prop · GH03123 · 1994-01-01 00:00:00 — När särskilda hänsyn gör sig gällande kan dock gäldenären i rena undantagsfall efter ansökan få till stånd en omprövning. Det som då kan ändras är avbetalningsbestämmelserna och eventuella anståndsbestämmelser. Däremot kan nedskrivningsprocenten inte ändras. En ändring av avbetalningsbestämmelserna måste omfatta alla berörda fordringar; likabehandlingsprincipen får alltså alltjämt verka. Det finns inte någon motsvarande möjlighet att ändra ett beslut om skuldsanering om gäldenärens ekonomiska förhållanden väsentligen skulle förbättras i förhållande till de beräkningar som gjordes vid prövningen i skuldsaneringsärendet. Ett skuldsaneringsbeslut kan dock omprövas också på begäran av en berörd borgenär. Så är fallet om det visar sig att gäldenären under skuldsaneringsbehandlingen gjort sig skyldig till någon form av svek eller om denne på annat sätt grovt åsidosätter vad som åligger honom enligt skuldsaneringsbeslutet. Enbart det förhållandet att gäldenären inte förmår fullgöra sina åligganden enligt avbetalningsplanen är dock inte tillräckligt för att upphäva beslutet. Ansökan om skuldsanering görs vid den skifteret (ett till domstol i första instans knutet judiciellt organ motsvarande det tidigare ) där gäldenären har sitt hemvist. Lagen innehåller inte något krav på att sökanden är dansk medborgare, men ett visst krav på anknytning till landet finns. Ansökan skall göras på en för ändamålet särskilt utarbetad blankett. I ansökan skall gäldenären redogöra för sin familjesituation, sin utbildning och sina arbetsförhållanden. Inkomster och utgifter samt tillgångar och skulder skall utförligt redovisas i ansökan. Kopior av de senaste självdeklarationerna samt skattsedlar skall ges in tillsammans med ansökan. Detta gäller även lönebesked och pensionsbesked . För den som är gift eller sambo skall motsvarande uppgifter lämnas för partnern. Gälde- nären undertecknar sin ansökan under straffansvar och försäkrar på heder och samvete att de lämnade uppgifterna är korrekta. Om det under ärendets handläggning kommer fram att ansökan innehåller medvetna oriktigheter, medför detta att ansökan avslås. Ansökan kan också komma att avvisas direkt om den har formella brister eller det framstår som utsiktslöst för sökanden att erhålla skuldsanering. Om ansökan inte avvisas skall rätten möjligt kalla till ett sammanträde. Detta första sammanträde har en utredande karaktär. Vid sammanträdet får gäldenären tillfälle att komplettera sin ansökan. Rätten har en skyldighet att vägleda gäldenären på detta stadium. Det är också relativt vanligt att gäldenären biträtts av företrädare för de sociala myndigheterna vid upprättandet av sin ansökan. Sammanträdet utmynnar inte sällan i att gäldenären får på sig att komplettera sin ansökan. Sammanträdet kan emellertid också utmynna i att rätten direkt avvisar ansökan. Avvisning kan också ske efter det att gäldenären har kompletterat sin ansökan och ett nytt sammaträde med gäldenären har satts ut. Vid detta första sammanträde, eller sammanträden, deltar alltså endast gäldenären, även om borgenärssynpunkter redan då kan finnas tillgängliga. Här sker den första sållningen av ärendena. Om avvisning inte sker, kan rätten vägra att inleda skuldsanering under förutsättning att det inte finns någon rimligt utsikt för gäldenären att erhålla skuldsanering, gäldenären uteblir från ett sammanträde eller gäldenären inte ställer begärd säkerhet för kostnaderna i ärendet. Om rätten beslutar att inleda skuldsanering, skall detta kungöras i viss ordning. I kungörelsen skall okända borgenärer uppmanas att ge sig till känna. Rätten beslutar också att lämna ärendet över till en särskilt förordnad rättens medhjälpare. av alla ansökningar når så långt. För storstäderna är andelen lägre. I beviljas skuldsanering i ungefär 15 - av alla skuldsaneringsärenden, dvs. i nära nog alla ärenden där skuldsanering har inletts). Rättens medhjälpare utses bland advokater, företrädesvis - enligt vad som upplysts - bland sådana som inte sysslar med konkursförvaltning. Rättens medhjälpare skriver vanligen ett brev till gäldenären, socialmyndigheten och skattemyndigheten. Några sekretessproblem finns inte. Domstolen kan hämta in alla erforderliga uppgifter