prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — Dumpningsförfarandeni förhållanden till ttedje land ryms under den gemensamma handelspolitiken. Avsnitt 3: Stetiigt stöd (artUdama92-94) Stetsstödsbestemmelsemahar till syfte att säkerstella att stöd lämnas på sådana villkor attkonkurrensen inte snedvrids inom gemenskapen. I artUcel 92 föreskrivs att stödsom ges av en medlemsstet eller med hjälp avStediga medel, som snedvrider eller hoter att snedvrida konkurrensen genomatt gynna vissa fÖreteg eller viss produktion, är oförenligt med den gemensammamarknaden i den utsttäckning det påverkar handeln mellan medlemsstetema. Iandra punkten räknas dock upp vissa stödformersom är förenliga med den gemensamma marknaden, t.ex. stöd av socialkaraktär som ges till enskilda konsumenter och stöd för an avhjälpa skador som orsakats av namrkatesttofereller andra exceptionella händelser. I punkten tte anges stödformer somkan anses förenliga med den gemensamma marknaden. Dessa måste emellertidförhandsgranskas av kommissionen enligt artUcel 93 innan de får lämnas. Häranges bl.a. stöd för att främja denekonomiska utvecklmgen i regioner där levnadsstendarden är onormalt låg ellerdär det råder allvarlig brist på sysselsättning och stöd för att främjagenomförandet av viktiga projekt av gemensamteuropeiskt infresse. Artikel 92 har genom Maasttichtfördraget tillagtsett nytt stycke om kulmrfrämjande stöd. Kapitel 2: Bestenunelser omskatter och avgifter (artiklama 95-99) Artikel95 förbjuder att varor som importeras från andra medlemsländer diskriminerasgenom högre skatter eller avgifter. Den kompletterar därmed övriga bestemmelserom fri rörlighet för varor. Bestemmelsen hartill syfte an undanröja all form av protektionism som kan uppste när skattereller avgifter påförs utländska varor. I vissa fall är dock en särbehandlmg tillåten, nämligen om åtskillnadengrandas på objektiva kriterier. Artikeln torde därmed mte hindra attskattesatser differentieras av t.ex. hänsyn tUl miljön. Under avsnittet omskatter finns däratöver förbud mot exportsubsidier i form av för storaskattereduktioner vid export (artikel 96 och 98). ArtUcel 99 innehåller enskyldighet för rådet att beslute om harmonisering av de indfrekte skatterna iden mån en sådan harmonisering är nödvändig för att säkerstella att den irue marknaden upprättes och fungerar. Beslut iskattefrågor kan endast fattes med enhällighet. Kapitel 3: Tillnärmning avlagstiftning (artiklama 100-102) Tillnärmning, eller harmonisermg, av medlemsländemas nationella g7 lagstiftning har en avgörandebetydelse för att uppnå gemenskapens mål. EG:s instimtioner ges på flera håll i fördragetbemyndiganden att beslute Prop. 1994/95:19 om regler som närmarmedlemsländernas nationella regler till varandra. På så sätt undanröjsbesvärande ttösklar i den fria rörligheten som uppkommer till följd av skillnader i nationell lagstiftning. Generellaharmoniseruigsbemyndiganden finns i artiklama 100 och 100a. Det firms vidareen rad särskilda bestenunelser som uppmanar instimtionerna att vidte harmonisermgsåtgärder. Som exempel kannämnas artUcel 43 på jordbraksområdetoch artUcel 130s på rmljöområdet. De rättsakter som beslutes med stöd av de olika bemyndigandenabehöver dock mte ha helt likartadinriktning. Vissa rättsakter medför att utrymmet för avvikande nationellaregler helt upphör. Man telar då om totelharmomsermg. förekommerofta t.ex. på varaområdet. Är den ifrågavarande rättsakten besluted med stöd av artUcel 100a finns dock enmöjlighet att anmäla mer långtgåendenationella regler till kommissionen som avviker från de harmoniseradekraven. Kommissionen skall bekräfta bestenunelsema sedan den konsteterat attdessa inte utgör ett medel för godtycklig diskriminermg eller iimebär förtecktehandelshinder mellan medlemsstetema. Dennamöjlighet kallas ibland miljögarantin, eftersom miljöskyddet är ett avde skyddsinttessen som i sådana fall kan åberopas. Förfarandet i artUcel lOOa.4 har tUlämpats . Den 2december 1992 beslöt kommissionen att fick fortsatte