prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — 2 § De fördrag m.m. sora anges i 4 §särat de rättsakter, avtel och andra beslut sora före anslutmng tillEuropeiska unionen har antegits av Europeiska gemenskapema gäller här i landetmed den verkan som följer av dessa fördrag. 3 § Europeiska geraenskapema fårefter ansluöiing till Europeiska umonen fatte beslut som gdler här ilandet i den omfatöung och raed den verkan sora följer av de fördrag ra.m. somanges i 4 §. 4 § De fördrag m.m. som avses i 2och 3 §§ är: Fördragetden om upprättandet av Europeiska kol- och stelgemenskapen 2.Fördraget om upprättandet av Europeiskaekonomiska gemenskapen 3.Fördraget om upprättandet av Europeiskaatomenergigemenskapen 4.Konventionen den 25 mars 1957ora vissa gemensamma mstimtioner för Europeiska geraenskapema 5.Konventionen den 13 november1962 om ändring av Fördraget om upprättandetav Europeiska ekonoraiska geraenskapen i syfte att göra den särskildaordningen för associering av utoraeuropeiska länder och teniiorier sora behandlas i fjärde delen av detta fördrag tillämpligmed avseende på Nederländska AntUlema 4.Fördragetden om upprättandet av ett gemensamt råd Prop. 1994/95:19 och en gemensara kommission förEuropeiska gemenskapema Bilaga 7 5.Fördraget den22 ora ändrmg i vissa budgetbestämraelser i fördragen ora upprättendet avEuropeiska gemenskapema och fördraget ora upprättendet av ett geraensamt råd och en gemensamkommission för Europeiska gemenskapema 6.Fördragetden om , friands, ochFörenade Storbritennien och anslutning tUl Europeiska ekonomiskagemenskapen och Europeiskaatomenergigeraenskapen 7.Beslutet avEuropeiska geraenskapemas råd av ora KonungarUcet ,friands, KonungarUcet och Förenade Storbritennien och Nordfrlands anslutmngtill Europeiska kol- och stelgemenskapen 10.Fördraget den10 ora ändring av vissa bestemmelser i protokollet om Europeiska mvesteringsbankensstedga 11.Fördraget den22 om ändring av vissa finansiella bestänunelser i fördragen ora upprättandet avEuropeiska gemenskapema och i fördraget ora upprättandet av ett gemensamt råd och en gemensara kommission för Europeiska gemenskapema 12.Akten den 20september 1976 om allmänna direkte val av förefrädarei Europaparlaraentet 13.Fördragetden ora Hellenska republikens anslutotog till Europeiska ekonomiskagemenskapen och Europeiska atomenergigeraenskapen 14.Beslutet avEuropeiska geraenskapemas råd av den 24 raaj 1979 ora Hellenska republikensanslutoing till Europeiska kol- och stelgemenskapen 15.Fördraget den13 ora ändrmg av fördragen om upprättandet av Europeiska geraenskapema i fråga oraGrödand 16.Fördraget den12 om Spamens och Portugisiska republikens anslutmng till Europeiskaekonomiska geraenskapenoch Europeiska atomenergigemenskapen Beslutet avEuropeiska gemenskapernas råd om ochPormgisiska republUcens anslutning till Europeiska kol- och stelgemenskapen 18.Europeiskaenhetsakten den 17 och 28 febraari 1986 19.Fördraget den7 febraari 1992 om upprättendet av Europeiska unionen 20.Fördraget den24 jum 1994 om , RepublUcen Öslertikes, Republiken och KonungariketSveriges ansluöung till Europeiska umonen med bilagor och protokoll. Information och samråd mellan regering och riksdag m.m. 5 § Regermgen skall underrätte genom organ somriksdagen bestemmer ora frågor som avses bli behandlade i Europeiska unionens Regeringen skall i saramaformer rådgöra med om hur Prop. 1994/95:19 förhandlingama i rådetskall föras mför beslut