prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Då resurserna kommer att vara begränsade menar kommunen att det är angeläget att prioritera de områden där behovet av stimulans är störst. kommun vänder sig mot tanken på att den riktade regionalpolitiken ska ersättas av mer generella medel. Kommunen hävdar att för att de utsatta glesbygdsregionerna ska kunna utvecklas krävs det emellertid selektiva åtgärder och menar att det är viktigt att ytterligare avgränsa de mest utsatta delarna av vårt land och därmed göra de regionalpolitiska insatserna än mer verkningsfulla. kommun påpekar att kommunens geografiska läge är sådant att det är nödvändigt att stöd i olika former tillförs kommunen för att uppnå en tillfredsställande lokal utveckling. De nuvarande regionalpolitiska stödformerna bedöms i huvudsak fungera bra, varför ingrepp i dessa måste hanteras med stor försiktighet. kommun delar uppfattningen att regionalpolitiken bör utvidgas till att bli en politik som omfattar alla regioner under förutsättning att resurserna till det nuvarande stödområdet inte minskas. kommun är enig med utredningen i att regionalpolitiken bör utvidgas till att omfatta hela landet. understryks i remissvaret vikten av att staten särskilt bidrar till att skapa tillväxt i de regioner som saknar förutsättningar för en gynnsam tillväxt. betonar starkt vikten av att regionalpolitiken ges en sådan utformning att den skapar likartade förhållanden för näringsliv och invånare i olika regioner samt bidrar till att skapa ekonomisk tillväxt. Enligt remissvaret bör en tillväxtfrämjande regionalpolitik ha som främsta mål att stödja regioner som genomgår större strukturomvandlingar, att stärka regioners konkurrenskraft genom att kompensera för lägesnackdelar samt att på olika sätt tillvarata olika regioners förmåga att bidra till att återskapa den nationella tillväxten. kommun framhäver att det är en vällovlig målsättning att regionalpoli- tiken från att vara en politik som inriktas mot avgränsade stödområden till att bli en politik som i princip omfattar alla regioner i landet. kommun instämmer också till den föreslagna förändringen av regionalpolitikens inriktning. understryker vikten av att man inom ramen för regionalpolitiken finner en rimlig balans mellan landsomfattande åtgärder för att stärka den nationella tillväxten och insatser som inriktas mot enskilda, särskilt utsatta regioner. kommun noterar med tillfredsställelse att dagens konventionella visdom, att all utveckling sker i storstads- och universitetsregioner, starkt ifrågasätts i rapporten. kommun ansluter sig till uppfattningen att den regionalpolitiska utmaningen består i att utforma en regionalpolitik som aktivt bidrar till att återskapa en uthållig tillväxt i landet. Kommunen påpekar att den traditionella stödområdesinriktade regionalpolitiken också måste utgöra ett viktigt inslag i regionalpolitiken. menar att de gamla målen för den svenska regionalpolitiken, som är att ge människor tillgång till arbete, service och god miljö, oavsett var i landet de bor, samt att främja en rättvis fördelning av välfärden, en balanserad befolkningsutveckling och nationell ekonomisk tillväxt, också måste genomsyra en tillväxtfrämjande regionalpolitik. kommun finner den analys av förutsättningarna för tillväxt som görs i rapporten värdefull som underlag för en nyformulering av regionalpolitiken. Kommunen understryker den "stora" regionalpolitikens betydelse för regional utveckling. konstaterar kommunen att variationen i de geografiska förutsättningarna gör att den stödområdesinriktade regionalpolitiken måste ges utrymme att utvecklas då den i vissa regioner har en avgörande betydelse. och kommuner anger ett viktigt förbehåll beträffande utredningens syn på regionalpolitiken. Kommunerna menar att utredningens förslag ovillkorligen måste kombineras med satsningar inom den traditionella regionalpolitiken. kommun delar inte slutsatsen att den framtida regionalpolitiken måste gälla hela