atttillämpa vissa bestenunelser för kemikalien PCP ttots att de tyska bestenunelsemaavvek från de harmoniserade kraven.Frankrike överklagade beslutet och domstolen meddelade isin dom (målet 41/93 mot kommissionen, ej publicerat) attkommissionens beslut var ogUtigt på grandav bristfällig motivering. Domstolen gjorde sålunda mgen materiell prövnmg. Detankommer på kommissionen att fatte ett nytt beslut. De tyskabestämmelsema är fortfarande i kraft. Det finns även rättsakter som fastiägger en visslägste nivå som medlemsländemas föreskrifter minst måste nå upp till.Länderna är då i princip oförhindrade att beslute om sttängare regler. Manbrakar här tela om minimiharmomsering. Artikel 100cbehandlar frågor som annars ligger inom det mellanstetiiga samarbetet röranderättsliga och inre angelägenheter, den s.k. ttedje pelaren. Rådet skall enligt artikel 100c enhälligt beslute omgemensanuna viseringsregler. får dockbeslut fattes med kvalificerad majoritet. Artikel 101 gäller harmonisering av nationellaregler som medför konkurretissnedvridmngar vilka beror på skillnader imedlemsländemas förskrifter. Artikel 102 anvisar ett konsultetionsförfarande ifråga om sådana åtgärder som avses i den föregående artikeln. Dessa artiklarhar tillämpats i mycket begränsad utsttäckning. Avdelning VI: Ekonomisk och monetär politik (artiklarna 102a-109m) GenomMaastrichtfördraget infördes bestemmelser om en ekonomisk och moneterunion. Unionen avses genomföras i tte etepper. Den förste inleddes redan den 1juli 1990 då kapitelrörelserna - med tidsbegränsade undanteg för vissa medlemssteter -släpptes helt fria. Den andra eteppen Prop. 1994/95:19 inleddes iår, då nya instrament för den ekonomisk-politiska samordningen mfördes ochEuropeiska monetera instimtet () upprättedes. Instimtet skall främst svaraför förberedelser som är nödvändiga inför genomförandet av valuteunionen. Denfredje etappen inleds i enlighet med Maasttichtfördragels intention medupprättendet av en europeisk centtalbank (ECB). Genomförandebestämmelser förde skilda eteppema finns integna i artiklama 109e - 109m. Bland dessa finns des.k. konvergenskriterierna, utifrån vilka avgörs om ett medlemsland får inttädai valuteunionen (artikel 109j). Bestenunelsema om den ekonomiska och monetärauruonen, som sålunda i olUca grad är tUlämpliga , återfinns i tvåskilda kapitel, ett om ekonomisk politikoch ett om moneter politik. Vidare finns ert särskilt kapitel medinstimtionella bestämmelser och ett avslutende kapitel med de nämndaövergångsbestenunelsema. Kapitel 1: Ekonomisk politik(artiklama 102a-104c) I artikel 102a återgesutgångspunkten för gemenskapsarbetet, nämligen en öppen marknadsekonomi med frikonkurrens som främjar en effektiv resursfördelning. I den därpå följandeartikem stedgas art medlemsländema skall befrakte den ekonomiska politiken somen fråga av gemensamt infresse. med kvalificerad majoritet ante övergripande ekonomisk-politiskariktlinjer som skall gälla inom gemenskapen och för medlemsländerna. Rådetskall på grandval av rapporter frånkommissionen övervaka den ekonomiska politiken i varje medlemsland.Därvid föreskrivs art rådet kan lämna rekommendationer till enskilda medlemsländer om det behövs. I artUcel 103a anges artrådet kan beslute om skyddsåtgärderi särskilda fall. Andra punkten, som rör bistend till enskildamedlemsländer som råkat i svårigheter, börjar gälla först under den ttedjeeteppen. Artiklama 104, 104a och 104b förbjuder moneter finansiering avunderskott i de offendiga finanserna och s.k. positiv särbehandlmg avoffentligrättsliga organ och offendiga företeg. Syftet är att förhindra ickemarknadsmässig finansiermg av underskort i deoffentliga finanserna. Dessa bestemmelser började gälla den 1 januari 1994.Artikel 104c uppsteller konkrete mål för den ekonomiska politiken imedlemsländema och anger vilka åtgärder som skall vidtes om målen mte uppfylls. Det kan härvid inte bli fråga omfördragsbrottstelan enligt artiklarna 169 och 170 i fördraget. 