prop · GH0344 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:44 Grovt rattfylleri m.m. Prop. Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll I propositionen läggs fram förslag till ändringar i bl.a. lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen), vilka syftar till att främja trafiksäkerheten. Enligt förslaget skall gränsvärdet för grovt rattfylleri sänkas från 1,5 till alkohol i blodet med motsvarande sänkning för alkoholhalten i ut- andningsluften. Motsvarande ändring föreslås i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). Maximistraffet för grovt rattfylleri höjs enligt förslaget från ett till fängelse. Motsvarande ändring föreslås beträffande grovt sjöfylleri och tra- fiknykterhetsbrott som faller under järnvägssäkerhetslagen. I propositionen uttalar regeringen att normalpåföljden för grovt rattfylleri skall vara fängelse. En icke frihetsberövande påföljd skall kunna väljas endast om det föreligger särskilda skäl. Villkorlig dom skall _ i likhet med vad som gällde års ändringar i trafikbrottslagen _ användas med mycket stor restriktivitet. Enligt förslaget bör fängelsedömda trafiknykterhetsbrottslingar genomgå alkoholavvänjande behandling under anstaltsvistelsen. Yttrande från frivårdsmyndighet bör, enligt regeringens bedömning, normalt infordras i mål om grovt rattfylleri. I propositionen föreslås vidare en ändring i som innebär en skärpt bedömning av brotten vållande till annans död och vållande till kropps- skada eller sjukdom, när gärningarna begåtts i samband med trafiknykterhets- brott. Förslaget innebär att sådana brott som huvudregel skall bedömas som grova om gärningsmannen var berusad. Maximistraffet för vållande till annans död och för vållande till kroppsskada eller sjukdom höjs enligt förslaget till sex respektive . I propositionen föreslås också en ändring i 7 trafikbrottslagen som ökar möjligheterna att förklara fordon förverkade när de använts vid brott mot den lagen. Lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov föreslås ändrad så att polisen ges generell rätt att ta alkoholutandningsprov på bl.a. förare av motordrivet fordon. Några promillegränser för sjötrafiken föreslås inte. I stället bör få i uppdrag att utvärdera de ändringar i sjöfyl- leribestämmelserna som trädde i kraft . Lagändringarna föreslås träda i kraft . Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 5 2 Lagtext 6 2.1 Förslag till lag om ändring i 6 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för .........................vissa trafikbrott 7 2.3 Förslag till lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1) 8 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkohol- ............................utandningsprov 9 2.5 Förslag till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen ...............................(1990:1157) 11 3 Ärendet och dess beredning 12 4 Grovt rattfylleri _ Allmän motivering 13 4.1 Trafiknykterhetslagstiftningens utveckling i huvuddrag13 4.2 Trafiknykterhetsbrotten, nuvarande ordning 15 4.3 Vissa undersökningar om alkohol och trafik m.m. 16 4.4 Allmänna utgångspunkter för en reform 19 4.5 Gränsvärdet för grovt rattfylleri 24 4.6 Höjning av straffmaximum för grovt rattfylleri27 4.7 Påföljdsvalet vid grovt rattfylleri 29 4.8 Behandling i trafik- nykterhetsbrottslingar 38 4.9 Personutredning i mål om ansvar för grovt rattfylleri40 4.10Vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom 43 4.11Förverkande av fordon 50 4.12Vissa körkortsfrågor 54 4.13Alkoholutandningsprov 55 4.14Övriga frågor 57 5 Sjöfylleri _ Allmän motivering 57 5.1 Inledning 57 5.2 Gränsvärden för alkoholkoncentrationen till sjöss m.m. 60 5.3 Höjning av straffmaximum för grovt sjöfylleri m.m. 64 5.4 Övriga frågor 66 6 Ekonomiska konsekvenser m.m. 66 7 Specialmotivering 68 7.1 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken68 7.