prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Bakgmnden är det initiativ som i Stockholmslän har tagit till vad man kallar . Gmndidén är attsamordna flera såväl statliga som kommunala myndigheters tillsynsarbetegentemot restaurangbranschen. Denna typ av samordnad tillsynsverksamhet har visatsig vara mycket effektiv och länsstyrelsema bör enligt regeringens uppfattningäven fortsättningsvis prioritera denna typ av samordnad regionaltillsynsverksamhet. Länsstyrelsema skall tillSocialdepartementet redovisa åtgärder och erfarenheter från uppdraget. Förändringen med att kommunema tar övertillståndsgivningen och den direkta restaurangtillsynen somlänsstyrelsemas resurser på området bibehålls innebär en ökad satsning frånsamhällets sida på tillsynen över restaurangemas alkoholhantering. Kommunemasövertagande av tillståndsgivningen och länsstyrelsemas nya tillsynsroll kräverdock initialt vissa utbildningsinsatser. planeras därför sådanainsatser gentemot kommuner och länsstyrelser. Kommunema kommer i och med den nya alkohollagen attfä en annan och mer uttalad roll när det gäller att påverka alkoholenstillgänglighet. När det kommunala vetot försvinner och man själv övertartillståndsgivningen ökar kraven på att kommunema har en genomtänkt och dokumenteradstrategi för såväl prövningar av serveringstillstånd som en offensiv tillsynöver verksamheten i kommunen. Varje kommun bör ha alkoholpoUtiska program sominnehåller tydliga riktlinjer för vad som skall gälla för att fä fillstånd attservera alkoholdrycker samt på vilket sätt det alkoholförebyggande arbetetavses bedrivas. Regeringen avser att tillsammans med Svenska Kommunförbundetunder uppmärksamma kommunema på vikten av att upprätta sådanaalkoholpolitiska program. Alkoholpolitiska kommissionen överlämnade föresommaren sex betänkanden rörande den framtida svenska alkoholpolitiken ochmissbmkarvården. Dessa betänkanden har remissbehandlats och beredningpågår i . Densvenska narkotikapolitiken syftar till att skapa ett samhälle utan droger, ettsamhälle där alla har rätt till ett värdigt liv. ansträngningar att bekämpanarkotikamissbmket skall även fortsättningsvis bygga på en kombination avmålinriktade förebyggande insatser, ett varierat utbud av behandlingsformer ochfortlöpande kontrollinsatser. Denna politik måste förverkligas på såväl lokalsom nationell nivå. Avsikten är att motverka droganvändning bland ungdomar ochatt erbjuda adekvata vård- och rehabiliteringsinsatser till alla som utvecklatett missbmk. Det är på lokal nivå som politikens trovärdighetprövas. De olika insatsema bör därför samordnas kommunalt och regionalt på detsätt man finner lämpligt och i enlighet med de riktlinjer för svensknarkotikapolitik som fastlagts av riksdag. I första hand börförebyggande insatser riktade till unga människor betonas. Den svenska narkotikapolitiken skall ligga tillgrund för intemationella engagemang. Målet skall vara att på ettglobalt plan utveckla insatsema för att möta narkotikahotet. kommeratt aktivt motarbeta alla försök till nedrustning av narkotikakontrollen. Enligtden kartläggning av det tunga narkotikamissbrukets omfattning i somgenomfördes finns det uppskattningsvis mellan 14 000 och 19 000personer som regelbundet missbmkar narkotika. Detta är en ökning jämfört medvad som framkom i den förta kartläggningen som gjordes . Då beräknadesantalet tunga missbrukare till mellan 10 000 och 14 000. ochnarkotikaupplysning, CAN, som genomfört båda undersökningama menar attnyrekryteringen till gruppen tunga missbrukare huvudsakligen inträffade islutet av sjuttiotalet och . Andelen unga personer medett tungt missbruk har minskat påtagligt . Då var under25 år. är motsvarande andel . Missbmkama har blivit äldre och dehar missbrukat . av de tunga missbmkama är över35 år. Närmare hälften har missbrukat i tio är eller mer. som nyrekryteringen av unga missbmkaretill tungt missbruk har minskat avsevärt sedan första hälften av åttiotalettycks nyrekryteringen av andra