prop · GH03177 · 1994-01-01 00:00:00 — För att skapa utrymme för regeringens förslag om kvalitetsbelopp skall vidare alla per capitabelopp ovan fr.o.m. reduceras . Remissinstanserna har i huvudsak avvisat utredarens förslag om en reducering av ersättningen för utbildningen av lärare i musik och bild. Enligt regeringens uppfattning bör samma ersättningsbelopp gälla för musiklärare som för övrig musikutbildning och samma nivå för bildlärare som för området Design och formgivning. Vidare bör, i enlighet med utredarens förslag, samma ersättningsbelopp gälla för tvåämneslärare som för ettämneslärare i musik, bild och idrott. Deras ämnesutbildning är nämligen identisk med den som ges ettämneslärare. Universitet och högskolor med utbildning av grundskollärare med inriktning mot årskurserna 4-9 bör få tillämpa samma ersättningsnivå för sådan lärarutbildning inom musik, bild och idrott inom ramen för nuvarande takbelopp. /(GI/IHR), som enligt riksdagsbeslut skall ingå i fr.o.m. , berördes inte av utredningen. Enligt regeringens uppfattning är det naturligt att för dessa utbildningar tillämpa samma ersättningsprinciper som för journalistutbildningen, dvs. vad som gäller för utbildningsområdet Övrigt. Med de redovisade ersättningsnivåerna är det möjligt att tilldela varje berört lärosäte minst lika stora resurser som föreslagits för /95. Vissa mindre justeringar av antalet helårsstudenter kommer dock att behöva göras. De förordade resurstillskotten kommer att innebära förstärkningar, främst till flera av de konstnärliga högskolorna i , men även andra lärosäten kommer att få del av en högre resursnivå. Bakgrund Som angivits i avsnitt 5.5 har Resursberedningen haft i uppgift att analysera hur resurstilldelningen till fakulteterna för forskning och forskarutbildning till viss del skall kunna relateras till prestationsmått. En sådan analys och ett därpå baserat förslag presenterades i betänkandet (SOU 1993:102) Kvalitet och dynamik. En sammanfattning av detta och remissynpunkterna återfinns som tidigare framgått i bilaga 2. Regeringens förslag: För att stärka förnyelsekraften och kvaliteten i svensk forskning föreslås att av de totala anslagen för ett fakultetsområde skall fördelas bland berörda fakulteter vid olika lärosäten i proportion till antalet avlagda forskarexamina. Det främsta skälet härför är att forskarutbildningens effektivitet nära hänger samman med forskningens kvalitet, och därmed även med förmågan att attrahera externa anslag, också sådana från näringslivet och andra samhällsorgan. Denna parameter ger således också utslag för det som beredningen och många remissinstanser har bedömt som ett relevant kvalitetskriterium. Vidare ges incitament till att öka examinationen i forskarutbildningen. Examinationen föreslås beräknad så att doktorsexamina ges vikten 1 och licentiatexamina vikten 0,5. Doktorsexamen efter licentiatexamen ges halv vikt. För att främja en bredare rekrytering till forskarutbildningen föreslås att vikten för examina avlagda av underrepresenterat kön ökas . Detta gäller i de fall något kön svarar för av det totala antalet avlagda examina i riket inom fakultetsområdet i fråga. är kvinnor underrepresenterade inom alla fakultetsområden. Varje lärosätes andel av examinationen föreslås beräknad genom att examinationen - beräknad enligt ovan - summeras för fakultetsområdet samt för varje enskild fakultet. Fakulteternas andel fås genom att den egna examinationen divideras med fakultetsområdets. Omräkningar av respektive fakultetsanslag görs således inför varje budgetår. Spärregler garanterar att omfördelningseffekterna hålls inom rimliga gränser. Förslaget innebär att fördelningen mellan olika fakultetsområden inte påverkas. Det nya resurstilldelningssystemet för forskning och forskarutbildning skall införas fr.o.m. /96. Beredningens förslag: Utgångspunkten för beredningens förslag var att fördelningen mellan olika fakultetsområden inte skulle påverkas. Beredningen föreslog att av de totala resurserna för ett