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott 70 7.3 Förslaget till lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1)71 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkohol- utandningsprov 72 7.5 Förslaget till lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) 72 7.6 Ikraftträdande m.m. 72 Bilaga 1 Väg- och sjöfyllerikommitténs sammanfattning av betän- kandet Grovt Rattfylleri och Sjöfylleri (SOU 1992:131)73 Bilaga 2 Väg- och sjöfyllerikommitténs lagförslag81 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna _ Grovt Rattfylleri och Sjöfylleri (SOU 1992:131) 85 Bilaga 4 sammanfattning av betänkandet Trafikpolisen mer än dubbelt bättre (SOU 1992:81)86 Bilaga 5 Förteckning över remissinstanserna _ Trafikpolisen mer än dubbelt bättre (SOU 1992:81) 100 Bilaga 6 Lagförslag i promemorian Ansvar för grovt vållande till annans död, m.m. samt Förverkande av fordon. Ytterli- gare åtgärder mot de grova trafiknykterhetsbrotten101 Bilaga 7 Förteckning över de instanser som inbjudits till hearing över promemorian Ansvar för grovt vållande till annans död, m.m samt Förverkande av fordon. Ytterligare åt- gärder mot de grova trafiknykterhetsbrotten103 Bilaga 8 Lagrådsremissens lagförslag 104 Bilaga 9 Lagrådets yttrande 109 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 3. lag om ändring i sjölagen (1891:35 s. 1), 4. lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, 5. lag om ändring i järnvägssäkerhetslagen (1990:1157). 2.1 Förslag till Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 och 8 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som av oaktsamhet Den som av oaktsamhet orsakar annans död, dömes orsakar annans död, döms för för vållande till annans dödvållande till annans död till fängelse i högst två årtill fängelse i högst eller, om brottet är eller, om brottet är ringa, till böter. ringa, till böter. Är brottet grovt, dömes Är brottet grovt, döms till fängelse, lägst sex till fängelse, lägst och högst fyra år.månader och högst . Har gärningen begåtts vid förande av motorfordon skall vid bedömande av om brottet är grovt särskilt beaktas om gärningsmannen varit påverkad av alkohol eller något annat medel. Åsamkar någon av Åsamkar någon av oaktsamhet annan person oaktsamhet annan person sådan kroppsskada eller sådan kroppsskada eller sjukdom som ej är ringa, sjukdom som ej är ringa, dömes för vållande till döms för vållande till kroppsskada eller sjukdom kroppsskada eller sjukdom till böter eller fängelse itill böter eller fängelse . Är brottet grovt, dömes Är brottet grovt, döms till fängelse i högst två år.till fängelse i högst . Har gärningen begåtts vid förande av motorfordon skall vid bedömande av om brottet är grovt särskilt beaktas om gärningsmannen varit påverkad av alkohol eller något annat medel. Denna lag träder i kraft . Härigenom föreskrivs att 4 a och 7 lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 a [1] Är ett brott som avses i Är ett brott som avses 4 första eller andra i 4 första eller andra stycket att anse som stycket att anse som grovt, skall föraren dömas grovt, skall föraren dömas för grovt rattfylleri till för grovt rattfylleri fängelse i högst . Vidtill fängelse i högst två bedömande av om brottet är år. Vid bedömande av om grovt skall särskilt brottet är grovt skall beaktas om särskilt beaktas om 1. föraren har haft en 1. föraren har haft en alkoholkoncentration som alkoholkoncentration som uppgått till minst 1,5 uppgått till i hans blod eller promille i hans blod per liter i eller per hans utandningsluft, liter i hans utand- ningsluft, 2. föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3. framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäker- heten. 7 [2] Ett fordon som har Ett fordon som har använts vid brott enligt använts vid brott enligt denna lag får förklaras denna lag får förklaras förverkat, om det är förverkat, om det behövs uppenbart att detta behövs för att förebygga fortsatt för att förebygga fortsatt sådan brottslighet och sådan brottslighet och förverkande inte är oskä- förverkande inte är oskäligt.ligt. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1990:149. [2] Senaste lydelse 1987:281. Härigenom föreskrivs att 325 a sjölagen (1891:35 s. 1) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 325 a [1] Är ett brott som avses i Är ett brott som avses 325 att anse som grovt, i 325 att anse som skall dömas för grovt grovt, skall dömas för sjöfylleri till fängelse i grovt sjöfylleri till högst . Vid bedömandefängelse i högst . Vid av om brottet är grovt bedömande av om brottet är skall särskilt beaktas om grovt skall särskilt beaktas om 1. gärningsmannen varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, 2. den uppgift som gärningsmannen haft att fullgöra varit särskilt krävande med hänsyn till fartygets egenskaper eller andra omständigheter eller 3. framförandet av fartyget inneburit en påtaglig fara för säkerheten till sjöss. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1991:668. Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov dels att 3 skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 4 skall betecknas 3 , dels att 1 och 2 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 [1] Alkoholutandningsprov får tas på den som skäligen kan misstänkas för brott som avses i 4 lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 30 järnvägs- säkerhetslagen (1990:1157) eller annat brott, varå fängelse kan följa, om provet kan ha betydelse för utredning om brottet. Alkoholutandningsprov tas av polisman. Provtagningen skall ske på ett sätt som inte utsätter den på vilken provet tas för allmän uppmärksamhet. Om särskilda skäl inte föranleder något annat, skall provet tas i täckt fordon eller inomhus i avskilt rum. 2 [2] Alkoholutandningsprov får Alkoholutandningsprov rutinmässigt tas på får även i andra fall än 1. förare av motordrivet som avses i 1 första fordon som stoppas vid stycket tas på förare av beordrad trafikkontroll, motordrivet fordon samt 2. den som kan antagas på förare av maskindrivet under förande av spårfordon på järnväg, motordrivet fordon ha, med tunnelbana eller spårväg. eller utan skuld, haft del Prov enligt denna i uppkomsten av paragraf får dock inte trafikolycka, tas på förare av 3. den som kan misstänkasmotordrivet fordon, som för att under förande av är avsett att föras av motordrivet fordon ha gående. begått brott enligt 1-3 lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller sådan enligt väg- trafikkungörelsen (1972:603) straffbelagd förseelse som avser Bestämmelserna i 1 andra stycket skall tillämpas vid provtagning enligt denna paragraf. Dessutom skall iakttas att prov får tas endast på eller i nära anslutning till den plats där föraren kontrolleras eller ett polisingripande mot föraren a. färdhastighet, b. skyldighet att stanna sker. För proven får fordon, endast användas c. skyldighet att ha instrument som kan föreskriven lykta eller brukas strålkastare tänd. utan dröjsmål och som bara Bestämmelserna i första anger om eventuell stycket om förare av alkoholkoncentration motordrivet fordon gäller iöverstiger visst gräns- tillämpliga delar även förarevärde. av maskindrivet spårfordon på järnväg, tunnelbana eller spårväg. De gäller ej förare av maskindrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1985:196. [2] Senaste lydelse 1989:393. Härigenom föreskrivs att 30 järnvägssäkerhetslagen (1990:1157) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 30 Den som för ett maskindrivet spårfordon på järnväg eller tunnelbana efter att ha förtärt alkoholhaltiga drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter färden uppgår till i hans blod eller per liter i hans utandningsluft döms till böter eller fängelse . Till samma straff döms också den som för ett sådant fordon och då är så påverkad