från andra myndigheter och kan lämna fullmakt till rättens medhjälpare att göra detsamma. Trots att det inte är något krav i lagen inhämtas dock regelmässigt gäldenärens samtycke till att sådana uppgifter hämtas in. Skulle gäldenären vägra att medverka på denna punkt, kan ansökan komma att avslås. Rättens medhjäpare kon- taktar också skriftligen alla kända borgenärer. Rättens medhjäpare har också ett eller flera sammanträffanden med gäldenären. Det är inte ovanligt att något sådant sammanträffande äger rum i gäldenärens hem. Vid dessa sammanträffanden gås gäldenärens familjesituation liksom sociala förhållanden i övrigt igenom och en familjebudget görs upp. Rättens medhjälpare avslutar sitt arbete med att tillsammans med gäldenären upprätta ett förslag till skuldsanering. I förslaget anges bl.a. nedsättningsprocenten och hur mycket gäldenären månatligen skall betala till ett särskilt bankkonto. Förslaget tillställs rätten, som sätter ut ett sammaträde till vilket gäldenären och samtliga borgenärer kallas. Det är dock mycket ovanligt att någon borgenär inställer sig till sammanträdet. Vid sammanträdet går man igenom gäldenärens förslag till skuldsanering. Tillfälle ges att ställa frågor till gäldenären. Vid sammanträdet kan också någon representant för de sociala myndigheterna vara närvarande. I anslutning till detta sammanträde avgör rätten ärendet. På detta stadium avslås ett ärende ytterst sällan. Eftersom ett meddelat skuldsaneringsbeslut oftast innehåller en av- betalningsuppgörelse är det nödvändigt med någon form av reglering även av det forsatta förfarandet. I och med att ärendet är avslutat är dock rätten och rättens medhjälpare hindrade från att medverka. I regel innehåller därför skuldsaneringsbeslutet en anvisning om att ett visst månatligt belopp skall sättas in på ett konto i en bank. Medhjälparen tillställer banken en fördelningslista, av vilken det framgår vilket belopp varje borgenär skall påföras. De medel som sätts in på kontot görs oåtkomliga för såväl gäldenärens som borgenärernas dispositioner. Den kontoförande banken skall inte heller kvittningsvis kunna göra gällande någon rätt till medlen på kontot. fördelas sedan de insatta medlen bland de berättigade borgenärerna. Banken är berättigad till ersättning för sin hantering av kontot. Denna ersättning skall erläggas av gäldenären, som i gengäld tillgodoförs ränta på behållningen. Enligt vad som har upplysts är det emellertid vanligt att kontot görs räntelöst och att gäldenären som kompensation härför befrias från hanteringsavgiften. Kostnader och statistik m.m. Det till framlagda förslaget om en skuldsaneringslag innehöll en regel om att gäldenären skulle betala en ansökningsavgift på . Den delen av förslaget kritiserades dock starkt under behandlingen av lagförslaget i och regeln om ansökningsavgift kom inte att inflyta i den lag som antogs av . De kostnader som uppstår i ett skuldsaneringsärende kan sägas vara av tre slag. Det är kostnader hos domstolen och andra myndigheter, kungörelsekostnader och ersättning till rättens medhjälpare. Det är naturligtvis svårt att exakt beräkna kostnaderna för förfarandet hos domstolen och andra myndigheter. Den personal som vid domstolarna sysslar med skuldsaneringsärenden har också med andra arbetsuppgifter. Detsamma torde gälla förhållandena hos de sociala instanser och skattemyndigheter som är inblandade i ett skuldsaneringsförfarande. Försiktiga beräkningar som har gjort inom på grundval av vad som upplysts från S_ - og Handelsretten pekar mot att förfarandet kräver fem årsarbetskrafter vad gäller domarpersonal och två vad gäller övrig personal. En årskostnad (siffrorna är ) för dessa tjänster kan mycket ungefärligt uppskattas till . Rättens medhjälpare ersätts normalt med 8 - per ärende, ibland upp mot . Denna kostnad uppkommer emellertid endast i av alla ärenden, eftersom av alla ansökningar avvisas eller avslås innan någon medhjälpare har förordnats. Med en årlig ärendevolym om ungefär 2 200 ärenden i vilka skuld- sanering beviljas och där således rättens medhjälpare har förordnats blir årskostnaden för rättens medhjälpare (genomsnittskostnaden har då satts till ). Den totala årskostnaden för danska staten är alltså plus kostnaderna för kungörelseannonsering. Antalet