prop · GH039 · 1994-01-01 00:00:00 — Styrelsen eller förvaltaren skall anmäla sitt beslut till tingsrätten i den ort där stiftelsen har sitt hemvist (jfr vad som anförts i anslutning till 1 §). I 18 § andra stycket meddelas en bestämmelse med avseende på det fall att en stiftelses konkurs avslutas utan överskott. Om det inte fattas ett sådant beslut som avses i 16 § första stycket, skall tingsrätten besluta att stiftelsen skall träda i likvidation. Frågan om likvidation enligt första stycket prövas på anmälan av tillsynsmyndigheten eller på ansökan av en styrelseledamot eller en borgenär. Om tillsynsmyndigheten eller sökanden har haft kostnader för delgivning eller kungörelse samt för expeditioner i ett ärende enligt andra stycket, skall kostnaderna betalas av stiftelsens medel. (Jfr 7 kap. 6 och 17 §§ promemorieförslaget) Förebilden för bestämmelserna i första och andra styckena i denna paragraf är 13 kap. 19 § andra stycket andra meningen samt 4 § första stycket 2 och tredje stycket aktiebolagslagen. I förhållande till bestämmelsen i 13 kap. 4 § tredje stycket är dock den personkrets som enligt andra stycket i förevarande paragraf kan ansöka om likvidation något mer begränsad. Angående frågan vilken tingsrätt som är behörig att pröva en anmälan enligt denna paragraf, se vad som anförts i anslutning till föregående paragraf. Bestämmelsen i paragrafens tredje stycke har sin förebild i 13 kap. 6 § aktiebolagslagen (jfr 7 kap. 6 § stiftelselagen). I det till Lagrådet remitterade förslaget innehöll förevarande stycke som en andra mening ytterligare en bestämmelse om att staten i vissa fall skall svara för tillsynsmyndighetens kostnader. I enlighet med vad Lagrådet förordat har den bestämmelsen tagits bort. I fall som avses i 6 kap. 5 § är stiftelsen upplöst när tillgångarna förbrukats. När en stiftelses konkurs har avslutats utan överskott är stiftelsen upplöst. (Jfr 7 kap. 16 § första stycket promemorieförslaget) I denna paragraf, som saknar motsvarighet i det till Lagrådet remitterade förslaget, har i enlighet med Lagrådets förslag sammanförts de bestämmelser som i det remitterade förslaget återfinns i 6 kap. 5 § andra stycket andra meningen och 10 kap. 4 § tredje stycket. Enligt gällande rätt anses en stiftelse upplöst när det med säkerhet kan slås fast att stiftelsen inte längre har några tillgångar (jfr , a.a., s. 515 f). Bestämmelserna i 18 § skall alltså ses som ett uttryck för en generell princip som gällt . Rättsligt sett är firma den benämning under vilken en näringsidkare driver sin verksamhet. Genom registrering eller inarbetning kan en näringsidkare förvärva ensamrätt till sin firma och därmed ett skydd mot att någon annan använder denna firma eller en med firman förväxlingsbar benämning på verksamhet av samma eller liknande slag. Grundläggande bestämmelser om firma finns i firmalagen (1974:156). Bestämmelserna i 8 kap. om stiftelses firma gäller vid sidan av firmalagens allmänna bestämmelser om firma och anger bl.a. vilka ytterligare förutsättningar som måste vara uppfyllda för att en stiftelse skall få sin firma registrerad i stiftelseregistret (jfr 10 kap. 1 § tredje stycket). Enligt bestämmelsen i 1 kap. 6 § första stycket första meningen skall en stiftelse alltid ha ett namn. Om varken de generella bestämmelserna i firmalagen eller bestämmelserna i förevarande kapitel innebär hinder däremot, får en stiftelse som bedriver näringsverksamhet använda sitt namn även som benämning på näringsverksamheten. En stiftelses firma skall tydligt skilja sig från andra firmor som förut är införda i stiftelseregistret. I en firma som skiljer sig från stiftelsens namn får ninte ordet stiftelse eller en förkortning av detta ord ingå. I övrigt finns bestämmelser om registreringen i firmalagen (1974:156). (Jfr 8 kap. 1 § promemorieförslaget) Bestämmelsen i 7 § handelsregisterlagen är förebild för bestämmelsen i första meningen. Enligt bestämmelsen i andra meningen får en stiftelses firma som skiljer sig från stiftelsens