prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Samspelet mellanutbildning och arbetsliv behöver förbättras. Ambitionema när det gällerinsatser mot ungdomsarbetslösheten måste höjas kraftigt. Arbetslinjen skallbetonas långt starkare än vad som skett . Som ett led i en sådan ny inriktning införs entemporär stimulans till nyanställningar i näringslivet i form av en reduktionav arbetsgivaravgiftema med . Denna åtgärd hartill syfte att motverka både arbetslöshet och inflation genom att sänkakostnaderaa för expansion och produktionsökning. Vidare föreslås att villkorenför utbildningsvikariat förbättras för att både stimulera till utbildning avredan anställda och till rekrytering av vikarier. Utöver dessa direkt anställningsfrämjande insatserläggs ett omfattande förslag om utbildnings- och kompetenshöjning fram för attmöta de ständigt ökade kraven på kompetens i arbetslivet. Sammanlagt tillkommerca 90 000 extra platser inom det reguljära utbildningsväsendet under 1995.Särskilda insatser förslås när det gäller utbildning i teknik och språk. Särskilt utsatta på arbetsmarknaden är de unga.Därför förstärks de arbetsmarknadspolitiska insatsema både i form av kommunaltuppföljningsansvar, ungdomsintroduktion, ett ökat antal utbildningsplatsersamt en ny form av praktik, s.k. . En ny'form av utbildning idatorhantering (Datortek) införs i alla kommuner i' syfte att ge arbetslösaungdomar utbildning i modem teknik. Syftet med alla dessa insatser är attungdomama så snabbt som möjligt skall komma i arbete eller utbildning. Allaungdomar skall ha fått ett lämpligt erbjudande . Insatsema för dem som är eller riskerar att blilångtidsarbetslösa förstärks genom att rekryteringsstödet reserveras för dessasökande och att stödet kan användas i förening med det allmännanyanställningsstödet. ALU-arbeten skall i fortsättningen användas i första handför att bryta eller förhindra uppkomst av långtidsarbetslöshet. Utomnordiskainvandrare som har särskilt stora svårigheter att få arbete skall få ökade möjlighetertill arbetspraktik. Arbetslöshetsförsäkringens roll somomställningsförsäkring måste hävdas. Kontraktet mellan den enskilde ochsamhället måste göras tydligt. Skattepolitikensutformning är ay gmndläggande betydelse både för tillväxten och för denekonomiska fördelningen. Genom skattereformen 1990-1991 fick ettmoderat skattesystem. har fattat beslut om attåtempprätta de principer som låg till gmnd för skattereformen.Riksdagen har också beslutat om åtgärder för att för- Prop. 1994/95:100stärka budgetens inkomstsida. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar Bilaga 1 är nu starkt begränsat. Även kommunema bör vara ytterst återhållsammamed skattehöjningar. Regeringen kommer att följa utvecklingen av kommunalskattemaoch väga in den vid bedömningen av kommunemas finansiella utrymme. Inom ramen för ett i huvudsak oförändratskatteuttag kan förskjutningar mellan olika skatter aktualiseras i framtiden.Med tanke på behovet av stabila spelregler bör emellertid varje förändringövervägas noga. Inom EU pågår en diskussion om växling mellan skatt på arbeteoch miljörelaterade skatter För del kommer denna fråga att prövas aven parlamentarisk utredning. När det gäller företagsbeskattningen har regeringenavsatt till en reform som i första hand skall användas föratt reducera skatteuttaget för de mindre och medelstora företagen. Inriktningenpå detma reform skall bestämmas efter samråd med näringslivet. Åtgärderför att hävda prisstabiliteten Enviktig uppgift för den ekonomiska politiken är att hävda en prisstabilitet pågod europeisk nivå. De tidigare två decenniemas inflationsperiod bröts vidingången . Genom stabiliseringsavtalet 1991 växladelöneutvecklingen över till en mera sund och uthållig nivå. Denna nya inriktningfullföljdes i avtalsrörelsen . Konsumentprisökningama stannade 1994 under 3procent och förväntas fortsätta i ungefär samma takt framöver Den underliggandeinflationen torde stanna på . En uppvärdering av kronan, som följdav det minskade budgetunderskottet, det