prop · GH03163 · 1994-01-01 00:00:00 — EG har beslutat om ett europeiskt centrum för teknisk och vetenskaplig värdering av kemiska ämnen och uppbyggnad av en gemensam databank om kemikalier. skall inrättas vid EG:s gemensamma forskningscentrum ISPRA i och beräknas vara verksam om . Kemikaliebyrån kommer att samordna mycket av det kommande expertarbetet inom både EG och . Inom EG gäller ett gemensamt miljömärkningssystem (rådets förordning (EEG) No 880/92). Förordningen syftar till att skapa ett enhetligt och effektivt miljömärk- ningssystem som skall främja tillverkning av och efterfrågan på de produktalternativ som är minst miljöbelastande. Syftet skall uppnås genom att produkter som i jämförelse med andra liknande produkter är mindre skadliga för miljön kan tilldelas ett miljömärke i form av en stiliserad blomma. Nationella märkningssystem är tillåtna åtminstone fram , när en utvärdering av EG-systemet skall göras. De villkor som gäller för tilldelningen av märket skall fastställas genom att produkter med likartade ändamål och användningsområden delas in i produktgrupper varefter vissa miljökriterier fastställs för varje produktgrupp. Det är kommissionen (i vissa fall ministerrådet) som beslutar om indelning i produktgrupper och som fastställer miljökriterierna för dessa. Varje medlemsstat skall utse minst ett s.k. behörigt organ med uppgift bl.a. att pröva framställningar om rätt att miljömärka produkter. Innan det behöriga organet fattar beslut om att tilldela en produkt miljömärket skall kommissionen underrättas. Kriterier har fastställts för två produktgrupper - tvätt- och diskmaskiner. I förordningen finns också bestämmelser om bl.a. att den som ansöker om miljömärke skall betala avgifter för hanteringskostnader och för användningen av märket. Medlemsstaterna skall vidare se till att konsumenterna och företagen informeras om miljömärkningen. EG har kontinuerligt utvecklat sin kemikaliekontroll. Internationellt sett har EG goda regler om klassificering och märkning av kemikalier, liksom utvecklade system för förhandsanmälan av nya kemiska ämnen och kontroll av existerande ämnen. EG har även i ökande utsträckning infört förbud och begränsningar på kemikalieområdet. Undersökningskrav för nya kemikalier EG har haft ett direktiv om regler för kontroll och kunskapsuppbyggnad beträffande kemikalier (rådets direktiv /548/EEG), det s.k. ämnesdirektivet. Detta direktiv om klassificering, märkning och förpackning av kemiska ämnen innehåller även bestämmelser om obligatorisk förhandsanmälan av nya kemiska ämnen. Ämnesdirektivet skärptes betydligt , och inga nya kemiska ämnen får därefter säljas eller på annat sätt komma ut på EU-marknaden förrän deras hälso- och miljöfarlighet undersökts. Dessa data skall, tillsammans med tillverkarens förslag till klassificering och märkning, lämnas till ansvariga myndigheter för bedömning. Kunskapsuppbyggnad om gamla kemikalier EG har även utarbetat ett program för att kartlägga de kemikalier som redan är i bruk och kom ut på marknaden , då anmälan blev obligatorisk. Enligt en ny förordning om kontroll av gamla kemikalier (rådets förordning (EEG) No 793/93) skall flera tiotusentals ämnen i olika kemikalier kontrolleras i flera steg och . Syftet är att öka kunskaperna om alla existerande kemikalier och att vidta nödvändiga riskbegränsade åtgärder. Information om risker och skyddsåtgärder Information om kemikaliers egenskaper och om hur de skall hanteras är en viktig del av kemikaliekontrollen. Den ger det underlag som behövs för goda produktval från hälso- och miljösynpunkt och för en säker hantering. Inom EG finns regler om produktinformation i två direktiv, i ämnesdirektivet (rådets direktiv /548/EEG) och det s.k. preparatdirektivet (rådets direktiv /379/EEG). Här återfinns regler om klassificering, märkningens utformning samt om mer utförlig risk-och skyddsinformation i form av varuinformationsblad för yrkesmässig användning av kemikalier. EG:s kriterier för klassificering av produkter