namn inte innehålla ordet stiftelse eller en förkortning av detta ord. Denna reglering sammanhänger med att det enligt 1 kap. 6 § första stycket andra meningen är obligatoriskt att ordet stiftelse ingår i en stiftelses namn och att en och samma stiftelse endast bör få ha ett kännetecken som innehåller ordet stiftelse eller en förkortning av detta ord (jfr vad som gäller om bifirmor inom associationsrätten, se t.ex. 16 kap. 1 § tredje stycket tredje meningen aktiebolagslagen). Enligt handelsregisterlagen är det möjligt för en stiftelse som avser att bedriva näringsverksamhet i t.ex. hela landet att genom registrering erhålla ett rikstäckande skydd för sin firma (jfr 3 § tredje stycket handelsregisterlagen). Denna möjlighet behålls (se 10 kap. 6 § tredje stycket). I firmalagen (1974:156) finns bestämmelser om förbud mot användning av firma och om hävande av firmaregistrering. (Jfr 8 kap. 2 § promemorieförslaget) Firmalagens bestämmelser om förbud mot användning av firma och om hävande av firmaregistrering återfinns i 15 och 16 §§. som har en med namnet sammanfallande firma förlorar inte rätten till sitt namn om firman hävs med tillämpning av firmalagens bestämmelser. Om en i stiftelseförordnandet angiven firma inte kan registreras, får styrelsens eller förvaltarens beslut om ny firma tillämpas utan att bestämmelserna i 6 kap. iakttas. (Jfr 8 kap. 3 § promemorieförslaget) Om en stiftelse avser att börja utöva näringsverksamhet och stiftelseförordnandet inte innehåller någon föreskrift om firma eller om där angiven firma inte kan registreras är styrelsen eller förvaltaren skyldig att besluta i den frågan (jfr 10 kap. 6 § första stycket). Den tvingande bestämmelsen i 3 § avser fall då styrelsen eller förvaltaren måste fatta beslut om firma på grund av att en i förordnandet angiven firma inte kan registreras. Enligt bestämmelsen får styrelsen eller förvaltaren därvid tillämpa beslutet om ny firma utan iakttagande av bestämmelserna i 6 kap. 3 och 4 §§. Detta innebär att styrelsen eller förvaltaren genast kan anmäla sitt beslut för registrering i stiftelseregistret. Skriftliga handlingar som utfärdas för en stiftelse i dess näringsverksamhet bör undertecknas med angivande av stiftelsens firma. Vid angivande av firma som inte sammanfaller med stiftelsens namn skall på lämpligt sätt alltid anges att det är en stiftelse som innehar firman. Har styrelsen eller förvaltaren eller någon annan företrädare för stiftelsen utfärdat en handling utan firmateckning och framgår det inte av handlingens innehåll att den har utfärdats på stiftelsens vägnar, svarar de som har undertecknat handlingen solidariskt för förpliktelsen enligt handlingen. Detta gäller dock inte, om 1. det framgick av omständigheterna vid handlingens tillkomst att handlingen utfärdades för stiftelsen, samt 2. medkontrahenten har fått ett av stiftelsen behörigen undertecknat godkännande av handlingen utan oskäligt dröjsmål efter det att antingen en begäran om sådant godkännande har framställts eller personlig ansvarighet har gjorts gällande mot undertecknarna. (Jfr 8 kap. 4 § promemorieförslaget) Paragrafen har utformats efter mönster av bl.a. 16 kap. 1 § fjärde stycket aktiebolagslagen. Allmänna bestämmelser om firmateckning finns i 26 § firmalagen. I lagrådsremissens lagförslag innehöll andra meningen i förevarande paragraf en bestämmelse av innebörd att en stiftelses namn alltid skall anges vid firmateckning om firman avviker från stiftelsens namn. Motivet bakom bestämmelsen är att en tredje man alltid bör få veta att den näringsidkare han har att göra med är en stiftelse. Lagrådet har riktat kritik mot den utformning som remissförslaget fått i nu ifrågavarande avseende. Enligt Lagrådet kan det inte uteslutas att stiftelsens namn är förväxlingsbart, eller kanske t.o.m. närmast identiskt, med annan stiftelses namn och firma och då kan den som har att göra med en sådan stiftelse vars firma avviker från namnet bli vilseledd av att till firman knyts ett förväxlingsbart