prop · GH03151 · 1994-01-01 00:00:00 — 4 Paragrafen innehåller numera de begränsningar i ersättningsrätten som tidigare återfanns i 3 andra stycket och avser sådana kostnader som den skattskyldige är skyldig att själv svara för under skatteutredningar eller andra liknande utredningar för fastställande av skatt, tull eller avgift. Liksom tidigare ersätts inte den skattskyldiges eller hans ställföreträdares arbete. Detta gäller även för kostnader för arbete som utförts av den skattskyldiges anställda. 5 Paragrafen har justerats i enlighet med Lagrådets förslag. I paragrafen har införts bestämmelser om jämkning. Bifalls ett yrkande endast delvis får, enligt ett nytt andra stycke, ersättningen jämkas, varvid hänsyn får tas till hur stor del av kostnaderna som belöper på vardera delen. Man får därvid söka göra en lämplig avvägning av vad som i det enskilda fallet är rimligt. Om den partiella framgången dessutom beror av att hänsyn tagits till sådant som den skattskyldige själv bort tillhandahålla under skatteutredningen (se 4 ) kan ersättningen ytterligare reduceras på denna grund. Jämkning skall inte ske om den tappade delen är av endast ringa betydelse. Härvid avses det beloppsmässiga förhållandet. Jämkning skall normalt inte heller ske i den mån ersättning kan medges med stöd av 3 första stycket 2, dvs. I sådana fall bör jämkning som beror på att den skattskyldige endast delvis vinner bifall till sin talan kunna komma i fråga, om den del av målet som förloras inte gäller prejudikatfrågan. I fall som avses i 3 första stycket 3, dvs. om det finns synnerliga skäl utges ersättningen efter särskilda grunder som i sig torde utesluta jämkning. Enligt ett nytt tredje stycke kan ersättningen också jämkas om den skattskyldige eller hans ombud varit försumlig eller orsakat att processen blivit mer omfattande än nödvändigt. Det kan t.ex. vara fallet när han under ärendets eller målets gång i onödan tillfört nya omständigheter, utnyttjat möjligheten att komma med nya yrkanden eller dylikt och på så sätt orsakat ökad skriftväxling eller t.o.m. nödvändiggjort en muntlig förhandling, som annars inte hade behövts. 7 Paragrafen behandlar frågor om forum och tid för framställning om ersättning. Varje instans som avgör ett ärende eller mål om skatt, där kostnader uppkommit, skall numera själv ta ställning till om och i vilken omfattning ersättning skall medges. Det innebär att skattemyndigheten prövar frågan om kostnader som uppkommit i ett ärende hos myndigheten och förvaltningsdomstol resp. allmän domstol vid mål om skatt i resp. domstol. För att uppnå god arbetseffektivitet är det rimligt att kräva att skattskyldig som vill ha ersättning begär detta innan ärendet eller målet avgörs. I andra meningen har därför intagits en bestämmelse om detta. Har den skattskyldige aviserat att han avser att begära ersättning bör han därför, innan ärendet eller målet avgörs, beredas tillfälle att komma in med en kostnadsräkning. Ersättningsbeslutet skall meddelas i samband med att myndigheten eller domstolen avgör ärendet eller målet i övrigt. 8 Paragrafen har upphävts. De bestämmelser den reglerade återfinns nu i 7 . 9 Paragrafen har justerats med hänsyn till att den numera även avser ärenden om skatt hos förvaltningsmyndighet. 10 Eftersom även förvaltningsmyndighet skall fatta beslut om ersättning fordras en regel om möjlighet att överklaga ett sådant beslut. Ersättningsärendet skall då överklagas till länsrätten i det län där myndigheten är belägen. Beträffande förvaltningsdomstolar överklagas länsrätts beslut i vanlig ordning till kammarrätt osv. Även allmänna domstolar kan fatta beslut om ersättning. Tingsrätt fungerar som beskattningsmyndighet i arvs- och gåvoskattemål. Ersättningsbeslut överklagas då till hovrätten, dvs. i samma ordning som dessa skattemål. Paragrafen innehöll tidigare bestämmelser om domstols handläggning av yrkande om ersättning för kostnader hänförliga till ärende hos förvaltningsmyndighet. Eftersom förvaltningsmyndigheten numera själv skall pröva ersättningsfrågan behövs ingen sådan reglering. Bestämmelserna har därför slopats. 