prop · GH03124 · 1994-01-01 00:00:00 — Vidare får arv, som utgörs av egendom av väsentlig betydelse från kulturhistorisk synpunkt eller från natur- eller kulturvårdssynpunkt, avstås till en juridisk person som har särskilda förutsättningar att ta hand om egendomen på ett lämpligt sätt. Däremot kan kontanta medel inte avstås för att t.ex. ställa i ordning eller bevara sådan egen- dom. Beslut om avstående av arv fattas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av Kammarkollegiet. I vissa fall krävs tillstånd, nämligen om det rör sig om avstående av egendom till ett värde som överstiger . Kammarkollegiet får besluta om avstående när värdet av den egendom ansökan avser enligt bouppteckningen inte överstiger . Om det i ett ärende om avstående av arv uppkommer fråga av särskild vikt från allmän synpunkt, skall Kammarkollegiet med eget yttrande överlämna ärendet till rege- ringen för avgörande. Om någon vill att arv som har tillfallit fonden skall avstås helt eller delvis, skall han ge in ansökan till i det län där den döde senast haft sitt hemvist. skall genast underrätta Kammarkollegiet om ansökningen samt, sedan utredning gjorts, skicka in handlingarna i ärendet tillsammans med ett eget yttrande till kollegiet. Om kollegiet inte får besluta i ärendet skall kollegiet skicka in hand- lingarna till regeringen tillsammans med eget yttrande. För egendom som avstås enligt arvsfondslagen utgår arvsskatt till staten som om förvärvet har skett genom testamente efter den avlidne. Ett beslut om fördelning av medel ur fonden får inte överklagas. Kam- markollegiets beslut i frågor om avstående av egendom som tillfallit fonden får överklagas hos regeringen. I övrigt får Kammarkollegiets beslut enligt arvsfondslagen inte överklagas (13 § Allmänna arvsfonden tillkom, som nämnts inledningsvis, i samband med att kusiner och avlägsnare släktingar genom en lag uteslöts från arvsrätt. Begränsningen av arvsrätten ansågs kräva en särskild ordning för att ta hand om egendom efter avlidna som inte efterläm- nade närmare släktingar och heller inte hade förfogat över kvarlåtenskapen genom testamente. Den genomförda begränsningen av arvsrätten medförde en betydande utvidgning av det allmännas arvsrätt. Frågan om användningen av det allmännas arv fick därigenom större betydelse. Utgångspunkten för lagregleringen av det allmännas arvsrätt blev att kvarlåtenskap som inflyter till det allmänna på grund av att arvsberättigad släkting saknas skulle tillfalla en fond, Allmänna arvsfonden, och användas för understöd av åtgärder till främjande av samhällets barnavård. Medlen skulle inte flyta in bland statens övriga inkomster. Skälet till detta var att en begränsning av arvsrätten inte borde ske i syfte att bereda staten inkomster för att täcka löpande utgifter. Syftet med Allmänna arvsfonden har varit att den skall främja ändamål som står de ofta förekommande testa- mentsändamålen nära och att främja sådana allmännyttiga ändamål, som regelmässigt inte tillgodoses genom anslag av allmänna medel. Fondens ändamål avsåg alltså ursprungligen främjande av barns och ungdomars vård och fostran. ut- vidgades ändamålet till att också avse omsorg om handikappade. Under de år som gått sedan Allmänna arvsfonden tillskapades har ändamålsbestämmelsen varit föremål för översyn . I flera riksdagsmotioner har föreslagits att fondens ändamål skall utvidgas till att omfatta också äldre personer. har avslagit dessa motionsyrkanden bl.a. med motiveringen att behovet inom de stödberättigade områdena är stort och att arvsfondens främsta syfte - att stimulera till utveckling och pröv- ning av nya idéer - annars skulle mot- verkas. En av huvuduppgifterna arvsfondsutredning har varit att pröva hur arvsfondslagen och tillämpningen av denna motsvarar dagens behov och framtida behov av utveckling av verksamheter för berörda målgrupper. Utredarens uppgift har varit att utifrån rådande praxis pröva om lagstiftningen kan förtydligas och se över om arvsfondsmedlens användningsområden