fakultetsområde skall fördelas bland berörda fakulteter i proportion till examination i forskarutbildningen och av resurserna i förhållande till förekomsten av vetenskapligt prövade externa anslag. Viktning med faktor 1,25 föreslogs för att främja jämställdheten inom forskarutbildningen. En spärregel föreslogs för att garantera att medlen för en fakultet tillåts minska med högst mellan två budgetår och högst . Den tekniska utformningen av förslaget överensstämmer med regeringens förslag. Remissinstanserna: tillstyrker, som enda remissinstans, beredningens förslag i dess helhet. Bland remissinstanserna i övrigt accepterar flertalet principen, men har olika uppfattningar om vilka aktivitetsmått som bör användas och vilken vikt som skall läggas på dem. , och samt Kungl. Tekniska högskolan anser att omfördelningar inom fakultetsanslagen endast bör göras i förhållande till examinationen i forskarutbildningen och inte utifrån andelen externfinansierad verksamhet. anför att det vore en fördel om lärosätena fick volymmässigt definierade utbildningsuppdrag på liknande sätt som i grundutbildningen, då detta anses ge tydligare effekt. Även anser att forskarutbildningen borde ersättas enligt i stort sett samma principer som grundutbildningen. (), () och () anser å andra sidan att den externa forskningen borde ges större tyngd än antalet forskarexamina i förhållande till beredningens förslag. () vill däremot tona ner vikten av externa anslag. Några instanser önskar ytterligare aktivitetsmått. KI, () och () anser att antalet utländska gästforskare bör ingå, medan (), i (LO) och () anser att forskningssamarbete med näringslivet och det omkringliggande samhället också bör premieras. Flera remissinstaner påpekar att de föreslagna måtten förstärker varandra genom att examinationen i forskarutbildning också påverkas av omfattningen av de externa anslagen. och är starkt kritiska mot beredningens förslag och hävdar att lärosätena har olika förutsättningar när det gäller möjligheterna att erhålla externa anslag, och att dessa förutsättningar snarare sammanhänger med lärosätets ålder än med kvaliteten i verksamheten. Det framhålls från dessa båda lärosäten att de jämfört med de mer etablerade lärosätena inte har haft samma möjligheter till finansiering av doktorandtjänster med externa medel. En jämförelse mellan antalet avlagda forskarexamina och fakultetsanslagets storlek skulle därmed alltid utfalla negativt för dem med lägre externfinansiering, vilket skulle leda till en successiv utarmning av dessa lärosäten. , och samt högskolorna i och framhåller att det vore naturligt att de program för kvalitetsutveckling som beredningen föreslagit för grundutbildningen även innefattade forskning och forskarutbildning. Därmed skulle helhetssynen på verksamheten understrykas ytterligare. Enligt uppfattning borde följaktligen ett motsvarande kvalitetsbelopp avsättas också inom varje lärosätes fakultetsanslag. anser att samma system bör tillämpas för grundutbildning som för forskning och forskarutbildning. Endast har framfört invändningar mot den föreslagna viktningen av forskarexamina för underrepresenterat kön. Högskolan anser att de strukturer som främst hindrar kvinnor i forskarkarriären och orsakar en tydlig snedrekrytering till höga forskartjänster inte i nämnvärd grad påverkas av ett system med premiering i efterhand. , () och SFS förordar en viktning med faktorn 2 i enlighet med expertgruppens ursprungliga förslag. förordar vikten 1,5. Skälen för regeringens förslag: Som tidigare beskrivits pekade regeringen forskningsproposition på en rad åtgärder som borde vidtas för att stimulera till ökad flexibilitet och förnyelseförmåga inom forskningen vid universitet och högskolor. Ett av de anvisade medlen för att åstadkomma detta är att resultatrelatera en del av fakultetsanslagen. Val av parametrar och andel av fakultetsanslaget Resursberedningens analys av vilka parametrar som skulle kunna användas resulterade i att fyra bedömdes intressanta. Förutom de två