stiftelsenamn. Lagrådet pekar också i sammanhanget på att det är otillfredsställande att en ordningsföreskrift kräver en åtgärd som skulle kunna vålla konflikt med de intressen som uppbär lagstiftningen om rätten till skydd för firma och andra näringskännetecken. Stiftelselagen innefattar inte några regler som skyddar en stiftelse mot att en annan stiftelse använder den förra stiftelsens namn utan tillstånd. Även om en allmänt känd stiftelse inte helt saknar rättsligt skydd mot att en annan stiftelse utan tillstånd använder den förra stiftelsens namn (jfr kommentaren till 1 kap. 6 § första stycket) kan man inte bortse från de av Lagrådet påtalade olägenheterna. På grund härav har bestämmelsen i förevarande mening ändrats så att den nu innefattar krav på att man vid firmateckning på lämpligt sätt skall ange att en firma innehas av en stiftelse om firman inte sammanfaller med stiftelsens namn. Vilket sätt som är lämpligt får avgöras av den enskilde firmatecknaren. De fall när det på grund av de av Lagrådet anförda skälen är olämpligt att ange stiftelsens namn torde dock vara mycket sällsynta. Stiftelser som är anknutet förvaltade företräds av sin förvaltare. I sådana fall bör en skriftlig handling som utfärdas för stiftelsen i dess näringsverksamhet även undertecknas med förvaltarens firma eller namn. Av bestämmelserna i detta stycke följer att bestämmelserna i första stycket är ordningsföreskrifter. Även bestämmelserna i 26 § firmalagen är ordningsföreskrifter. Det är alltså inte något villkor för att en stiftelse skall bli bunden att nämnda bestämmelser har iakttagits. Det viktiga för att bundenhet skall uppstå är att rättshandlingen för stiftelsens räkning har ingåtts av någon som är behörig att företräda denna. I detta kapitel finns bl.a. bestämmelser om tillsyn. Frågorna om tillsyn har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.8.1. I kapitlet finns det även en bestämmelse om entledigande av den som missköter sitt uppdrag som styrelseledamot eller förvaltare. Den frågan har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.6.9. Tillsynsbestämmelserna i kapitlet bygger i stor utsträckning på tillsynslagens bestämmelser i ämnet. I korthet innebär stiftelselagens tillsynsbestämmelser följande. Alla stiftelser står under tillsyn av en tillsynsmyndighet. är i regel i det län där stiftelsens styrelse eller förvaltare har sitt säte. har rätt och skyldighet att ingripa, om det kan antas att stiftelsens förvaltning eller revisionen av stiftelsen inte utövas i enlighet med stiftelseförordnandet eller bestämmelserna i denna lag eller att en styrelseledamot eller förvaltaren annars missköter sitt uppdrag. skall också ge stiftelserna råd och upplysningar. I kapitlet preciseras på vilket sätt tillsynsmyndigheten får ingripa och i viss mån även vilken service det åligger myndigheten att utföra gentemot stiftelserna. Utöver ingripande och service är kontroll en av de tre huvuduppgifter som åvilar tillsynsmyndigheterna. I rent kontrollsyfte har tillsynsmyndigheten rätt att begära in handlingar eller upplysningar från stiftelsen. Stiftelser som är årsredovisningsskyldiga är vidare föremål för återkommande kontroll. Utan att det framgår av någon bestämmelse i kapitlet åligger det nämligen tillsynsmyndigheten att granska de handlingar (årsredovisning och revisionsberättelse) som en sådan stiftelse skall sända till sin tillsynsmyndighet (jfr 3 kap. 11 § första meningen). Vissa stiftelser är undantagna från flertalet av lagens tillsynsregler. Detta gäller stiftelser som bildats av staten, stiftelser som förvaltas av ett offentligt rättssubjekt och stiftelser som enligt stiftelseförordnandet skall vara undantagna från tillsynen enligt förevarande lag och som varken under innevarande eller de tre närmast föregående räkenskapsåren har utövat näringsverksamhet eller varit moderstiftelse (se 10 §). Även i andra kapitel än 9 kap. finns det bestämmelser som i olika avseenden närmare preciserar på vilket sätt tillsynsmyndigheten