prop · GH03123 · 1994-01-01 00:00:00 — Alla professionella kreditgivare, liksom statliga myndigheter och andra företrädare för stat och kommun kan förutsättas bevaka sina intressen genom att regelmässigt ta del av i Post- och införda kungörelser. I de fall kungörelse sker även i någon ortstidning bör kungörelsen införas som den införs i Post- och (jfr 5 § lagen [1977:654] om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m.). Föreskrifterna om kungörande i denna paragraf är annars en års kungörandelag avvikande reglering. Vad som sägs i 3 och 4 §§ i den lagen om den s.k. breda ortstidningsprincipen och om stödjande kungörande är alltså inte tillämpligt vid kungörande om skuldsanering enligt denna paragraf. kan då särskilda skäl finns också förlänga borgenärernas anmälningsfrist från . Det torde inte vara ofta en sådan förlängning behövs. Det är emellertid tänkbart att använda sig av denna möjlighet t.ex. när kronofogdemyndigheten under normal semestertid har beslutat att inleda skuldsanering beträffande en gäldenär som kan tänkas ha många leverantörer och privatpersoner bland sina borgenärer. 39 Utredningen hos kronofogdemyndigheten Har skuldsanering inletts skall kronofogdemyndigheten se till att ärendet blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. I paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anges rent allmänt att kronofogdemyndigheten svarar för att skuldsaneringsärendet i de fall skuldsanering har inletts blir så utrett som dess beskaffenhet kräver. För kronofogdemyndighetens handläggning av skuldsaneringsärenden gäller, utöver de särskilda bestämmelser som anges i skuldsaneringslagen, de vanliga bestämmelserna i förvaltningslagen (1986:223; jfr 3 § i den lagen). I anslutning till att kronofogdemyndigheten tar ställning till om skuldsanering skall inledas har en stor del av utredningen redan införskaffats och sammanställts (jfr 13 § första stycket). Till denna utredning skall fogas den utredning som kan ha kommit in från borgenärerna i anledning av kungörelseförfarandet. kan också på annat sätt ha fått in ytterligare utredning. En avgörande skillnad mot regeln i 13 § första stycket är att den regeln tar sikte på att att kronofogdemyndigheten skall inhämta upplysningar i den utsträckning det behövs för att besluta om att inleda skuldsanering. I denna paragraf anges att utredningsskyldigheten, efter det att skuldsanering har inletts, är mer omfattande och tar sikte på att ärendet skall utredas så att ett förslag till skuldsanering skall kunna läggas fram. Det behöver inte enbart betyda att ärendet efter det att skuldsanering har inletts tillförs ytterligare underlag, utan också att det underlag som redan finns vidare bearbetas och analyseras. Om det kan antas vara till fördel för utredningen, får kronofogdemyndigheten kalla gäldenären att inställa sig personligen vid ett sammanträde hos myndigheten. Vid sammanträdet skall gäldenären lämna de ytterligare upplysningar som behövs för att avgöra frågan om skuldsanering. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress gäldenären senast har uppgivit i ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I kallelsen skall gäldenären upplysas om syftet med sammanträdet och om att hans ansökan kan avslås om han inte inställer sig personligen. Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.3. Enligt paragrafens första stycke kan kronofogdemyndigheten, om det bedöms vara till fördel för utredningen i ärendet, kalla gäldenären till ett sammanträde hos myndigheten. Paragrafen gäller förfarandet hos kronofogdemyndigheten över huvud taget. Myndigheten kan alltså kalla till sammanträde enligt denna paragraf på vilket stadium som helst av handläggningen av ärendet. Det är också tänkbart att fler än ett sammanträde hålls i ett och samma ärende. Det är emellertid det närmast kan bli aktuellt att hålla sammanträde. Det är dels då ställning skall tas till om skuldsanering skall inledas (se 13 §), dels då ställning skall tas till om en frivillig skuldsanering