generationens invandrarungdomar ligga på en högnivå, åtminstone i storstädema. Siffroma är små och bör tolkas med en vissförsiktighet, men de tyder på att invandrarungdomar är överrepresenteradejämfört med svenska ungdomar. Detta tycks inte gälla för alkohol. Flera länder i rapporterar om en poshivareinställning till droger bland ungdomar samt även en ökning av missbruket. genomförs regelbundetundersökningar av drogvanor bland skolungdom Prop. 1994/95:100 i årskurs 9.Andelen ungdomar som prövat narkotika har Bil. 6 under störte delenav åttiotalet legat på . har andelen legatmnt . Även en undersökning av drogvanor bland vämpliktsinskrivnatyder på en något liberalare hållning till narkotika än under åttiotalet.Likaså rapporterar personal och organisationer som verkar bland ungdomar omförändrade attityder och en ny öppenhet att experimentera med droger. har haftett särskilt regeringsuppdrag med syfte att motverka smittspridningen av HIVbland narkotikamissbrukare. Betydande statliga medel har satsats påuppbyggnaden av en offensiv narkomanvård. Enligt utvärderingar av verksamhetensom har gjorts av både och har dessainsatser varit framgångsrika och vi har en intemafioneUt sett mycket lågandel nysmitta av HIV bland injektionsmissbmkare. Av det totala antaletaids-sjuka i utgör injektionsmissbmkama . diagnostiseras dock nya fall avHlV-smitta bland narkofikamissbmkare. Det rör sig om två ä tre fall iSverige. Cannabis är det vanligaste narkotiska preparatet iSverige. Injektions-missbmket domineras av centralstimulantia. Kokainmissbrukethar fortfarande en mycket liten utbredning i landet. Det finns vissa tecken påatt droger som inte injiceras, såsom ecstasy och amfetamin, används i ökadomfattning i vissa ungdomskretsar. Ett annat oroande tecken är en viss ökningav det s.k. rökheroinet. Bland missbmkama är biandmissbruk snarare regelän undantag och i CAN:s undersökning rapporteras att av missbrukamahar missbrukat två eller flera narkotiska preparat. Detta gäller det tungamissbmket där består av injektionsmissbmk men där samtidigtmissbmk av cannabis eller alkohol är vanlig. Tillgångenpå narkotika i världen är mycket stor. Produktionen av illegal narkotika ökar,som den illegala handeln med narkotika blir alltmer välorganiseradoch svårare att bekämpa. De politiska och ekonomiska förändringama i Öst- ochCentraleuropa har ökat riskema för att narkotika skall spridas såväl inomregionen som till andra länder. Det går inte längre att tala om renodladeproducent- eller konsumentländer. Där det finns narkotika, där växer ocksåmissbruket. 1 flera europeiska länder förs en intensivnarkotikapolitisk debatt i pressen. Vissa gmpper förespråkar enavkriminalisering av användningen av i första hand cannabis, men det förekommeräven förslag om att legalisera användningen av alla typer av narkotika. Av deopinionsundersökningar som gjorts framgår dock att sådana krav saknar stödbland befolkningarna i allmänhet. Ingen regering har heller uttalat sig för ensådan poUtik. I en del länder har ett kraftfullt avvisande av varje tanke på legalisering också letttill att legaliseringsförespråkama förlorat mark Prop. 1994/95:100 ochdebatten i stället inriktats på hur de förebyggande insatsema skall Bil.6 kunna stärkas. Denillegala narkotikahanteringen är ett globalt problem. deltar mycketaktivt i det intemationella samarbetet mot narkotika inom FN och ,som har en särskild samarbetsgmpp för narkotikafrågor, den s.k.Pompidougmppen. Pompidougmppen har beslutat att genomföra ettsärskilt utbildnings-och träningsprogram för personal som är verksamma inom förebyggandearbete och vård och behandling i . ingår i densärskilda styrgrupp som inrättats för detta projekt och kommer att aktivt deltaockså i det praktiska genomförandet. bör även fortsättningsvis ha en framträdanderoll i det internationella samarbetet. Detta samarbete är utomordentligtbetydelsefullt, inte minst mot bakgrund av den pågående europeiskaintegrationen och de genomgripande förändringama