får ingripa och vilken service det åligger myndigheten att utföra gentemot stiftelserna. En sammanställning av de frågor som tillsynsmyndigheten på grund av dessa bestämmelser kan komma att befatta sig med visar sålunda att tillsynsmyndigheten kan enligt2 kap. 14 § andra stycket och 21 § tredje stycket förordna en god man att företräda stiftelsen,3 kap. 2 § andra stycket och 3 § undanta en stiftelse från bokföringsskyldighet,3 kap. 8 § första stycket andra meningen medge visst undantag från vad årsredovisningen skall innehålla,4 kap. 5 § besluta att en stiftelse skall ha minst en kvalificerad revisor,4 kap. 8 § förordna revisor i en stiftelse som saknar revisor eller behörig revisor,5 kap. 4 § första stycket 5 föra talan om skadestånd för stiftelsen, 6 kap. 4 § eller 5 § andra stycket kontrollera att styrelsens eller förvaltarens beslut om ändring m.m. av föreskrifter i stiftelseförordnandet inte strider mot stiftelselagen,7 kap. 4 § pröva frågan om godkännande av en stiftelses balansräkning, samt7 kap. 17 § andra stycket anmäla fråga om likvidation av en stiftelse. för en stiftelse med egen förvaltning är i det län där stiftelsens styrelse har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltningen huvudsakligen utövas. med anknuten förvaltning står under tillsyn av i det län där förvaltaren har sitt säte eller, om säte inte är bestämt, där förvaltarens egen förvaltning huvudsakligen utövas eller, om ett handelsbolag är förvaltare, där bolagets huvudkontor är inrättat. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en annan myndighet än som följer av första stycket skall vara tillsynsmyndighet för en stiftelse. Att det för vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen framgår av 10 §. (Jfr 9 kap. 1 § promemorieförslaget) Frågan om sätet för en stiftelses styrelse kan vara reglerad i stiftelseförordnandet. Om så är fallet gäller denna föreskrift (jfr 2 kap. 1 §). Om stiftelseförordnandet däremot inte innehåller någon föreskrift i frågan, står det styrelsen fritt att själv bestämma om och i så fall var den skall ha sitt säte. Om en stiftelses styrelse saknar bestämt säte, skall stiftelsen enligt 1 § stå under tillsyn av i det län där förvaltningen huvudsakligen utövas. Förvaltningen anses utövad, i fall då stiftelsen har ett fast kontor eller kansli, där kontoret eller kansliet är beläget och i annat fall i den ort där styrelsen normalt håller sina sammanträden (jfr i övrigt vad som anförs i anslutning till andra stycket). Utan att det direkt uttalas i paragrafen skall huvudkontoret för ett handelsbolag anses vara beläget i det län där det enligt i handelsregistret införd uppgift är beläget (se 4 § handelsregisterlagen, 1974:157, i dess lydelse enligt SFS 1992:1448). Bestämmelsen i detta stycke är i första hand avsedd för sådana fall då t.ex. landshövdingen eller någon annan högre tjänsteman vid är ledamot i styrelsen för en stiftelse som enligt första stycket skall stå under tillsyn av samma länsstyrelse (jfr justitieombudsmännens ämbetsberättelse 1975/76 s. 288). I ett sådant fall går det att med stöd av bestämmelsen utse t.ex. en annan länsstyrelse till tillsynsmyndighet. Bestämmelsen kan även tillämpas i fall då det framstår som lämpligare att tillsynen sköts av en central än en regional myndighet. Frågan om en stiftelse skall stå under tillsyn av annan myndighet kan väckas hos behörig myndighet av den länsstyrelse som med tillämpning av bestämmelserna i första stycket skall vara tillsynsmyndighet för stiftelsen i fråga eller av stiftelsen själv. Det har inte bedömts vara nödvändigt att ta in några regler om detta i stiftelselagen. Lagrådet har föreslagit att det i stycket skall tas in en bestämmelse som innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får besluta att en viss länsstyrelse skall utöva tillsyn över stiftelsen. Enligt Lagrådet kan det ibland inträffa att de i första stycket angivna kriterierna inte leder till något resultat, t.ex. när styrelsen saknar bestämt säte och