skall fastställas (se 18 - 20 §§). I det förra fallet torde det bli mycket sällan som det är nödvändigt att hålla ett sammanträde. I det senare fallet torde också borgenärer och eventuellt även andra kallas med stöd av bestämmelsen i 17 §. I de flesta fall torde det inte heller vara behövligt med ett sammanträde inför det slutliga ställningstagandet. Över huvud taget skall sammanträde endast undantagsvis förekomma hos kronofogdemyndigheten. Det är alltså inte i något fall obligatoriskt för kronofogdemyndigheten att kalla till sammanträde. Det kan dock vara på sin plats att hålla ett sammanträde, t.ex. om gäldenärens uppgifter är knapphändiga eller motstridiga eller om de inte går att förena med vad som har inhämtats från annat håll. Som har framhållits i den allmänna motiveringen är det viktigt att kronofogdemyndigheten i sin handläggning kan vara flexibel. I andra stycket sägs att kallelse till ett sammanträde som avses i första stycket skall sändas till gäldenären under hans i ärendet senast uppgivna adress. Gäldenären behöver alltså inte delges kallelsen. Detta har kommenterats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.3. I tredje stycket anges att gäldenären i kallelsen skall upplysas om två saker, dels om syftet med sammanträdet, dels om vad som kan hända om han inte inställer sig till ett sammanträde till vilket han har kallats. Eftersom ett sammanträde kan hållas på olika stadier av förfarandet kan syftet med sammanträdet växla från fall till fall. Därför skall kallelsen innehålla en kort upplysning om syftet med sammanträdet, bl.a. för att gäldenären skall kunna förbereda sig. Om gäldenären uteblir från ett sammanträde till vilket han har kallats kan detta medföra att hans ansökan avslås. Kallelsen måste innehålla en erinran om detta. Det är inte obligatoriskt för kronofogdemyndigheten att avslå en ansökan i dessa fall. I paragrafen sägs endast att ansökningen "kan" avslås om gäldenären uteblir från sammanträdet. Det normala bör dock vara att en ansökan avslås om gäldenären uteblir (jfr 12 § andra stycket). Ett avslagsbeslut kan överklagas (se 29 §). Det är dock inget som hindrar att sammanträdet används i utredande syfte även om gäldenären inte närvarar och att man således låter bli att använda sig av möjligheten att avslå ansökan. Om det finns skäl får kronofogdemyndigheten till sammanträde enligt 16 § kalla även en borgenär, annan myndighet eller någon annan som kan bidra till utredningen av ärendet. Kallelsen behöver inte delges. I paragrafen anges att även en borgenär, företrädare för någon annan myndighet exempelvis socialnämnden eller någon annan som kan bidra till utredningen av ärendet kan kallas till sammanträde enligt 16 §. Paragrafen har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.3. Paragrafen är fakultativ. får avgöra från fall till fall vilka som bör kallas till ett sammanträde. Av paragrafens lydelse framgår att en kallelse enligt paragrafen inte behöver delges, eftersom det inte kan vara förenat med någon rättsförlust att utebli från ett sammanträde för någon av de kategorier som omfattas av denna paragraf. När det finns behövlig utredning, skall gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten upprätta ett förslag om skuldsanering som innehåller de uppgifter som anges i 8 §. Paragrafen reglerar det led som närmast föregår en frivillig skuldsanering, dvs. upprättandet av förslaget om frivillig skuldsanering. Motiven för denna ordning har ingående utvecklats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.4. I paragrafen anges att gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten skall upprätta ett förslag till hur skulderna skall avvecklas och när och hur återstoden av dessa skall betalas m.m. Förslaget skall innehålla alla de uppgifter som anges i 8 §. På detta stadium skall utredningen vara fullständig. Som utvecklats i den allmänna motiveringen är det gäldenären själv som bär huvudansvaret för att förslaget upprättas, men det är ofrånkomligt att kronofogdemyndigheten