som cancerframkallande eller allergiframkallande har delvis skilt sig från motsvarande regler i . fanns det över 100 ämnen på den svenska listan över cancerframkallande ämnen, medan EG hade klassificerat ett 20-tal sådana ämnen. har den svenska listan fått ytterligare tillskott och EG-listan har tillförts ett 100-tal nya ämnen. Ett mindre antal kemikalier klassificeras nu olika strängt i de två systemen. EG har tre märkningspliktiga häslofarlighetsklasser för kemikalier (mycket giftiga, giftiga, farliga). Vissa organiska lösningsmedel och produkter som innehåller sådana medel klassificeras eller märks, till skillnad från i , inte. Att begränsa förekomsten av särskilt riskabla kemikalier är en viktig del av kemikaliekontrollen. Medlen är dels myndighetsbeslut om förbud och begränsningar, dels en konsekvent tillämpning av substitutionsprincipen i den praktiska kemikaliehanteringen. Alla som hanterar kemikalier skall utan påpekanden eller beslut av myndighet undvika sådana kemikalier som kan ersättas med mindre skadliga för samma ändamål. Inom EG finns ett särskilt direktiv med förbud och begränsningar av vissa farliga ämnen, det s.k. begränsningsdirektivet (rådets direktiv /769/EEG). I vissa fall hade EG, när förhandlades fram, begränsningar som inte hade, exempelvis för PCT, vissa PCB-ersättare, vinylklorid och vissa flamskyddsmedel. I konstateras bl.a. att utbyte av farliga kemikalier mot mindre farliga är ett klassiskt exempel på riskbegränsning. Inte minst från hälsosynpunkt har man i olika länder tillämpat substitutions- principen. Principen som sådan är inte lagfäst inom EG men finns fastlagd i en rådsresolution till det 5:e miljöhandlingsprogrammet som en grundläggande princip för miljöarbetet inom EG. har lagreglerat alla hanterares ansvar för att tillämpa substitutionsprincipen. Det är av stor vikt att fortsätter att driva på internationellt för att ytterligare förtydliga och öka tillämpningen. EG införde en samordnad prövning av bekämpningsmedel då man fattade beslut om ett direktiv - växtskyddsdirektivet - för bekämpningsmedel i jordbruket (Rådets direktiv /414/EEG). I direktivet sägs att medlemsländerna i fortsättningen skall ha harmoniserad prövning av växtskyddsmedel enligt vissa gemensamma kriterier (uniform principles) och gemensamma krav på dokumentation. Kommissionen kommer att upprätta en s.k. positiv lista - en lista över godkända ämnen. Principen om ömsesidigt erkännande skall gälla, dvs. resultatet av den första prövningen i ett medlemsland av ett visst medel blir styrande för övriga länders prövning och beslut. Ett land kan dock fatta ett avvikande beslut om det finns jordbrukstekniska eller växtskyddstekniska motiv eller miljöskäl som talar emot att medlet skall få användas. Det ankommer i sådana fall på den som vill få ett medel godkänt att motbevisa dessa skäl. Det finns ett förslag till direktiv om förhandsgranskning om biocider. Direktivet medför ett krav på förhandsgranskning av medel som ej förhandsgranskas i , exempelvis konserverings- och desinfektionsmedel. I femte miljöhandlingsprogrammet sägs att bekämpningsmedelsanvändningen inom EG:s jordbruk skall minskas så kraftigt att "grundläggande naturliga processer i miljön inte påverkas negativt". För att nå dit krävs enligt programmet registrering och kontroll av försäljning och användning av bekämpningsmedel samt satsningar på integrerad bekämpning. trädde i kraft. På kemikalieområdet får avtalet kortfattat följande konsekvenser. Undersökningskrav för nya kemikalier EG-anpassning innebär en klar ambitionshöjning för svensk del. har liksom avstått från att införa nationella anmälningssystem i avvaktan på . I och med att avtalet nu trätt i kraft kommer ett samordnat system inom EES-området att byggas upp. Kunskapsuppbyggnad om gamla kemikalier Samarbetet med EG och inom kommer att ge en väsentligt större kunskap om existerande kemikalier än ensamt skulle kunna klara av. Information om risker och skyddsåtgärder Enligt får behålla sin