växande överskottet i bytesbalansenoch den starkare tillväxten förväntas bidra till att hålla tillbaka höjningaraaav import-priseraa. För att hävda denna prisstabilitet måste denekonomiska politikens olika medel medverka aktivt. Ju fler insatser som görsför att undanröja hinder på arbetsmarknaden och på olika vammarknader, destomindre krav ställs på penningpolitiken att genom räntehöjningar motverkainflationstendenser i ekonomin. Det är bl.a. av dessa skäl som arbetsmarknads-och utbildningspolitiken nu läggs om med stark betoning på sådana åtgärder-yrkesmässig och geografisk rörlighet - som skall underlätta företagensexpansion och förhindra uppkomsten av flaskhalsar. Sanunanfattningsvisimiebär den ekonomiska politik som presenteras i budgetpropositionen, och denutveckling som kan överblickas, att en fast gmnd läggs för att: Statsfinansema kan saneras och statsskulden stabiliseras . Sverigeunder kan ha ett betydande överskott i Prop. 1994/95:100bytesbalansen. kommer därmed att vara nettoexportör av Bilaga Ikapital. Enprisstabilitet på god europeisk nivå kan hävdas. kan därmed inleda enperiod av icke-inflatorisk tillväxt och ökad sysselsättning. I Den ekonomiska politiken syftar till att vid övergången till åter skall ståekonomiskt starkt med sunda statsfinanser, arbete åt alla och en väl utbyggdvälfärd. Från en sådan styrkeposition kan spela en aktiv ochpådrivande roll i det ekonomiska och politiska samarbetet, i ochglobalt. En sådan gynnsam ekonomisk utveckling är beroendeav en bred sam verkan i hela samhället. De politiska partiema har ett särskilt ansvar att medverka till stabila majoriteter och en handlingskraftig riksdag. Rege ringen har som ambition att söka uppnå så breda majoriteter som möjligt i . På samma sätt har regeringen ambitionen att få till stånd ett väl fungerande samspel med näringslivet, både med de stora företagen och med de mindre och medelstora. Nya former för sådan samverkan håller på att utvecklas. Arbetsmarknadens parter har också en nyckelroll. Statsmakternakan besluta om en ny inriktning och nya inslag i arbetsmarknadspolitiken, meneffekteraa av dessa åtgärder är i stor utsträckning beroende av en aktivmedverkan från parteraa i arbetslivet. Av ännu större betydelse är de villkorsom skapas direkt av arbetsmarknadens parter genom avtal eller praxis iarbetslivet. Därför måste förayelsen av villkoren på arbetsmarknaden bedrivasparallellt av staten och partema. Det finns därför starka skäl att understryka viktenav det arbete som börjar komma i gång mellan parteraa när det gäller såvälpraktisk samverkan kring rekryterings- och utbildningsbehov liksomförhandlingar om fömyelse av de arbetsrättsliga villkoren. Detta arbete börbedrivas över hela fältet med det uttalade syftet att partema tar ett ökatansvar för att arbetsmarknaden skall fungera väl och för att de arbetslösasnabbt skall komma in i arbete, utbildning eller annan arbetsförberedandeverksamhet. Regeringen strävar således efter att få till stånden ekonomisk utveckling med hög tillväxt och sysselsättning, låg arbetslöshetoch starka offentliga finanser blir avgörande för om ensådan gynnsam utveckling skall kunna uppnås. Två omständigheter är särskiltviktiga, dels möjligheten att i få uppslutning kring den framlagdaekonomiska politiken, dels behovet att i den kommande avtalsrörelsen få tillstånd avtal och en löneutveckling som gör det möjligt att behålla enprisstabilitet på god europeisk nivå och därmed hävda näringslivetskonkurrenskraft. Detta ställer stora krav på arbetsmarknadens parter att finnalösningar som förenar löntagamas krav på en rimlig och rättvis andel avproduktionsresultatet med företagens krav på en kostnads-ochproduktivitetsutveckling som ger utrymme för den nödvändiga utbyggnaden avproduktionskapaciteten. 