av alkoholhaltiga drycker att det kan antas att han inte på ett betryggande sätt kan föra fordonet. Detsamma gäller om föraren är lika påverkad av något annat medel. Är ett brott som avses i Är ett brott som avses i första eller första eller andra stycket andra stycket att anse som grovt, att anse som grovt, skall skall föraren dömas till fängelse i högst föraren dömas till fängelse . Vid bedömande av om brottet är högst . Vid bedömandegrovt skall särskilt beaktas om av om brottet är grovt 1. föraren har haft en alkohol- skall särskilt beaktas om koncentration som uppgått till minst 1. föraren har haft en i hans blod eller 0,50 alkoholkoncentration som milligram per liter i hans utand- uppgått till minst 1,5 ningsluft, promille i hans blod eller per liter i hans utandningsluft, 2. föraren annars har varit avsevärt påverkad av alkohol eller något annat medel, eller 3. framförandet av fordonet har inneburit en påtaglig fara för trafiksäker- heten. Den som utan att föra Den som utan att föra fordon som fordon som avses i första avses i första stycket vid järnväg eller stycket vid järnväg eller tunnelbana fullgör tjänst, i vilken ingår tunnelbana fullgör tjänst, iuppgifter av väsentlig betydelse för vilken ingår uppgifter av säkerheten och då är så påverkad av alkohol väsentlig betydelse för eller något annat medel att det kan säkerheten och då är så antas att han inte kan utföra dessa påverkad av alkohol eller uppgifter på betryggande sätt döms till något annat medel att det böter eller fängelse i högst . kan antas att han inte kan utföra dessa uppgifter på betryggande sätt döms till böter eller fängelse i högst . I fråga om den som för spårvagn finns bestämmelser i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen för en parlamentarisk kommitté med uppdrag att skyndsamt se över lagstiftningen om grovt rattfylleri samt reglerna om sjöfylleri. Översynen skulle avse dels promillegränsen och påföljden för grovt rattfylleri, dels frågan huruvida promilleregler skulle införas för sjötrafiken. Kommittén antog namnet Väg- och sjöfyllerikommittén. överlämnade kommittén sitt betänkande Grovt Rattfylleri och Sjöfylleri (SOU 1992:131). Kommitténs förslag innebär i huvudsak att gränsvärdet för grovt rattfylleri sänks från 1,5 till alkohol i blodet, att normalpåföljden vid grovt rattfylleri skall vara fängelse, att fängelsedömda trafiknykterhetsbrottslingar skall placeras på specialanstalter och under verkställigheten av fängelsestraffet genomgå ett särskilt, intensivt, kurs- eller behandlingsprogram, att maximistraffet för grovt rattfylleri och grovt sjöfylleri höjs från ett till fängelse samt att ett gränsvärde motsvarande det för grovt rattfylleri införs för grovt sjöfylleri. Betänkandet har remissbehandlats. Kommitténs sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1 och kommitténs lagförslag i bilaga 2. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 3. En sammanställning av remissyttrandena har upprättats i och finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 92-4881). Kommittén har i betänkandet lämnat utförliga redovisningar av utländsk rätt såväl vad gäller trafiknykterhetsbrott som onykterhet till sjöss (s. 63 ff. och 167 ff.). Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen för departementet en särskild utredare för att se över polisens trafikövervakning. Huvuduppgiften var att utreda om denna kan göras effektivare och särskilt viktigt ansågs vara att effekterna av olika arbetsmetoder blev belysta. Utredningen antog namnet . överfördes från till Justitie- departementet . överlämnade utredaren sitt betänkande Trafikpolisen mer än dubbelt bättre (SOU 1992:81). Utredarens förslag om reformering av tra- fikövervakningen har formen av ett åtgärdspaket med 166 punkter. Under rubriken föreslår utredaren bl.a. att bestämmelserna i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov skall ändras