förvaltningen är jämnt fördelad mellan två eller flera län. I ett sådant fall bör emellertid frågan vilken länsstyrelse som skall vara tillsynsmyndighet -- liksom f.n. är fallet enligt tillsynslagen -- kunna avgöras antingen formlöst efter samråd mellan den enskilda stiftelsen och de berörda länsstyrelserna eller efter överklagande av det förvaltningsbeslut som fattas i saken (jfr 11 §; jfr även 10 kap. 13 §). Den av Lagrådet föreslagna bestämmelsen har därför inte tagits in i lagen. Det har ansetts lämpligt att i kapitlets första paragraf ta in en upplysning om att det beträffande vissa stiftelser gäller särskilda bestämmelser om tillsynen. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om avgifter för tillsynsmyndigheternas verksamhet enligt denna lag. Promemorian innehåller inte några förslag om tillsynsavgifter (jfr s. 152 i promemorian). Frågan om avgifter har i den allmänna motiveringen behandlats i avsnitt 2.11. Där har bl.a. uttalats att avgifter i tillsynsärenden endast skall komma ifråga för det rutinarbete som granskningen av stiftelsernas årsredovisningar innebär. För att ytterligare markera att avgifterna i princip skall hållas inom ramen för de belopp som behövs för att täcka kostnaderna för denna del av tillsynen har paragrafen i enlighet med Lagrådets förslag en något annorlunda lydelse än i lagrådsremissen. Föreskrifter om avgifter av det slag som avses i förevarande paragraf faller i princip inom lagområdet och därmed inom kompetens (se 8 kap. 3 § regeringsformen). Med stöd av 8 kap. 9 och 11 §§ regeringsformen kan emellertid bemyndiga regeringen att utfärda sådana föreskrifter med rätt för regeringen att överlåta åt förvaltningsmyndighet att meddela bestämmelser i ämnet. Förevarande paragraf innehåller ett sådant bemyndigande. skall ingripa, om det kan antas att stiftelsens förvaltning eller revisionen av stiftelsen inte utövas i enlighet med stiftelseförordnandet eller bestämmelserna i denna lag eller att en styrelseledamot eller förvaltaren annars missköter sitt uppdrag. skall ge stiftelserna råd och upplysningar. (Jfr 9 kap. 2 § promemorieförslaget) Som tidigare nämnts har tillsynsmyndigheten i denna sin egenskap tre huvuduppgifter -- ingripande, service och kontroll. I denna paragraf finns de centrala bestämmelserna med avseende på ingripande och service (jfr 9 § tillsynslagen). I andra paragrafer i kapitlet (5--9 §§) meddelas bestämmelser som anger på vilket sätt tillsynsmyndigheten får ingripa och i vilka avseenden det åligger tillsynsmyndigheten att utföra service gentemot stiftelserna. Ytterligare bestämmelser i dessa frågor meddelas även på andra ställen i lagen (se vad som anförts i anslutning till rubriken till 9 kap.). Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag. Bestämmelsen i första stycket innebär att tillsynsmyndigheten har rätt och skyldighet att ingripa, om det kan antas att stiftelsens förvaltning eller revisionen av stiftelsen inte utövas i enlighet med stiftelseförordnandet eller bestämmelserna i denna lag. För att tillsynsmyndigheten i ett enskilt fall skall anses ha skyldighet att ingripa måste emellertid antagandet om brister i förvaltningen eller revisionen vara grundat på omständigheter som det finns fog att sätta tilltro till. En anonym eller formlös anmälan per telefax eller telefon med påstående om att en viss avkastningsstiftelse t.ex. använder sin avkastning i strid mot ändamålet bör därför i regel inte kunna grunda sådan skyldighet. En annan sak är att tillsynsmyndigheten alltid kan ta en dylik anmälan till intäkt för att begära information av stiftelsen med stöd av bestämmelserna i 4 § första stycket 1, förutsatt dock att stiftelsen inte omfattas av bestämmelserna i 10 §. Beroende på omständigheterna i det enskilda fallet kan ett ingripande utmynna i t.ex. ett föreläggande enligt 5 § första stycket 2 eller att myndigheten för stiftelsens räkning väcker talan om skadestånd. Åtgärder av nu nämnt slag kräver emellertid att myndigheten i det enskilda