föreslagna - forskarexamina och externa anslag - angavs också vetenskaplig publicering och utländska gästforskare. Praktiska mätsvårigheter avhöll dock beredningen från att föreslå de två sist nämnda parametrarna. Flera av remissinstanserna framhåller att de föreslagna måtten i betydande utsträckning samvarierar. Fakulteter som förmår attrahera externa medel för kvalitetsbedömda projekt har i allmänhet även en hög examination inom forskarutbildningen. Som ett första steg föreslår därför regeringen att en mindre del av fakultetsanslaget skall fördelas i förhållande till antalet avlagda forskarexamina. Regeringens skäl för att nu välja en enda parameter kan sammanfattas enligt nedan: * Det främsta skälet är således att forskarutbildningens effektivitet nära hänger samman med forskningskvalitet, och därmed även med förmågan att attrahera externa anslag, också sådana från näringslivet och andra samhällsorgan. Detta innebär att denna parameter indirekt också ger utslag för det som beredningen och många remissinstanser har bedömt som ett relevant kvalitetskriterium. * Det mest uppenbara skälet är givetvis kopplingen till det av beslutade målet att fördubbla antalet avlagda doktorsexamina . * Därtill kan läggas att ny och intressant forskning i många fall bedrivs inom ramen för forskarutbildningen. * Slutligen bör framhållas att även om beräkningarna av anslagen görs utifrån kvantitativa uppgifter om antalet doktorsexamina, så har dessa uppgifter en kvalitativ dimension i och med disputationsförfarandet, som innebär en öppen, vetenskaplig kvalitetsgranskning. Uppgifterma är dessutom lätt tillgängliga och har hög statistisk tillförlitlighet. Vad gäller hur stor andel av fakultetsanslagen som bör resultatrelateras gjorde Resursberedningens expertgrupp bedömningen att skulle relateras till examinationen i forskarutbildningen. Detta motsvarar i medeltal de öronmärkta beloppen till studiestöd inom anslagen. Beredningen avstod från att ta definitiv ställning till vilken andel som skulle vara den lämpliga, utan ansåg att den frågan borde belysas av berörda universitet och högskolor i remissen. Regeringen är medveten om att förslaget att omfördela av anslaget åtminstone inledningsvis skulle kunna få väl dramatiska omfördelningseffekter för en del fakulteter. Då regeringen anser det viktigt att ge incitament åt alla att anstränga sig så att resurserna utnyttjas på bästa sätt har regeringen stannat för att tills vidare av anslaget bör fördelas i förhållande till examinationen i forskarutbildningen. För motsvarar detta av det totala anslaget. En spärregel införs för att garantera att medlen för en fakultet tillåts minska med högst mellan två budgetår och högst . Frågan om hur stor del av fakultetsanslagen som långsiktigt bör göras rörlig samt frågan om en mer omfattande koppling mellan fakultetsanslagen och parametrar som beskriver olika forskningsprestationer kommer regeringen att bereda vidare års forskningsproposition. Därvid kommer särskild uppmärksamhet att ägnas parametrar som beskriver verksamhetens internationella konkurrenskraft. t.ex. antalet utländska gästforskare. Olika vikter för examination - för breddad rekrytering till forskarutbildning I enlighet med Resursberedningen föreslår regeringen att doktorsexamen normalt ges vikten 1, medan licentiatexamen ges vikten 0,5. Doktorer som redan tagit ut en licentiatexamen ges vikten 0,5. Regeringen har i olika sammanhang framhållit att det är angeläget att rekrytera fler kvinnor till forskarutbildningen. De främsta skälen för detta är, som framhållits i det föregående, att få tillräckligt kvalificerade doktorander. En ökad rekrytering till forskarutbildningen är också en förutsättning för en ökad rekrytering av kvinnor till lärartjänster, vilket i sin tur kan bidra till att ny kunskap utvecklas. Andelen kvinnliga doktorer har ökat kontinuerligt , men ligger trots detta fortfarande endast på totalt enligt senast tillgängliga uppgifter. Inte vid något fakultetsområde har andelen stigit över