i . Genom medlemskap i kommer vi att fätillgång till ett utökat europeiskt samarbete kring narkotikafrågoma.Utgångspunkten för EU:s narkotikapolitik är att narkotikahandel ochnarkotikamissbmk är ett problem, som kräver åtgärder inom en rad olikasamhällssektorer och politikområden. En framgångsrik narkotikastrategi måsteinriktas mot att minska både utbud och efterfrågan. Unionsfördraget öppnar nyamöjligheter för en samordnad narkotikastrategi inriktad på minskadefterfrågan, bekämpning av narkotikahandeln och påverkan på tredje land genomett samordnat intemationelU agerande. En särskild global handlingsplan somomfattar samtliga dessa delar har presenterats av Europeiska kommissionen.Handlingsplanen bereds nu i olika rådsarbetsgrupper och i kommer enligt planema att behandla frågan under våren 1995.Genom observatörskap har vi kunnat delta i dessa diskussioner sedansommaren 1994. De åtgärder som vidtas såväl intemationellt somnationellt bör i största möjliga utsträckning baseras på kunskap om faktiskaförhållanden och utvärderingar av effektema av olika insatser.Folkhälsoinstitutet har i uppdrag att följa konsumtions- och skadeutvecklingeninom alkohol- och narkotikaområdet, att ta initiativ till en samlad plan för enförstärkt alkoholforskning i samverkan med forskningsråden och viktigaforskningsavnämare och att se över alkoholstatistiken i samarbete med övrigaberörda myndigheter m.fl. Institutet fördelar vidare vissa medel till alkohol-och narkotikaforskning inom särskih angelägna områden och genomförutvärderingar av det förebyggande arbetets effekter. svararför tillsyn, uppföljning och utvärdering av såväl förebyggande insatser somvård och behandling. deltar i ett västeuropeisktforskningssamarbete inom vars ram man samordnar nationella forskningsprojektrörande utvärdering av insatser mot drogmissbmk. harav regeringen fatt i uppdrag att svara för den svenska samordningen. Ett av de viktigaste arbetsområdena inomPompidougruppen är det Prop. 1994/95:100 epidemiologiska. Bland annathar en metod för undersökning av skol- Bil. 6 elevers drogvanorutvecklats. Metodens praktiska användbarhet kommer att prövas ,då skolundersökningar kommer att genomföras i ett stort antaleuropeiska länder. Detta sker efter initiativ av CAN, som också kommer attsamordna arbetet. EU har beslutat att inrätta ett särskiltnarkotikaobservatorium med säte i . Syftet är att samla och bearbetainformation om droger och drogberoende i medlemsstatema för att ta framtillförlitliga och jämförbara data om narkotikaproblemen. deltar iobservatoriets verksamhet i och med EU-inträdet. Därmed ökar våra möjlighetertill informations- och erfarenhetsutbyte med andra medlemsländersinstitutioner på området. Många människor oroar sig för att slopandet av deinre gräns-kontrollema inom EU skall leda till en ökad tillgång på narkotika.För att uppväga borttagandet av systematiska gränskontroller för varor ochpersoner kommer ett flertal s.k. kompensatoriska åtgärder att vidtas. Sverigedeltar i diskussioner kring utformningen av de insatser somskall motverka negativa effekter av att de inre gräns-kontrollema slopas. Desvenska gränskontrollema kommer också att finnas kvar i sin nuvarande form tilldess att de kompensatoriska åtgärdema är fullt utbyggda. Regeringen ser med stort allvar på uppgiftema om endrogliberalare inställning bland ungdomar. Huvudinriktningen för narkotikapolitikenmåste vara att på alla sätt motarbeta en ökad droganvändning bland ungdomar.Det måste till krafttag för att minska tillgängligheten av narkotika. Dennarkotikanegativa inställning som omfattas av en majoritet av svenskaungdomar är inte given en gång för alla. Det visar de senaste uppgiftema om detexperimentella bmket bland ungdomar, även om ökningen inte kan betecknas somdramatisk. Kommunema bör därför målmedvetet och med stöd av Folkhälsoinstitutetstärka det förebyggande arbetet riktat till ungdomar. är initiativtagare till en arbetsgmpp inomramen för Pompidougmppen som skall