prop · GH03209 · 1994-01-01 00:00:00 — Förutsättningen för att alternativregeln skall få tillämpas är att sökanden inte uppfyller huvudregeln i punkten 1. Bortsett från den nämnda förutsättningen innebär alternativregeln att ett allmänt arbetsvillkor är uppfyllt också om sökanden har utfört förvärvsarbete . Endast månad då förvärvsarbete har utförts beaktas. Om ett allmänt arbetsvillkor uppfylls på grund av huvudregeln eller på grund av alternativregeln har betydelse för beräkningen av dagpenningen. I denna del hänvisas till 20 lagförslaget. Med tid för förvärvsarbete likställs viss annan tid som har det gemensamt att anställningsförhållandet består och lön betalas - helt eller delvis - men arbetstagaren har ledigt. Detta framgår av paragrafens andra stycke. Hit hör för det första den situationen att arbetstagaren är uppsagd men uppsägningstid löper. Av punkten 1 i andra stycket framgår att sådan tid likställs med förvärvsarbete även om arbetsgivaren har befriat arbetstagaren från arbetsplikt under hela eller en del av uppsägningstiden. De i punkterna 2 och 3 uppräknade situationerna överensstämmer med 7 4 och 5 i det lagrummets gällande lydelse. Av paragrafens tredje stycke framgår att beredskapsarbete enligt förordningen (1987:411) om beredskapsarbete inte är att anse som sådant förvärvsarbete som är kvalificerande för att uppfylla något allmänt arbetsvillkor. Det sagda innebär självfallet också att den som är anvisad ett beredskapsarbete inte heller får tillgodoräkna sig tid som från kvalificeringssynpunkt likställs med förvärvsarbete enligt paragrafen, t.ex. semester. Som framgår av 10 a får emellertid beredskapsarbete tillgodoräknas för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. Den som uppfyller något allmänt arbetsvillkor har - under förutsättning att de grundläggande villkoren i lagen är uppfyllda - alltid rätt till en ny ersättningsperiod. Det finns alltså inte någon motsvarighet till de be- gränsningar som finns i 11 och 27 a andra stycket med avseende på möjligheten att kvalificera sig till en ny ersättningsperiod genom att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a . För den som har kvalificerat sig till en ersättningsperiod genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor är det vidare tillräckligt att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret för att få rätt till ytterligare minst en ersättningsperiod. Om dagpenning eller grundbelopp kommer att lämnas i ersättningsperioden beror på huruvida avgiftsvillkoret är uppfyllt. Enligt grundläggande principer för ersättning vid arbetslöshet gäller att arbetslöshetsersättning inte kan lämnas för sådan tid som är kvalificerande för uppfyllande av ett arbetsvillkor. I fråga om uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret enligt 11 görs dock undantag för arbetslivsutveckling enligt vad som framgår av lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling. Arbetsvillkoret behandlas också i övergångsbestämmelserna. Paragrafen innehåller en definition av det särskilda arbetsvillkoret. Under de närmare förutsättningar som anges i 11 kan också den som inte uppfyller något allmänt arbetsvillkor men som i stället uppfyller det särskilda arbetsvillkoret få dagpenning. Av paragrafen framgår att alla de situationer som är kvalificerande för uppfyllande av något allmänt arbetsvillkor är kvalificerande också för uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret. Såsom kvalificerande för uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret tillkommer emellertid ytterligare fyra fall. Punkterna 2-4 i paragrafens föreslagna lydelse överensstämmer med 7 1-3 i detta lagrums gällande lydelse. Nytt är att tid i beredskapsarbete, som har sagts vid kommentaren till 10 , inte längre skall ses som förvärvsarbete från kvalificeringssynpunkt utan skall betraktas som med förvärvsarbete jämställd tid för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. Också tid då den som är anvisad ett beredskapsarbete har semester m.m. skall behandlas som jämställd tid