de som utgör gränsen för när ett kön anses vara underrepresenterat. Regeringen anser därför att det finns skäl att stimulera antagning, utbildning och examination av kvinnliga doktorander genom att låta antalet examinerade kvinnor väga tyngre än antalet män vid anslagsberäkningen. I likhet med beredningen och flertalet remissinstanser finner regeringen det rimligt att examina avlagda av kvinnor ges större vikt, dvs. 1,25 för doktorsexamen och 0,625 för licentiatexamen. Den föreslagna viktningen för underrepresenterat kön skall naturligtvis tillämpas för män i de fall de skulle komma att svara för en lägre andel av antalet avlagda examina än inom något fakultetsområde. Beräkning av andelen examina Regeringen anser att beräkningen av respektive fakultets andel av examinationen i forskarutbildning skall göras på det sätt som beredningen föreslog. Detta innebär att de fyra senaste årens examination, viktad enligt ovan, summeras för varje enskild fakultet och för varje fakultetsområde. Respektive fakultets andel fås genom att den egna examinationen divideras med fakultetsområdets. De fakultetsområden som endast finns vid ett lärosäte - tema vid och farmaci vid - föreslås jämföras med näraliggande fakultetsområden i enlighet med beredningens förslag. Motsvarande system kommer att utarbetas för . Särskilda satsningar I enlighet med beredningens förslag bör särskilda satsningar som görs på fakultetsanslaget för att bygga upp helt nya verksamheter, t.ex. en ny fakultet, undantas från den föreslagna omfördelningsmodellen . Undantag bör naturligtvis också göras för andra särskilda åtaganden som statsmakterna valt att finansieras över ett lärosätes fakultetsanslag. Genomförande Det föreslagna nya resurstilldelningsystemet för forskning och forskarutbildning kan införas tidigast /96. Uppgifterna om antalet avlagda forskarexamina kan då hämtas från den resultatredovisning som varje lärosäte enligt förordningen om redovisning av studier m.m. vid universitet och högskolor skall göra avseende /94. I resultatredovisningarna ingår också uppgifter om antalet avlagda forskarexamina under de tre närmast föregående budgetåren (1993:1153, 4 kap. 7, 8 och 18 ). Detta förslag bör tills vidare betraktas som ett första steg i införandet av resultatrelaterade fakultetsanslag. Frågan om den slutliga omfattningen och om ytterligare parametrar kommer att övervägas års forskningsproposition. Det förslag regeringen stannat för när det gäller att ge incitament till ökad kvalitet i forskning och forskarutbildning skiljer sig från det som tidigare i denna proposition föreslagits för grundutbildningen. Regeringen anser att den här föreslagna modellen är enklare och effektivare att använda för forskning och forskarutbildning än grundutbildningens modell innebärande bedömning av kvalitetsutveckling. Lärosätena är naturligtvis oförhindrade att inkludera forskning och forskarutbildning i sina program för kvalitetsutveckling för att därmed markera ett helhetsgrepp på verksamheten. En avgörande faktor för effektiviteten i forskarutbildningen är incitamenten för doktoranden att slutföra sina studier inom rimlig tid. Förutom den diskussion om nya finansieringsformer inom forskarutbildningen som förs i följande avsnitt kan också framhållas de examenspremier som lärosätena kan dela ut till den som avlagt doktorsexamen. 6.1.7 Studiefinansieringen inom forskarutbildningen Regeringens bedömning: Det bör övervägas om nya metoder för studiefinansiering kan utvecklas i syfte att öka effektiviteten i forskarutbildningen och höja examinationsgraden. Skäl för regeringens bedömning: Inom ramen för fakultetsanslagen har under en följd av år stora satsningar gjorts på studiefinansieringen inom forskarutbildningen. För innevarande budgetår har sammanlagt angivits som den miniminivå som fakulteterna måste avsätta för detta ändamål. De huvudsakliga formerna för studiefinansiering inom forskarutbildningen utgörs av utbildningsbidrag (ibland i kombination med assistenttjänst) och