landet. Regionalpolitiskt stöd bör främst motiveras av geografiskt avstånd, klimat och befolkningsstruktur. kommun påpekar att regionalpolitik i allt för hög grad har förknippats med stöd och bistånd för att mildra effekter av obalanser i ekonomin, arbetsmarknadssituation och servicegrad. Kommunen menar att politiken i stället måste inriktas mot regional balans, vilket förutsätter tillväxt i alla delar av landet. påpekas att en tillväxtfrämjande regionalpolitik inte får styras av något ekonomiskt avkastningstänkande. kommun menar att det för regionalpolitikens legitimitet är av avgörande betydelse att kunna påvisa att regionalpolitiken bidrar till landets tillväxt. i delar uppfattningen att regionalpolitiken bör utvidgas från att vara en politik inriktad mot avgränsade stödområden till att bli en politik som i princip omfattar alla regioner i landet. påpekar att även om de regionala strukturproblemen omvandlats till ett nationellt arbetslöshetsproblem så är situationen i fortfarande sämre än i resten av landet. menar att svårigheter att driva företag i inland är så stora att ett generöst regionalpolitiskt stöd är nödvändigt för företagens överlevnad. Därför anser det vara nödvändigt att en eventuell förändring av stödområdet åtföljs av att regionalpolitiken tillförs ökade resurser. i tillstyrker den nya synen på inriktning av regionalpolitiken. Däremot menar att det kan ifrågasättas om begreppet regionalpolitik också skall användas på den nya inriktningen som syftar till att skapa nationell tillväxt. uppfattning är att regionalpolitiken även fortsättningsvis bör inriktas mot avgränsade stödområden, i vilka villkoren för företagande är väsentligt sämre än i övriga landet. En eventuell utökning av stödområdena jämfört med bör i princip inskränka sig till vad som följer av att EUs strukturfonder vid ett eventuellt medlemskap kan komma att ge stöd till. delar uppfattningen att ingen vet var den framtida ekonomiska tillväxten kommer att ske, varför regionalpolitiska satsningar inte bör leda till en alltför stark koncentration. konstaterar att i vissa särskilt utsatta regioner kan det vara motiverat med extra stöd för att kompensera för sämre infrastruktur och geografiska lägesnackdelar. påpekar att regionalpolitiken definitionsmässigt är en selekterande politik, vars huvudsyfte är att påverka de befintliga strukturerna i de olika regionerna i en viss bestämd riktning mot en bättre balans mellan landets regioner i skilda avseenden. Därför menar förbundet att regionalpolitiken inte får omvandlas till att bli en del av en allmän näringspolitik, då en sådan omvandling skulle innebära att regionalpolitiken förlorade sin skärpa. 4 Investeringar i infrastruktur I rapporten konstateras att nu åter står inför en förnyad utbyggnad av såväl väg- som järnvägsnätet. När en sådan utbyggnad skall göras är det angeläget att inriktningen på satsningen bestäms utifrån olika investerings- objekts förväntade bidrag till den ekonomiska tillväxten. Bristen på kunskap om var den framtida tillväxten kommer att uppstå gör att investeringarna bör allokeras utifrån en försäkringsprincip, vilket innebär större satsningar på många förhållandevis små förbättringsarbeten på det lågtrafikerade vägnätet. Beträffande utbyggnaden av snabbtågsnätet föreslås att en långsiktig plan för hur det svenska snabbtågsnätet skall gestalta sig när det är färdigbyggt. Kommunikationsforskningsberedningen (KFB) finner inget stöd i rapporten för att en tillväxtorienterad investeringspolitik förutsätter större satsningar på många förhållandevis små förbättringsarbeten på det lågtrafikerade vägnätet. Det bästa utbytet av väginvesteringar erhålls enligt KFB om man som utgångspunkt använder sig av den samhällsekonomiska kalkylmodellen. När det gäller investeringar i infrastrukturen för snabbtåg är det delvis uppbyggnad av en helt ny infrastruktur. KFB delar uppfattningen att lönsamhetsberäkningar i sådana fall är mycket osäkra och att frågan om vilka investeringar