11 Paragrafens första stycke har justerats så att det även avser ärenden om skatt hos förvaltningsmyndighet. I förhållande till Lagrådsremissen har begränsningen till överklagande av skattskyldig slopats. I andra stycket har införts en bestämmelse om att den myndighet eller det allmänna ombud, som får överklaga det ärende som kostnaderna hänför sig till, även får överklaga ersättningsbeslutet. Överklagande skall därvid ske som gäller för sakfrågan i målet. Dock får inte överstiga från det att beslutet meddelades. I förhållande till lagrådsremissen har tiden för överklagande modifierats.Ett beslut om kostnadsersättning skall, för att kunna prövas, överklagas särskilt. Övergångsbestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Äldre bestämmelser skall tillämpas i fråga om kostnader i ärenden och mål som anhängiggjorts före ikraftträdandet. Med anhängiggörande avses i detta sammanhang även det förhållandet att ett ärende omprövas, revision påbörjas etc. på initiativ av förvaltningsmyndighet. 8 Andra meningen har upphävts. Betalningssäkring ger inte längre förmånsrätt i den egendom som har tagits i anspråk. 9 Paragrafen reglerar det inbördes förhållandet mellan förmånsrätterna. Femte stycket har upphävts till följd av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkrade fordringar slopas. 11.7 Lagen om sjömansskatt 19 Tredje stycket har ändrats med utgångspunkt i ändringarna i 3 kap. 5 TL samt tillfogats en hänvisning till samma lags regler om handling eller uppgift som skall undantas. Fjärde stycket tas bort. Innehållet återfinns efter konsekvensändringar i 19 c . 19 a Paragrafen hänvisar till 3 kap. 16 TL. 19 b I bestämmelsen införs en motsvarighet till taxeringslagens taxeringsbesök (3 kap. 7 TL). Bestämmelsen har i förhållande till lagrådsremissen fått en utformning som närmare knyter an till taxeringslagens regler. 19 c Revisionsbestämmelsen i nuvarande 19 fjärde stycket har efter språkliga justeringar flyttats hit. 17 kap. 2 Bestämmelsen har ändrats i konsekvens med ändringarna i 3 kap. 5 TL. 3 Hänvisningen till 3 kap. 6 TL har ersatts med en hänvisning till 13 -14 a samma kapitel. Dessutom har bestämmelsen arbetats om språkligt. 5 Paragrafen har utformats efter Lagrådets förslag. får till ledning för beskattningen av annan person förelägga bl.a. näringsidkare att lämna uppgift eller att visa upp handling eller lämna över kopia av handling som rör en omsättning av vara eller tjänst som han förvärvat av, sålt till eller tillhandahållit annan näringsidkare. har även en motsvarande möjlighet att förelägga annan person om det finns särskilda skäl för detta. Bestämmelsen gör det möjligt för skattemyndigheten att i vissa fall följa mervärdesskattepliktiga varor i en transaktionskedja för att kontrollera att mervärdesskatt redovisats och betalats på rätt sätt. Det är inte nödvändigt att föreläggandet avser uppgifter om en viss angiven näringsidkare. Ett föreläggande enligt paragrafen kan avse också ej namngiven näringsidkare eller uppgifter som behövs som en förberedande åtgärd för kontroll av andra (jfr 3 kap. 50 a LSK). 6 Bestämmelsen i första stycket ger skattemyndigheten möjlighet att förena ett föreläggande enligt 5 med vite. Enligt andra stycket får den enskilde i stället för att själv ta fram begärda handlingar eller uppgifter ställa handlingar till skattemyndighetens förfogande för kontroll om han annars måste lägga ned ett betydande arbete för att fullgöra föreläggandet. Bestämmelsen är tänkt för de fall när skattemyndigheten vill ha fram ett mer omfattande material eller arbetskrävande sammanställningar av material. Den enskilde skall i dessa fall om han inte vill eller kan lägga ned nödvändiga resurser på att ta fram uppgifterna kunna begära att skattemyndigheten själv tar fram dessa. 