2 Det ekonomiska arvet Pp. Densvenska ekonomin befinner sig nu i en återhämtning av nedgång.Dessa tre år har präglats av den svagaste produktionsutveckling som harupplevt . På bara har arbetslösheten tredubblats, denoffentliga sektoms underskott tiodubblats och statsskulden fördubblats. Densamlade produktionen har minskat i rad. Nedgångens djup är resultatet av flera samverkande faktorerVärldsekonomin utvecklades svagt , efter 1980-taletslånga högkonjunktur. Överhettningen i den svenska ekonomin mot slutet av1980-talet skapade problem för industrins interaationella konkurrenskraft.Åtgärdema i slutet av 1980- och för att lösa den svenskaekonomins stmkturella problem hade ännu inte burit fmkt. En kraftig uppgång avrealräntan och en dramatisk omsvängning i hushållssparandet medförde ettkraftigt fall i den inhemska efterfrågan. Dessa faktorer kan emellertid inte ensamma förklaraden starka uppgången i arbetslöshet och den fleråriga negativa tillväxten.Andra länder drabbades av liknande problem, men förmådde att vända en nedgångtill en ny period av tillväxt. var ett av de få länder som under långtid drabbades av en kraftig produktionsnedgång. En viktig förklaring till dettaär att den ekonomiska politik som fördes under den gångna mandatperiodenfördjupade och förlängde konjunktumedgången. De åtgärder som genomfördes bidrogtill en kraftig dämpning av efterfrågan, bl.a. genom sin fördelningspolitiskaprofil, vilket fick starkt negativ effekt på sysselsättningen och därigenom påde offentliga finansemas utveckling. Den svaga och delvis motsägelsefullafinanspolitiken ökade konsumentemas osäkerhet och omvärldens tvivel, ochbidrog därmed på ett avgörande sätt till den ekonomiska krisen. 2.1 - budgetsanering och överhettning Framtill mitten av var offentliga finanser balanserade. Underåren 1976-1982 var den ekonomiska tillväxten svag och statsfinansernaförsämrades kraftigt. var därmed arbetslösheten ochbudgetunderskottet den ekonomiska politikens dominerande problem. Efterregeringsskiftet lades den ekonomiska politiken om. Bland annatgenomfördes en devalvering för att stärka den svenska konkurrenskraften. Ensanering av de offentliga finansema inleddes, bl.a. genom att merparten av deriktade industrisubventionema slopades. Omläggningen inledde en stark och lång återhämtningav den svenska ekonomin. Den inhemska efterfrågan ökade och arbetslöshetensjönk stadigt. Finanspolitiken, tillväxten och den ökade sysselsättningeninnebar att budgetunderskottet,som 1982 motsvarade av BNP, kunde Prop. 1994/95:100 pressas tillbaka och vändas till ett överskott . Diagram 2.1 Statens budgetsaldo 1960/61-1993/94 -14-1960/61 1965/66 1970/71 1975/76 1980/81 1985/86 1990/91 Källa: och . Efter Bretton Woods-systemets upplösning i börjanav ökade integrationen av de interaationella finansmarknaderaa.Eurovalutamark-nademas framväxt, konceraeraas globalisering och informationsteknologinsgenombrott innebar att penningpolitikens villkor förändrades.1 växte en grå kreditmarknad fram vid sidan av den officiella ochreglerade. Regleringaraa på kreditmarknaden urholkades, men hotade ändå attsnedvrida kapitalets användning och hämma den svenska ekonomins tillväxt. Den svenska kreditmarknaden avreglerades i mittenav . Därmed skapades fömtsättningar för en mer rationellresursallokering i näringslivet, som hushållen inte längre var lika utlämnadeåt kreditinstitutens godtycke t.ex. vid köp av bostäder Ett syfte medavregleringen var att undanröja den grå utlåningsmarknaden och öka den merordnade banksektoms andel av kreditmarknaden. Bankema förmådde emellertid intehantera den avreglerade marknadens krav och risker, och såg inte vådan av denstarka uppgången i värderingen av aktier och fastigheter Kreditgivningen ökadedramatiskt, gynnad av hög inflation och skattesystemets möjligheter till storaränteavdrag. Iförening med avregleringen frigjordes stora mängder institutionellt kapital.Den kvarvarande valutaregleringen gjorde att de finansiella placeringarna måsteske inom landet. Därmed drevs priset på realkapital och andra tillgångar ihöjden. Detta stärkte hushållens lånemöjligheter och framtidsförväntningar,vilket drev upp konsumtionen. sparkvot sjönk dramatisktoch deras konsumtion var under 1988-1989 Prop. högre