som prioriteras delvis måste bli uttryck för en politisk viljeinriktning. Utbyggnaden är kostnadskrävande och systemen måste ha en viss storlek innan vinsterna av investeringarna kan realiseras. För att minska avståndet till den tidpunkt när vinsterna kan hämtas hem bör investeringarna först ske på sådana sträckningar där ett stort resande kan förväntas. KFB delar emellertid uppfattningen att det finns behov av en långsiktig plan för hur det nya snabbtågsnätet skall byggas ut. konstaterar att beslut om ett stamvägnät och finansieringen av detta innebär ett viktigt steg mot ett effektivt vägtransportsystem. Beslutet är dock inte tillräckligt för att uppnå de trafik- politiska målen. Det övriga vägnätet måste ges en underhålls- och bärighetsstandard som gör att förutsättningarna för människor att leva och verka på landsbygden inte ytterligare försämras. Skogsnäringens transportbehov har förändrats väsentligt . Kraven på färska skogsråvaror har blivit en nödvändighet för att tillgodose konsumenternas krav på bl.a. klorfritt papper. Vägar som är bäriga året runt och därmed ännu viktigare . Enligt fordras nu ett kompletterande beslut om höjning av drift- och underhållsanslaget som skapar förutsättningar för en nödvändig upprustning av bärighets- och underhållsstandarden på det övriga vägnätet. delar uppfattningen att en prioritering baserad på samhällsekono- miska kalkyler inte nödvändigtvis sammanfaller med i vilken mån olika investeringar bidrar till en långsiktig ekonomisk tillväxt. Det är sannolikt så att förbättringar för godstrafiken har större inverkan på den ekonomiska tillväxten än satsningar på persontrafiken. noterar att i samband med regeringens och behandling av inriktningen av järnvägsinvesteringarna förordades satsningar som innebär totalt sett mindre förbättringar för godstrafiken än samtliga av redovisade inriktningar. () påpekar att satsningar på snabbtåg och motorväg i samma korridor noggrant måste analyseras i syfte att undvika överinvesteringar. Infrastruktursatsningarna bör samordnas. Där det planeras för att bygga ut järnvägen till dubbelspår och snabbtåg, projekteras för en motor- vägsutbyggnad. Transportbehovet är inte alltid tillräckligt stort för att fylla både spår och vägar. SJ menar också att prioriteringen att bygga motorvägar i istället för att upprusta vägstandarden i bör ytterligare analyseras för att få största möjliga nytta och därmed skapa möjligheter för tillväxt i hela landet. Väginvesteringar behövs i glesbefolkade delar av landet, där järnvägen aldrig kan bli ett alternativ. Befolkningen i dessa delar av landet är i hög grad beroende av bilen och därför av en god vägstandard. I de tätbefolkade delarna av landet kan däremot järnvägen utvecklas till det effektivaste transportalternativet för längre transporter. noterar att sjöfartens betydelse för infrastruktur helt förbigås i rapporten. Verket påpekar att av den totala in- och utförseln transporteras av volymen på fartyg. tillämpar en av regeringen fastställd enhetstaxa, vilket gör att det i princip inte är dyrare att anlöpa hamnar i , trots att verkets kostnader för dessa hamnar är högre, än vad det är att anlöpa hamnar på väst- och sydkusten. påpekar att det finns stora landsbygdsområden, där vägarnas bärighet och standard är så dålig att betydande merkostnader uppstår för näringslivets transporter. En snabb upprustning av landsbygdens vägnät är enligt verket en angelägen uppgift. framhäver att diskussionen i rapporten om välfärdsvinster som ett resultat av investeringar för förbättrad framkomlighet kontra produktionsvinster av bärighetsförbättringar på ett ovanligt tydligt sätt belyser det val statsmakterna ställs inför när det gäller väginvesteringar. Verket instämmer i rapportens slutsats att prioriteringen av trafiksäkerhetsa- spekten leder till ett mönster på väginvesteringarna som inte på bästa sätt bidrar till ökad produktion. Prioriteras tillväxtmålet bör det därför leda till större satsningar på