utarbeta metoder för att följa upp nyamissbruksmönster bland ungdomar i . Ungdomars livsstil och tänkande ärintemationellt präglat. Många tendenser är gemensamma, såväl när det gällerlivstil som droganvändning. Ett europeiskt seminarium kommer att anordnas iStrasbourg . Därefter kommer man att ta ställning tillvilka åtgärder som kan behöva vidtas. Folkhälsoinstittitet svarar för samordning ochutveckling av de förebyggande insatsema i när det gäller alkohol ochnarkotika, Institutet ställer sin kompetens till de lokala aktöremasförfogande. Mot bakgrund av uppgiftema om att andra generationens invandramngdomarär överrepresenterade bland missbrukande ungdomar bör deras situationuppmärksammas särskilt. Det HIV-förebyggande arbetet blandnarkotikamissbrukare måste fortsätta. har fatt nya direktivnär det gäller det fortsatta arbetet med Offensiv narkomanvård. Ett huvudmomentutgör en fortsatt satsning påkompetensutveckling inom framför allt den öppna vården. Prop.1994/95:100 Det gäller metoder för motivationsarbete, behandlingsplanering ochom- Bil. 6 händertagande av de mest utsatta grupperna säsom psykisktstörda och HIV-smittade missbrukare. har presenterat enuppföljning av missbrukarvården i . Av rapporten framgår attinstitutionsvården har minskat och att öppenvården inte har byggts ut imotsvarande grad. Detta är oroande, i synnerhet som det finns skäl att anta attdetta har resulterat i en ökning av LVM-anmälningama. Det är angeläget attSocialstyrelsen följer upp denna rapport på nationell nivå. Regeringens samordningsorgan för narkotikafrågor(SAMNARK) har till uppgift att verka för en förbättrad samordning av samhälletsinsatser mot narkofikan. Detta gäller såväl på nationell som intemationeU nivå.Sverige hör till de länder som har längst erfarenhet av en samordnad narkotikastrategi,som spänner över flera politikområden. erfarenheter efterfrågas ocksåi alh störte utsträckning av organisationer och enskilda länder. För att ävenfortsättningsvis kunna upprätthålla auktoritet på narkotikaområdet ärdet av största vikt att vi genom en konsekvent genomförd narkotikapolitikbestående av målinriktade insatser, väl utvecklade förebyggande vårdinsatseroch fortlöpande kontrollåtgärder kan motverka att nyrekryteringen tillnarkotikamissbruk åter ökar. Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård 1993/94 Utgift 478 051 981 1994/95 Anslag 480 000 000 1995/96 Förslag 720 000 000 varav 480 000 000 beräknat för Genomden verksamhet som bedrivs av , som är huvudman förde särskilda ungdomshemmen och LVM-hemmen, har staten ett direkt ansvar förmissbrukarvård och ungdomsvård. Genom ett särskilt statsbidrag svarar statendessutom för delar av kommunemas kostnader för öppenvård inom missbruks- ochungdomsområdet. Statens direkta ansvar för institutionsvården och statsbidragentill kommunema bör ses som en helhet med övergripande syfte att garantera attresursema på såväl institutionssidan som inom öppenvården överensstämmer medbehov och efterfrågan. Det finns ett starkt intresse av att det råder balansmellan å ena sidan den tunga institutionsvården och å andra sidan tidigtförebyggande insatser, öppenvård eller andra frivilliga insatser. Den tungamissbmkarvården och ungdomsvården påverkas av vilka tidiga insatser somkommunema gör. För /94 har totalt 430 miljonerkronor fördelats till kommunema enligt kriterier som grundar sig på ettgenomsnitt av nyttjade vårddagar inom den slutna vården. Särskildautvecklingsmedel om ställdes till länsstyrelsemas förfogandeför att stimulera framväxten av adekvata öppenvårdsinsatser i kommuner med särskildautvecklingsbehov. har i uppdrag att inom ramen för enberedningsgrupp med representanter från länsstyrelserna. 