som regeringen bedömer Bilaga 7 som betydelsefiillaoch i andra frågor som bestämmer. Regertogen skaUdessutom dels fortiöpande toformera rUcsdagen om vad som sker inom raraen församarbetet i Europeiska umonen, dels varjeår till rUcsdagen lämna en skriftlig berättelse över verksamheten i Europeiskaumonen. Denna lag ttäder i kraft den 1januari 1995, då lagen (1992:1317) ora ett europeiskt ekonomisktsamarbetsområde (EES) skall upphöra att gälla. Den upphävda lagen skall dock fortsätto atttillämpas på förhållanden som har uppstett med de undantegsora följer av fördraget om , RepublikenÖsterrikes, RepublUcen Fidands och anslutomg tiUEuropeiska unionen. som anges i 4 § skall kungöras i Svensk författmngssaraltog(SFS). Förslag till lag om ändring i lagen (1976:633) om Prop. 1994/95:19 kungörande av lagar och andra författningar Bikiga 7 Härigenora föreskrivs att 1 §lagen (1976:633) ora kungörande av lagar ochandra författoingar' skaU ha följande lydelse. Nuvararuie lydebe Föreslagen lydebe Författningar som har beslutetsav , regeringen eller kyrkomötet eller av en myndighet under regeringen, eller kyrkomötet skall kungöras edigtdenna lag, om mte annat följer av 2 §. Detsamma gäller de intemationellaöverenskommelser och de ändringar i sådana som edigt förfatöiing skall gälla som svenskrätt. Med förfatöungar skall i dennalag förstes lagar, förordningar och andrarättsregler som i 8 kap. regermgsformen betecknas som föreskrifter. Rättsaktersom innefattar föreskrifter beslutade av Europebkagemenskaperna och som enligt lagen(1994:000) om anslutning till Europeiskaunionen gäller här i landet kungörs i Europeiska gemenskapernasofficiella tidning. Denna lag ttäder i kraft . 'Lagen omöyckt 1989:935. Bilaga 8 Lagrådets yttrande Utdrag ur protokoll vid sammanttäde . Närvarande: regeringsrådet , justitierådetBo Svensson, regeringsrådet AmeBaekkevold. Edigt lagrådsremiss (UfrUcesdeparteraenlel) har regeringen beslutet inhärate Lagrådets ytttande över förslag till lag omSveriges anslutning till EuropeiskaUnionen, m.m. Förslagen har toför Lagrådet föredragits avdepartementsrådet och hovrättsassessom . Förslaget föradeder följande ytttande av Lagrådet: Lagrådsremissen föradeds av ansökan omraedleraskap i Europeiskaumonen. Förhandlingama avslutodes och , , skall svenskafolkel rösto ora skall inttäda som medlemi unionen eller mte. majoriteten vid folkonuöstmngen röstar förmedlemskap kommer att fullfölja sin ansökan och mttäda sora raedlera iEuropeiska unionenden . För att delto skall vara raöjligt krävs viss lagstiftmng. Del gdler först ochfrämst ändringar i 10 kap. 5 § regermgsformen som skall göra det möjligt att överlämna beslutanderätt till de Europeiska gemenskapema.Förslag till sådana ändringar har redan behandlats en gång av . Men deföreslagna konstimtionella bestenunelsema måste följas upp raed riksdagsbeslut som umyttjar de nya möjlighetema att överlåtobeslutsbefogenheter till de Europeiska geraenskaperna. Huravida denna överlåtelse skall haformen av lag eller ora del räcker att besluter ora anslummgtill fördragen iedighet raed därora ttäffade överenskoraraelser har varit föremål för delade meningar underremissbehandlmgen. Regeringen har vall den försmämnda linjen. I lagrådsreimssen föreslås ensärskild lag ora Sverigesanslutoing till den Europeiska unionen som tonebär att vissabeslutsbefogenheter överlåts till de Europeiska gemenskapema. Genom lagen införlivas dessutom raed svensk