1 punkt11 anges vilka åtgärder som i stellet kanvidtes. Dessa åtgärder får dock vidtes först sedan den tredje eteppeninletts. Kapitel 2: Moneter politik(artiklarna 105-109) Den monetera politiken skall,sedan ttedje eteppen av EMU inletts, föras inom ramen för Europeiskacenttalbankssystemet (ECBS) som avses beste av () och medlemsstetemas 89 centtalbanker (artikel 106.1).Under den andra eteppen handhas den penning- och valutepolitiska samordningen av Europeiska monetera Prop. 1994/95:19 instimtet (). 1artikel 105 anges art ECB skall ha följande uppgifter: -Utforma och genomföra gemenskapens monetera politik. -Genomföra valutettansaktioner enligtbestemmelserna i artikel 109. -Inneha och förvalte medlemsstetemasofficiella valutereserver. -Främja ett väl fungerande betelningssystem. Iartikel 105a anges art ECB skall ha ensamrärt an tilläte sedelutgivning momgemenskapen. ECB och de nationeUa centtalbankerna får ge ut sedlama. ECB och denationella centtalbankerna skall vara oavhängiga (artUcel 107). ECB:s uppgifteroch befogenheter räknas upp i artikel 108a,dit hör t.ex. att utfärda förordningar i den utsttäckning som behövs föratt genomföra uppgiftema i fördraget och i ECB:s stedga. I artikel 109 föreskrivs om samarbete mellan ECB och rådeti fråga om avtel med ttedje land rörande bl.a, monetera frågor ochväxelkursfrågor. Artiklama 109a, 109b och 109c innehållermstimtionella bestemmelser för ECB och för samarbete mellan ECB, rådet,kommissionen och . Avdelning VII: Gemensamhandelspolitik (artikkirna 110-115) Som framgått fastläggs i artikel 9att gemenskapen grandar sig på en mllunion.För art inte riskera snedvridningar av handeln inom gemenskapen behövs en gemensam yttte ordning. En gemensamhandelspolitik är sålunda ett logiskt komplement till den friarörligheten för varor inom gemenskapen. I artikel 110ansluter sig EG inledningsvis till den internationella frUiandelns principer. Genom art upprätte en mllumon avser gemenskapen art i gemensamt inttesse bidra till en harmoniskutveckling av världshandeln, en gradvis avveckling av restriktionerna iden internationella handeln och en sänkning av mllmuraraa. I den därpå följandeartikeln finns bestemmelser om det successiva införandet av en gemensamhandelspolitik. Artikel 112 föratser art alla former avexportstöd skulle vara harmoniserade , i den utsträckning det behövsför att undvika konkurrenssnedvridningar. Endast exportkrediter ochexportfrämjande åtgärder är internationellt tillåma. Den centralahandelspolitiska bestemmelsen firms i artikel 113 men även andra bestenunelser i fördraget har betydelse i sammanhanget,t.ex. artiklarna 228 och 238. Artikel 113föreskriver att den gemensamma handelspolitiken skall grandas på enhetligaprinciper, särskilt när det gäller art ändra tiilltexor, ingå mil- och handelsavtel, uppnå enhetlighet ifråga om liberaliserings-åtgärder,exportpolitik samt handelspolitiska skyddsåtgärder, inbegripet åtgärder viddumpning och subventioner. Först nådde gemenskapen fram till enverklig gemensam handelspolitik på de områden som nämns i artikel 113. I frågor som omfattes av artikel113 lägger kommissionen fram förslag och rådet besluter. Planerargemenskapen art ingå ert mil- eller handels- Prop. avtel skall kommissionen föreläggarekommendationer till rådet som faststeller förhandlingsmandat och ger kommissionen rätt att föra förhandlingar inom den ramen.Förhandlingama förs i samråd med en särskild kommitté därmedlemsländerna är representerade, den s.k. Det närmareförfarandet när avtel träffas berörs i Artikel 115 germedlemsländerna en begränsat utrymme art, efter kommissionens tillstend, vidte skyddsåtgärder i handeln mellan medlemsländerna.Bakgranden till bestemmelsen har varit att skapa skyddsmöjligheter så längemedlemsländema tillämpat skiftande handelspolitik mot omvärlden. Trots att engemenskapspolitUc nu finns har artikeln bibehållits. Hittillsvarandeerfarenheter visar dock an evenmella intema skyddsåtgärder måsteutformas på annat sätt än genom ttaditionella åtgärder vid gränsen. Avdelning VIII: Socialpolitik,utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor (artiklama 117-127) Kapitel 1: Sociala bestemmelser(artiklarna 117-122) I artikel 117 framhålls attmedlemsstetema är ense om behovet av art främjaförbätttingar av arbetstegamas arbetsvillkor och levnadsstendard. Kommissionen skall enligt artUcel 118 ha tilluppgift an främja en nära samarbete särskilt i frågor om ' arbetsrärtoch arbetsvillkor, - social trygghet, - arbetshygien, samt - förenmgs- ochförhandlingsrärt. I artikel 118a föreskrivs bl.a.att medlemsländema skall sttäva efter att förbättraarbetsmiljön och att syftet därvid skall vara att harmonisera förhållandenpå dette område som redan gjorda förbättringar bibehålls. Det angessärskilt att dessa bestenunelser inte skall hindra någon medlemsstet från attbibehålla eller införa mer långtgående bestemmelser för att värna omarbetsvillkoren som är förenliga med fördraget i övrigt. I artUcel 119finns den grandläggande principen om likabehandling mellan könen stedfäst.Derma bestenunelse har fått långtgående verk-mngar både till följd av att rådetantegit närmare bestemmelser om principens genomförande och genom banbrytendeurtolkningar i praxis. får artikeln anses urtrycka enallmän princip om likabehandling av män och kvinnor i arbetslivet. Kapitel 2: Europeiska socialfonden(artiklarna 123-125) En europeisk socialfond harupprättets som har till uppgift art inom gemenskapen främja möjlighetema till sysselsätmmg ocharbetstegamas Prop. geografiska och yrkesmässiga rörlighet samt art underlätte deras anpassning till förändringar inomindusttm och i produktionssystemen, särskilt genom yrkesutbildmng ochomskolning. Kapitel 3: Utbildning,yrkesutbildning och ungdomsfrågor (artiklama 126-127) GenomMaasttichtfördraget infördes en rad nya områden i gemenskaps-samarbetet.Dette gäller kapitel 3 under avdelmng VIII men även de därpå följandeavdelmngama (IX-XV) samt avdelning XVII. Samarbetet i fråga om utbildnmg, yrkesutbildningoch ungdomsfrågor genomförs i en lösare form än vad som gäller t.ex.samarbetsformema på den mre marknaden. Gemenskapen skall vid behov stödja och komplettera medlemsländernas insatser. Det angessärskilt art dessa stunulansåtgärderinte får omfatte någon harmonisering av medlemssteternas lagar ochandra förfatmingar. Avdelning IX: Kultur (artikel 128) Gemenskapenskall bidra till art medlemsländemas kulmrer kan utvecklas och främjasamarbetet mellan medlemsländema. Den skall därvid respektera medlemsländemas nationella och regionala mångfald. Det är alltsåinte fråga om samordnade åtgärder på europeisk nivå. Gemenskapens åtgärderskall vara stödjande och kompletterande. Avdelning X: Folkhäba (artikel 129) Gemenskapenskall bidra till art säkerstella en hög hälsoskyddsmvå för människor genom art främja samarbetet mellan medlemsstetemaoch vid behov stödja deras insatser. Gemenskapens insatser skall därvidinriktes på art förebygga sjukdomar,särskilt de stora folksjukdomarna inklusive narkotikamissbraket, bl.a.genom art främja forskning kring deras orsakeroch spridning. Liksom i fråga om flertelet av de tiUagda områdenaeftersträvas här ert lösare samarbete som inte skall omfatte någonharmonisering av medlemsstetemas lagar och andra författningar. Avdelmng XI: Konsumentskydd (artikel 129a) Gemenskapen skall bidra till att enhög konsumentskyddsnivå uppnås bl.a. genom att beakte konsumentskyddsaspekten när åtgärder beslutes enligt artikel 100a (harmonisering på den inre marknaden). Däratöver skall särskilda insatser genomföras somunderstöder och kompletterar medlemssteternas politik för att skydda konsumenternas hälsa, säkerhet och ekonomiska intressen och ge godkonsumenmpplysning. Rådet fatter beslut med kvalificerad majoritet. Det anges särskilt att de insatsersom 92 beslutes inte skaU hindra någonmedlemsstet från att upprätthållaeUer Prop. införa strängare skyddsåtgärder, om de är förenliga med fördragets Komimssionen skall underrättes om sådana åtgärder. Avdelning XII: Transeuropeiskanät (artikkirna 129b-d) Isyfte att ge