strängare klassificering och märkning av kemiska produkter, i första hand . De svenska reglerna är vad gäller hälsofarlighet till stor del lika eller likvärdiga med EG:s. Några skillnader är av betydelse. Klassen "måttligt farliga produkter" finns inte i EG. Det är främst lösningsmedelshaltiga produkter, som kan innebära risker i arbetsmiljön och produkter som kan innebära förgiftningsrikser för barn, som faller inom denna klass som omfattar av alla kemiska produkter i . Ett mindre antal kemikalier klassificeras olika strängt i de två systemen, i vissa fall är klassificeringen strängare inom EG, i andra fall i . Vissa skillnader finns också i fråga om kriterier för cancerframkallande egenskaper. EFTA och EG har inlett samarbete för att överbrygga de skillnader som finns. Enligt behåller utan tidsbegränsning de förbud och begränsningar som är strängare än EG:s eller som EG saknar. En avstämning mellan EFTA och EG skall ske för att se hur regelsystemen har utvecklats. inför EG:s begränsningar och förbud när dessa går längre än de svenska. Vissa av de svenska förbuden och begränsningarna är likvärdiga med EG:s, t.ex. för PCB. I ytterligare andra fall går de svenska begränsningarna längre. förbud mot asbest är delvis strängare. Pentaklorfenol tillåts inte i för träskyddsbehandling men tillåts inom EG i begränsad utsträckning. Användningen av arsenikföreningar och organiska tennföreningar som bekämpningsmedel är också strängare reglerat i . Det svenska kadmiumförbudet går längre än EG:s utfärdade förbud. De svenska förbuden mot vissa klorerade organiska lösningsmedel saknar motsvarighet inom EG, liksom förbuden mot användning av kvicksilver i vissa varor som termometrar och elektrisk utrustning. För bekämpningsmedel innebär att EFTA-länderna får fortsätta att tillämpa sina egna gällande regler om prövning, klassificering, märkning och förpackning samt förbud. De svenska reglerna för prövning av bekämpningsmedel är när det gäller dokumentationskrav jämförbara med EG-direktivet. har en strängare risk-nyttabedömning än den hittillsvarande i många EU-länder. Sådana bedömningar tar hänsyn inte bara till medlets egenskaper utan även till behovet av att använda medlet i . Det är ännu för tidigt att ange hur de nya gemensamma EG-reglerna för prövning kommer att tillämpas. De svenska reglerna för klassificering och märkning är mer omfattande än EG:s nuvarande. har också fler förbjudna ämnen än EG. I finns krav på förhandsgranskning även för bekämpningsmedel utanför jordbruket som träskyddsmedel och industriellt använda bekämpningsmedel (jfr 5.3.1). Flera direktiv som ingår i gäller biologisk nedbrytbarhet hos ytaktiva ämnen i tvätt- och rengöringsmedel. Direktivens krav anses efter svenska förhållanden lågt ställda. De svenska medlemskapsförhandlingarna i EU inleddes . I ett öppningsanförande framhöll statsrådet bl.a. att gemensamma europeiska ansträngningar är nödvändiga för att säkerställa en hållbar utveckling mot en ren miljö för framtida generationer. kan bidra till att gemenskapen utvecklas till en dynamisk internationell kraft på miljöområdet. överlämnade till EG sina förslag och förhandlingskrav på miljöområdet. Målet för förhandlingarna på miljöområdet har varit att hitta bra lösningar som innebär att högsta tillämpade nivå på miljöskyddet skall gälla och att inga standarder skall sänkas. En annat mål har varit att förhandlingarna, direkt eller indirekt skall bidra till att skärpa EG:s miljökrav på viktiga områden. avslutades miljödelen av medlemskapsförhandlingarna. På vissa områden kan behålla sina striktare regler, på andra områden får behålla sina striktare regler under en fyraårig övergångstid som EG ser över sina regler. Om resultatet av översynen inte är tillfredsställande för del finns det möjligheter för att hänvisa till den s.k. miljögarantin (artikel 100a §4 i ). Innebörden av garantin är att ett land under vissa förutsättningar kan fortsätta tillämpa strängare nationella regler även om EG beslutar om gemensamma