så att varje polis utan särskild order får rätt att ta rutinmässiga alkoholutandningsprov. Trafik- polisutredningens förslag har remissbehandlats. En sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 4 och en förteckning över remissinstanserna i bilaga 5. Remissyttrandena finns tillgängliga i lagstift- ningsärendet (dnr 92-3517). Vidare har betänkandet behandlats budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 3 s. 70 ff.). I detta lagstiftningsärende behandlas, såvitt avser betänkande, frågan om alkoholutandningsprov. I en inom upprättad promemoria _ Ansvar för grovt vållande till annans död, m.m. samt Förverkande av fordon. Ytterligare åtgärder mot de grova trafiknykterhetsbrotten _ föreslås en ändring i som innebär en skärpt bedömning av brotten vållande till annans död och vållande till kroppsskada eller sjukdom. Förslaget innebär, att sådana brott som huvudregel skall bedömas som grova om gärningen begåtts i samband med trafiknykterhetsbrott. I promemorian föreslås vidare att maximistraffet för grovt vållande till annans död och för grovt vållande till kroppsskada eller sjukdom skall höjas till fängelse sex respektive . Vad gäller förverkande föreslås en ändring i 7 trafikbrottslagen som ökar möjligheterna att förklara fordon förverkade när de använts vid brott mot den lagen. Promemorian var föremål för en hearing i . De lagförslag som lagts fram i promemorian finns i bilaga 6. En förteckning över de instanser som inbjudits till hearingen finns i bilaga 7. En sam- manställning över de synpunkter som framfördes vid hearingen har upprättats. Sammanställningen samt de skriftliga och muntliga yttranden över promemorian som inkommit finns tillgängliga i (dnr 93-2700). Genom regeringsbeslut fick i uppdrag att göra en fördjupad analys av vilka konsekvenser förslagen i betän- kandet Grovt Rattfylleri och Sjöfylleri (SOU 1992:131) har för kriminalvårdens olika verksamhetsgrenar, att beräkna de kostnader som kan uppstå till följd därav samt att planera för ett genomförande i huvudsaklig överensstämmelse med kommitténs förslag med inriktning mot att de nya reglerna om grovt rattfylleri skall träda i kraft . inkom respektive augusti månad 1993 med delredovisningar av uppdraget. Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 8. Lagrådets yttrande finns i bilaga 9. Regeringen återkommer till Lagrådets synpunkter dels i avsnitt 4.4 och dels i vissa fall i berörda avsnitt. 4 Grovt rattfylleri _ Allmän motivering 4.1 Trafiknykterhetslagstiftningens utveckling i huvuddrag Trafiknykterhetsbestämmelserna i vårt land har genomgått väsentliga förändringar alltsedan den första självständiga straffbestämmelsen för trafiknykterhetsbrott infördes . Ansvarsområdet har successivt utvidgats, och kravet på nykterhet i trafiken har efter hand skärpts. Ett betydelsefullt led i utvecklingen var när frihetsstraff infördes som en regelmässig påföljd för rattfylleri. infördes de s.k. promillebestämmelserna. De innebar att det inte längre behövde föras någon bevisning om att förarens körförmåga varit nedsatt i det enskilda fallet, utan straffansvaret anknöts direkt till alkoholkoncen- trationen i förarens blod. Reformen innebar vidare att trafiknykterhetsbrotten delades in i två svårhetsgrader. För det svårare brottet, som senare fick beteckningen rattfylleri, skulle den straffas som vid förande av bil, motorcykel eller traktortåg varit så påverkad av starka drycker att det kunde antas att han inte på ett betryggande sätt hade kunnat föra fordonet. Hade föraren haft en alkoholkoncentration i blodet av eller däröver, skulle han anses ha varit så påverkad av starka drycker som sagts. Straffet för detta svårare brott var fram till fängelse i högst eller, om omständigheterna var mildrande, dagsböter, dock lägst tjugofem. Det lindrigare brottet, som sedermera kommit att benämnas rattonykterhet, förelåg om det inte var styrkt att