7 Första stycket anger vad revision får avse och hos vem revision får ske. Bestämmelsen motsvarar reglerna i 3 kap. 8 första stycket TL. Revision får dock även ske hos den som anmält sig för registrering och sådan representant för utländsk skattskyldig som avses i 22 kap. 6 . Motiven till bestämmelsen har utvecklats i avsnitt 5.9.1. Något förbud mot att verkställa revisioner hos myndigheter finns inte. I fråga om syftet med revision kvarstår reglerna oförändrade. Andra stycket har endast ändrats redaktionellt. 20 kap. 9 Av ändringen i andra stycket framgår att länsrättens beslut om anstånd med att lämna deklaration eller betala skatt får överklagas till kammarrätten. Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt. 11.9 Lagen om punktskatter och prisregleringsavgifter 3 kap. 3 Bestämmelsen har ändrats efter förebild av 3 kap. 5 TL. Regler om handlingar och uppgifter som skall undantas från föreläggande har införts i 15 och 15 a . 5 Paragrafen har utformats efter mönster av 3 kap. 50 a lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter. Se vidare kommentaren till denna paragraf. 7 Paragrafen har i redaktionellt hänseende utformats i huvudsak efter 3 kap. 8 TL. I andra stycket ges dock en specialregel som innebär att revision får göras för att kontrollera om en ansökan om återbetalning av eller kompensation för skatt är korrekt. Motiven till regeln har utvecklats i avsnitt 5.9.2. 8 Ändringarna motsvarar den nya lydelsen av 3 kap. 9 TL. 9 Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 första och andra styckena TL. 10 Paragrafen motsvarar 3 kap. 10 tredje stycket TL. 11 Ändringarna motsvaras av de ändringar som vidtagits i 3 kap. 11 TL. 12 Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 första - tredje styckena TL. 13 Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 fjärde stycket TL. 14 Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 a TL. 15 Paragrafen motsvarar 3 kap. 13 TL. 15 a Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 TL. 15 b Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 a TL. 15 c Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 b TL. 15 d Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 c TL. 8 kap. 8 Av ett nytt andra stycke framgår att länsrättens beslut om anstånd med att lämna deklaration eller betala skatt får överklagas till kammarrätten. Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt. 11.10 Lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare 27 Revisionsbestämmelsen i nuvarande första stycke har flyttats till 27 b . Bestämmelsen i det nya första stycket har ändrats så att den endast behandlar skattemyndighetens möjlighet att förelägga den enskilde. Det nya andra stycket hänvisar till taxeringslagens regler om undantagande från föreläggande. Nuvarande fjärde stycke har fått en ändrad placering och utgör nu ett nytt tredje stycke. 27 a 27 a har bytt beteckning till 27 c . I nya 27 a har införts en möjlighet att vid besök hos arbetsgivare eller vid annat personligt sammanträffande stämma av uppgifter i främst uppbördsdeklarationer mot räkenskaper m.m., vilket motsvaras av taxeringsbesök i taxeringslagen ( 3 kap. 7 TL). Paragrafen har i förhållande till förslaget i lagrådsremissen fått en utformning som närmare knyter an till taxeringslagens regler. 27 b Revisionsbestämmelsen från nuvarande 27 första stycket har efter vissa justeringar (jfr 3 kap. 8 TL) flyttats hit. Bestämmelsen har utformats efter Lagrådets förslag. 76 Ändringarna innebär att länsrättens resp. beslut om anstånd med att betala arbetsgivaravgifter får överklagas till kammarrätten. Prövningstillstånd krävs dock för att få målet prövat i kammarrätt. 16 Andra stycket i nuvarande lydelse överlappas av föreslagen lydelse av 75 och tas därför bort. 42 Andra stycket i nuvarande lydelse överlappas av föreslagen lydelse av 75 och utmönstras därför. 75 Ändringarna medför att paragrafen endast skall reglera tullmyndighetens möjlighet att förelägga den som är eller kan antas vara uppgifts- eller anmälningsskyldig enligt tullagen eller den för vars räkning en vara förts in eller ut. Möjligheten att förelägga tredjeman har brutits ut och överförts till 75 a . 