rätt. Regermgen har sålunda i likhet raed raånga andra ländervall att lagstifta omöverlåtelse av beslutenderätt till Europeiska gemenskapema. Edigt den länderöversikl som lämnas ilagrådsreraissen har bl.a. använt övergripande lagstiftning för an överlåtebeslutenderätt till och för att införliva i den nationella rätten. invändningar mot att överlåtelsen av beslutenderätt skergenom lag kan Prop. 1994/95:19 edigt Lagrådet inte göras. Genom den föreslagna lageninförlivas ansluöiingsfördraget och de grandläggande fördragen med svensk rätt.Lagen innebär vidare att den äldre sekundärrätten, dvs. rättsakter, avtel ochandra beslut som har antegits av de Europeiska gemenskapema före Sverigesanslutmng, blu gällande här i landet "med den verkan som följer av"anslutoingsfördragel och de grandläggande fördragen. Såsoraframhållits under remissbehandlingen av uttedntogsförslaget skulle det i och för sig vara tilfräckligt attinförlivandet av EG-reglema i svensk rättgjordes genora en bestämmelse om att själva anslutoingsfördragel blfr gällanderätt i raed den verkan sora följer av fördraget. Det reraitterade förslaget har somnämnts en mera utförlig reglermg edigt vilken införlivrangen avser dels såvälanslutningsfördraget sora de olika instrament av prunärrätlslig namr, som edigtanslutmngsfördraget skall gälla i ,dels de sekundärrällsliga regler sora antegits av EG före anslutningen.Lagrådet har inte fuiuiil skäl till invändnmg raot den sålunda valda lösningen. I den danska anslutmngslagen finnsi motsats till i det svenska förslaget en inskränkmng såtillvida att degrandläggande fördragen skall gälla i Danraark i den omfattning de edigtgemenskapsrätten är "umiddelbart anvendelige" i . Delsamraagäller de rättsakter sora har antegits av gemenskapernas instimtioner föreDanmarks anslutmng till EG. Betydelsen av den skillnad som sålunda föreliggermellan den danska lagen och den föreslagna svenskatorde emellertid var begränsad. EG:s primär- och sekundärrätt blir medden föreslagna lagen gällande här i landet i den mån är direkttillämpliga eller har direkt effekt imedlemsländerna. EG-regler, som varken är direkt tillärapliga eller har dfrekteffekt, blir med den föreslagna lagen visserligen en del av svensk rätt men del torde i praktiken ha mindrebetydelse eftersom sådana regler inte grandar rättigheter ellerskyldigheter för enskilda här i landet och inte heller dfrekt binder någrasvenska myndigheter eller instimtioner. I formellt avseende anser Lagrådetatt del i 1 § förslaget tUl lag om anslutoing tiU Europeiska Unionenför angivande av lagens innehåll använda uttrycket bätfre svarar mot vad lagengäller än remissförslagels lagrabrik. Med hänsyn härtill bör lagen benämnas"lag med adedning av anslutoing till Europeiska umonen" och1 §, under mellanrabriken "TiUärapdng", forrauleras på följande sätt:"Från och med dagen för Sverigesanslutning till Europeiska umonen gäller bestenunelsema i dennalag". Uttrycket "fördrag m.m."i 2, 3 och 4 §§ samt i övergångsbestenunelsema bör ändras till"fördrag och andra instrament". För tydlighetens skuU bör i 4 § avsluöungsorden lyda"i samtiiga fall Prop. 1994/95:19 medtillhörande bilagor och protokoll". Den avsedda innebörden av andra stycket iövergångsbestenunelsema torde framgå bätfre ora stycket ideds på följande sätt: "Denupphävda lagen skalldock fortsatte att tillärapas på förhållanden som hänför sig till den tid under vilken lagen variti kraft med de