än dedisponibla inkomstema. Diagram 2.2 Konsumtionskvoten och sysselsättning i privatsektor 1980-1994 tionskvot, % av disponibel inkomst Antal 1 Konsumtionskvot |*/ \ '''"~'''~«../-~-~. ~.,f< / 1 Privat sysselsättning | , , , , , , . . ..,--- ,--------- r- , r- Anm.: Konsumtionskvoten är hushållens konsumtion som andelav deras disponibla inkomst, dvs. en spegelbild av den mer konventionelltanvända sparkvoten. Källor: och . Den ökade konsumtionen och det omfattande byggandetdrev upp sysselsättningen till mycket höga nivåer Arbetslösheten var underslutet av och förvärvsfrekvensen ökade till 84 procent.Inom expansiva sektorer uppkom påtagliga flaskhalsproblem, vilket drev upplöneglidningen och via följsamhetskrav ledde till problem på helaarbetsmarknaden. Bristen på arbetskraft hämmade de konkurrensutsattasektoremas möjlighet att tillgodogöra sig omvärldens efterfrågan. Inflationenpressades upp och konkurrenskraften urholkades. Idetta skede blev en reformering av skattesystemet, en åtstramning avfinanspolitiken och en helhetslösning på arbetsmarknaden en viktig uppgift förden ekonomiska politiken. Skattereformen genomfördes åren 1990 och 1991.Parallellt med denna reform inledde regeringen överläggningar medarbetsmarknadens parter om ett stabiliseringsavtal för att bryta kostnadsinflationen.Sådana avtal träffades över hela arbetsmarknaden. Dessa åtgärdertillsammans med insatser för att öka konkurrensen i näringslivet bidrogeffektivt till att få ner prisstegringaraa och inflationsförväntningama och attlägga gmnden för en varaktigt lägre inflationstakt. togs en radinitiativ för att motverka den arbetslöshet som följde med den intemationellakonjunktumedgången och den försvagade efterfrågan på exportmarknadema. Dearbetsmarknadspolitiska insatsema för att höja kompetensen i arbetskraftenfördubblades, investeringsfondema frisläpptes i hela landet och beslut fattadesom ett omfattande program för investeringar i infrastmktur. 2.2 - nya budgetunderskott och efterfrågekris Prop. 1992- ett förlorat år Efterregeringsskiftet fick den ekonomiska politiken en ny inriktning.Den fick som överordnad uppgift att bekämpa en överhettning, som vid det lagetredan hade försvunnit. Nya fördelningspolitiska principer etablerades. Genomstora skattesänkningar fick vissa gmpper särskilda stimulanser, medan andrafick se sina ekonomiska villkor försämras. utmålades överhettningenfortfarande som det stora problemet och fick motivera åtstramningar, trots attarbetslösheten växte och förvärrades av indragningarna. Detta ledde till ökatbidragsberoende och underskott i de offentliga finansema. De stmkturellaförändringar som aviserades förblev i många stycken oprecisa, vilket ökadeosäkerheten hos många av aktörema i ekonomin. De åtstramande åtgärdema riktades motbostadsinvesteringama, den privata konsumtionen och kommunema, vilka tillsammanssvarade för av den samlade inhemska efterfrågan. Den privatakonsumtionen fortsatte att sjunka och sparkvoten steg till närmare 8 procentav den disponibla inkomsten. Därmed hade sparkvoten stigit med sammanlagt ca12,. Denna kraftiga förändring från konsumtion tillsparande fick stora effekter på hela ekonomin. Den åtstramande politiken i ensvag konjunktur fick en depressiv verkan på ekonomin under 1992.Bmttonationalprodukten minskade och sysselsättningen i denprivata sektom sjönk med 165 000 personer Nedgången i ekonomin var resultatet av en radfaktorer såväl inom landet som utomlands. Effekteraa av den tyskaåterföreningen kom att få särskilt stor betydelse. som den ekonomiskatillväxten försvagades i , kom en svag finanspolitik i atttvinga fram höjda räntor där och därmed också i övriga länder Detta skapadestora spänningar i det europeiska valutasamarbetet . Den europeiska valutaoron ledde till en kraftigstegring av den svenska räntenivån och tvingades till en radhöjningar av marginalräntan för att stabilisera situationen. De stiganderäntoma förvärrade den finanskris som utlösts av fastighetsprisemas snabba nedgång.Den borgerliga