14 1994/95. institutionsstyrelse ochSvenska kommunförbundet planera och styra den Prop. 1994/95:100 allmännainriktningen av utvecklingsarbetet, samt följa upp och ut- Bil. 6värdera de verksamheter som kommer till stånd. har i sin anslagsframställning /96 hemställt att anslaget behålls som ett riktat statsbidragtill missbrukarvård och ungdomsvård. Regeringensuppfattning är att det finns stora behov av att utveckla alternativ tillinstitutionsvård genom förebyggande insatser och öppenvård. Det riktadestatsbidraget har syftat till att fä till stånd en bättre balans mellan deolika vårdinsatsema inom området samt en bättre kvalitet i verksamhetema. Statsbidraget till missbrukarvård och ungdomsvårdbör tillsvidare behållas som ett riktat statsbidrag till kommunemas missbruks-och ungdomsarbete. Särskilda utvecklingsmedel bör även fortsättningsvis avsättasför att stimulera kommunema att utveckla öppenvårdsinsatser. Länsstyrelsema,som är regional tillsynsmyndighet över kommunernas arbete inom ,har god kännedom om kommunemas missbrukarvård och ungdomsvård och om vilkabrister eller behov av särskilda medel som föreligger. Utvecklingsmedlen fären naturiig funktion vid uppföljningen av vad som framkommer vidtillsynsarbetet. Utvecklingsmedlen bör därför disponeras av länsstyrelsema. bör i samarbete med berördaintressenter lägga stor vikt vid uppföljning och utvärdering av de verksamhetersom kommer till stånd, samt fånga upp och sprida kännedom om goda exempel inommissbruks- och ungdomsområdet. I samband med beredningen av betänkandet Utjämningcn' kostnader och intäkter i kommuner och landsting (SOU 1994:144) börförutsättningslöst prövas om statsbidraget skall läggas in iutjämningsbidraget till kommunema. till Bidrag till missbrukarvård och ungdomsvård för /96 anvisar ettreservationsanslag på . E 2.Bidrag till organisationer 1993/94 Utgift 1994/95 Anslag 1995/96 Förslag 31 630 000beräknat för Socialstyrelsensträvar efter en bättre samordning av stödet till organisationer som arbetarinom det sociala området. Detta åstadkommes genom systematisk uppföljning ochgranskning av hur medlen kommer till användning. Styrelsen har bl.a. gjort engranskning av sex organisationer inom missbruksområdet. Ytterligare sexorganisationer som arbetar inom bamområdet granskas . Resultatetav utvärderingama avses läggas till grund för bidragsgivningen. Syftet är attskapa bättre planeringsförutsättningar för organisationema samt atteffektivisera bidragsgivningen. hemställer att 47 445 000 kronoranvisas för /96. Frivilligaorganisationer gör viktiga insatser inom det sociala området. Det gäller såvälinom missbruksområdet som inom bam- och ungdomsområdet. Regeringenanser att bidrag bör utgå till organisationer och stiftelser som arbetar medstödjande insatser till f d. missbrukare inom såväl alkohol- somnarkotikaområdet. Medlen bör disponeras av och fördelas medhänsyn taget till den uppföljning och utvärdering som styrelsen genomför. Dendel av anslaget som avses att gå till lokala länkorganisationer skall utbetalastill länsstyrelsema, som har att besluta om fördelningen av dessa lokalabidrag. Ävenorganisationer som inriktar sitt arbete på utsatta bam och familjer bör erhållabidrag ur anslaget. Stödbör också kunna utgå till organisationer som stödjer misshandlade kvinnor samttill lokalt utvecklingsarbete för att motverka våld mot kvinnor. 1994/95:100 Bil. Anslagspost Förslag 1995/95 Bidrag till sammanslutningar av fd.alkoholmissbrukare 35 014 500 Bidrag till organisationer som arbetar för utsatta bam 4 810 500 Bidrag till organisationer som motverkar våld motkvin- 7 620 000 nor tillBidrag till organisationer för /96 anvisar ett reservationsanslagpå . 