undanfag" etc. Slutiigen förordas att raellanrabrUcema före 2 § och 5 §får lyda "Införlivandeav gemenskapemas regler" och "Samråd mellan regermg och riksdag m.m." aotab 47025, 1994 1994/95:19 Bilaga 9 1 Jordbruk Prop.1994/95:19 Bilaga 9 1.1 Den gemensamma jordbrukspolitiken inom EU Dengemensamma jordbrukspolitiken - Common Agriculturd Policy (CAP) -utgör en av grundpelarna i EU-samarbeiei.Politiken har flera likheter med den svenska jordbrakspolitiken. Båcfa byggerpå ett prisstöd till jordbmket somupprättshålls med hjälp av elt gränsskydd I båda fdlen inkluderas i jordbrukspolitiken olika typer av regiond- (x;hsttukturpolitiska åtgärder. 1 både Sverigetx;h EU ges dfrekte bidrag, ulbetdade per arealenhei eller per djur, somen del av stödet till jordbraket. I Romfördragels artiklar 38-43 anges dengemensamma jordbrakspolitikens mål.De mål som eftersttävas är ökad prcxlukiiviiet, skälig levnadsstandard för producentema, marknadsstabilitet,tryggad livsmedelsförsörjning cx;hrimliga Uvsmedelspriser för konsumentema. Den gemensamma jordbrukspolitiken beslår av en pris- cxhmarknadsreglerande del cx;h en struktur-och regionalpolitisk del. Den pris- och marknadsreglerande delen är avstörst betydelse. Strukturpolitiken har emellertid kommit att spela en alltslörre roll . Den gemensamma finansieringen av pris- ochmarknadsregleringen och av strukturäigärdema sker genom den europeiskautvecklings- och garantifonden förjordbruket, jordbruksfonden (Fonds européen d'orieniation el de garantie agricole, FEOGA). Fonden är uppdelad i engaraniisekiion och en utvecklingssektion.Från garantisektionen finansieras marknadsstöd till jordbruket, bl.a.exportstöd, arealstöd, djurbidrag, interventionsköp, miljöstöd sami stöd tillttädgårdsnäringen och fisket. Från utvecklingssektionen finansieras bl.a. åtgärder för stmkiturationaliseringar inom jordbruketcKh åtgärder för landsbygdsutveckling.Fondens intäkter består av bidrag från EU:s budget. Fondens utgifter uppgick är 1993 till 37 miljarderecu motsvarande ca . av FEOGA:sutgifter avser garantisektionens område.Av EG:s totela budget har jordbruksdelen (fondens utgifter) under flera årtegit i anspråk närmare tvä tredjedelar. förhållande håller på att förändras. beräknasjordbruksutgiftema utgöra omkring hälften av budgeten. Jordbrukspolitiken var länge det endapolitikområde inom EG som drevs gemensamt.Redan i utformades jordbrukspolitiken på ett sätt som förutsatte att medlemsstatema underordnadesig rådets och kommissionens beslutnär det gällde att uppfylla förcfragspunktema. Det fanns en rad skäl till attjordbrakspolitiken fick denna särställning. depression införde flertalet europeiska länder olikaformer av marknadsregleringar påjordbrukets område. 1 har vi haft en prisreglering på jordbmksom-rådet ända . När Romfördragetundertecknades var de ursprungligamedlemsländema sammantaget nettoimportörer av livsmedel och jord-bruksrävaror. Frågan om att effektivisera cx;höka jordbrakproduktionen gavs därfören stor vikt. En betydelsefdl roll spelade också den politiska viljan att Prop. 1994/95:19 behållafamUjejordbniket genom att trygga en rimlig inkomstdvä för jordbruk- Bilaga9 ama. MecUet att uppnå detta varett gränsskydd och olika former av marknadsingripanden i syfte attstebilisera marknadema inom EG. När EG bildades fanns redan nationellamarknadsregleringar inom medlemsstatema.Regleringama varierade i omfattning och form. Därför föreskrevs en övergångsperiod