för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. Med arbetsmarknadsutbildning åsyftas arbetsmarknadsutbildning enligt förordningen (1987:406) om arbetsmarknadsutbildning och förordningen (1992:330) om ungdomspraktik. har vidare beslutat (prop. 1993/94:100 bil. 11, bet. 1993/94:AU11, rskr. 1993/94:189) att det som en ny försöksverksamhet under nästa budgetår införs en ny åtgärd inom ramen för arbetsmarknadsutbildningen, nämligen praktik för invandrare. Arbetsvillkoren behandlas också i övergångsbestämmelserna. I paragrafen behandlas förutsättningarna för rätt till dagpenning för den som uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a men inte något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Av punkten 1 följer att den som har fått dagpenning enligt denna lag eller ersättning enligt ALF-lagen inte kan kvalificera sig för rätt till en ersättningsperiod med dagpenning genom att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. Till den allra första ersättningsperioden kan sökanden alltså kvalificera sig endast genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Av punkten 2 framgår vidare att det särskilda arbetsvillkoret är kvalifi- cerande för en ersättningsperiod endast om sökanden kvalificerat sig till ersättning i den närmast föregående ersättningsperioden genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor enligt denna lag eller enligt ALF-lagen. En ersättningsperiod med dagpenning till vilken sökanden har kvalificerat sig genom att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret kan således endast vara "mellanliggande", den kan m.a.o. följa endast närmast efter en ersättningsperiod till vilken kvalifikation har skett genom uppfyllande av något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . För en tredje ersättningsperiod med dagpenning krävs alltså att sökanden på nytt uppfyller något allmänt arbetsvillkor. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om bl.a. antalet dagar med ersättning m.m. under en kalendervecka. Motsvarande bestämmelser finns i 1 och 6 lagförslaget. Arbetsvillkoren behandlas också i övergångsbestämmelserna. Bestämmelsen överensstämmer i sak med regleringen i 6 tredje stycket ALF-lagen i dess nuvarande lydelse. Den innebär att tid som har tillgodoräknats för uppfyllande av arbetsvillkoret inte får tillgodoräknas för uppfyllande av ett nytt arbetsvillkor, dvs. är inte kvalificerande för två ersättningsperioder. Bestämmelsen är emellertid begränsad till ersättning som lämnas i form av dagpenning enligt denna lag eller ALF-lagen. Av andra meningen framgår sålunda att tid som har tillgodoräknats för uppfyllande av arbetsvillkoret för grundbeloppet, också får tillgodoräknas för uppfyllande av arbetsvillkoret för dagpenning. Skälet för detta är att den som inte uppfyller avgiftsvillkoret vid arbetslöshetens inträde, och därför får ersättning med grundbeloppet, ofta kommer att göra detta inom , genom att också ersättningarna vid arbetslöshet läggs till grund för avgiftsuttag. Att återstående dagar av ersättningsperioden med grundbelopp faller bort om sökanden uppfyller avgiftsvillkoret och något allmänt arbetsvillkor framgår av 27 f andra stycket. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att stöd inte får lämnas för lördag eller söndag och inte för tid när sökanden får föräldrapenning. Motsvarande bestämmelser finns i 6 lagförslaget. I paragrafens första och andra stycken räknas upp sådan tid till vilken hänsyn inte skall tas när ramtiden enligt 9 - 10 a bestäms, dvs. s.k. överhoppningsbar tid. Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak med 8 i dess nuvarande lydelse. I 8 första stycket 3 i dess nuvarande lydelse anges tid då sökanden har genomgått nykterhetsvård på anstalt som överhoppningsbar tid. I första stycket 3 i paragrafens föreslagna lydelse har en anpassning gjorts till den nu befintliga lagstiftningen. Sålunda hänvisas i stället till tvångsvård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). Av paragrafens andra stycke framgår att som överhoppningsbar tid vid bestämmande av ramtiden skall räknas även tid då sökanden har varit hindrad att uppfylla något arbetsvillkor också på grund av ett skäl som sägs i 10 a 1-4 lagförslaget. Hänvisningen avser sådan tid som är att anse som med förvärvsarbete jämställd tid i fråga om att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret, t.ex. tid i beredskapsarbete eller i arbetsmarknadsutbildning. angiven tid är alltid överhoppningsbar när ramtiden för att uppfylla något allmänt arbetsvillkor skall bestämmas. Detta är en konsekvens av att tiden i fråga aldrig är kvalificerande för att uppfylla ett arbetsvillkor av det slaget. Tiden är också överhoppningsbar när den enligt 10 a inte får tillgodoräknas för uppfyllande av det särskilda arbetsvillkoret. Så är fallet när sökanden utan godtagbara skäl har avbrutit en påbörjad arbetsmarknadsutbildning eller sådan tid under värnpliktstjänstgöring eller tid med föräldrapenningförmåner som överstiger den tillgodoräkningsbara tiden, dvs. I paragrafens tredje stycke har, i förtydligande syfte, lagts till att tid som får tillgodoräknas för att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret inte också är överhoppningsbar när den ramtid inom vilket det särskilda arbetsvillkoret skall vara uppfyllt bestäms. Detta klargörs genom det föreslagna tredje stycket i paragrafen. I första stycket anges ersättningsperiodernas längd. Enligt huvudregeln lämnas dagpenning under längst . För den som fyller innan ersättningsperioden har gått till ända är perioden emellertid , under förutsättning att sökanden har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom att uppfylla något allmänt arbetsvillkor. Någon förlängning sker alltså inte för den som har kvalificerat sig för rätt till ersättning genom att uppfylla det särskilda arbetsvillkoret. I stycket hänvisas vidare till bestämmelser som medför att ersättningstid inte skall räknas in i ersättningsperioden (arbetslivsutveckling). Det hänvisas också till bestämmelsen om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer kan, om det finns särskilda skäl, begränsa rätten till ersättning för vissa deltidsarbetslösa. En ny sista mening har lagts till i första stycket. Bakgrunden till be- stämmelsen är regeringens avsikt att de nya reglerna om begränsningar av antalet ersättningsperioder för den som kvalificerar sig på annat sätt än genom förvärvsarbete inte skall få genomslag före utgången av . Också övergångsbestämmelserna har inriktningen att de nu nämnda begränsningsreglerna inte skall få genomslag före utgången av . Den nu behandlade bestämmelsen får därför ses som en reservregel, om övergångsbestämmelserna i något enstaka fall inte skulle uppnå det nyssnämnda målet. Bestämmelsen är avsedd att tillämpas om sökanden uppfyller det särskilda arbetsvillkoret men på grund av bestämmelserna i 11 inte har rätt till någon ytterligare ersättningsperiod. Det förutsätts naturligtvis att skälet till att sökanden inte har uppfyllt något allmänt arbetsvillkor beror på andra förhållanden än att sökanden har tackat nej till erbjudet lämpligt arbete. Det nu sagda kommer till uttryck i kravet på att det skall finnas synnerliga skäl för att bestämmelsen skall tillämpas. Om nu nämnda förutsättningarna är uppfyllda får, efter ansökan, beslut om att förlänga ersättningsperioden meddelas. Förlängning skall normalt göras med det antal ersättningsdagar som behövs för att sökanden skall få ersättning t.o.m. utgången av . Som framgår av bestämmelsen får förlängningen aldrig avse tiden . Avsikten är att AMS skall bemyndigas att pröva och fatta beslut i ärenden som har sagts. Genom detta skapas förutsättningar för en enhetlig praxis. Av andra stycket i paragrafen framgår att i ersättningsperioden skall räknas in också ersättningstid enligt ALF-lagen. Den som har påbörjat en ersättningsperiod enligt nämnda lag men som härefter utträder ur arbetslöshetskassan och ansöker om dagpenning enligt denna lag får alltså ersättning under återstoden av ersättningsperioden på samma sätt som om han hade stannat kvar i kassan. Att