doktorandtjänster. Det finns också doktorander som innehar andra typer av universitetstjänster. I viss utsträckning används även studiemedel för att finansiera doktorandstudier. Doktorsexamen skall kunna avläggas efter en arbetsinsats motsvarande heltidsstudier, inkl. avhandlingsarbete. /88 har en successiv omvandling av utbildningsbidrag till doktorandtjänster skett i syfte att dels förbättra de forskarstuderandes ekonomiska villkor och sociala trygghet och därmed öka effektiviteten i deras studier, dels trygga rekryteringen till vissa discipliner. Medlen för studiefinansiering inom fakultetsanslagen har kontinuerligt ökats för att kompensera universitet och högskolor för de merkostnader som omvandlingen medfört för dem. /93 beslutade efter förslag i prop. 1992/93:170 Forskning för kunskap och framsteg att den pågående omvandlingen av utbildningsbidragen till doktorandtjänster skulle slutföras under innevarande planeringsperiod och utbildningsbidragen därmed avskaffas som finansieringsform. Särskilda medel anvisades för att täcka de merkostnader som därvid skulle drabba fakultetsanslagen. I sina förenklade anslagsframställningar för /95 har , och tagit upp frågan om studiefinansieringen inom forskarutbildningen. De medel som anvisats för omvandling anges vara otillräckliga. Doktorandtjänsterna är dyrare än utbildningsbidragen och målet att öka antalet avlagda doktorsexamina 2 000 ställer krav på ökade resurser. I olika skrivelser har den naturvetenskapliga dekankonferensen och de medicinska fakulteternas dekanråd begärt att beslut om en avveckling av utbildningsbidragen skall omprövas. Som motiv framförs dels resursbrist, dels behov av större flexibilitet i systemets utformning. Orsakerna till att resurserna bedöms vara otillräckliga kan sökas i flera förhållanden. Exempelvis har inom medicinsk fakultet betydande löneökningar skett för de doktorander som avlönas enligt det centrala läkarlöneavtalet. Merkostnaden för omvandlingen av utbildningsbidrag har härigenom blivit större än den genomsnittliga och kompensationen otillräcklig. Ytterligare en förklaring är att de resursförstärkningar som skett har varit dimensionerade för att täcka omvandlingskostnaderna endast för det antal hela utbildningsbidrag som finansierades via de "öronmärkta" medlen inom fakultetsanslagen /88. Eftersom i vissa fall nya utbildningsbidrag tillkommit - finansierade med fakultetsmedel eller externa medel - uppstår problem när avskaffandet av utbildningsbidragen som finansieringsform nu planenligt närmar sig. Forskarutbildningen är en integrerad del av universitetens och högskolornas forskning. Det är enligt regeringens mening viktigt att understryka att stöd till forskarutbildning inte bara kommer från fakultetsanslagen utan även från många externa anslagsgivare, såsom forskningsråd, sektorsorgan och i vissa fall även företag. Den externfinansierade FoU-verksamheten har sålunda alltid haft stor betydelse för forskarutbildningen. , när de bildade stiftelserna för strategisk respektive miljöstrategisk forskning är i full verksamhet, kommer detta förhållande att ytterligare accentueras. Stöd till forskarutbildning och rekrytering av yngre forskare kommer att vara en av huvuduppgifterna för dessa stiftelser. Detsamma gäller för , som har tillförts resurser för kulturvetenskaplig forskning. Härtill kommer de förstärkningar av finansieringen av forskarutbildningen som föreslås i denna proposition. Man kan sålunda förvänta sig en totalt sett betydligt större satsning på forskarutbildning framöver. Den resursbrist som påtalas från exempelvis de medicinska fakulteterna får därför bedömas vara temporär. De kommande resursförstarkningarna till forskarutbildning inom de områden som omfattas av de nya stiftelserna kan komma att leda till överväganden från regeringens sida beträffande fakultetsanslagens inbördes storlek. Det kan således komma att bli aktuellt med omprioriteringar i syfte att öka studiefinansieringsresurserna inom fakulteter som inte får ökad