75 a Paragrafen är ny och innehåller bestämmelser om kontroll av annans anmälnings- eller uppgiftsskyldighet genom föreläggande (kontrolluppgiftsskyldighet, jfr 3 kap. 50 a LSK). Sådan kontroll skall endast få ske hos den som bedriver verksamhet av sådan beskaffenhet att uppgift av betydelse för kontrollen kan hämtas ur handlingar som rör verksamheten. Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. 75 b Paragrafen innehåller bestämmelser om när revision skall få ske och har utformats med 3 kap. 8 TL som förebild. Revisionen får avse att kontrollera att anmälnings- eller uppgiftsskyldigheten enligt lagen - eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen - fullgjorts riktigt och fullständigt. Revisionen får sålunda även avse kontroll av att föreläggande fullgjorts riktigt och fullständigt. 76 Paragrafen har utformats i överensstämmelse med motsvarande regler i 3 kap. 9 TL. 77 Paragrafen har utformats efter förebild av 3 kap. 10 första och andra styckena TL. 77 a Paragrafen motsvarar bestämmelserna i 3 kap. 10 tredje stycket och 11 första och tredje styckena TL. 77 b Paragrafen har utformats efter förebild av 3 kap. 12 TL. 77 c Paragrafen motsvarar 3 kap. 12 a TL. 78 Paragrafen har utformats efter 3 kap. 13 TL. 79 Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 TL. 79 a Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 a TL. 79 b Paragrafen motsvarar 3 kap. 14 b TL. 79 c Paragrafen har utformats efter 3 kap. 14 c TL. 11.12 Lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter 3 kap. 3 I bestämmelsen, som rör undantag från skyldigheten att lämna kontrolluppgift, hänvisas till taxeringslagens regler om undantag från skyldighet att lämna uppgift. 50 a Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. I första stycket anges att i huvudsak bokföringsskyldiga och juridiska personer får föreläggas att lämna kontrolluppgift för kontroll av rättshandling mellan den som förelagts och annan person. Även andra, dvs. fysiska personer som inte är näringsidkare, får föreläggas om det finns särskilda skäl. Det kan i vissa fall finnas ett starkt utredningsintresse av att hämta in uppgifter även från personer som inte är bokföringsskyldiga, t.ex. när någon sålt tillgångar till betydande belopp till en näringsidkare och försäljningen grundat avdragsrätt hos näringsidkaren. Det kan också vara fråga om skenrättshandlingar, oriktigt benämnda rättshandlingar eller dylikt. En maskin kan ha köpts och åsatts ett mycket högre värde än marknadsvärdet, varor kan ha köpts in till ett högre värde än marknads- värdet och sålts vidare etc. När skattemyndigheten skall kontrollera tillgångarna hos den bokföringsskyldige kan de ha sålts vidare eller så har andra maskiner ställts dit under revisionen. Följer skattemyndigheten tillgången bakåt i tiden kan det hända att den har ägts av en privatperson. Det måste i sådana särskilda fall anses försvarbart att även denne kan föreläggas att lämna uppgifter till skattemyndigheten eftersom kontrollmöjligheten annars kan gå helt förlorad. Genom rekvisitet "särskilda skäl" markeras att sådan kontroll aldrig kan vara en rutinåtgärd vid revision eller annan skatteutredning, utan att det finns skäl för detta i det enskilda fallet. I regel bör det vara fråga om mer betydande belopp som misstänks ha undandragits beskattning, men i bland kan det vara motiverat med ett föreläggande även vid mindre belopp om förfarandet har upprepats eller annars haft betydande omfattning. Ett föreläggande enligt paragrafen syftar till att kontrollera rättshandlingar mellan den förelagde och annan person. Gränsen mellan en sådan kontroll och kontroll av om den förelagde fullgjort sina egna skyldigheter kan i praktiken bli subtil. Det är dock viktigt att skillnaden mellan kontrollformerna hålls klar och att ändamålen bakom dessa inte blandas ihop. Om det egentliga syftet är att utföra en kontroll av annan skall inte reglerna för kontroll av egen uppgifts- eller