sökanden i denna situation inte på nytt behöver uppfylla karens-, avgifts- och arbetsvillkor framgår av 7 andra stycket och 8 andra stycket. Motsvarande reglering finns i 14 tredje stycket ALF-lagen, jämfört med 10 samma lag, i paragrafernas gällande lydelse. Regleringen innebär att den gemensamma periodberäkningen enligt 14 andra stycket ALF-lagen som gäller när en medlem lämnar en arbetslöshetskassa till förmån för en annan sådan kassa, utsträcks till att avse också det fallet att sökanden lämnar kassan och ansöker om dagpenning enligt KAS-lagen. För grundbeloppet gäller andra bestämmelser om ersättningsperioder. I paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att i ersättnings- perioden inte skall räknas in tid i arbetslivsutveckling och om att rätten till KAS upphör när sökanden uppnår den allmänna pensionsåldern m.m. Bestämmelser av denna innebörd finns i 14 a 2 respektive 1 tredje stycket lagförslaget. Av paragrafen framgår att i ersättningsperioden inte räknas in karenstid eller dagar under vilken den arbetslöse har varit anvisad arbetslivsutveckling. Regleringen överensstämmer i sak med den gällande. Paragrafen överensstämmer i huvudsak med första och andra styckena i paragrafens nuvarande lydelse. I paragrafens första stycke behandlas det fallet att en ersättningsperiod har påbörjats men arbetslösheten har upphört innan ersättningsperioden har gått till ända. Av huvudregeln i första meningen framgår att sökanden vid ny arbetslöshet har rätt till dagpenning under återstående antal dagar av ersättningsperioden. Karens-, avgifts- och arbetsvillkoren behöver inte uppfyllas på nytt i samma ersättningsperiod. Från huvudregeln görs undantag i andra meningen. Sökanden har sålunda inte rätt till ersättning för återstoden av ersättningsperioden om en sammanhängande tid av 12 månader har förflutit sedan hon eller han senast fick ersättning. I skall inte räknas in överhoppningsbar tid enligt 13 . Den som på grund av bestämmelsen i denna mening inte har rätt till dagpenning under återstående antal dagar av ersättningsperioden måste självfallet på nytt uppfylla kvalifikationsvillkoren för att få rätt till dagpenning. Regleringen har samma innebörd som 16 , vilken paragraf föreslås slopas. I andra stycket behandlas sökandens rätt till ytterligare ersättning när ersättningsperioden har gått till ända. Har sökanden innan ersättningsperioden har löpt ut på nytt uppfyllt avgiftsvillkoret och något allmänt arbetsvillkor, lämnas dagpenning under ännu en ersättningsperiod. Ersättning för en ny period kan också komma i fråga för den som uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a . Förutsättningarna för detta framgår av 11 . Till kommentaren till det lagrummet hänvisas. Av andra meningen i samma stycke framgår att ett karensvillkor skall uppfyllas innan ersättning kan lämnas . Tredje meningen i andra stycket ger uttryck för systemet med parallellt löpande ersättningsperioder. Den nya ersättningsperioden skall således räknas från inträdet av den arbetslöshet, då sökanden senast uppfyllde det arbetsvillkor som ligger till grund för den nya ersättningsperioden. Bestämmelser om arbetsvillkor finns i 10 och 10 a . Det kan naturligtvis tänkas att sökanden innan ersättningsperioden har löpt ut uppfyllt fler än ett arbetsvillkor eller t.o.m. samtliga arbetsvillkor. Om sökanden har uppfyllt något allmänt arbetsvillkor spelar det emellertid ingen roll om hon eller han uppfyller också ett särskilt arbetsvillkor. Endast det allmänna arbetsvillkoret har i den situationen någon relevans. På motsvarande sätt saknar det relevans om sökanden uppfyller både det allmänna arbetsvillkoret i 10 första stycket och det alternativa allmänna arbetsvillkoret i 10 första stycket 2. Endast ar- betsvillkoret i 10 första stycket 1 får då betydelse. Systemet med parallella ersättningsperioder innebär - liksom f.n. - att ersättningsperiod 2 kommer att börja innan ersättningsperiod 1 har löpt ut. Eftersom någon ersättning i period 2 inte lämnas förrän period 1 har gått till ända kommer