prop · GH03203 · 1994-01-01 00:00:00 — b) inom ramen för dessas verksamhet, distributörerna och särskilt den som ansvarar för det första 2. distributionsledet på den nationella Utan inskränkning av artikel 9 c skall ett marknaden, nära samarbete äga rum mellan den kommitté som avses i punkt 1 och de övriga kommittéer c) då så är nödvändigt, varje annan person som inrättats genom specifika gemenskaps- vars medverkan krävs för att undanröja föreskrifter för att biträda kommissionen i de risker en produkt medför. frågor som gäller hälso- och säkerhetsfrågor i samband med varje berörd produkt. Underrättelse och utbyte av information Artikel 11 Artikel 7 Då en medlemsstat vidtar åtgärder mot 1. utsläppandet på marknaden av en produkt företrädare skall förelägga eller ett parti av en produkt eller kräver kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén dess tillbakadragande från marknaden skall kontrollera att kraven i artikel 9 är enligt artikel 6.1 d-h, skall uppfyllda och därefter yttra sig över medlemsstaten underrätta kommissionen om förslaget inom den tid som ordföranden be- åtgärderna och ange skälen till dem, i den stämmer med hänsyn till hur brådskande frågan mån en sådan underrättelse inte redan krävs i är. Denna tid får dock inte överskrida en specifika gemenskapsföreskrifter. Yttrandet skall antas med den krav skall inte gälla, om åtgärderna avser majoritet som enligt artikel 148.2 i en händelse av enbart lokal betydelse och fördraget skall tillämpas vid beslut som vars verkningar i vart fall endast berör rådet skall fatta på förslag av kommissionen. den aktuella medlemsstatens territorium. Medlemsstaternas röster inom kommittén skall vägas på det sätt som anges i nämnda artikel. Kommissionen skall inleda Ordföranden får inte rösta. samråd med de berörda parterna. Om kommissionen efter detta samråd finner att åtgärden är befogad, skall den Kommissionen skall själv besluta om underrätta den medlemsstat som vidtog åtgärderna i fråga, om de har tillstyrkts av åtgärden och övriga medlemsstater. Om förslaget inte har tillstyrkts kommissionen efter detta samråd finna att av kommittén eller om inget yttrande avges, åtgärden är obefogad, skall den skall kommissionen utan dröjsmål föreslå rådet underrätta den medlemsstat som vidtog vilka åtgärder som bör vidtas. Rådet skall åtgärden. fatta sitt beslut med kvalificerad majoritet. AVDELNING V Om rådet inte har fattat något beslut inom Nödsituationer och ingripanden från det att förslaget mottagits, gemenskapsnivå skall kommissionen själv besluta att de föreslagna åtgärderna skall vidtas, såvida Artikel 8 inte rådet med enkel majoritet har avvisat förslaget. Om en medlemsstat vidtar, eller beslutar att vidta, nödåtgärder för att hindra, inskränka eller knyta speciella 2. En åtgärd som antas med detta förfarande villkor till den eventuella skall gälla . Giltig- marknads-föringen eller användningen inom hetstiden får förlängas med samma förfarande. sitt territorium av en produkt eller ett parti av en produkt på grund av den allvarliga och akuta fara som produkten 3. Medlemsstaterna skall vidta alla eller partiet medför för konsumenternas åtgärder som är nödvändiga för att genomföra hälsa och säkerhet, skall den beslut som fattats enligt detta förfarande underrätta kommissionen om detta, såvida . inte bestämmelser om likartade förfaranden redan finns i andra rättsakter som utfärdats av gemenskapen. De behöriga myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för Detta krav skall inte gälla, om farans genomförandet av åtgärder som beslutats verkningar inte överskrider, eller kan enligt detta förfarande skall inom en månad överskrida, den berörda medlemsstatens ge de berörda parterna möjlighet att inkomma territorium. med synpunkter och underrätta kommissionen om dessa. Utan inskränkning i bestämmelserna i första stycket får medlemsstaterna till kommissionen vidarebefordra varje Artikel 12 upplysning om förekomsten av en allvarlig och akut fara