föraren varit så påverkad som förutsattes för rattfylleriansvar, men alkoholkoncentrationen i hans blod hade uppgått till 0,8 men inte till . Straffet för detta lindrigare brott var fram till dagsböter, lägst tio, eller fängelse . Genom lagstiftning fördes bestämmelserna om trafiknykterhetsbrott över till en ny lag, lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott (trafikbrottslagen). I denna infördes en bestämmelse om ansvar vid s.k. drograttfylleri. Bestämmelsen innebar att ansvar såsom för rattfylleri skulle, om påverkansrekvisitet var uppfyllt, ådömas även förare som varit påverkade av annat berusningsmedel än alkohol. Trafikbrottslagens bestämmelser om trafiknykterhetsbrott har ändrats ett flertal gånger. sänktes den nedre promillegränsen för rattonykterhet från 0,8 till . Promillereglerna ändrades vidare på så sätt, att straffansvar fortsättningsvis inträdde även när promillegränsen för rattfyl- leri respektive rattonykterhet inte hade uppnåtts under själva färden utan först efter dennas slut. Därmed försvann i praktiken det s.k. tillbakaräkningspro- blemet som tidigare ofta lett till komplicerade utredningar om brott av denna typ. En bestämmelse som gav domstol möjlighet att förverka fordon som använts vid bl.a. trafiknykterhetsbrott infördes . genomfördes ändringar i trafikbrottslagen som bl.a. innebar att det vid sidan av promilleregler för alkoholhalten i blodet infördes straffansvar som grundas på motsvarande alkoholhalt i utandningsluften. Därigenom öppnades möjligheter att mer regelmässigt använda alkoholutandningsprov som bevismedel i mål om ansvar för trafiknykterhetsbrott. De senaste lagändringarna företogs . Då sänktes gränsen för straffbar alkoholpåverkan i trafiken från en blodalkoholhalt på 0,5 till . En motsvarande sänkning gjordes beträffande alkoholhalten i utandningsluften där gränsen för straffbarhet nu är per liter utandningsluft. Liksom tidigare delades trafiknykterhetsbrotten in i två svårhetsgrader. Det s.k. enkla brottet, som närmast är att jämföra med det brott som tidigare betecknades rattonykterhet, benämns rattfylleri medan det allvarligare brottet, som närmast är att jämföra med det brott som tidigare betecknades rattfylleri, benämns grovt rattfylleri. 4.2 Trafiknykterhetsbrotten, nuvarande ordning De nu gällande bestämmelserna trädde i kraft . Enligt 4 första stycket trafikbrottslagen skall den dömas för rattfylleri som fört ett motordrivet fordon eller en spårvagn efter att ha förtärt alkohol- haltiga drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen under eller efter fär- den uppgått till i hans blod eller per liter i hans utandningsluft (s.k. promillerattfylleri). Regeln bygger uteslutande på alkoholkoncentrationen i förarens blod eller utandningsluft. För rattfylleri skall vidare enligt 4 andra stycket den dömas som vid förande av ett motor- drivet fordon eller en spårvagn varit så påverkad av alkoholhaltiga drycker eller något annat medel att det kan antas att han inte på ett betryggande sätt kunnat föra fordonet (s.k. kliniskt rattfylleri). Den senare regeln tillämpas främst i de fall då det inte finns någon bevisning om alkoholhalten i blodet eller utandningsluften. Dessutom tillämpas den då någon har fört ett fordon under påverkan av annat medel än alkohol. Regeln kan tillämpas också i de sällsynta fall där alkoholkoncentrationen i blodet eller utandningsluften ej är så hög att föraren kan dömas för promillerattfylleri men föraren likväl bevisli- gen varit så påverkad som förutsätts för kliniskt rattfylleri (jämför Lagrådets yttrande i prop. 1989/90:2 s. 64 f.). Straffet för rattfylleri är böter eller fängelse . Är brottet att anse som grovt, skall föraren enligt 4 a trafikbrottslagen dömas för grovt rattfylleri till fängelse i högst . Frågan huruvida ett rattfylleribrott är att anse som grovt skall avgöras med beaktande av samtliga omständigheter vid brottet.