antalet dagar i period 2 under vilka dagpenning betalas ut att bli färre än 300 eller . Det relevanta arbetsvillkoret har också betydelse för beräkningen av dagpenningens storlek. I den delen hänvisas till kommentaren till 20 . karensvillkoret skall fullgöras i denna situation behandlas i kommentaren till 7 . I tredje stycket i paragrafens nuvarande lydelse finns bestämmelser om att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer i fråga om vissa deltidsarbetslösa får föreskriva om begränsningar i ersättningsrätten och om karenstid utöver vad som följer av lagen. Bestämmelser av denna innebörd finns i 7 tredje stycket och 24 lagförslaget. Paragrafen betecknas 18 i lagens gällande lydelse. Av paragrafens första stycke framgår att regeringen fastställer det högsta belopp med vilket dagpenning lämnas. Av andra stycket framgår att dagpenning lämnas lägst med ett belopp som motsvarar grundbeloppet, om inte bestämmelserna om pensionsavdrag i 21 och 21 a föranleder att ett lägre belopp skall lämnas. Det belopp som faktiskt skall betalas ut kan självfallet komma att också reduceras på grund av samordningen med ersättningar som sägs i 20 a lagförslaget. Också grundbeloppet fastställs av regeringen. Detta framgår av lagförslaget. I tredje stycket i paragrafens nuvarande lydelse finns en bestämmelse om beräkningen av ersättningen till den som söker deltidsarbete eller som i annat fall är arbetslös under del av vecka. Bestämmelser med denna innebörd finns i 22, 23 och 27 i lagförslaget. Paragrafens första stycke överensstämmer i sak med 20 första stycket ALF-lagen. Andra stycket innehåller bestämmelser om hur dagsförtjänsten skall beräknas. Bestämmelserna motsvarar i huvudsak 20 andra stycket ALF-lagen i dess nuvarande lydelse. Enligt nämnda lagrum skall dagpenningen beräknas på den inkomst som den försäkrade före arbetslöshetens inträde vanligen fick under arbetstid som var normal för henne eller för honom. Bestämmelsen har kompletterats med föreskrifter som har beslutats av AMS. Föreskrifterna innebär att dagpenningen skall beräknas på de inom ramtiden som innehåller flest arbetade timmar. Beträffande de deltidsarbetslösa har, efter ett avgörande av Försäkringsöverdomstolen, dagpenningen beräknats efter den dagsförtjänst som den försäkrade hade i det heltidsarbete som närmast föregick deltidsarbetslösheten, även om den försäkrade därefter har kvalificerat sig till en eller flera ersättningsperioder genom sitt deltidsarbete. Som framgår av den allmänna motiveringen anses den utveckling som skett genom AMS föreskrifter och rättspraxis ha fört för långt. Enligt huvudregeln i andra stycket skall dagpenningen beräknas på den inkomst som sökanden före arbetslöshetens inträde vanligen fick under arbetstid som var normal för henne eller honom i arbete som ryms inom det arbetsvillkor som ligger till grund för den nya ersättningsperioden. Det sagda innebär att endast det förvärvsarbete m.m. som har tillgodoräknats för uppfyllande av det arbetsvillkor som är relevant för den nya ersättningsperioden får läggas till grund för be- räkningen av dagpenningen. Frågan om "relevant arbetsvillkor" behandlas i kommentaren till 15 lagförslaget. Om det finns särskilda skäl för det får dagpenningen, med undantag från vad som föreskrivs i punkten 1, beräknas på hela inkomsten , vare sig inkomsten ryms inom det relevanta arbetsvillkoret eller inte. Med särskilda skäl avses fall där en tillämpning av huvudregeln inte ger en i huvudsak rättvisande bild av sökandens inkomster . Så är fallet om sökandens inkomster som tillgodoräknas för att uppfylla arbetsvillkoret sammantagna har varit påtagligt lägre än normalt. Det förutsätts att skälet för detta beror på omständigheter över vilka sökanden inte har kunnat råda, t.ex. egen sjukdom, vård av sjukt barn eller värnplikts- tjänstgöring. Den nu nämnda situationen får inte förväxlas med fall där sökanden inte uppfyller det i arbetsvillkoret föreskrivna arbetstidsmåttet under en viss månad. I det fallet kommer månaden inte att ingå i beräkningen av dagpenningen