regeringens bräckliga parlamentariska underlag och oförmåga atthantera en svår ekonomisk-politisk situation ledde snabbt fram till en akutförtroendekris, som tog sig uttryck i att höjde marginalräntan . På initiativ av den socialdemokratiska oppositionenträffades tre uppgörelser om ekonomisk-politiskaåtgärder Den första innebar ytteriigare åtgärder för att komma till rätta medarbetslösheten och det växande budgetunderskottet. Den andra innebar en garantisom skulle skydda insättamas pengar i bankema och därmed stabiliserasituationen för det finansiella systemet. Nr /OO. innebaren förstärkning av näringslivets konkurrenskraft genom en s.k. Prop.1994/95:100 intera devalvering. kom land efter land att övergesamarbetet kring fasta växelkurser. övergav den fasta växelkursen inovember och kronan föll kraftigt gentemot andra valutor. Diagram 2.3 Kronkurs ocli ränta 1992-1994 Anm.: VeckogenomsniH, sista observationen avser den 14december 1994. 1993- från kris till depression Deprecieringenav kronan innebar stora konkurrensfördelar för den konkurrensutsatta sektoraunder 1993. Det dröjde dock innan de positiva effektema blev märkbara.Samtidigt pressades den hemmamarknadsinriktade delen av den svenska ekonomintillbaka av ytterligare åtstramningar Antalet konkurser fortsatte att varamycket högt och sysselsättningen fortsatte att sjunka. Sammantaget förloradeSverige vart tionde arbetstillfälle ; sysselsättningenminskade med 414 000 personer I och med det urholkades skattebaseraa och denoffentliga sektoms inkomster sjönk snabbt. Diagram 2.4 Sysselsättning och ofTentliga inkomster1980-1994 Oftentlig inkomst, % av BNP 66 T Total sysselsättning, miljoner ■4,5 4,4 4,3 4,2 4,1 1994/95:100 Bilaga I Fallet i sysselsättningen tredubblade den öppnaarbetslösheten till 1993. Den totala arbetslösheten nådde ca 12,5procent. Kostnadema för arbetslösheten bidrog till att den offentligautgiftskvoten steg kraftigt från av BNP 1991 till 74,3 procent1993. Diagram2.5 Öppen arbetslösliet octi offentliga utgifter Offentliga utgifter, % av BNP76-74-72- 70 68 66 64 62 60 58 Denkraftigt åtstramande politiken under en lågkonjunktur fick motsvarande effektpå svensk ekonomi som den fick på europeisk ; antalet arbeten minskade med ca en halv miljon,investeringaraa sjönk med en fjärdedel och BNP minskade ,sammanlagt . Genom de minskningar i inkomstema och ökningar avutgiftema som detta innebar för staten steg statsskulden från knappt 45 procentav BNP till . Den ekonomiska nedgången har varit kraftigare iSverige än i något Prop. 1994/95:100 annat land, med undantag av . Denintemationella konjunkturen Bilaga I förklarar således bara en mindre del avfallet. I jämförelse med den svenska ekonomins långsiktiga trend hade Sverigeförlorat av sin möjliga produktion . Detmotsvarar en utebliven produktion och uteblivna inkomster på ca 170 miljarderkronor hörde offentliga finanser till de starkaste iOECD-kretsen. hade endast ett större budgetunderskott. Diagram 2.6 BNP per capita och EU 1980-1994 1980 1982 1984 1986 1988 1990 1992 1994 Källor , , och . 1994- återhämtning från låg nivå Undersommaren 1993 började de första tecknen på återhämtning kunna skönjas. Den lågakronkursen gav en exportökning med och en svag uppgång i industriproduktionen.Industriinvesteringamas nedgång begränsades till för helåret 1993.Finanspolitiken förmådde dock inte stilla hushållens oro för underskott ocharbetslöshet, och realräntans nedgång bröts . Den privata konsumtionensjönk och investeringama med , vilket innebär attBNP sammantaget sjönk . Den öppna arbetslösheten steg till 8,2procent. Valårets passiva ekonomiska politik undergrävdeförtroendet för svensk ekonomi, vilket - tillsammans med osäkerheten införEU-omröstningen och riksdagsvalet - fick räntan att stiga kraftigt under helavåren och , efter ett drygt år av nedgång. Vinstema i exportsektomökade kraftigt och industriinvesteringaraa steg med , menhemmamarknaden har först de senaste månadema börjat hämta sig. Investeringsfalletunder har bidragit till