kan få en tydligare struktur. Enligt gällande ordning har regeringen delegerat vissa beslut i frågor som rör stöd ur Allmänna arvsfonden. Barn- och , , , och fått disponera arvsfondsmedel för stöd till olika projekt. Utredarens uppdrag i detta sammanhang var att göra en analys och bedömning av effekterna av den delegering som förekommit och överväga möjligheterna att delegera även andra grupper av arvsfondsärenden från regeringen till en lämplig myndighet. Enligt den praxis som utvecklats kan bidrag till stat eller kommun inte beviljas för sådana åtgärder som det åligger staten eller kommunerna att bekosta enligt lag eller författning. Praxis innebär också att det för att stöd skall beviljas i allmänhet krävs att det rör sig om verksamhet som innebär förnyelse och utveckling. Stöd lämnas enligt praxis inte till enskilda. Inte heller ges stöd till utlandsresor eller till verksamhet som bedrivs utomlands. Utredarens uppgift har också varit att analysera behovet av uppföljning och erfarenhetsspridning samt föreslå åtgärder för att tillgodose dessa behov. 5.2 Allmänna arvsfondens egendom Regeringens förslag: Allmänna arvsfonden består av egendom som tillfallit fonden genom arv, gåva, testamente, förmånstagarförordnande i försäkringsavtal eller domstolsbeslut. Utredarens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget har inte kommenterats särskilt. Skälen för regeringens förslag: Enligt nuvarande ordning består Allmänna arvsfonden av egendom som tillfallit fonden genom arv, gåva eller testamente. Det framgår alltså inte av lagen att egendom kan tillfalla fonden genom förmånstagarförordnande i försäk- ringsavtal. Fonden kan dock vara förmåns- tagare t.ex. i ett förmånstagarförordnande till "arvingar". I förordnandet kan ha angetts att förmånstagare skall vara i första hand försäkringstagarens make eller en namngiven person och i andra hand hans arvingar. Om andra arvingar än Allmänna arvsfonden saknas kan försäkringsbeloppet därigenom komma att tillfalla fonden. Sådana förordnanden är vanliga vid både individuell försäkring och i villkors- förordnande i gruppförsäkring. Det är självklart att Allmänna arvsfonden också bör kunna tillgodogöra sig egendom i de fall då fonden ut- tryckligen angetts som förmånstagare i ett försäkringsavtal. Detta bör framgå av lagen. Även medel som tillfallit Allmänna arvsfonden vid en likvidation av ett aktiebolag m.m. bör i lagen nämnas bland den egendom som ingår i Allmänna 5.3 Arvsfondens ändamålsbestämmelse och arvsfondsmedlens användningsområde Regeringens förslag: Allmänna arvsfonden skall ha till ändamål att ge stöd till verksamhet av ideell karaktär till förmån för barn, ungdomar och personer med funktionshinder. För sådana ändamål får stöd ur arvsfonden lämnas till nyskapande och utvecklande verksamhet. Stöd får lämnas till organisation som bedriver ideell verksamhet. Om det finns särskilda skäl får stöd lämnas även till offentlig huvudman. Stöd får inte lämnas till enskilda personer. Stöd får också, om det bedöms som särskilt angeläget, lämnas som bidrag till ideella organisationers anläggningar, lokaler eller utrustning. Utredarens förslag: Allmänna arvsfonden skall ha till ändamål att utveckla och stödja verksamhet till förmån för barn, ungdomar och handikappade. För sådant ändamål skall stöd lämnas till ideell verksamhet. Om det finns särskilda skäl får stöd lämnas även till offentlig verk- samhet. Stöd får inte lämnas till enskilda personer. I ett särskilt yttrande i utredningen lämnas förslag som i princip överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som kommenterat förslaget är positiva till utredarens förslag. Några remissinstanser framhåller vikten av att en viss del av arvsfondens medel avsätts för stöd till organisationers lokaler m.m. Barn- och , av intresseföreningar för schizofreni, Rädda barnen och Röda korset tillstyrker de förslag som lämnas i det särskilda Skälen för regeringens förslag: De målgrupper som kommer i fråga för stöd ur Allmänna