som kommit till deras Medlemsstaterna och kommissionen skall kännedom, innan de beslutar att vidta vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att åtgärder till följd av detta. deras tjänstemän och företrädare har tystnadsplikt i fråga om upplysningar som 2. Kommissionen skall, när den får inhämtats enligt detta direktiv och som en sådan underrättelse, kontrollera att den till sin natur är affärshemligheter, såvida överensstämmer med bestämmelserna i detta inte omständigheterna kräver att direktiv och översända den till de övriga upplysningar om en viss produkts medlemsstaterna, som i sin tur säkerhetsegenskaper måste offentliggöras för skall underrätta kommissionen om varje att skydda människors hälsa och säkerhet. Detaljerade förfaranden för det informationssystem inom gemenskapen, som behandlas i denna artikel, återfinns i bilagan. De skall tillämpas av Övriga och avslutande bestämmelser kommissionen i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 11. Artikel 9 Detta direktiv skall inte påverka tillämpningen av direktiv /374/EEG. Om kommissionen - genom underrättelser från Artikel 14 justeras, särskilt i fråga om en utvidgning av dess räckvidd enligt artikel 1.1 och 2 1. a, samt om bestämmelserna i avdelning V Varje beslut, som antas enligt detta skall ändras. direktiv och som innebär hinder att släppa ut en produkt på marknaden eller krav att den skall dras tillbaka från marknaden, skall redovisa de skäl som ligger till Artikel 17 grund. Beslutet skall möjligt meddelas den berörda parten och ange de möjligheter att överklaga som står till buds 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de enligt gällande lagstiftning i den berörda lagar och andra författningar som är medlemsstaten samt inom vilken tid nödvändiga för att följa detta direktiv senast överklagande skall ske. De skall genast underrätta kommissionen om detta. De De berörda parterna skall alltid då så är bestämmelser som antas skall gälla från och möjligt ges möjlighet att lämna sina med . synpunkter innan åtgärden vidtas. Om så inte har skett på grund av åtgärdernas brådskande karaktär, skall denna möjlighet ges i 2. När medlemsstaterna antar sådana bestäm- lämplig ordning efter det att åtgärden har melser skall dessa innehålla en hänvisning vidtagits. till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare Åtgärder som innebär krav på att en produkt föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall dras tillbaka från marknaden skall skall varje medlemsstat själv utfärda. beakta den medverkan som behövs för genomförandet från distributörer, användare och konsumenter. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de 2. bestämmelser i nationell lagstiftning som Medlemsstaterna skall säkerställa att varje de antar inom det område som omfattas av åtgärd, som de behöriga myndigheterna vidtar detta direktiv. och som innebär hinder att släppa ut en produkt på marknaden eller krav på att den skall dras tillbaka från marknaden, kan prövas vid behörig domstol. Beslut som fattats med stöd av detta Beslut 89/45/EEG skall upphöra att gälla den direktiv och som innebär hinder att släppa dag som anges i artikel 17.1. ut en produkt på marknaden eller krav på att den skall dras tillbaka från marknaden skall inte på något sätt påverka bedömningen av den berörda partens ansvar enligt Artikel 19 straffbestämmelser som enligt nationell lagstiftning kan vara tillämpliga i det aktuella fallet. Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna. AVDELNING VI Utfärdat i . Kommissionen skall efter det att detta direktiv antagits lämna enPå rapport om tillämpningen av det till och rådet. efter det datum som anges iOrdförande artikel 17.1 skall rådet med stöd av en rapport från kommissionen om vunna erfarenheter avgöra om detta direktiv skall 392L0059/S Nr L 228/297Europeiska gemenskapernas officiella tidning 11.8.92 Nr L 228/298Europeiska gemenskapernas officiella tidning 11.8.92 DETALJERADE FÖRFARANDEN FÖR TILLÄMPNINGEN AV DET GEMENSKAPSSYSTEM FÖR SNABBT INFORMATIONSUTBYTE SOM AVSES I ARTIKEL 8 Detta system omfattar produkter som släpps ut på marknaden enligt definitionen i artikel 2 a i detta direktiv. Följande, för vilka likvärdiga anmälningsförfaranden redan införts, omfattas inte av detta system: läkemedel som omfattas av direktiv /319/EEG och 81/851/EEG, djursjukdomar som omfattas av direktiv /894/EEG och livsmedel av animaliskt ursprung som omfattas av direktiv /622/EEG samt omfattande kontaminering av produkter som omfattas av systemet för radiologiska nödsituationer enligt beslut 87/600/Euratom. 2.Systemet syftar i första hand till ett snabbt informationsutbyte vid allvarlig och akut fara för konsumenternas hälsa och säkerhet. Eftersom det inte är möjligt att fastställa exakta och specifika kriterier för vad som utgör allvarlig och akut fara, skall de nationella myndigheterna bedöma varje enskilt fall efter dess förutsättningar. Det bör påpekas att produkter, som eventuellt på lång sikt kan medföra en fara som motiverar en undersökning av möjliga tekniska ändringar genom direktiv eller standarder, inte berörs, eftersom artikel 8 avser de omedelbara hot mot konsumenterna som en produkt medför. 3.Så snart en allvarlig och omedelbar fara har uppdagats, skall den nationella myndigheten, så långt det är möjligt och lämpligt, samråda med tillverkaren eller distributören av den berörda produkten. De synpunkter och uppgifter som dessa lämnar kan vara av betydelse såväl för medlemsstatens myndigheter som för kommissionen, då det gäller att fastställa vilka åtgärder som bör vidtas för att säkra skyddet av konsumenterna med minsta möjliga men för handeln. Därför bör medlemsstaterna söka få så fullständig information som möjligt om produkterna och om farans art utan att därigenom åsidosätta behovet av skyndsamhet. 4.Så snart en medlemsstat har uppdagat en allvarlig och omedelbar fara, vars verkningar sträcker sig, eller kan sträcka sig, utöver dess territorium och vidtagit eller beslutat om åtgärder, skall den underrätta kommissionen. Medlemsstaterna skall ange att underrättelsen görs enligt artikel 8 i detta direktiv. Alla tillgängliga uppgifter skall lämnas, särskilt a)sådana som krävs för att identifiera produkten, b)information om den aktuella faran, inklusive resultaten av eventuella provningar eller analyser som är relevanta för bedömningen av risknivån, c)uppgift om vilka slag av åtgärder som har vidtagits eller beslutats, d)information om leverantörskedjor, om sådan finns. Dessa uppgifter skall lämnas skriftligt, helst via telex eller fax, men kan förberedas genom telefonmeddelande till kommissionen. Det bör understrykas att den snabbhet med vilken informationen överförs är av avgörande betydelse. 5.Utan att detta påverkar punkt 4 kan medlemsstaterna, när så är lämpligt, lämna information till kommissionen, innan de fattat beslut om vilka åtgärder som skall vidtas. En omedelbar kontakt, så snart en fara upptäcks eller misstänks, kan påtagligt underlätta de förebyggande åtgärderna. 6.Om en medlemsstat betraktar viss information som konfidentiell, skall den ange detta och motivera sin begäran om konfidentiell behandling med beaktande av att behovet av effektiva åtgärder för att skydda konsumenterna normalt går före konfidentialitetshänsyn. Det bör även understrykas att såväl kommissionen som de som ingår i de ansvariga nätverken i medlemsstaterna alltid skall vidta åtgärder för att förhindra onödig spridning av information som kan skada anseendet för en produkt eller produktserie. 7.Kommissionen skall kontrollera att de mottagna upplysningarna överensstämmer med artikel 8 i detta direktiv, vid behov ta kontakt med det land som lämnat anmälan och vidarebefordra informationen via telex eller fax till berörda myndigheter i övriga medlemsstater med kopia till varjeständig representation. Dessa myndigheter kan med översändandet av meddelanden komma att underrättas per telefon. Kommissionen kan även ta kontakt med den medlemsstat som antas vara ursprungsland för produkten för att utföra nödvändiga kontroller. 