regler. Vid mötet enades man om en gemensam deklaration, där man understryker att en hög skyddsnivå för miljöskyddet skall vara en utgångspunkt för gemenskapens olika åtgärder. Man hänvisar också till det femte miljöhandlingsprogrammet. I deklarationen sägs vidare att man är medveten om att det är viktigt för de nya medlemsstaterna att behålla vissa strängare regler på miljöområdet, bl.a. på grund av särskilda klimatförutsättningar. Man utfäster sig därför att se över EG-reglerna och att slutföra översynen innan de övergångsperioder som överenskommits löper ut. Deklarationen har betydelse för tolkningen av de särskilda lösningar på olika områden som redovisas i det följande. Information om risker och skyddsåtgärder får behålla sina strängare regler under en fyraårig övergångsperiod. Detta gäller bl.a. potensgradering av cancerogena ämnen och en strängare klassificering än EG:s för 21 ämnen. skall EG se över sina regler. Översynen har som utgångspunkt de strängare svenska reglerna. För den s.k. fjärde farlighetsklassen "måttligt farliga produkter" har också en fyraårig övergångsperiod överenskommits. Under den tiden skall EG se över klassificeringen av ämnen som i hänförs till denna farlighetsklass. Avsikten är att översynerna skall göras . Hinner arbetet inte avslutas kan frågan tas upp om en förlängning av övergångsperioden. Om resultatet av översynen inte är tillfredsställande för svensk del har möjlighet att hänvisa till den nämnda miljögarantin. Det blir sedan i sista hand som från fall till fall avgör om särkrav är berättigade. Den fyraåriga övergångstiden tillämpas på pentaklorfenol, arsenik, organiska tennföreningar och kadmium samt för kadmiumhalter i handelsgödsel. skall EG således se över sina regler i syfte att skärpa dem. Överenskommelsen om hur snabbt översyn skall ske och vad som händer om den inte är klar vid periodens utgång, resp. ger otillfredsställande resultat, motsvarar vad som nämnts. begränsningar för asbest, kvicksilver och klorerade lösningsmedel strider inte mot och kan behållas. När det gäller att pröva bekämpningsmedel är EG:s närmare regler fortfarande under utformning. Bl.a. skall EG lägga fast gemensamma principer för sådan prövning. har i medlemskapsförhandlingarna klargjort att vi inte kommer att tillåta att produkter som inte får användas i introduceras på nytt samt att vi avser att fortsätta vårt arbete med att begränsa riskerna med bekämpningsmedel. De svenska kraven baseras bl.a. på substitutionsprincipen, på risk- nyttaavvägningar och på geografiska och miljömässiga förhållanden, t.ex. klimatet. Arbetet med att minska riskerna med kemikaliehanteringen är som framgått till stora delar ett internationellt arbetsfält. Det gäller uppbyggnaden av kunskap om kemikaliers egenskaper från hälso- och miljösynpunkt, regler om klassificering och märkning samt förbud och begränsningar. Det är på grund av den mycket stora internationella handeln med kemikalier och varor inte möjligt för ett land att ensamt klara av att lösa sina problem med kemiska risker. EG är en betydande maktfaktor inom kemikaliekontrollen. Kemikalieinspektionen har därför medvetet från sin tillkomst sökt samarbete med och med olika medlemsländer. Inspektionens samarbete med har utvecklats starkt , från ett bilateralt samarbete med Miljödirektoratet (DG XI) till att omfatta även Handelsdirektoratet (DG III) och Jordbruksdirektoratet (DG VI). Det nordiska samarbetet på kemikalieområdet har genom medverkan också varit en ingång till samarbete med EG. I och med att nu trätt i kraft ges ytterligare skjuts åt samarbetet med EG. Redan nu deltar experter från Kemikalieinspektionen regelmässigt i arbets- och expertgrupper som DG XI och DG III har för att förbereda nya och utveckla gamla regler. Resultatet av EG-förhandlingarna inom miljöområdet har visat bl.a. att EG är inställd på att höja sin ambitionsnivå. Förhandlingsresultatet är en god plattform att driva det fortsatta miljöarbetet vidare från och innebär att får ett mandat att