som skulle göra detmöjligt att gradvis avlägsna de nationeUa regleringarna. Den gemensamma jordbrakspolitiken har under sintrettioåriga historia varit relativtrobust mot radikda förändringar. Det betyder dock inte att politiken undgått kritik. Den har ifrågasatts av fleramedlemsländer (x;h i diskussioner inom EG: s institutioner. CAP byggde redan från början på tte gmndprinciper,nämligen en gemensam marknad med gemensamma priser, företräde för EG:s varorframför importerade och en gemensamfinansiering av jordbrakspolitiken. genomfördes stegvis dengemensamma marknaden. Den förstemarknadsregleringen infördes och de gemensamma prisema har tillämpatssedan är 1968. För att undvika att jordbrakama i vissa områden skulle missgynnas CKh motsätta sig det gemensamma priset bestämdes priset för varje produkt till priset idet land där produkten var dyrast.Detta kom an leda till en ökande skillnad mellan världsmarknadspriset ochgemenskapspriset. För att EG:s produkter skulle föredras framförimporterade måste EG:s produktervara bUhgare än importprtxiukterna. Importvaror ålades därför avgifter ochtullar medan ett parallellt system med exportstöd infördes för EG-produkter. För all stödja prisnivån inom EGtillämpades även intervention, dvs.uppköp och lagring av olika produkter. Den gemensamma finansieringen sköttesöver EG:s budget. Medlemsländema betdade inte kosmadema för CAP direkt tiU sina egna bönder utan indirekt viabidrag tiU gemenskapsbudgeten. Resultatet av den förda politiken blev attprcxiuktionen ökade. EG blev i början av 1970-tdet självförsöijande och såsmåningom överskottsproducent trotsatt antdet jordbrukare minskade. Konsumentema fick mer och fler varor att välja mellan i affärerna. Även omlivsmedelspriserna steg så sjönk denandel av hushällsuigiftema som gick tUl Uvsmedelsinköp. Handeln meUanmedlemsländema ökade kraftigt. Gemenskapspreferensen förhindrade dock inte att EG fortsatte att var en av destörsta livsmedelsimportörema, främst av varor som inte kan producerasinom unionen. Den gemensamma jordbrakspolitiken varföljaktligen i flera avseenden framgångsrik.Samtidigt blev emellertid kostnadema och överskottsprodukuo-nen ettväxande problem. En av hörnstenarna i politiken var de garanteradelägsta priser som jordbrukarna fick försina produkter, oavsett hur mycket som producerades. Jordbrakama hade dltså ett gott skäl att försöka ökasin prcxluktion. Ny teknik och nyakunskaper bidrog också till ökande skördar. tionslagren ökadekraftigt och kostnadema för att exportera de uppköpta pro- Prop. 1994/95:19duktema med hjälp av bidrag blev aUthögre. Exportsubventionema började Bilaga 9 bli en handelspolitiskbelastning. Kostnadema för CAP ökade dessutom hela tiden.Stödet via prisema ledde också dl än av mecUen gick till av jordbrukarna, de största .. och mest effektiva företagen. De småfamiljeföretegen och brukare i mindre gynnadeområden fick inte stöd i avsedd omfattning. Under slutet av 1970-telet började EG reagera på överproduktionen cx;hkostnadsstegringama. vidtogsde förste smärre förändringama i systemet med en obegränsad prisgaranti. Den dittills största reformen skeddeår 1988 då utgiftema för CAPunderkastades samma budgetdisciplin som gäller i övrigt och då ett tak sattes för de sardade utgiftema. Samtidigtinfördes ett system med stebilisato-rer, dvs. en direkt koppling mellan en ökadproduktion och lägre priser. fickdock endast en marginell effekt på överproduktionen (x;h gjorde att reformenefter bara några är var otiUräckUg. Belasmingen som jordbmket utgjorde på budgeten, på miljön och på de handelspolitiskarelationema kvarstod och ledde framtiU ett beslut om en radikd reform av jordbmkspoUtiken. Efter mer än ett är av debatter cx;h förhandlingaranlog rådet den störstereformen hittUls av CAP. Reformbeslutets viktigaste inslag är den sänkning av stödpriset för spannmål somskall genomföras under treärspericxlen1993/94-1995/96. För sänkningen av stödprisema kompenseras jordbrukarna medaredbidrag vilkas storlek relateras tUl avkastningen under enrefercnspericxl i respektive region. Jordbruksreformen innebär således inte att dettaditionella instmmenten i jordbrakspolitiken- gränsskydd, intervention cx;h exportbicfrag - avskaffas men att de kommer att minska i betydelse.Förskjutningen från prisstöd till direktstödväntas innebära en minskad intensitet i odlingen, ökad konsumtion cxh minskade överskott. Av betydelse när detgäller att begränsa överskotts-produktionenär också villkoret för arealbidrag, nämligen att större jordbmk måste lägga (eller mer beroende pä val avttädesform) av areden i träda. Trädan, som också berättigar tiU aredbidrag, kananvändas för pnxiukrion av dtemativa grödor. Som en följd av sänkte spannmålspriser sjunkerkostnadema i animalieproduktionen.Stödprisema för mjölk, smör cxh nötkött sänks något. Gränsskydd cxh exportbidrag för griskött, fjäderfä cxhägg, som är avvägda i direktrelation dl spannmålspriserna kommer att sjunka automatiskt. Eftersom den intensiva ammdieproduktionen gynnasav de lägre fcxlerkost-nademainnehåller reformbeslutet flera slag av stöd till extensiv köttproduktion. 1 reformbeslutet ingår cxkså ett antdkompletterande åtgärder i form av stödtill miljövänligare brakningsmetoder, bevarande av biologisk mångfald cxh odlingslandskapet, stimulans tillskogsplantering och förmånligare villkor för förtidspensionering. Reformbeslutet innebär för dessa stödformer,som medfinansieras av EG , en avsevärd utvidgning och i vissa fdl en nivåhöjning. Beslutsordningenpå jordbruksområdet är densamma som för övriga frå- Prop. 1994/95:19 gor inom EG. Beslut fattas av ministerrådet efterförslag från kommissionen. Bilaga 9 Parlamentetmedverkar i besluten på samma sätt som när det gäller andra frågor Jordbmksfrågomas sektoriella art gör attrådet när besluten fattas normalt består av medlemsländemas jordbmksministtar.Sedan rådet inhämtat parlamentetsyttrande skall frågan enligt huvudregeln beredas av Coreper (Comité desRepresentants Permanents). På gmnd av det stora anlal frågor som anknyter till förvaltningen avjordbrakspolitiken finns dock för jordbraksområdet en motsvarighet tillCoreper som kallas ,CSA (Comité spéciale d'Agriculture). Kommittén sammanträder ca 40 gånger perär. Den är sammansatt av högre nationella tjänstemän med erfarenhet av att hancUägga jordbruksfrågor.Under CSA finns ett stort antal arbetsgrapper.Särskilda jordbmkskommitlén går igenom de flesta av kommissionens förslag somgäller CAP, dvs. de gemensamma marknadema för jordbraksprodukter samt stöd tilljordbmket och lägger fram ärendena för rådet.Enklare ärenden avgörs ofta av kommittén och föreläggs ministerrådet endast för ett formellt beslut. Jordbruksärenden somgäller djur- cxh växtskydd samlhandel med tredjeland och vissa finansiella frågor handhas dock av Coreper Inomjordbraksområdet är det mycket vanligt att rådet delegerar handläggningen av de löpande förvaltningsärendenatill kommissionen. Ministeirädetförbehåller sig vanligtvis beslutsbefogenheten i ett begränsat antd frågor, somt.ex. i viktigare pris- cxh kvotfrågor. Kommissionen sköter det löpande arbetet med bl.a. interventioner cxhexpomestitutioner. För att säkerställaatt hänsyn tes till varje mecUemslands särskilda förhållanden cxh önskemål ttots den omfattande delegationenhandläggs jordbmksfrågoma i storutsttäckning i s.k. förvdiningskommittéer. 