förhållandevis små förbättringsarbeten på det lågtrafikera- de nätet. anser att de infrastruktursatsningar som görs i första hand bör kanaliseras till kommunikationsprojekt som effektivt binder samman lokala arbets- och bostadsmarknader till sammanhängande stråk av pendlingsregioner. i län tar avstånd från påståendet i rapporten att det svenska vägnätet i stort sett är färdigbyggt och att väginvesteringarna nu i första hand handlar om att höja kvaliteten på vägnätet. I sitt remissvar pekar på att den s.k. Bergslagsdiagonalen från /via /och med anslutning till E 4 vid är en nationell länk som måste byggas för att knyta samman Norrlands kustland med mellersta och . Även pekar på Bergslagsdiagonalen som en väginvestering som måste ges hög prioritet om ökad vikt lägges vid effekterna på godstransporter. Statskontoret delar synen på betydelsen av investeringarnas påverkan på godstrafiken och i förlängningen den ekonomiska tillväxten. Däremot delar statskontoret inte slutsatsen att "en starkare prioritering av tillväxtmålet förutsätter att större vikt läggs vid investeringarnas förväntade effekter på godstransporterna". Statskontoret anser att den samhällsekonomiska lönsamheten skall vara styrande för var samhällets resurser skall investeras. hävdar i sitt remissvar att de befolkningstäta och ekonomiskt mest aktiva regionerna missgynnats av regional- politiska skäl i tilldelningen av statliga investeringsmedel för utbyggnad av infrastrukturen. menar att det finns starka skäl att på såväl empiriska som teoretiska grunder ifrågasätta denna allokering av investe- ringsmedel. påtalar att det finns ett stort behov av ny kunskap kring de pågående och planerade infrastrukturutbyggnadernas systemeffekter. FRN påpekar att det som i praktiken tycks ske är att investeringarna kopplas till de strukturella mönster som etablerats under industrialismens era i form av stambanor, stamvägar och städer/tätorter. Även om dessa insatser skulle resultera i ekonomisk tillväxt kan strategiska satsningar av denna typ i flera avseenden vara konträra mot andra samhällsmål av typen miljömässig hållbar utveckling eller förverkligandet av kretsloppssamhället. FRN vill därför un- derstryka behovet av breda forskningsinsatser kring de långsiktiga effekterna av stora infrastrukturinsatser, liksom deras konsekvenser för den framtida utvecklingen. menar att det behövs både en fortsatt bärighetsupprustning av det mindre trafikerade vägnätet i olika delar av landet och ett säkerställande av framkomligheten på de stora nationella stråken. Förbundet menar att en koncentration av väginvesteringarna till de större högtrafikerade genomgående stråken är nödvändig, mot bakgrund av de begränsade resurser som är möjliga att avsätta för ändamålet. anser att kulturinstitutionerna utgör en viktig del av den regionala strukturen och att de utgör en av förutsättningarna för ett väl fungerande näringsliv. menar att det under varit möjligt att i ett väl fungerande samspel mellan stat, landsting och primärkommuner få till stånd en kulturens infrastruktur i form av teatrar, orkestrar, musikstiftelser, museer och folkbibliotek i alla delar av vårt land. En satsning på ändamålsenliga lokaler för kulturens alla yttringar är, enligt en lönsam investering för framtiden och ger resultat i en väsentligt ökad livskvalitet. I rapporten framhävs att det är en viktig politisk uppgift att säkra att avregleringen av flygtrafik, telekommunikationer och posthantering sker på ett sådant sätt att dessa verksamheter inte förlorar sin karaktär av nationell infrastruktur. För att uppnå detta krävs det ett system för korssubventionering inom systemet som inte diskriminerar mellan marknadens aktörer. En modell med avgifter på flygbiljetter på destinationer med konkurrens presenteras. framhäver att vid subventionering måste hänsyn tas till GATT- och EES-reglerna. bedömning är att de förslag som framlägges i rapporten knappast kan stå i strid med GATT-reglerna. Staliga stöd till företag