arvsfonden är barn och ungdomar upp till samt människor med funktionshinder. Utgångspunkten vid inrättandet av Allmänna arvsfonden var att arvs- fondsmedlen skulle gå till ett på förhand bestämt allmännyttigt ändamål. Att ändamålet bestämdes till främjande av barns och ungdomars vård och fostran motiverades i första hand av sociala skäl. I andra hand betonades arvets viktigaste funktion, nämligen att sörja för det uppväxande släktet och underlätta för detta att fylla sin uppgift till sam- hällets bästa. Ändamålsbestämmelsens utvidgning till att omfatta också omsorgen om funktionshindrade ansågs vara väl förenlig med de tanke- gångar som kommit till uttryck i samband med arvsfondslagens tillkomst. I övrigt har fondens ändamål varit klart avgränsat och inriktat på bestämda persongrupper samt varit avsett för vissa angivna uppgifter. Barn och ungdomar, som bor i , lever huvudsakligen under goda förhållanden. Vi har i en internationellt sett låg spädbarns- och barnadödlighet. De flesta barn har god fysisk och psykisk hälsa. Dagens barn växer upp i ett välorganiserat samhälle där deras familjers grundläggande behov är tillgodosedda. Men det finns också en annan bild av barnens situation i dagens väl- färdsamhälle. Det finns t.ex. många barn som är särskilt utsatta och sårbara till följd av missförhållanden i hemmet, funktionshinder eller invandring. En del barn har hälsoproblem och det finns barn med olika typer av utvecklingsavvikelser. Drogmissbruk och brottslighet bland ungdomar är ett växande problem. Huvudansvaret för vård och fostran av barn och ungdomar ligger på familjen. Samhällets insatser skall ses som ett komplement till hemmets ansvar. är ett grundläggande dokument när det gäller barns och ungdomars rättigheter. Konventionen omfattar i princip alla viktiga samhällsområden som berör barn och ungdomar. Det ansvar som samhället har för att barn och ungdomar får växa upp under goda förhållanden kommer också till utryck genom socialtjänstlagen (1980:620). Också i övrigt har vi i en lagstiftning som i hög grad utgår från barns behov och rättigheter. Men det räcker inte med lagstiftning för att tillförsäkra barn och ungdomar goda uppväxtvillkor. För att en lagstiftning skall få fullt genomslag krävs ekonomiska och personella resurser samt ett personligt engagemang. I framför allt sistnämnda hänseende spelar frivilliga och ideella krafter en stor roll. Dagens ungdomar växer upp i ett samhälle som förändras i snabb takt. Därmed förändras också ungdomars livsstilar och behov snabbare . Det internationella engagemanget ökar. Det är därför angeläget att genom stöd ur fonden kunna stimulera en utveckling inom olika områden som berör ungdomar, men som inte alltid kan förutses. Ungdomars möjligheter till personligt ansvar och delaktighet i samhällsutveckligen är därvid centrala utgångspunkter. Handikappfrågorna har hög prioritet i regeringens politik. På förslag av rege- ringen har beslutat om flera viktiga handikappolitiska förbättringar, som började gälla . Då trädde bl.a. lagen (1993:387) om stöd och service till vissa funktionshindrade i kraft. Genom den ges svårt funktionshindrade personer en lagstadgad rätt till olika insatser för stöd och service. infördes också en ny statlig stödform, s.k. assistansersättning. Ersättningen är avsedd att täcka kostnader för personlig assistans för personer med svåra funk- tionshinder. Även i andra viktiga avseen- den innebär beslut att stödet till funktionshindrade personer förbätt- ras. Trots dessa reformer och andra förbättringar som genomförts finns det alltjämt hinder för funktionshindrades fulla delaktighet och jämlikhet i samhället. Allmänna arvsfonden har en viktig funktion att fylla i ansträng- ningarna med att undanröja dessa hinder. Genom stöd ur fonden kan framför allt handikapporganisationerna och andra ideella organisationer ges möjligheter att initiera och driva försöks- och ut- vecklingsprojekt inom handikappområdet. Dessa projekt utgör ofta viktiga komp- lement