föreslå striktare regler. Samarbetet med eller inom EG bedöms inte innebära någon väsentlig förändring i sak av Kemikalieinspektionens verksamhet eftersom inspektionen verkar i varierande utsträckning inom alla områden där EG bedriver verksamhet, och delvis redan i direkt samarbete med kommissionen. Den västeuropeiska integrationen kommer dock för Kemikalieinspektionens del att kräva ökade resurser oavsett vilken form den får. Redan innebär att ett omfattande samarbete med EU måste utvecklas på hela kemikalieområdet. tillsatte regeringen en utredning (dir. 1993:13) med uppgift att kartlägga miljökonsekvenserna av olika former för deltagande i den västeuropeiska integrationen. Utredningen redovisade sitt resultat. Slutsatsen är att ett medlemskap i ger bäst möjligheter att påverka EG:s miljöpolitik. Utredningen framhåller dock att ett medlemskap inte innebär någon automatisk garanti för framgång vad gäller att driva på EG:s miljöpolitik. En förutsättning är att utarbetar en offensiv strategi för sitt agerande. Utredningen framhåller vidare att det behövs resurser som gör det möjligt för svenska myndigheter att ta fram förslag till gemensamt agerande som är förankrat i en europeisk verklighet snarare än i en svensk. En aktiv svensk medverkan i och samverkan med den nyinrättade bedöms angelägen. För /93 avsatte Kemikalieinspektionen sammanlagt av de personella resurserna till internationellt arbete. gick till samarbete direkt med EG. Konsekvensen av ikraftträdande och senare ett eventuellt medlemskap i blir att en stor del av inspektionens nuvarande verksamhet kommer att bedrivas som en direkt del av ett europeiskt samarbete. har inom ramen för ett intensivt arbete bedrivits på att förbättra kunskapen om existerande kemikalier. För att kunna hantera mångfalden av alla de ämnen som är i bruk valdes de volymsmässigt största 1 000 ämnena. Dessa bedömdes stå för av den totala kemikalieanvändningen. I nästa steg konstaterades att 150 av dem helt eller delvis saknar publicerade data. Därefter gjordes en arbetsfördelning mellan medlemsländerna. Exempelvis skall svara för utvärdering av fem ämnen. Svenska företag står för de tester som behövs. har sammanlagt 31 kemikalier utvärderats ur hälso- och miljösynpunkt. Resultaten kan fritt utnyttjas nationellt av varje land. Det material som härigenom får tillgång till är avsevärt mer omfattande än vad med egna resurser skulle kunna ta fram, och arbetet kan konstateras vara mycket kostnadseffektivt. Sedan arbetet inleddes har kunskapen om de 1 000 största ämnena väsentligen förbättrats. För ytterligare 150 ämnen pågår informationsinsamling, testning och utvärdering. initierade ett riskbegränsningsarbete inom med syfte att identifiera farliga ämnen och utforma program för att minska riskerna från användningen av dem. Arbetet har initialt inriktats på fem kemikalier - bly, kadmium, kvicksiler, metylenklorid samt bromerade flamskyddsmedel - för vilka monografier över ländernas användning och åtgärder för riskbegränsning snart föreligger. Ett strategidokument har tagits fram för bly. För de övriga kemikalierna pågår arbete med framtagande av motsvarande dokument. förväntas därefter diskutera möjliga gemensamma åtgärder för riskbegränsning för dessa kemikalier. För bly har arbetet redan påbörjats. Kemikalieinspektionen anser att arbetet lett till ökad förståelse för olika principer vid risk- begränsning men att det också visat på svårigheter att samordna risk- begränsningsåtgärder mellan länder. Inom pågår ett arbete med att harmonisera klassificeringen av kemikalier. Ett förslag, gemensamt från , och har accepterats av övriga som ett underlag för miljöfarlighetskriterier. När det gäller hälsofarlighet har harmoniseringsarbetet inriktats på akut toxicitet. Förekomst av olika klassificeringssystem för transportområdet, för olyckor och för brandfarlighet m. m. har inneburit ett behov av att nationellt samordna synpunkter från olika sektorer. Detta bör förbättra möjligheterna till internationell