökanden som genom lönebesked, uppgift om preliminärskatteavdrag m.m. skall visa att inkomsterna vid prövningstillfället uppgår till denna storlek. Huruvida en förvärvsinkomst som uppbärs under en månad kommer att läggas till grund för avgiftsskyldighet avgörs slutligen först genom taxeringsförfarandet. Följande exempel lämnas: En sökande har förvärvsarbetat - . Hon eller han blir härefter arbetslös och ansöker om dagpenning enligt KAS-lagen. Det står klart att inkomsterna är av den storleken att de läggs till grund för avgiftsuttag. Intäkterna överstiger tillsammans i och för sig av basbeloppet och preliminärskatteavdrag har gjorts från intäkterna. Vid taxeringen medges emellertid yrkat avdrag för dubbel bosättning. Avdraget är av den storleken att den taxerade förvärvsinkomsten för kommer att understiga av basbeloppet, vilket medför att avgift inte skall tas ut. Vid prövningen av om avgiftsvillkoret är uppfyllt har länsarbetsnämnden att göra bedömningen efter vad som är känt då frågan om rätt till ersättning uppkommer. Detta kommer till uttryck i paragrafen. Nämnden behöver sålunda inte efterforska huruvida sökanden har avdrag under inkomst av tjänst eller under inkomst av annan förvärvsverksamhet som skulle kunna medföra att slutlig avgift inte tas ut på förvärvsinkomster hänförliga . Om i exemplet sökandens kostnader för dubbel bosättning inte är kända av länsarbetsnämnden, kan länsarbetsnämnden grunda bedömningen på de uppgifter om inkomster och preliminärskatteavdrag som sökanden skall lämna. Om sökanden har lämnat oriktiga uppgifter eller inte har fullgjort sin uppgiftsskyldighet kan återbetalning av utbetald dagpenning komma i fråga enligt 36 . Också straffansvar enligt kan självfallet komma i fråga. Av sista meningen i första stycket framgår att hänsyn inte tas till sjö- mansskatt som betalats eller som avser tid före detta år. I paragrafens andra stycke ställs ytterligare krav på den som inte har varit medlem i en arbetslöshetskassa eller som inte har fått dagpenning enligt denna lag. För denna kategori sökande krävs för att avgiftsvillkoret skall vara uppfyllt dessutom att ett visst mått av sådant förvärvsarbete som avses i 10 skall ha utförts under de tolv kalendermånader som tillgodoräknas henne eller honom enligt första stycket. Sålunda skall förvärvsarbete ha utförts under minst 5 av de 12 månaderna. Endast månad då förvärvsarbete har utförts beaktas. Hänvisningen till 10 innebär att bl.a. tid i beredskapsarbete inte får beaktas enligt detta stycke. Bestämmelser om avgiftsvillkoret finns också i övergångsbestämmelserna. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om kvalificering till KAS genom uppfyllande av ett s.k. studerandevillkor och om att den som utförsäkrats från en arbetslöshetskassa efter fyllda inte behöver uppfylla något arbetsvillkor för att få rätt till ersättning enligt KAS-lagen. Motsvarande bestämmelser finns i 27 b lagförslaget. Paragrafen innehåller det allmänna arbetsvillkoret. Det kan uppfyllas på två sätt. Arbetsvillkoret i första stycket punkten 1 innehåller huvudregeln. Den överensstämmer i huvudsak med 6 första stycket i detta lagrums gällande lydelse. Som framgår av paragrafens tredje stycke föreslås nu emellertid att beredskapsarbete inte skall anses som förvärvsarbete som är kvalificerande för att uppfylla något allmänt arbetsvillkor. Den som inte uppfyller arbetsvillkoret enligt huvudregeln, kan under vissa förutsättningar uppfylla det enligt alternativregeln i första stycket punkten 2. Alternativregeln syftar till att tillgodose sådana sökande som, trots att de har en fast anknytning till arbetsmarknaden, på grund av arbetets natur arbetar ett något mindre antal timmar än vad som framgår av huvudregeln, t.ex. sjukvårdspersonal som regelbundet har nattjänstgöring.