deklarationsskyldighet användas. I regel känner skattemyndigheten till namnet på den som granskningen avser. I vissa fall kan dock den som skall granskas vara okänd. Har skattemyndigheten fått kännedom om t.ex. försäljning av en viss tillgång och vill kontrollera köparen, men endast vet namnet på säljaren, kan myndigheten företa en kontroll hos säljaren för att få reda på köparens namn. På samma sätt kan myndigheten vända sig till en generalentreprenör för att få reda på vilka som är under- entreprenörer vid en större entreprenad. Ett föreläggande enligt paragrafen kan också avse att hämta in uppgifter om rättshandlingar som en förberedande åtgärd för kontroll av andra. Som vi redan nämnt i avsnitt 5.4 kan ett föreläggande utnyttjas i två olika situationer. Den ena är om föreläggandet avser en viss bestämd typ av rättshandling. kan då begära att tredjeman lämnar uppgifter rörande denna typ av rättshandling utan att namnge de personer som har företagit rättshandlingen. Den andra situationen är när skattemyndigheten vill hämta in uppgifter rörande rättshandlingar med en viss bestämd skattskyldig. Rättshandlingarna behöver då inte specificeras. I stället för att själv sammanställa uppgifter ur räkenskaper och andra handlingar kan den förelagde enligt andra stycket ställa sådana handlingar som omfattas av föreläggandet till skattemyndighetens förfogande. Detta kräver dock att ett fullgörande av föreläggandet skulle innebära att den förelagde måste lägga ned ett betydande arbete. Myndigheten kan då i stället efter biträde av den förelagda få sköta uppgiftsinsamlingen. I tredje stycket anges att en kontrolluppgift enligt första stycket även får avse att visa upp handling eller lämna över en kopia av handling. 4 kap. 6 Fullföljdsbegränsningen mot länsrättens beslut om undantag från skyldighet att lämna kontrolluppgift enligt 3 kap. 3 har tagits bort. Av allmänna regler följer att länsrättens beslut kan överklagas till kammarrätt av den uppgiftsskyldige och skattemyndighet. 11.13 vid taxeringsrevision, m.m. 1, 3 och 6 Paragraferna har ändrats endast i redaktionellt hänseende. 5 Paragrafen har upphävts eftersom det är möjligt att företa taxeringsrevisioner som en förberedande kontroll av andra än den hos vilken revisionen sker. 11.14 Lagen om allmänna förvaltningsdomstolar 18 Bestämmelsen har ändrats i redaktionellt hänseende i enlighet med Lagrådets förslag. 9 kap. 2 Paragrafen har ändrats i redaktionellt hänseende med anledning av att bevissäkringslagen föreslås upphävd. 8 kap. 14 Paragrafen har upphävts på grund av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring slopats. 10 kap. 7 Ändringen har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betal- ningssäkring har slopats. 10 Ändringarna i första och andra styckena har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 12 kap. 25 Nuvarande tredje punkten har upphävts på grund av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 13 kap. 7 Fjärde stycket har upphävts till följd av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 16 kap. 15 Ändringarna i andra stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 1 kap. 5 Ändringen i första stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 4 kap. 13 Andra stycket har upphävts och tredje stycket ändrats till följd av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring har slopats. 19 Ändringen i tredje stycket har föranletts av att den särskilda förmånsrätten för betalningssäkring slopats. 