inom ramen för regionala utjämningssystem måste enligt , oavsett hur stödet finansieras av staten, sannolikt anmälas till EFTAs övervakningsmyndighet för granskning. finner emellertid att de förslag till stöd som ges i rapporten är sådana att det är möjligt att hävda att de inte påverkar handeln med andra EES-länder och att förbudet enligt artikel 61 därför inte är tillämpligt. noterar att beskrivningen av avregleringens effekter inom flyget bara delvis är korrekt. Priserna har sänkts på linjer med en effektiv konkurrens, däremot har de i stort sätt varit oförändrade, inte höjts, på övriga linjer. När ett bolag lagt ned trafiken har i de flesta fall andra bolag gått in och tagit över. Av de orter som vid avregleringen hade reguljär flygtrafik är det endast och som saknar sådan. De i rapporten uppräknade medelstora städerna har i många fall fått en serviceförsämring, och nedläggningar av SAS trafik har i något fall beslutats , men den bild som tecknas i rapporten anser luftfartsverket vara betydligt överdriven. I sitt remissvar framhäver luftfartsverket också att den föreslagna avgiften på flygbiljetter på kokurrensutsatta linjer antagligen skulle möta betydande praktiska svårigheter. Skall en betalning av flygsektorn genom särskilda passageraravgifter över huvud taget komma i fråga, något som luftfartsverket avrått ifrån, är metoden med en avgift på alla inrikes flygbiljetter att föredra. bedömer att glesbygdens tillgång till moderna teletjänster kommer att vara fortsatt god. Telelagen ger möjlighet att garantera detta om de kommersiella drivkrafterna mot förmodan inte skulle leda till önskad service. Detta gäller även landet i övrigt i såväl större som mindre orter. Till skillnad från en del andra infrastruktursystem är lönsamhetsprognoserna för teleområdet positiva även för den inhemska trafiken. Kommunikationsforskningsberedningen delar uppfattningen att avregleringen av inrikesflyget i viss mån kan hota de vinster vad gäller åtkomligheten som uppnåtts i norra tack vare flyget. KFB menar emellertid att vinsterna med avregleringen är så stora att en återgång till det gamla monopolsystemet med korssubventionering knappast är aktuell. Myndigheten delar uppfattningen att det blir en viktig politisk uppgift att säkra konkurrensen som en tillfredsställande åtkomlighet upprätthålls i norra och sydöstra . Vid sidan om den modell som presenteras i rapporten pekar KFB på möjligheten att staten, på samma sätt som sker för olönsam järnvägstrafik, upphandlar icke lönsam flygtrafik genom ett offertförfarande. delar rapportens beskrivning av de negativa regionala effekterna av avreglering. Däremot är verket tveksam till den föreslagna modellen med avgifter för att lösa problemet. Svagheten med detta angreppssätt är enligt att medlen tenderar att "låsas in" i respektive sektor. Därmed ges det inte möjligheter till bedömningar av i vilken sektor begränsade medel ger störst regional utjämningseffekt. Därför är det, enligt , en bättre väg att skapa en "regionalpolitisk infrastrukturpott" ur vilken anpassningar kan "köpas" från de sektorer som vid varje given tidpunkt kan ge de största regionalekonomiska effekterna per insatt krona. uppehåller sig i sitt remissvar särskilt vid avregleringarna. Verket anser inte att det förslag som lämnas i rapporten är det lämpligaste sättet att upprätthålla en regionalpolitiskt motiverad flygtrafik. Enligt konkurrensverket skulle det föreslagna systemet direkt påverka flygbolagens prissättning och få snedvridande effekter på konkurrensen, såväl mellan olika flygbolag som mellan flyget och övriga transportslag. För att uppnå en bättre regional balans är det från konkurrenssynpunkt bättre med ett system för statlig upphandling av flygtrafik på de berörda linjerna. RRV saknar en konsekvensvärdering av det lämnade förslaget att avgiftsbelägga tjänster på lönsamma marknadsavsnitt för att subventionera olönsamma delar. RRV förmodar att systemet inverkar negativt på bl.a. investeringsbenägenheten. RRV