enligt punkten 1. Båda beräkningsmetoderna i andra stycket utgår från den genomsnittliga inkomsten som är relevant i respektive metod. Endast inkomster från sådant förvärvsarbete som sägs i 10 får läggas till grund för beräkningen av dagpenning enligt andra stycket. Detta framgår av paragrafens tredje stycke. Inkomster från t.ex. beredskapsarbete får alltså inte ingå i beräkningen enligt andra stycket. Sådan inkomst och inkomster av liknande slag får emellertid läggas till grund för beräkningen av dagpenning enligt vad som följer av fjärde och femte styckena i paragrafen. I fjärde stycket finns undantag från bestämmelserna i första-tredje styckena. För den som har uppfyllt arbetsvillkoret huvudsakligen genom beredskapsarbete, arbetsmarknadsutbildning, yrkesinriktad rehabilitering eller arbetslivsutveckling, skall dagpenning lämnas med ett belopp som motsvarar inkomsten i beredskapsarbetet respektive utbildningsbidraget. En regel av begränsande innebörd finns dock i femte stycket. Enligt 1 lagen (1993:719) om särskilt studielån för den som genomgår arbetsmarknadsutbildning har den som inte har fyllt , med undantag för vissa korttidsutbildningar, rätt till särskilt studielån. Om arbets- marknadsutbildningen avser utbildning inom det reguljära utbildningsväsendet, har också den som har uppnått nämnda ålder rätt till särskilt studielån. En konsekvens av att de nu nämnda villkoren för lån är uppfyllda, är att det utbildningsbidrag som lämnas vid arbetsmarknadsutbildning reduceras till av det utbildningsbidrag som skulle ha lämnats om rätt till lån inte hade funnits. Detta framgår av 13 förordningen (1993:722) om särskilt studielån och särskild dagpenning för den som genomgår arbetsmarknadsutbildning. Av fjärde stycket andra meningen framgår nu att dagpenningen i ett sådant fall bör bestämmas till belopp som motsvarar det högre utbildningsbidrag som sökanden skulle ha fått om hon eller han inte hade uppfyllt villkoren för särskilt studielån enligt 1 i sagda lag. Den ovan nämnda reduktionen av utbildningsbidraget vid arbetsmarknadsutbildning kommer därför inte att få genomslag när dagpenningen beräknas. Paragrafens femte stycke innehåller ett undantag från bestämmelserna i fjärde stycket. För den som har kvalificerat sig till en ny ersättningsperiod genom beredskapsarbete eller utbildning får dagpenningen inte bestämmas till ett högre belopp än det som motsvarar dagpenningen i den närmast föregående ersättningsperioden. Avsikten med begränsningsregeln är att förhindra att sökanden genom att delta i den arbetsmarknadspolitiska åtgärden höjer dagpenningen i nästföljande ersättningsperiod. Om det högsta eller lägsta beloppet för dagpenning ändras enligt bestämmelserna i 17 lagförslaget, skall självfallet detta beaktas vid tillämpningen av begränsningsregeln i detta stycke. Av paragrafens sjätte stycke framgår att dagpenningen kan komma att omprövas också under en pågående ersättningsperiod. Omprövning får emellertid endast göras till sökandens förmån. Någon sänkning av dagpenningbeloppet får alltså inte göras . För omprövning förutsätts vidare att sökanden under ett sammanhängande uppehåll i ersättningsperioden på grund av arbete har uppfyllt något allmänt arbetsvillkor enligt 10 . Beredskapsarbete eller utbildning är alltså inte relevant för omprövningen. Att uppehållet i ersättningsperioden skall vara sammanhängande innebär att "varvning" mellan arbete och arbetslöshet eller mellan arbete och arbetsmarknadspolitiska åtgärder eller andra aktiviteter inte kan föranleda omprövning. Paragrafen motsvarar 20 femte stycket ALF-lagen i dess gällande lydelse. Bestämmelsen syftar på avgångsersättningar eller andra ersättningar som betalas ut genom privata försäkringar eller genom fonder som har byggts upp av parterna på arbetsmarknaden. Dylika ersättningar beskattas inte hos mottagaren och är heller inte föremål för avgiftsuttag enligt lagen (1981:691) om socialavgifter. De läggs inte till grund för beräkning av arbetslöshetsersättning, sjukpenning eller allmän tilläggspension.