8.Då omständigheterna är exceptionella kan kommissionen, om den anser det lämpligt, inleda en egen undersökning för att komplettera de mottagna upplysningarna och/eller sammankalla den kommitté för brådskande produktsäkerhetsfrågor som inrättats genom artikel 10.1 i detta direktiv. I samband med sådana undersökningar skall medlemsstaterna i största möjliga utsträckning lämna de upplysningar kommissionen begär. 9.Övriga medlemsstater skall så långt möjligt utan dröjsmål meddela kommissionen följande: a) Om produkten har släppts ut på marknaden inom deras territorier. b) Ytterligare upplysningar som de kan ha mottagit om den aktuella faran, även resultat av eventuella provningar eller analyser som utförts för att bedöma risknivån. De skall i samtliga fall möjligt meddela kommissionen följande: c) Vidtagna eller beslutade åtgärder av det slag som avses i artikel 8.1 i detta direktiv. d) Om den produkt som nämns i informationen har påträffats inom deras territorium utan att detta medfört att några åtgärder vidtagits eller beslutats samt orsakerna till detta. 10.Kommissionen kan - mot bakgrund av utvecklingen i det givna fallet och de upplysningar som medlemsstaterna lämnat enligt punkt 9 ovan - sammankalla den tidigare nämnda produktsäkerhetsfrågor för att dryfta de resultat som uppnåtts och utvärdera de åtgärder som vidtagits. Denna kommitté kan även sammankallas på begäran av en företrädare för en medlemsstat. 11.Kommissionen skall genom sina samordningsrutiner söka a) undvika onödigt dubbelarbete vid behandlingen av anmälningarna, b) fullt ut utnyttja den fackkunskap som finns samlad inom kommissionen, c) hålla andra berörda organ fullständigt informerade, d) se till att överläggningarna i samtliga berörda kommittéer sker enligt artikel 10 i detta direktiv. 12.Om en medlemsstat avser att, utöver eventuella åtgärder som endast avser den aktuella allvarliga och omedelbara faran, ändra sin lagstiftning genom att anta nya tekniska specifikationer, skall dessa meddelas kommissionen redan på förslagsstadiet enligt direktiv /189/EEG med angivande, då så är nödvändigt, av sådana angelägna skäl som avses i artikel 9.3 i det direktivet. 13.Kommittén för brådskande produktsäkerhetsfrågor skall regelbundet informeras om samtliga inkomna anmälningar och om uppföljningen av dessa, så att den får en överblick av läget. I fall enligt punkterna 8 och 10 och sådana fall som omfattas av förfaranden, eller ligger inom verksamhetsområdet för kommittéer, som inrättats genom gemenskapsföreskrifter för specifika produkter eller produktsektorer skall de berörda kommittéerna underrättas. I fall som ligger utanför verksamhetsområdet för produktsäkerhets- frågor och för vilka bestämmelser enligt punkt 11 d saknas skall kontaktställena underrättas om eventuella överläggningar inom andra kommittéer. 14.För närvarande finns två nätverk av kontaktställen: nätverket för livsmedel och nätverket för andra produkter än livsmedel. Förteckningen över kontaktställen och ansvariga med telefon-, telex- och faxnummer är konfidentiell och distribueras endast till nätverkens medlemmar. Med hjälp av denna förteckning kan kontakt upprättas med kommissionen och mellan med- lemsstaterna för att underlätta utredningen av detaljfrågor. Om ny information av allmänt intresse framkommer vid sådana kontakter mellan medlemsstaterna, skall de medlemsstater som inledde den bilaterala kontakten underrätta kommissionen. Endast sådan information som erhållits eller bekräftats genom kontaktställena i medlemsstaterna skall anses som mottagen genom det snabba systemet för informationsutbyte. Kommissionen skall göra en översyn av nätverkens effektivitet, eventuella nödvändiga förbättringar och utvecklingen av kommunikationstekniken mellan de myndigheter som ansvarar för verksamheten. Efter remiss av produktsäkerhetsutredningens betänkande Produktsäkerhetslagen och EG har yttranden avgetts av Kammarrätten i , , , , , , vid , , , (), , , SIS - i , Styrelsen för teknisk ackreditering (SWEDAC), , , (), , , , (), , (), , Konsumentråd, och . Yttrande har också inkommit från . , i , , , och avstår från att yttra sig. Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. regeringsrådet , justitierådet , rege- Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i produkt- säkerhetslagen (1988:1604). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. 14.3.1 Frågan och dess beredning Inom EG gäller ett gemensamt miljömärkningssystem. Det har införts genom rådets förordning (EEG) nr 880/92 av om ett gemenskapsprogram för tilldelning av miljömärke. Frågan om vilka lagstiftningsåtgärder som behövs för att införliva EG-förordningen med svensk rätt har på uppdrag utretts av justitierådet . Resultatet av detta arbete har redovisats i en promemoria, som har remissbehandlats. Promemorians lagförslag finns i avsnitt 14.3.10. Remissyttranden har kommit in från , , , , , i , , , , , , i , , och Samhälle, ICA-Förbundet, , och . Remissvaren finns tillgängliga i (C93/1252). I det följande kommer regeringen att föreslå att EG:s miljömärkningsförordning inkorporeras genom lag. EG-förordningen innehåller regler bl.a. om tystnadsplikt och om förbud mot användningen i vissa fall av EG:s miljömärke, till vilka Lagrådets yttrande enligt 8 kap. 18 § regeringsformen bör inhämtas. Eftersom reglerna införlivas som sådana genom inkorporering, skulle Lagrådets hörande dock sakna betydelse. Lagrådets yttrande över förslaget har därför inte inhämtats. 14.3.2 Närmare om EG:s miljömärkningsförordning EG:s miljömärkningsförordning syftar till att skapa ett enhetligt och effektivt miljömärkningssystem som skall främja tillverkning av och efterfrågan på de produktalternativ som är minst miljöbelastande (artikel 1). Syftet skall uppnås genom att produkter som i jämförelse med andra liknande produkter är mindre skadliga för miljön kan tilldelas ett miljömärke i form av en stiliserad blomma. EG:s miljömärkningsförordning hindrar inte förekomsten av andra miljömärkningssystem, även om målet är att skapa ett enhetligt system. Miljömärket, som tilldelas efter ansökan från tillverkaren eller importören, skall bara ges till produkter som överensstämmer med gemenskapens krav på hälsa, säkerhet och miljö och som framställs genom en metod som inte skadar människor och/eller miljö (artikel 4). Mat, dryck och läkemedel är undantagna från förordningens tillämpningsområde (artikel 2). De villkor som gäller för tilldelningen av märket skall fastställas genom att produkter med likartade ändamål och användningsområden delas in i produktgrupper varefter vissa miljökriterier fastställs för varje produktgrupp (artikel 5.1). Det är kommissionen (i vissa fall ministerrådet) som beslutar om indelning i produktgrupper och som fastställer miljökriterierna för dessa. Det sker enligt en särskild procedur som är fastlagd i artiklarna 5-7. Innan beslut fattas skall kommissionen inhämta synpunkter från en referensgrupp (consultation forum) som består av representanter från industrin, handeln samt konsument- och miljöorga- nisationer. Även de fackliga organisationerna kan vara företrädda i organet. Kommissionen skall också biträdas av en särskild regelkommitté, i vilken medlemsstaterna skall vara företrädda. Varje medlemsstat skall utse minst ett så kallat behörigt organ med uppgift bl.a. att pröva framställningar om rätt att miljömärka produkter (artikel 9). Innan det behöriga organet fattar beslut om att tilldela en produkt miljömärket skall kommissionen underrättas. Om kommissionen inte har invänt mot det, får miljömärket tilldelas produkten i fråga. Det finns också särskilda förfaranderegler för det fall att kommissionen inte har samma uppfattning som det behöriga organet (artikel 10). I förordningen finns också regler om sekretess (artikel 13). Sålunda får de behöriga organen, kommissionen och andra berörda personer