efterlyser också analyser av systemets effekter för internationell handel, tekniska förutsättningar för att administrera sådana avgifter från svenska och utländska företag, handlingsutrymme inom ramen för och eventuellt EG-medlemsskap. Statskontoret menar att den pågående avregleringen av inrikesflyget reser den principiella frågan om hur regionalpolitiska hänsyn skall tas. Statskontoret anser att frågan om utformning av framtida styrmedel och finansieringsformer för att tillgodose dessa hänsyn som konkurrensneutralitet upprätthålls behöver lösas med hög prioritet. i ser med stor oro på de regionalpolitiska effekterna av avregleringar inom olika områden. menar att någon form av utjämningssystem bör etableras för att säkra tillfredsställande utbud av tjänster också i regioner med ett litet befolkningsunderlag. i framhäver att avregleringen får allvarliga konsekvenser i första hand i norra . Avregleringen inom inrikesflyget har enligt inneburit att det interna Norrlandsflyget kollapsat, medan andra destinationer i inte kunnat dra fördel av avregleringen. ansluter sig till den lösning som presenteras i rapporten och föreslår att modellen genomförs. i håller med om att det föreslagna subventions- systemet med en särskild biljettavgift på flyglinjer där konkurrens råder visserligen inte är konkurrenssnedvridande ur flygbolagens synpunkt. hävdar emellertid att ett sådant avgiftssystem skulle innebära en konkurrensnackdel för vidkommande, då resultatet blir att det blir dyrare att flyga på sträckor med ett stort passagerarunderlag. Inte minst affärsresenärer drabbas av detta, vilket, enligt bidrar till att försämra konkurrensläge i förhållande till andra regioner inom och utanför . kommun framhäver att den "lilla" regionalpolitiken blir helt verkningslös om inte flyg, post och telekommunikation behåller sin karaktär av nationell infrastruktur. Kommunen anser därför att avregleringar och bolagisering måste balanseras av åtgärder som säkerställer infrastruktur och service i inland. Utan sådana insatser blir de regionala skillnaderna i infrastrukturella förutsättningar orimligt stora. kommun pekar på att den pågående avregleringen inom flyget har medfört ökad konkurrens och förbättrad service på lönsamma linjer, medan SAS har förlorat intresset för att trafikera de olönsamma linjerna. Kommunen är emellertid övertygad om att det finns mindre flygbolag med en lägre kostnadsnivå som på ett lönsamt sätt kan ta över de linjer som SAS lämnar. kommun ser därför inget behov av att avgiftsbelägga biljetterna på prispressade linjer. kommun tillstyrker modellen med ett konkurrensneutralt avgiftssystem på konkurrensutsatt verksamhet vad gäller flygtrafiken. Samma modell måste kunna tillämpas också på andra serviceområden. Kommunen framhåller vikten av att man i den framtida regionalpolitiken noga beaktar avregleringens konsekvenser för olika serviceområden i bl.a. inland. kommun instämmer i att åtgärder måste vidtas för att åtgärda de försämringar i flygtrafiken som inträffat efter avregleringens genomförande. kommun konstaterar att den avreglering som påbörjats inom flygtrafiken, telekommunikationsområdet och posthanteringen kan leda till att vissa regioners möjligheter att bidra till att skapa tillväxt försämras. Kommunen menar därför att det är angeläget att regeringen går in och säkrar tillgängligheten till dessa regioner. påpekar att samhället i glesbefolkade områden värnar om en så stabil varuförsörjning och service som möjligt, något som innebär att betydelsen av stabiliserande tilläggsfunktioner inte kan överskattas. pekar på att detta kan gälla att i anslutning till t.ex. en dagligvarubutik placera postal service, banktjänster, spelservice, till- handahållanden av vin, sprit och läkemedel etc. noterar att korssubventioneringen innebär att vissa kategorier konsumenter överdebiteras och åläggs en slags regionalpolitisk "straffskatt", varför förbundet finner det positivt att korssubventioneringen upphör.