1993/94 Utgift 7 964 000 1994/95 Anslag 7 964 000 1995/96 Förslag 11 946 000 varav 7 964 000 beräknat tor Anslagetavser bidrag till verksamheten vid ochnarkotikaupplysning (CAN). CAN är ett folkrörelseförankrat informationsorgansom har till uppgift att bedriva och främja saklig upplysning om verkningar avalkohol- och narkotikamissbruk, liksom om vägar och medel att förekomma och bekämpaalkoholskador samt motverka icke-medicinskt bruk av narkotika. CAN skall i detta syfte förmedla basfakta om drogertill organisationer, myndigheter, massmedia m.fi. En annan huvuduppgift för CANär att utgöra ett serviceorgan för folkrörelser och organisationer i derasarbete med droginformation. För CAN:s verksamhet har regeringen för budgetåret1995/96 beräknat ett bidrag på totalt . tillBidrag till /96 anvisa ett anslag på . Alkohol- ochdrogpolitiska åtgärder Prop. 1994/95 Anslag 75 000 000 ' " 1995/96 Förslag 74 000 000 varav 49 330 000 beräknat för Fömtsättningamaför att kunna bedriva en traditionell svensk alkoholpolitik förändras i taktmed ökande deltagande i den europeiska integrationen. En del av detraditionella alkohol- och drogpolitiska instmmenten försvagas och måstekompenseras med ökade insatser på andra områden. Ansvaret för att genomföra intentionema ialkoholpolitiken åligger flera olika aktörer i samhället. Dessa kansammanfattas i tre olika gmpper: de som arbetar med förebyggande insatser, desom svarar för att aktörema på alkoholmarknaden följer de lagar och regler somgäller och de som primärt svarar för vård och behandling. Det kan ibland varasvårt att särskilja de olika aktöremas uppgifter från varandra. Därför behöver deolika alkholpolitiska insatsema samordnas. har fått ett särskilt uppdragatt ansvara för och leda det alkoholförebyggande arbetet. inom ramen för en nationeU ledningsgmpp samordna arbetet med att ta framen långsiktig handlingsplan. Denna skall redovisas till regeringen senast den 1juli 1995. För innevarande budgetår har anslagit 75miljoner kronor för olika alkohol- och drogpoUtiska åtgärder. Tänkbarakonsekvenser på av ett svenskt EU-medlemskap är atttillgängligheten av alkoholhaltiga drycker ökar och/eller att alkoholprisemablir lägre. Om inga motåtgärder sätts in finns risk att alkoholkonsumtionenkommer att öka väsentligt, framför alk bland ungdomar. Regeringens uppfattningär att det måste finnas en hög handlingsberedskap såväl nafionellt som lokaltoch regionalt. Det finns oroande tendenser till ettökat alkoholbmk bland ungdomar framför allt i storstädema. Den högaungdomsarbetslösheten, ökade våldstendenser bland ungdomar och en ökadtillgänglighet av alkohol och droger inger stark oro för utvecklingen framöver. Målet för det lokala arbetet måste vara att fä fillstånd en sammanhållen strategi som är väl förankrad lokalt. Viktiga aktörer ärbl.a. , skolan, fritidsförvaltningen, föreningslivet, polisen ochprimärvården. Kommunema i landet bör utveckla lokala alkoholpoUtiskahandlingsprogram som omfattar såväl allmänna som direkt riktade insatser föratt förhindra alkoholmissbmk hos ungdomar. För att kunna understödja ett mer långsiktigtarbete, som bl.a. kommer att framgå av den nationella iedningsgmppenshandlingsplan och dessutom ha den handlingsberedskap som kan behövas omalkoholkonsumtionen skulle öka, bör särskilda medel disponeras avSocialdepartementet för olika alkohol- och drogpolitiska åtgärder. Förslagtill riksdagsbeslut Prop. tillAlkohol- och drogpolitiska åtgärder för /96 anvisar ettreservationsanslag på . Bidrag till vissa nykterhetsorganisationer m.fl. 1995/96 Förslag 27 370 000 varav 18 247 000 beräknat för Nykterhetsrörelsenoch vissa andra organisationer har fatt organisationsstödför sin centrala verksamhet. Detta organisationsstöd har tidigare beräknatsunder anslaget F 4. Efter rekvisition statsbidrag till vissanykterhetsorganisationer m.fl. () har utbetalat medlentill , som i sin tur har fördelat dessa till de olika bidragsberättigadeorganisationema. Folkrörelsemasdrogförebyggande insatser utgör viktiga stöd och komplement till det arbete sommyndighetema bedriver. De enskilda organisationema bör därför utforma sinainsatser utifrån den egna organisationens särart så att mångfalden i detdrogförebyggande arbetet värnas. Därigenom kan större trovärdighet och bättreeffekt av insatsema uppnås. Statsbidrag till organisationerkommer även fortsättningsvis att utgå i form av centralt organisationsstöd.Från nykter-hetsorganisationemas sida finns önskemål om att statsbidraget ifortsätmingen skall utbetalas direkt till samarbetsnämndoch inte som via .