aktivt måste bidra till att ett realistiskt förslag kommer till stånd. aktiva medverkan krävs t.ex. när det gäller utformningen av ett förslag som innebär en tillämpning av regeln i 6 § andra stycket om att vissa fordringar inte skall omfattas av skuldsaneringen eller regeln i 7 § andra stycket om att vissa borgenärer skall särbehandlas. Därför har det i paragrafen angivits att förslaget skall upprättas av gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten. Vidare anges i detta stycke att upp- rättandet av förslaget skall ske "när behövlig utredning föreligger". Som redan nämnts förutsätts givetvis att utredningen på detta stadium är fullständig. Det förutsätts också att anmälningsfristen enligt 14 § har löpt till ända. Därefter skall förslaget upprättas . Någon ytterligare utredning skall normalt sett inte behöva införskaffas, även om det undantagsvis kan förekomma att så är nödvändigt. Som redovisats i den allmänna motiveringen (avsnitt 4.7.4) får krono- fogdemyndigheten inte ändra i förslaget utan har att fastställa det som det är (se 20 §), att överlämna ärendet till tingsrätten (se 21 §) eller att avslå ansökan (se 12 §). Därav följer att kronofogdemyndigheten måste se till att förslaget utformas på ett nöjaktigt sätt. har också stort inflytande på hur förslaget slutligen utformas. Detta att förslaget skall utarbetas av gäldenären tillsammans med kronofogdemyndigheten torde i mer komplicerade och omfattande ärenden innebära att det egentliga förslaget utarbetas av myndigheten och godkänns av gäldenären. Det kan ofta vara lämpligt att förslaget utarbetas i samråd med borgenärerna. Särskilt i mer komplicerade fall torde detta vara en nödvändighet. Sådana borgenärskontakter kan då tas under hand genom skriftväxling eller per telefon. Borgenärerna kan därvid ges tillfälle att komma med synpunkter på utkast till förslag om skuldsanering som gäldenären och kronofogdemyndigheten har upprättat. I mer komplicerade fall kan kronofogdemyndigheten kalla till sammanträde enligt 16 §. Genom att samråda med borgenärerna kan kronofogdemyndigheten t.ex. på ett tidigt stadium få klart för sig om det ur borgenärernas synvinkel är acceptabelt att i det aktuella ärendet tillämpa undantagsregeln i 7 § andra stycket 2. Framförda synpunkter kan föranleda gäldenären och kronofogdemyndigheten att justera förslaget för att på det sättet skapa bättre förutsättningar för en frivillig skuldsanering. Det flexibla förfarandet som gäller för kronofogdemyndighetens handläggning av skuldsaneringsärendena innebär att synpunkter som framförs från en borgenär först sedan förslaget har delgivits enligt 19 § undantagsvis kan beaktas på det sättet att ett justerat förslag delges på nytt. Om detta leder till att samtliga borgenärer kan godta en frivillig skuldsanering är ett sådant förfarande naturligtvis att föredra jämfört med en mer stelbent tillämpning av reglerna i 21 §, som innebär att kronofogdemyndigheten måste överlämna ärendet till tingsrätten, trots att det finns förutsättningar för att nå en frivillig skuldsanering om förslaget justeras på någon punkt. Om gäldenären och kronofogdemyndigheten inte kan komma överens om förslagets utformning kan något förslag inte upprättas. Gäldenären kan alltså inte lägga fram ett förslag utan kronofogdemyndighetens medverkan. Omvänt kan kronofogdemyndigheten inte lägga fram ett förslag som gäldenären inte står bakom. I sådana fall leder oenigheten till att det inte återstår någon annan möjlighet än att kronofogdemyndigheten avslår ansökan, eftersom det inte framstår som skäligt att bevilja en skuldsanering enligt gäldenärens önskemål. Ett sådant avslagsbeslut kan överklagas (se 29 §). Förslaget om skuldsanering skall sändas till samtliga kända borgenärer vilkas fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget . I föreläggandet skall anges att uteblivet yttrande inte hindrar ett beslut om frivillig skuldsanering enligt förslaget. Föreläggandet skall delges borgenärerna. Om en fordran som anmälts enligt 14 § inte