till de insatser som staten, kommunerna och landstingen svarar för. Det finns åtskilliga exempel på stödformer för funktionshindrade personer, som är etablerade men som kommit till genom satsningar ur Allmänna arvsfonden. Ekonomiskt stöd från Allmänna arvsfonden har lämnats till nyskapande och utvecklande projekt som har haft till syfte att pröva nya verksamheter eller utveckla nya metoder i redan etablerade verksamheter. Fondmedel har vidare lämnats för inköp av samt ny-, om- och tillbyggnad av handikapporganisationernas rekreations- och fritidsanläggningar. Stöd ur arvsfonden har också lämnats till lokaler för ungdomsverksamhet, bl.a. scoutgårdar och ungdomslokaler inom trossamfund och idrottsrörelser. Handikapporganisationernas centrala och regionala organisationer har beviljats stöd för att utrusta sina kanslier. Stöd har vidare lämnats till inköp och upprustning av båtar och utbild- ningsfartyg. Slutligen har stöd ur arvsfonden lämnats till vissa utbild- nings- och informationsaktiviteter, bl.a. projekt med anknytning till FN:s konvention om barnets rättigheter. Stöd ur Allmänna arvsfonden har lämnats endast till juridiska personer, t.ex. föreningar, stiftelser och organisa- tioner, vars verksamhet huvudsakligen är av ideell karaktär. I en del fall har stöd lämnats till statliga myndigheter, landsting och kommuner. De ändamål för vilka stöd ur Allmänna arvsfonden lämnats har begränsats betydligt genom den praxis som uppkommit. Ändå har det ifrågasatts om stöd ur fonden har lämnats till verksam- heter som inte omfattas av det fastställda ändamålet för fondens verk- samhet. Bland annat har, som tidigare nämnts, socialutskottet ansett att regeringen har gett ändamålsbestämmelsen en vid tolkning (bet. 1989/90:SoU29). Utskottet har därvid anfört att det inte kunnat utläsas huruvida stöd har utgått till en offentlig huvudman för verksamhet som det ålegat denne att utföra. Däremot torde det finnas en bred enighet om att Allmänna arvsfondens målgrupper också i fortsättningen bör vara barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Inte någon remissinstans har ifrågasatt detta. Frågan är i stället om det finns anledning att utvidga arvsfondens ändamål till att omfatta också andra målgrupper som kan anses ha ett särskilt behov av bidrag, t.ex. äldre personer, flyktingar, socialt utslagna eller brottsoffer. Det belopp i Allmänna arvsfonden, som var tillgängligt för utdelning uppgick /93 till . Detta belopp utgör mindre än en tiondels procent av årsomsättningen för den sociala sektorn i . Allmänna arvsfonden har inte varit i en sådan situation att det för utdelning tillgängliga beloppet inte har kunnat delas ut. Fondmedlen anses tvärtom otillräckliga. Detta har lett till att kraven på den sökandes egeninsats undan för undan har skärpts och att en allt hårdare prioritering görs mellan ansökningarna. Det finns alltså inte något utrymme för att utvidga arvsfondens ändamål till att omfatta nya målgrupper utan att minska utrymmet för stöd till barn, ungdomar och funktionshindrade personer. Det finns enligt regeringens mening inte någon anledning anta att behovet av stöd från Allmänna arvsfonden skulle bli mindre för de målgrupper som omfattas av ändamålet med Allmänna arvsfonden. Som tidigare anförts har syftet med Allmänna arvsfonden alltifrån början varit att främja ändamål som står testa- mentsändamålen nära och som främjar sådana allmännyttiga ändamål. Det har varit fråga om ändamål som regelmässigt inte tillgodoses genom anslag av allmänna medel. Arvet har traditionellt haft ett socialt syfte som gått ut på att bidra till det uppväxande släktets underhåll och fostran. En utvidgning av arvsfondens ändamål till ytterligare målgrupper skulle, med oförändrad utdelningspraxis, vara ägnad att splittra den stödverksamhet som Allmänna arvsfonden bedriver. Möjligheterna att göra effektiva insatser på angelägna områden skulle därmed minska. Med hänvisning till det sagda anser regeringen i likhet med utredaren att Allmänna