unionsmedborgama, närmgsidkare samt regionala och lokala myndighetermöjlighet att fullt ut umyttja de fördelar som den inre marknaden erbjuderskall gemenskapen bidra till upprättendet av franseuropeiskanätverk inom fransport-, telekommunikations- och energiområdena. Gemenskapensinsatser skall inriktes på att främja de nationella nätens samttafikförmåga och driftskompatibilitet samttUlttädet till sådana nät. Därvid skall särskild hänsyn tes till behovetav art förbinda öar, uUandsområden och randonuåden med gemenskapens centtala områden." RUrtlinjer pågemenskapsnivå kan antes av rådet med kvalificeradmajoritet. Riktimjer och projekt av gemensamt inttesse som angår enmedlemsstets territorium kräver emellertid den berörda medlemsstetens godkännandeenligt artikel 130d. Avdelning XIII: Industri(artikel 130) Gemenskapen och medlemsstetemaskall säkerstella art det finns nödvändigaföratsärtningar för gemenskapsindustrins konkurrensförmåga. främja en miljö som är gynnsam för imtiativ och för utveckling av företegmom hela gemenskapen, särskilt i fråga om små och medelstora företeg.Gemenskapen skall bidra till art förverkliga målen genom sm politik ochverksamhet enligt andra bestemmelser i fördraget. Rådet får också enhälligt besluteom särskilda åtgärder för an stödja de insatser som görs av medlemsstetema. Avdelning XIV: Ekonomisk ochsocial sammanhållning (artiklarna 130a-e) Ekonomiskoch social sammanhållnmg är en bredare beteckning på regionalpolitiskaåtgärder. I artikel 130a sägs att gemenskapen särskilt skall sttäva efter att minska skillnaderna mellan de olika regionernas utvecklingsruvåeroch eftersläpningen i de minst gynnade regionerna. Denna målsättning skall beaktes i gemenskapsarbetet i allmänhet men gemenskapenskall även understödja sttävandena an uppnå dessa mål genom de åtgärder som denvidter bl.a. genom strakmrfondema (utvecklingssektionenvid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbraket, Europeiskasocialfonden samt Europeiska regionala utvecklingsfonden).Beslut om strakmrfondernas uppgifter, huvudmål och organisation samt allmänna regler som skalltillämpas på fondema m.m. skall beslutes av rådet med enhällighet(artikel 130d). Avdelning XV: Forskning och teknisk utveckling (artiklarna 130f) Prop. I artikel 130f läggs målen fast förforsknuigssamarbetet. Gemenskapen skall ha som mål att sterka den vetenskapligaoch teknologiska granden för gemenskapsindusttin, att främja utvecklingen avindusttins internationella konkurrensförmåga och att underlätte allaforsknmgs-insatser som i övrigt anses nödvändiga enligt fördraget. Det är härfråga om kompletterande insatser framförallt i form av forskningsprogram. Artiklarna 130i-130p innehållerbestemmelser om antegande och genomförande av ramprogram som fortlöpandefömyas. Avdelning XVI: Miljö(artiklarna 130r-t) I artikel 130r räknas upp målenför gemenskapens miljöpolitik. -att bevara, skydda och förbättta miljön, -att skydda människors hälsa, -att utnyttja namrresurserna varsamt och rationellt, och -att främja åtgärder på mternationellnivå för att lösa regionala eller globala miljöproblem. Därpåföljer närmare klargöranden av vad miljöpolitiken går ut på. Den skallsyfte tUl en hög skyddsnivå med beaktende av de olikartade förhållandena inom gemenskapens olika regioner.Den skall bygga på försiktighetsprincipen och på principerna art förebyggandeåtgärder bör vidtes, att miljöförstöring förettädesvis bör hejdas vidkällan och an förorenaren skall betela.Vidare framhålls art miljöskyddskraven skall mtegreras i utformningen ochgenomförandet av gemenskapens politik i övrigt. Beslut fattesi huvudsak med kvalificerad majoritet. För vissa beslut som räknas upp iartikel 130r.2 gäller dock alltjämt art det krävs enhällighet. I artikel 130tföreskrivs art "de skyddsåtgärder som antes enligt artikel 130s inte skallhindra någon medlemsstet från art behålla eller införa strängare skyddsåtgärdersom är förenliga med fördraget i övrigt. Sådana åtgärder skall anmälas tillkommissionen. Avdelning XVII:Ut\'ecklingssamarbete (artiklarna 130u-130y) Gemenskapens politik inom områdetför utvecklingssamarbete skall främja -en varaktig ekonomisk och socialutveckling i utvecklingsländerna, särskilt i de mest missgynnade blanddessa, -en harmonisk och successiv integration av utvecklingsländerna ivärldsekonomin, och kampen motfattigdomen i utvecklmgsländerna. Gemenskapen skall komplettera medlemssteternas politik på området. Rådet kan med kvalificerad majoritet besluteom de åtgärder som behövs för att främja målen. Sådana åtgärder kan te formen av fleråriga program. Europeiska investeringsbanken skallbidra till de åtgärder som beslutes. 8.2.5 Fjärde delen: Associeringav och territorier (artiklama 131-136a) Iavsnirtet behandlas associering av de s.k. utomeuropeiska ländema och territorierna,vUka på grand av koloniala förhållanden m.m. vid anknytningen till EGförettäddes av olika medlemsländer. Bestenunelsema är begränsade till deterritorier som upptes i fördragets bilaga IV. Syftet med associermgen är enligt artUcel 131.2 att främja den ekonomiskaoch sociala utvecklingen i dessa länder och territorier samt art upprätte nära ekonomiska förbindelser mellandem och gemenskapen som helhet. Den närmare innebörden av associering framgårav artiklama 132-136a. 8.2.6 Femte delen: Gemenskapensinstitutioner Avdelning 1: Institutionelkibestämmelser (artiklarna 137-198e) Underavdelmng I anges instimtionemas uppgifter och befogenheter. Instimtionernaär gemensamma för de tre gemenskaperna och berörs i avsnitt 8.6 nedan. Avdelning II: Finansiellabestämmeber (artiklarna 199-209a) Unionens budget finansieras iprincip med egna medel. Intekterna kommerfrån jordbraksavgifter, importmllar och en andel av omsättningsskatten.Därtill kommer bidrag som har beräknats på grandval av ländernas brartonationalprodukt. Artikel 203 innehåller bestemmelser omdet förfarande som gäller när gemenskapsbudgeten skall läggas fast. Parlamentethar därvid en viktig roll. Det kan bl.a. förkaste budgeten i dess helhet och begära ett nytt budgetförslag.Efter avsluted budgetprocedur är det parlamentets ordförande som fastslår artbudgeten är slutiigt antegen. I artikel 206 anges att skallbevilja kommissionen ansvarsfrihet på rekommendation av rådet. 8.2.7 Sjätte delen: Allmäimabestämmelser och slutbestämmelser (artiklarna 210-248) Sjätte delen inleds med artiklama210 och 211 som rör gemenskapens karakter av juridisk person. I artikel 213anges kommissionens rart art inhämte information och förete konttoller ienlighet med fördraget. I artikel 214föreskrivs om tysmadsplikt för medlemmar av mstimtioner, medlemmar avkommittéer samt tjänstemän och övriga anstellda i gemenskapen. Artikel 215 innehåller bestemmelser om gemenskapens skadestendsrättsligaansvar i vissa fall. Medlemsländernaförbinder sig genom artikel 219 art inte lösa tvister om tolkning eller tillämpning av fördragetpå atmat särt än som bestemts genom fördraget. Därigenom bekräftas att det är som 95 yrterst har kompetens art tolkagemenskapsrätten (jfr artikel 164). ArtUcel 220anger art medlemsstetema, i den utsttäckning det är nödvändigt, skall mleda förhandlingar med varandra bl.a. i fråga om avskaffande av dubbelbeskattning, ömsesidigterkännande av bolag och förenkling av formaliteter för ömsesidigterkännande och verkstellighet av rättsligaavgöranden och skiljedomar. Det rör sig om områden där gemenskapen saknar egen kompetens men därsamverkan mellan ländema ändå har betydelse för förverkligandet avgemenskapens mål. Till följd avskyldigheterna i artikel 220 har bl.a. den s.k. Brysselkonventionen om erkännadeoch verkstellighet av domar ttäffats mellan medlemsländema. Artikel 222 faststeller att fördraget inte inågot hänseende mgriper i medlemsstetemas egendomsordning. Av artikel223 följer att medlemsstetema i vissa frågor kan vidte åtgärder, som de ansernödvändiga för att skydda egna väsentiiga säkerhelsinttessen. Artiklarna224-226 behandlar skyddsåtgärder i händelseav allvarliga svårigheter. Artikel 227 rör gemenskapens territoriellaomfattning.