omfattas av skuldsaneringen skall borgenären underrättas om detta. I denna paragraf, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, anges att det förslag som har upprättats enligt 18 § skall sändas till samtliga kända borgenärer vilkas fordringar omfattas av skuldsaneringen med föreläggande för dem att yttra sig över förslaget . Normalt bör det inte sättas ut allt för lång frist i dessa fall. En frist bör i de flesta fall vara tillräcklig. En längre frist kan vara nödvändig i de fall ärendet rör komplicerade förhållanden eller ett stort antal fordringar. Föreläggandet skall innehålla en erinran om att uteblivet yttrande inte hindrar att förslaget fastställs (jfr 20 §). Föreläggandet skall delges med borgenärerna. Normalt får förutsättas att s.k. ordinär delgivning skall kunna fungera utan problem. Skulle det förhålla sig så att det inte är fallet, får andra delgivningsformer enligt delgivningslagen, såsom exempelvis stämningsmanna- eller kungörelsedelgivning tillgripas. Av paragrafen framgår också att en borgenär som har anmält en fordran som inte omfattas av skuldsaneringen skall underrättas om att hans fordran inte omfattas. Godtar samtliga borgenärer förslaget om skuldsanering, skall krono- fogdemyndigheten genom beslut fastställa skuldsaneringen om den uppfyller de förutsättningar för skuldsanering som anges i denna lag. En borgenär som inte har yttrat sig inom den enligt 19 § förelagda tiden skall anses ha godtagit förslaget. Ett beslut enligt första stycket skall genast kungöras i Post- och Inrikes Paragrafen har utförligt behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.4. Av paragrafens första stycke framgår att kronofogdemyndigheten kan fastställa förslaget och besluta om frivillig skuldsanering om samtliga borgenärer har godtagit förslaget. Denna förutsättning är tvingande för kronofogdemyndigheten. Så snart den brister, dvs. så snart någon borgenär motsätter sig förslaget, kan myndigheten inte besluta om att fastställa en frivillig skuldsanering enligt förslaget. Av andra stycket framgår att en borgenär som inte har hört av sig i anledning av föreläggandet enligt 19 § skall anses ha godtagit förslaget. Denna regel innebär att kronofogdemyndigheten kan fastställa en frivillig skuldsanering även om en eller flera, eller till och med samtliga, borgenärer har underlåtit att höra av sig i anledning av föreläggandet enligt 19 §. Eftersom kronofogdemyndigheten av egen drift måste förvissa sig om att förutsättningarna enligt lagen är uppfyllda kan borgenärernas godtagande av förslaget inte utan vidare leda till att förslaget om skuldsanering fastställs. Om samtliga borgenärer har godtagit förslaget kan kronofogdemyndigheten ändå avslå ansökan enligt regeln i 12 §. Det är dock endast i sällsynta undantagsfall som avslag skall behöva ske i detta läge. Normalt skall kronofogdemyndigheten fastställa överenskommelsen, dvs. det godtagna förslaget. Om parterna är överens, men det ändå skulle brista i någon av de grundläggande förutsättningarna enligt 4 § eller hinder skulle föreligga enligt 5 § är det inget som hindrar att gäldenären återkallar sin ansökan i anledning av att han har nått en uppgörelse med sina borgenärer. Paragrafens tredje stycke innehåller en föreskrift om att ett beslut om att fastställa en frivillig skuldsanering, skall kungöras i Post- och (jfr 24 § andra stycket). Det är tillräckligt att det av kungörelsen framgår vem som har erhållit skuldsanering och när det har skett samt var handlingarna i ärendet finns tillgängliga. Kungörande på annat sätt, exempelvis i ortstidning (jfr 4 § lagen [1977:654] om kungörande i mål och ärenden hos myndighet m.m.) föreskrivs inte i detta fall. Av 21 § förvaltningslagen följer att kända borgenärer och gäldenären normalt skall underrättas individuellt om beslutet. 