arvsfondens ändamål också i fortsättningen bör omfatta endast målgrupperna barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Vid den granskning av rådande praxis, som utredaren har gjort, har framkommit att Allmänna arvsfondens medel huvudsakligen har använts för att utveckla ideell och offentlig verksamhet i fråga om barn, ungdomar och personer med funktionshinder. Stöd ur fonden har inriktats på initiativ till ny verksamhet och vidareutveckling av befintlig verk- samhet. Utredaren har föreslagit att den huvudsakliga inriktningen även i fort- sättningen blir att utveckla verksamheter till förmån för fondens målgrupper. Men för att bryta funktionshindrade personers isolering, ge dem en aktiv och meningsfull fritid samt en möjlighet till delaktighet och minskat beroende föreslår utredaren också att fonden även i fram- tiden skall ha möjlighet att - utan särskilt utvecklingskrav - lämna stöd till olika investeringar som t.ex. rekreations- och fritidsanläggningar för funktionshindrade och till utrustning av handikapporganisationernas kanslier. Vidare bör fonden enligt utredaren, liksom , kunna lämna bidrag till kostnaderna för om-, till- och nybyggnad av ungdomslokaler. Utredaren anser också att arvsfonden även i fortsättningen skall ges möjlighet att stödja olika informations- och utbildningsinsatser. Allmänna arvsfondens ändamålsinriktning har alltid varit framåtsyftande. En strävan har varit att stimulera till utveckling och prövande av nya idéer. Från denna utgångspunkt innebär nuvarande praxis - att i vissa fall ge stöd åt verksamhet utan krav på förnyelse och ut- veckling - ett avsteg från den principiella inriktningen av ändamålet. Regeringens förslag har som utgångspunkt att stöd ur arvsfonden inte får ges till befintlig och kontinuerlig verksamhet. Enligt regeringens uppfattning kan det dock även finnas investeringsbehov inom de ifrågavarande målgruppernas verksamhet som är särskilt angelägna att stödja och som inte finansieras genom statliga bidrag. Staten ger bidrag till allmänna samlingslokaler. Samlingslokalerna är till för alla målgrupper. Bl.a. kan bidrag lämnas till handikappanpassning av lokaler. Därutöver finns inga särskilda statsbidrag till lokaler, t.ex. ungdomslokaler. En särskild översyn av statens bidrag till allmänna samlingslokaler (dir. 1993:65) pågår . Utredningen skall bl.a. belysa vilka behov som skall prioriteras när det gäller det framtida stödet till lokaler. Mot denna bakgrund anser regeringen att stöd ur Allmänna arvsfonden som huvudregel endast skall lämnas till förnyande och utvecklande verksamhet. Dessutom kan, om det bedöms som särskilt angeläget, stöd även kunna lämnas till ideella organisationers anläggningar, lokaler, inventarier och utrustning, om dessa behövs för att en verksamhet skall kunna utvecklas. Stödet skall då avse kostnader som inte kan täckas genom statliga bidrag. Stöd ur Allmänna arvsfonden bör inte heller i fortsättningen få lämnas som ett allmänt drift- eller organisationsstöd. Vid Allmänna arvsfondens tillkomst var inriktningen att fondmedlen i första hand skulle tas i anspråk av kommuner och landsting. Först om det inte fanns några ansökningar om stöd från kommuner eller landsting kunde disponibelt belopp användas på annat sätt för samhällets barnavård. Man syftade därmed på föreningar och stiftelser, vilka hade till uppgift att tillgodose samma syften som samhällets barnavårdande verksamhet. I och med den allmänna välståndsutvecklingen har kommuner och landsting numera genom lagstiftning ålagts ett ansvar för verksamheter som tidigare fick stöd ur arvsfonden. Det är inte kommunerna som dominerar bland medelsmottagarna utan de ideella föreningarna. Regeringen anser det angeläget att den inriktning, som stödet ur Allmänna arvsfonden numera har, bör gälla också i fortsättningen. Fondmedlen bör alltså bara kunna användas till verksamheter som har en ideell inriktning. Utredaren har föreslagit att arvsfondsmedlen i första hand skall lämnas till ideell