inte för utomstående röja uppgifter som hänför sig till ett ärende om tilldelning av miljömärke. Sedan beslut om att tilldela märket har fattats, skall dock uppgifter om produktens namn, tillverkare och importör samt skälet till tillståndet vara offentliga. Det behöriga organet skall enligt artikel 12 träffa avtal med varje sökande som får tillstånd att använda EG:s miljömärke. I avtalet skall anges villkoren för användningen och förutsättningarna för att återkalla tillståndet. Därvid skall användas ett standardavtal som skall fastställas av kommissionen. I ett särskilt beslut har kommissionen också fastställt ett formulär för ett sådant avtal (93/517/EEG). Produktgrupperna och kriterierna för miljömärkning skall publiceras i Europeiska gemenskapernas tidning. En lista på produkter som tilldelats miljömärket och tillverkarnas eller importörernas namn skall också publiceras (artikel 14). har inom EG fastställts kriterier för tvätt- och diskmaskiner. Det har skett genom två kommissionsbeslut av (93/430/EEG och 93/431/EEG). Enligt förordningen skall den som ansöker om miljömärke betala avgifter för hanteringskostnader och för användningen av märket. Medlemsstaterna skall vidare se till att konsumenterna och företagen informeras om miljömärkningen (artikel 11 och 15). Det anges också att missbruk av EG:s miljömärke är förbjudet (artikel 16). Vidare sägs att kommissionen, från ikraftträdandet av förordningen, skall se över systemet (artikel 18). I finns ett miljömärkninssystem vilket bygger på ett samnordiskt system som beslutades av (konsumentministrarna) . Märkessymbolen är en stiliserad svan. Det nordiska systemet är frivilligt och producenter och importörer ansöker om att få använda svanen på sina produkter. Innan en s.k. miljömärkningslicens beviljas måste produkten genomgå oberoende testning och certifiering. Ett nordiskt samordningsorgan har inrättats som bl.a. skall besluta om för vilka produktgrupper kriterier skall utarbetas och slutgiltigt fastställa kriterier. Utöver höga miljökrav ställs också krav på produktens kvalitet och funktion. Kriterier har fastställts för 19 produktgrupper, bl.a. diskmaskiner, papper och tvättmedel. finns omkring 500 svanmärkta produkter på den nordiska marknaden. Det nordiska miljömärkessystemet organiseras och drivs i av SIS - i och leds av Miljömärkningsstyrelsen inom SIS. Verksamheten regleras genom ett avtal mellan staten och SIS (jfr prop. 1989/90:25, s. 65 f). Miljömärkningsstyrelsen skall bl.a. pröva vilka produktslag som lämpar sig för miljömärkning, anta kriterier för skilda produktgrupper och svara för information om miljömärkningen. Utöver svanmärkningen finns också andra miljömärkningsystem på den svenska marknaden. Som exempel kan nämnas Bra Miljöval som drivs av i samarbete med representanter för handeln. 14.3.4 Behovet av svensk lagstiftning Regeringens förslag: EG:s miljömärkningsförordning införlivas med svensk rätt genom att den i sin helhet inkorporeras genom lag. Promemorians förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker förslaget eller förklarar sig inte ha någon erinran mot det. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 7 i skall de delar av EG:s sekundärrätt som motsvarar EG-förordningar som sådana göras till en del av den nationella rättsordningen. Detta innebär för del att motsvarigheter till EG-förordningar skall införlivas genom inkorporering. Generellt gäller att detta bör ske på den konstitutionella nivå som de materiella reglerna kräver. Det sagda innebär att EG.s miljömärkningsförordning skall införlivas med svensk rätt genom inkorporering. Frågan är då på vilken konstitutionell nivå detta bör ske. Förordningen innehåller både regler som enligt regeringsformen kräver lagform och regler som efter bemyndigande i lag eller som med stöd av den s.k. restkompetensen kan meddelas av regeringen. Bland de regler i förordningen som kräver lagform kan särskilt nämnas reglerna om sekretess och tystnadsplikt i artikel 13.