21 § Har någon borgenär motsatt sig förslaget skall kronofogdemyndigheten, om ansökan inte skall avslås enligt 12 § andra stycket, överlämna ärendet till tingsrätten i den ort där gäldenären är bosatt för vidare handläggning där. Om gäldenären inte är bosatt i skall ärendet överlämnas till . Om en tingsrätt då den tar emot ett ärende om skuldsanering finner att den inte är behörig, skall rätten överlämna ärendet till en tingsrätt som är behörig. Tingsrättens beslut om överlämnande får inte överklagas. Paragrafen, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, handlar om hur kronofogdemyndigheten skall skilja sig ifrån ärendet i de fall ansökan inte har avslagits eller en frivillig skuldsanering inte har fastställs i ett beslut. Den har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.4. I paragrafens första stycke anges att kronofogemyndigheten skall överlämna ärendet till rätten i de fall förslaget i och för sig uppfyller de grundläggande förutsättningarna för skuldsanering, men där någon borgenär har motsatt sig förslaget till frivillig skuldsanering. Har någon borgenär motsatt sig förslaget skall överlämnade ske till rätten. Någon ytterligare prövning skall då inte göras. Ärendet skall av kronofogdemyndigheten överlämnas till tingsrätten i den ort där gäldenären är bosatt eller om gäldenären inte är bosatt i till (jfr 9 §). I paragrafens andra stycke anges hur tingsrätten skall förfara då den anser sig inte vara behörig att handlägga ärendet. Bestämmelsen är utformad efter vad som gäller i den summariska processen (jfr prop. 1989/90:85 s. 141 f). Bestämmelsen är tillämplig när tingsrätten tar emot ärendet. Rätten får besluta om skuldsanering även om någon borgenär motsatt sig att gäldenären helt eller delvis befrias från ansvar för betalningen av borgenärens fordran. Om inte annat följer av denna lag, gäller för handläggningen lagen (1946:807) om handläggning av domstolsärenden. En tingsrätt skall bestå av en lagfaren domare. Tingsrätten skall kalla gäldenären och samtliga borgenärer till ett sammanträde vid vilket frågan om tvingande skuldsanering skall prövas. Kallelsen skall delges de kända borgenärerna. Kallelsen skall sändas till gäldenären under den adress han senast uppgivit i ärendet. Gäldenären behöver inte delges. Till sammanträdet får också företrädare för socialnämnden eller annan kallas. Om någon som har kallats till sammanträdet uteblir, utgör det inte hinder för att avgöra ärendet. Kallelsen skall innehålla en erinran om detta. Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Av paragrafens första stycket framgår vad som avses med tvingande skuldsanering, nämligen att rätten får besluta om skuldsanering även om någon borgenär har motsatt sig att gäldenären helt eller delvis befrias från betalningsansvaret för borgenärens fordran. Vid frivillig skuldsanering krävs däremot i princip att samtliga berörda borgenärer godtar ett upprättat förslag om skuldsanering. Vid tvingande skuldsanering krävs inte ett sådant samtycke från borgenärernas sida. Det är i stället förutsättningarna enligt 4 och 5 §§ som i princip är ensamt bestämmande för om rätten skall få besluta om tvingande skuldsanering. I paragrafens andra stycke föreskrivs i fråga om tingsrättens handläggning av skuldsaneringsärenden att bestämmelserna i ärendelagen gäller, om inte något annat följer av skuldsaneringslagen. Vissa frågor angående tingsrättens handläggning har berörts i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.3 och 4.7.4. Som har framhållits där skall det i normala fall inte göras någon ytterligare förberedande utredning hos tingsrätten. Ärendet skall vid överlämnadet vara så berett att tingsrätten skall kunna sätta ut ärendet till sammanträde. Undantagsvis kan dock utredningen behöva kompletteras innan tings- rätten håller sammanträde. I paragrafen anges också att tingsrätten skall bestå av ensamdomare då den handlägger ett skuldsaneringsärende. Sådan sammansättning är alltså obligatorisk (se avsnitt 4.7.6). I paragrafen föreskrivs i tredje stycket att det i ett skuldsaneringsärende skall hållas ett sammanträde hos tingsrätten. Som har nämnts i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.4, kan ärendelagen förväntas bli reviderad