externfinansiering. Trots att resurserna för studiefinansiering kommer att öka framöver, finns det behov av att pröva om åtgärder kan vidtas för att göra studiefinansieringssystemet mer flexibelt och kostnadseffektivt för att tillgodose de speciella omständigheter som råder inom skilda vetenskapsområden och discipliner. Inom exempelvis de tekniska fakulteterna är det angeläget att inkomstnivån under forskarutbildningen är konkurrenskraftig i förhållande till välbetalda anställningar inom industrin. Inom andra fakulteter är förutsättningarna ofta annorlunda och det vore där önskvärt att åstadkomma en struktur och nivå för studiefinansieringen som inte minskar motivationen att slutföra utbildningen. Det är sålunda viktigt att skapa ekonomiska incitament som attraherar de mest lämpade studenterna till forskarutbildning och uppmuntrar dem att avlägga examen. Statsmakterna har i skilda sammanhang understrukit det ansvar som universitet och högskolor har att anpassa dimensioneringen av forskarutbildningen till resurserna. Detta ansvar finns explicit angivet i högskoleförordningen. Enligt regeringens mening bör det övervägas hur lärosätenas möjligheter att göra samlade avvägningar mellan olika resursinsatser skall kunna förbättras. Det instrument som regering och riksdag förfogar över - studiefinansieringen - borde i högre grad än kunna anpassas till övriga resursinsatser i form av kvalificerad handledning, samverkan mellan institutionstjänstgöring och studier m.m. En möjlighet som bör studeras är att ge universitet och högskolor frihet att - om man så önskar - skapa en "studiefinansieringstrappa", där doktoranden successivt får bättre ekonomiska villkor allteftersom studierna framskrider. Även andra möjligheter bör övervägas. En strävan bör vara att utforma studiefinansieringssystemet så att det innehåller incitament för ökad effektivitet och höjd examinationsgrad. Regeringen avser att pröva olika alternativ för att främja flexibiliteten i forskarutbildningen och återkomma med förslag i nästa forskningspolitiska proposition. 6.2 Internationalisering av högre utbildning och forskning Regeringens förslag: Om EU beslutar att ett fjärde ramprogram för forskning och klinisk utveckling skall delta i detta program. En särskild stiftelse för internationalisering av högre utbildning och forskning inrättas genom att medel tillskjuts från Fond 92-94. Stiftelsen tillförs av återstoden av fonden (jmf. avsnitt 6.6.) Stiftelsen bör ha till uppgift att svara för planering och genomförande av internationaliseringsåtgärder, särskilt - att övergångsvis medverka i finansieringen av deltagande i EUs fjärde ramprogram, - stipendiering av unga akademiker från länder i dynamisk utveckling, samt - finansiering av svenska och utländska post-doktorers vistelser vid utländska respektive svenska universitet och högskolor. Skälen för regeringens förslag: som den nationella omfattningen av högre utbildning och forskning ökat har särskilda insatser gjorts för att öka deltagande i det internationella utbildnings- och forskningssamarbetet. Det finns en stark övertygelse om att det internationella samarbetet bidrar till ökad nationell kompetens och konkurrenskraft. Volymen av och bredden i det internationella samarbete som svenska studerande, lärare och forskare deltar i har ökat betydligt . Ansvariga myndigheter inom högre utbildning och forskning - universitet och högskolor, forskningsråd, akademier och andra myndigheter med ansvar inom högre utbildning och forskning - har, liksom regering och riksdag, bidragit till denna utveckling. Även svenska företag har stärkt sitt engagemang i det internationella forskningssamarbetet bl.a. genom deltagande i EU:s FoU-verksamhet. EU-samarbetet inom högre utbildning och forskning blir en allt viktigare del av svensk utbildnings- och forskningspolitik. Detta sker i takt med att ambitionerna inom EU vad gäller utbildning och forskning ökar. innebär ökade möjligheter för att delta i det europeiska utbildnings- och forskningssamarbetet.