verksamhet. Uttrycket "ideell verksamhet" tar sikte på sådan verksamhet som bedrivs av ett icke offentligt organ utan eget vinstsyfte och som är befriad från statlig inkomstskatt för inkomstslaget näringsverksamhet. Regeringen anser, i likhet med vad som anförts i det särskilda yttrandet, att det i lagtexten bör betonas att verk- samhet som får stöd ur fonden skall ha en ideell karaktär. Det bör alltså klart framgå att varken kommersiell verksamhet eller offentliga åtaganden kan bli föremål för stöd ur fonden. Vidare bör, som anförts i det särskilda yttrandet, markeras att stöd enligt huvudregeln endast får lämnas till en organisation vars syfte är att organisera och bedriva ideell verksamhet. Vad därefter gäller stöd till verksamhet som bedrivs av det allmänna skiljer man på frivillig och obligatorisk offentlig verksamhet. Med frivillig offentlig verksamhet avses sådan verksamhet som bedrivs inom ramen för det offentliga organets allmänna kompetens i den omfattning som organet självt bestämmer. Med obligatorisk offentlig verksamhet avses sådan verksamhet som det allmänna är skyldigt att tillhandahålla. får, som tidigare nämnts, stöd ur arvsfonden inte lämnas för en åtgärd, som det enligt lag eller annan författning åligger stat eller kommun att bekosta. Utredaren har anfört att det vid tolkningen av vad som åligger stat och kommun att bekosta uppkommer svårigheter att närmare bestämma omfattningen av det allmännas ansvar. Enligt vad utredaren framhåller tycks de bidragsbeviljande myndigheterna tolka föreskriften så att det är möjligt att ge stöd ur arvsfonden för utveckling av verksamhet eller försöksverksamhet inom det allmännas obligatoriska ansvarsområde. Utredarens förslag i denna del bygger på tanken att i detta sammanhang jämställa all offentlig verksamhet och begränsa möjligheterna att lämna stöd ur fonden genom att föreskriva att det skall finnas särskilda skäl för att stöd skall få lämnas till offentlig verksamhet. Enligt utredarens förslag skall alltså både obligatorisk och frivillig offentlig verksamhet i princip kunna bli föremål för stöd ur arvsfonden. Genom att införa krav på särskilda skäl markeras att fonden inte generellt får tas i anspråk för verksamheter som det åligger det allmänna att bekosta. Regeringen anser att stöd ur arvsfonden bör kunna lämnas till offentlig huvudman om det finns särskilda skäl. Utredaren har föreslagit att stöd skall kunna lämnas till offentlig verksamhet. Regeringen anser emellertid att det i sammanhanget är bättre att använda uttrycket offentlig huvudman, som i och med den snabba förändring som sker inom den offentlig finansierade och/eller offentligt organiserade verksamheten framstår som ett mer ändamålsenligt och flexibelt begrepp än offentlig verksamhet. Särskilda skäl kan t.ex. vara att offentlig huvudman tillsammans med en ideell organisation vill utveckla frivilliga och ideella insatser eller då en kommun i samverkan med en grupper personer som inte organiserat sig juridiskt vill utveckla en verksamhet. Villkoret bör dock även i fråga om stöd till det allmänna vara att verksamheten har en ideell karaktär. Stöd bör i dessa fall inte kunna lämnas till 5.4 Vem fördelar stöd ur arvsfonden? Regeringens förslag: En ny statlig myndighet, Arvsfondsdelegationen, inrättas under . Rege- ringen, eller efter regeringens bemyn- digande, Arvsfondsdelegationen eller annan myndighet beslutar om stöd ur fonden. Stöd ur fonden beslutas inom de medelsramar som regeringen bestämmer och enligt regeringens riktlinjer. Utredarens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Majoriteten av de remissinstanser som behandlat förslaget är positiv till utredarens förslag. Hov- rätten över och anser dock att en nyinrättad myndighet bör vara fristående från . Alternativt bör man enligt hovrätten uppdra åt någon befintlig myndighet, t.ex. Kammarkollegiet, att fördela arvs- fondsmedel. Statskontoret anser också att en ny myndighets kansli bör kunna knytas till en befintlig myndighet t.ex. .