att delar av industrin redan nunärmar sig sitt produktionstak, trots den höga arbetslösheten. Otakten mellanexport- och hemmamarknadssektorema har också fördröjt de offentliga finansemasåterhämtning. Återhämtningen i svensk ekonomi har utan tvekaninletts, men den sker Prop. 1994/95:100 från en mycket låg nivå. Nedgångeni ekonomin har lämnat stora problem efter sig som måste lösas:massarbetslöshet, ett budgetunderskott på av BNP, en snabbtökande statsskuld och höga realräntor. På fyra områden har den ekonomiskapolitiken varit otillräcklig: Arbetsmarknadspolitiken har varitför svag. De åtgärder som satts in har i alltför stor grad varit verkningslösaeller bidragit till utträngning på arbetsmarknaden. Arbetskraftsdeltagandet harsjunkit från . Antaletlångtidsarbetslösa har stigit från 24 000 fill 121 000 iseptember 1994. Ungdomsarbetslösheten har nått rekordnivåer på långt över 100000 personer i åldem 16-24. Skattepolitiken har inneburitsänkningar av kapital- och förmögenhetsskatter omfattande 25 miljarder kronoroch höjningar av skatten på arbete med Detta har omfördelatinkomster från konsumtionsbenägna till sparbenägna gmpper i samhället, vilketbidragit till att hämma den inhemska efterfrågan, som det minskatförståelsen för de åtgärder som behöver vidtas för att stärka de offentligafinanseraa. Bristen på budgetdisciplin ärden tredje negativa faktom. Under nedgångsåren misslyckades regeringen med atthålla igen den statliga konsumtionen. Förtroendet för budgetarbetet undergrävdesoch stärkte misstron mot den ekonomiska politiken och analysunderlaget.Misstron och underskotten möttes med planer och strategier snarare än medkonkreta åtgärder Politiken mot kommunerna är denijärde faktom. Den borgerliga regeringen fullföljde den tidigare initieradeomläggningen till generella statsbidrag, vilket skapade fömtsättningar för ökadekonomisk effektivitet i kommunema, men misslyckades med uppgiften att skapaett bra system för kostnadsutjämning. 3 och den Europeiska Unionen Sverigeär medlem i den Europeiska Unionen (EU). Genommedlemskapet får regering och riksdag möjligheter att på europeisk nivå verkaför politiska beslut och åtgärder som kan bidra till gynnsammare fömtsättningarför svensk ekonomi och svensk välfärd. Samarbetet och detgemensamma beslutsfattandet inom EU kommer att Prop. 1994/95:100 ha storbetydelse för den ekonomiska politiken, men omfattar också andra Bilaga Ifrågor och onuråden såsom miljöpolitiken. Medlemskapet innebär att blir en del av engemensam marknad utan gränser och hinder för människor, tjänster, varor ochkapital. De svenska företagens hemmamarknad blev redan med mångdubbeltstörre. som möjlighetema vidgades så skärptes också konkurrensen förde företag som haft en skyddad hemmamarknad. För dessa företagskärptes också kraven på kontinuerlig omvandling och fömyelse, liksom kraven påföretagens och de anställdas intemationella kompetens och orientering. Arbetsmarknads-, närings- och utbildningspolitikenkommer att utformas med hänsyn till detta och i syfte att stärka och stödja deberörda företagens och medborgamas verksamhet på den inre europeiska marknaden. Medlemskapet skapar också nya fömtsättningar förskattepolitiken. De gemensamma besluten har inriktats på gemensammaminiminivåer för mervärdesskatt och andra indirekta skatter. kommer attinom EU aktivt stödja ansträngningama att också få till stånd godtagbara miniminivåerför kapitalskatter, bolagsskatter och miljöskatter liksom det gemensammaarbetet för att åstadkomma bättre skattekontroll och effektivare bekämpning avskattefusk och ekonomisk brottslighet. EU-länderaa bedriver ett gemensamt arbete medimiktning på en europeisk ekonomisk och monetär union (EMU). har imedlemskapsförhandlingama gjort klart att inte konuner att förhindradetta arbete. deklarerade dock att den svenska riksdagenskall avgöra om och när kan ansluta sig till en den tredje fasen i EMU,som innefattar en gemensam valuta. Riksbank har för delundertecknat avtalet om det europeiska monetära systemet (EMS).