8 I första stycket har intagits en ny punkt 12. Den nya bestämmelsen innebär att den praxis som utbildats vid beviljande av allmän rättshjälp i skattemål kodifierats. Avsikten är att klargöra sambandet mellan rättshjälp och reglerna i lagen om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt m.m. De typer av rättsliga angelägenheter som anges är de som omfattas av ersättningslagen, med undantag för angelägenheter rörande fastighetstaxering. Sådana mål eller ärenden tillhör den kategori av massärenden beträffande vilka regeringen med stöd av bemyndigandet i 8 tredje stycket har förordnat att rättshjälp inte får beviljas. Kravet på särskilda skäl innebär att rättshjälp endast skall beviljas i mer invecklade mål eller i fall där det annars finns särskilda omständigheter, såsom att det finns anledning anta att den enskilde, trots domstolens utredningsskyldighet, själv blir tvungen att göra en utredning i något hänseende. Vidare bör beaktas om det i ärendet har lämnats motstridiga uppgifter i något väsentligt hänseende eller om betydelsefulla sakförhållanden är oklara. Kommitténs sammanfattning av betänkandet Rättssäkerheten vid beskattningen (SOU 1993:62) Kommittén har haft i uppdrag att se över rättssäkerheten vid beskattningen och som huvuduppgifter haft att utreda de åtgärder som behöver vidtas vid ett slopande av bevissäkringslagen, göra en översyn av reglerna om skatterevisioner, lägga fram förslag som stärker den enskildes ställning vid betalningssäkring, se över reglerna om anstånd med betalning av skatt, utreda frågan om ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt samt lägga fram förslag till lösning av konflikten mellan tryckfrihetsförordningens regler om anonymitetsskydd för meddelare och skattekontrollen. Enligt direktiven har kommittén varit oförhindrad att även ta upp andra frågor och lägga fram de förslag som kommittén anser vara påkallade rörande rättssäkerheten vid beskattningen. Uppdraget har avsett beskattningsförfarandet och skatteprocessen, inte den materiella skattelagstiftningen. I betänkandet redovisas först vad som avses med rättssäkerhet, varvid påpekas att det i huvudsak är den enskildes rättsliga säkerhet som detta begrepp tar sikte på. De mer fundamentala rättssäkerhetsaspekterna och deras betydelse för beskattningsförfarandet och skatteprocessen redovisas också. I de frågor kommittén haft att utreda har rättssäkerheten således ställts i förgrunden. Den enskildes möjligheter att ta tillvara sin rätt ökar. Lagstiftningen har strukturerats om så att alla tvångsåtgärder, förutom vitesförelägganden, föreslås bli reglerade i en lag om särskilda tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet. Enligt denna skall tvångsåtgärder normalt beslutas av domstol. Härigenom förstärks rättssäkerhetsgarantierna vid myndighetstvångsutövning. Dessutom blir regleringen av myndigheternas befogenheter klarare. Kommittén lägger konkreta förslag i fyra avseenden, nämligen i fråga om anstånd med skatt vid omprövning eller överklagande av taxering, möjligheterna att erhålla ersättning för processkostnader, betalningssäkring samt förfarandet vid skatteutredningar. Även förhållandet mellan anonymitetsskydd för meddelare och skattekontroll har utretts. I fråga om anstånd föreslår kommittén att skattskyldig normalt skall få anstånd med att betala omtvistad skatt när han begärt omprövning av beskattningsbeslut eller ett beskattningsbeslut har överklagats till domstol, såvida det inte är uppenbart att den skattskyldiges yrkande i omprövningsärendet eller målet inte kan bifallas. Den nuvarande bestämmelsen om ställande av säkerhet för anståndsbeloppet förändras inte, men får större betydelse än . Den som haft kostnader för säkerheten skall dock ersättas om yrkandet i omprövningsärendet eller överklagandet bifalls. Slutligen föreslås att anståndsräntan höjs till marknadsmässig nivå, för att undvika att förslaget leder till att enskilda överklagar enbart i syfte att skjuta upp betalning av skatt. Möjligheterna att erhålla ersättning för kostnader i ärenden och mål om skatt, tull och avgift förbättras avsevärt. Kostnader för ombud eller biträde, utredning eller annat som skäligen behövts för att ta tillvara den skattskyldiges rätt skall ersättas om han helt eller delvis vinner bifall till sina yrkanden i ärendet eller målet, ärendet eller målet avser fråga som är av betydelse för rättstillämpningen (prejudikatfråga), ärendet eller målet i annat fall är svårbedömt eller om synnerliga skäl för ersättning föreligger i annat fall.