inom en inte alltför avlägsen framtid. De krav artikel 6 i ställer på muntlighet i förfarandet i vissa fall kan då förväntas få en generell lösning. Fram till dess är det dock, som framhållits i den allmänna motiveringen, nödvändigt att med hänsyn till såväl borgenärernas intressen som till gäldenärens intresse ha en regel om att sammanträde alltid skall hållas i de fall borgenärernas rätt berörs inom ramen för ett system med tvingande skuld- sanering. I paragrafens tredje stycke anges därför att det är obligatoriskt för tingsrätten att hålla ett sammanträde i alla de fall ett skuldsaneringsärende skall prövas i sak. Till ett sammanträde skall borgenärerna delges kallelse. Övriga - inklusive gäldenären - som kallas till sammanträdet behöver inte delges kallelsen. I tredje stycket anges också att det förhållandet att någon av dem som tingsrätten har kallat till ett sammanträde uteblir inte utgör hinder för att avgöra ärendet. Skulle gäldenären utebli kan det medföra att ansökningen avslås på grund av bristande medverkan från hans sida, se 23 § och den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.3. Det anges också att kallelsen skall innehålla en erinran om att ärendet kan avgöras trots den kallades utevaro. Ansökan om skuldsanering skall avslås av rätten, om förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda. Ansökan får också avslås, om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde eller om han i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning. Paragrafen anger på vilka grunder en ansökan om skuldsanering skall avslås av rätten. Paragrafen har behandlats utförligt i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.4. Enligt första meningen skall ansökan avslås, om förutsättningarna för skuldsanering enligt denna lag inte är uppfyllda. Härmed avses i första hand de villkor som ställs upp i 4 och 5 §§. I andra meningen anges att rätten också får avslå en ansökan om gäldenären inte inställer sig personligen vid ett sammanträde till vilket han har kallats eller om han i övrigt inte medverkar vid ärendets handläggning (jfr också 4 § andra stycket). Regeln är alltså fakultativ. Det är inte tvunget för tingsrätten att avslå en ansökan i dessa fall (jfr 16 §). Om rätten beslutar om skuldsanering, skall beslutet innehålla de uppgifter som anges i 8 §. Ett beslut enligt första stycket skall genast kungöras i Post- och Inrikes Frågan vad ett bifallande beslut om tvingande skuldsanering skall innehålla har behandlats i den allmänna motiveringen, avsnitt 4.2, 4.7.3 och 4.7.4. Av hänvisningen till 8 § i första stycket, som har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, framgår att ett beslut om tvingande skuldsanering skall ha samma innehåll som en frivillig skuldsanering som har fastställts av kronofogdemyndigheten. Av andra stycket följer att ett beslut om tvingande skuldsanering skall kungöras i Post- och . Detta motsvarar vad som gäller för ett beslut om frivillig skuldsanering (se 20 § tredje stycket). 40 Förbud mot exekutiva åtgärder Efter kronofogdemyndighetens beslut om att inleda skuldsanering får utmätning eller införsel för fordringar som uppkommit inte äga rum innan frågan om skuldsanering är avgjord, om inte, efter överlämnande eller överklagande, rätten på begäran av en borgenär bestämmer annat. Om utmätning eller införsel ändå sker är åtgärden utan verkan. Första stycket gäller inte fordringar, som enligt 6 § tredje stycket inte omfattas av skuldsaneringen. Vad som sägs i denna paragraf tillämpas även i fråga om beslut om betalningssäkring och verkställighet av sådant beslut. Paragrafen, som har utformats delvis i enlighet med Lagrådets förslag, innehåller ett förbud mot exekutiva åtgärder mot gäldenären efter det att kronofogdemyndigheten har förordnat om att skuldsanering skall inledas. I fråga om skälen för förbudet hänvisas till den allmänna motiveringen, avsnitt 4.7.2. Förbudet avser utmätning och införsel för fordringar som kan komma att omfattas av ett beslut om skuldsanering.