1 dessa koramittéer arbetar nationella tjänstemän under ledning av enordförande frän kommissionen. Kommittéemafinns på nästan alla områden såsom marknadsreglering, stmkturfrågor, skogsbmk, hälso- ochveterinärfrågor. För produkter där fömtsättningamapå marknaden förändras snabbt och gemenskapen därför måste reagera har förvdtningskommittéemamöte var eller . Detgäller t.ex. för spannmål och mjölkprcxlukter. För andra produkter kan sammankomsterna äga mm betydligt mersällan. I kommittéarbetet läggerkommissionen fram sina förslag tUl ändringar cxh medlemsländemas representanter lämnar sina synpunkter. Vidomröstning är ländemas röster viktede pä vanligt sätt. Kommissionen skdl genastfatta beslut och verksteUa dette. Ombeslutet inte överensstämmer med majoritetens uppfattning i kommittén skall rådet genast undenättas cxhverkstelligheten av beslutet skjutsupp. Rådet kan inom en bestämd tid med kvdificerad majoritet fatta elt annat beslut än kommissionen. Utöverförvdtningskommittéema finns flerarådgivande kommittéer där producenter cxh konsumenter möter kommissionenstjänstemän för att diskutera aktuella frågor. 1.1.2 Fris- ochmarknadsregleringarna Prop.1994/95:19 Marknadsregleringamabygger som nämnts på tte grundprinciper: en gemensam marknad med gemensamma priser,gemenskapspreferens, dvs. att EU:s varor skdl ha företräde framför importeradesamt en gemensam finansiering av jordbrukspolitiken. Den gemensamma marknaden skaU upprätthållas genomalt tullar och importavgiftertillämpas. Konkurrenssnedvridande subventioner skall avlägsnas. De gemensammaprisema syftar bl.a. pä de idnimipriser vid vilka intervenerar på maiknaden genomstödköp. De faktiska marknadspriserna varierar beroende påmarknadssituationen, transportavstånd cxh konsumentpreferenser. Gemenskapspreferensen cxh skydd mot pristryckandeimport upprätlhåUs genom ettgränsskydd i form av tullar cxh importavgifter mot ttedjeland. Tullama och importavgifterna skyddar ett pris påen nivå som oftast ligger betydligtöver interventions- cxh maricnadsprisema. Den faktiska prisnivån inom EU understiger aUtså normdt sett betydligtdet pris till vilket varor kan importerasefter att impoitevgifi och mU erlagts. tillämpas preferens-arrangemang för många produkter. Det innebärsänkt gränsskydd för en viss kvantitetav varan. Dessutom har EU genom bindningar i lågt eller obe-findigl gränsskydd för bl.a. flera viktigafodervaror. De handelspolitiska avtden och bindningarna förklarar tillsammansmed marknadens storlek varför EUttots det relativt höga gränsskyddet, en hög självförsäljningsgrad och prcxluktion av överskott ändå är världens störsteimportör av jordbruksvaror. Gränsskyddssysiemet gäller med smärre variationerför övervägande delen avjordbmksproduktionen, t.ex. för spannmål, scxker, mjölk, mejeriprcxluk-ter, fårkött, griskött, nötkött, ägg ochfågelkött. Oljefröer och proteingrödor samtvissa fodermedel stöds endast genom direkte bidrag och inte genom gränsskydd.