fallet har en väl grundad uppfattning om vad som hänt eller är på väg att hända. Det kan därför i regel förutsättas att myndigheten måste ha mer information av stiftelsen innan det finns förutsättningar för ett ingripande i egentlig mening. Denna information kan myndigheten inhämta med stöd av bestämmelserna i 4 §. skall enligt förevarande bestämmelse endast ingripa i fall då stiftelsens företrädare inte följer tvingande bestämmelser i stiftelselagen. Det är således inte en uppgift för tillsynsmyndigheten att övervaka om stiftelsen följer tvingande, generella författningsbestämmelser som gäller för även andra rättssubjekt än stiftelser. Som framgår av lagtexten skall tillsynsmyndigheten emellertid även ingripa, om det kan antas att en styrelseledamot eller förvaltaren annars missköter sitt uppdrag. Och underlåtenhet att iaktta regler i andra lagar och författningar än stiftelselagen kan -- om stiftelsen på grund därav skulle drabbas av skada i form av förluster eller onödiga påföljder av ekonomisk art -- innefatta misskötsel som tillsynsmyndigheten skall ingripa mot t.ex. genom förelägganden enligt 5 § första stycket 2. skyldighet att ingripa enligt 3 § kan ibland falla bort. Detta kan särskilt inträffa när det gäller frågor om registrering i stiftelseregistret enligt 10 kap. och stiftelsens tillsynsmyndighet är en annan myndighet än den länsstyrelse som är registreringsmyndighet för samma stiftelse. skall nämligen ingripa enligt 10 kap. 11 § bl.a. om det kan antas att en stiftelse inte följer bestämmelserna i det kapitlet. Om registreringsmyndigheten ingriper med stöd av nämnda bestämmelse, saknar givetvis tillsynsmyndigheten anledning att också göra det. skyldighet att ingripa kan också falla bort om en av stiftaren genom förordnandet tillskapad, särskild tillsynsordning för stiftelsen ingriper mot stiftelsens förvaltning på ett lämpligt sätt och styrelsen eller förvaltaren rättar sig därefter eller om någon, t.ex. en destinatär eller någon annan som är taleberättigad enligt 5 kap. 4 § första stycket, väcker talan om skadestånd till stiftelsen enligt 5 kap. 1 eller 2 § eller om entledigande enligt 9 kap. 6 §. Enligt 4 § förvaltningslagen (1986:223) skall varje myndighet i lämplig utsträckning lämna bl.a. råd och upplysningar till enskilda i frågor som rör myndighetens verksamhetsområde. Bestämmelsen har ett mycket vitt tillämpningsområde. Den gäller all förvaltningsverksamhet hos en förvaltningsmyndighet, dvs. inte bara den del av verksamheten som är att beteckna som ärenden (jfr , Nya Förvaltningslagen, 3. uppl., s. 62). Uppgiften att utföra service gentemot stiftelserna utgör en av hörnpelarna i tillsynsverksamheten. Det har därför ansetts befogat att ta in förevarande bestämmelse i stiftelselagen även om den grundläggande regeln i förvaltningslagen också gäller för tillsynsmyndigheterna. Företrädarna för en stiftelse kan tänkas behöva ha råd och upplysningar i en mängd olika angelägenheter, t.ex. frågor kring hur stiftelseförordnandet bör tolkas i ett visst avseende eller om den närmare innebörden av en viss bestämmelse i stiftelselagen. Stiftelserna kan även behöva hjälp med blanketter, t.ex. för den sammanställning som en stiftelse skall upprätta enligt 3 kap. 5 §. Det kan inträffa att stiftaren beträffande en stiftelse som inte är årsredovisningsskyldig enligt denna lag har förordnat att stiftelsen skall upprätta årsredovisning som efter granskning av revisorn även skall granskas av tillsynsmyndigheten. Varken bestämmelsen i 3 § andra stycket eller bestämmelserna i 4 § förvaltningslagen innefattar för ett sådant fall någon skyldighet för tillsynsmyndigheten att granska stiftelsens årsredovisningar (jfr vad som har anförts i anslutning till 3 kap. 11 §). 1. begära in handlingar eller upplysningar från stiftelsen, 2. kalla till och delta vid sammanträde med stiftelsens styrelse eller förvaltare, samt 3. om särskild anledning föreligger utföra inspektion hos stiftelsen på tid och sätt som myndigheten bestämmer.