samordning. En betydelsefull utveckling av kriterier för bestämning av kemikaliers hälso- och miljöfarlighet och av testmetodik har skett inom . Bl.a. har inom och EU antagits nya regler och riktlinjer för testning av kemikaliers giftighet. Dessa innebär att alternativa metoder som inte baseras på bestämning av dödlighet av försöksdjur, godtas. I har bl.a. i skrivelser till regeringen framfört synpunkter beträffande vissa testmetoder på försöksdjur. De svenska myndigheterna har arbetat och arbetar internationellt för att få nya metoder godkända. Bekämpningsmedel har varit undantagna från de gemensamma testkrav som tagits fram inom OECD-samarbetet. Ett betydande dubbelarbete vid testningar och utvärderingar pågår därför. Tillsammans med initierade ett arbete inom med bekämpningsmedel vilket resulterat i utbyte av utvärderingar för ett antal utpekade ämnen med syfte att åstadkomma en harmonisering av bedömningarna. Möjligheter att formulera dokumentationskrav för nya bekämpningsmedel, som kan användas globalt, diskuteras. För att ge ytterligare vikt åt bekämpningsmedelsfrågorna har ett forum för detta inrättats inom . Kemikalieinspektionen deltar aktivt och pådrivande på flera nivåer inom kemikaliearbete. Inom FN sker arbetet vad avser kemikalier som redan nämnts huvudsakligen inom två organ: IPCS (International Programme on Chemical Safety) och IRPTC (International Register for ). IPCS bildades och drivs gemensamt av WHO, och . Syftet är att kartlägga riskerna för människor och miljö orsakade av kemikalier och tillhandahålla internationellt utvärderad vetenskaplig information som länder kan använda i nationell kemikaliekontroll. IPCS skall dessutom utveckla, förbättra och validera metoder för att utvärdera risker med kemikalier, stödja nationella program inom kemikaliekontrollområdet och stärka länders egna möjligheter att klara kemikalieolyckor. Framför allt skall utvecklingsländer bistås. Över 30 länder och nationella myndigheter deltar i IPCS. Arbetet sker huvudsakligen med hjälp av ett stort antal deltagande institutioner där Kemikalieinspektionen är en och dessutom det svenska kontaktorganet för IPCS. Kemikalieinspektionens generaldirektör är ordförande i . Inspektionen har utarbetat underlaget för ett antal IPCS-dokument och bidrar med finansiellt stöd till organisationen. IRPTC, som är ett UNEP-organ, skall bl.a. göra det lättare att få tillgång till information om produktion, distribution, utsläpp, avfallshantering och negativa effekter av kemikalier, informera om nationella, regionala och globala grundprinciper, kontroll och rekommendationer som avser potentiellt farliga kemikalier och hjälpa till att införa grundprinciper för informationsutbyte om kemikalier i internationell handel. Kemikalieinspektionen utgör s.k. national correspondent för IRPTC. har aktivt stött IRPTC, bl.a. i utvecklandet av de s.k. . Regeringen har i proposition 1993/94:111 Med sikte på en hållbar utveckling (Genomförande av besluten vid om miljö och utveckling) föreslagit riktlinjer för det fortsatta arbetet med uppföljningen av om miljö och utveckling. Vid konferensen antogs Rio-deklarationen som redovisar 27 principer som skall vara vägledande för miljöarbetet. Princip 15 lyfter fram försiktighetsprincipen och där sägs: "I syfte att skydda miljön ska försiktighetsprincipen tillämpas så långt möjligt och med hänsyn tagen till staternas möjligheter härtill. Om det föreligger hot om allvarlig eller oåterkallelig skada, får inte avsaknaden av vetenskaplig bevisning användas som ursäkt för att skjuta upp kostnadseffektiva åtgärder för att förhindra miljöförstöring". Vid konferensen antogs , som är ett handlingsprogram med riktlinjer för nationellt och internationellt miljöarbete. innehåller rekommendationer och är således inte juridiskt bindande, men väl moraliskt och politiskt förpliktande. innehåller 40 kapitel med handlingsprogram för nationella åtgärder och internationell samverkan för att uppnå en ekologiskt hållbar utveckling.