ansökningar (1984) lagen var i kraft uppgick till 2 760. Då skall observeras att lagen trädde i kraft först . därpå uppgick antalet ansökningar till 5 546. uppgick antalet ansökningar till 3 797 respektive 4 000. Härefter har antalet ansökningar och antalet beviljade skuldsaneringar fördelat sig som följer. År ansökningar beviljade ansökningar 1988 4 394 1 415 1989 5 690 1 363 1990 6 661 2 016 1991 7 745 2 161 I trädde lag om skuldsanering för privatpersoner i kraft . trädde också lag om företagssanering i kraft. De två lagarna kan sägas utgöra en helhet avsedd att, åtminstone till viss del, ersätta konkurs. Som lagarnas namn anger avser den ena rekonstruktion av privatpersoners ekonomi och den andra rekonstruktion av företag med ekonomiska problem. Målsättningen med reformen är enligt propositionen med förslag till lag om skuldsanering för privatpersoner att det nya regelkomplexet på ett balanserat sätt skall trygga de intressen som parterna har i en situation med skuldproblematik. Gäldenären skall få en möjlighet att rätta till sin ekonomiska situation, som borgenärerna skall tryggas en rättmätig andel av gäldenärens nuvarande och framtida inkomster. De olägenheter och sociala kostnader som samhället förorsakas till följd av "överskuldsättning" skall hållas så små som möjligt. Alla privatpersoner kan komma i fråga för skuldsanering. Regleringen bygger på att gäldenären själv skall ansöka om skuldsanering. Enligt lagen är det möjligt för makar, solidariskt betalningsansvariga gäldenärer samt gäldenär och borgensman att gemensamt ansöka om skuldsanering. Förutsättningarna för att erhålla skuldsanering är att gäldenären är insolvent. Insolvens är dock inte en tillräcklig förutsättning för att erhålla skuldsanering. Betydelse skall därutöver tillmätas å ena sida orsakerna till insolvensen samt å andra sidan graden av insolvens, orsakerna till skuldsättningen och andra omständigeter beträffande gäldenären. Med beaktande av behovet av skuldsanering utgör sådan insolvens som beror på sjukdom, arbetslöshet eller liknande och som inte beror på gäldenären själv en förutsättning för skuldsanering. I den finländska lagen ingår också en allmän skälighetsprövning vid bedömningen om en ansökan om skuldsanering skall bifallas. Även näringsidkare kan erhålla skuldsanering enligt lagen. I dessa fall föreskrivs emellertid vissa tilläggsförutsättningar. Sålunda får skulderna inte alls, eller endast till mindre del, härröra från den näringsverksamhet gäldenären nu bedriver. Skuldsanering kan dock beviljas trots att sådana skulder finns om dessa skulder fortlöpande kan betalas ur verksamheten. Är gäldenären delägare i ett rörelsedrivande "handelsbolag", får han beviljas skuldsanering endast om bolaget är solvent och inte heller hotas av insolvens, eller om bolaget är föremål för företagssanering enligt den särskilda lagen därom. I förarbetena till lagen framhålls att det är viktigt att sådana personer vars skuldsättning präglas av ur allmän samhälls- och betalningsmoralisk synvinkel tvivelaktiga drag inte kommer att omfattas av systemet. I lagen ställs därför upp en rad allmänna hinder för en skuldsanering. Sådana allmänna hinder är att en person har dömts för - eller till och med endast är misstänkt för - brott genom vilka han har försökt uppnå ekonomisk och att skulderna härrör från denna brottsliga verksamhet. Vidare utgör det förhållandet att skulderna har uppkommit i näringsverksamhet i vilken gäldenären har förfarit grovt otillbörligt mot borgenärerna hinder mot skuldsanering. Ett annat hinder är att gäldenären försvagat sin ekonomiska ställning genom transaktioner som kan vara återvinningsgrundade i ett konkurssammanhang eller att gäldenären undanhållit egendom i samband med exekutiva åtgärder mot honom. Ytterligare ett hinder är att gäldenären på visst sätt har förfarit bedrägligt vid kreditgivning till honom. I lagen finns dessutom uppräknat ett antal hinder som mer direkt har med själva skuldsaneringsförfarandet att skaffa. Således utgör det hinder mot skuldsanering att gäldenären inte medverkar lojalt i förfarandet, att det finns anledning att anta att gäldenären inte kommer att iaktta det betalningsprogram (avbetalningsplan) som skall fastställas i skuldsaneringsbeslutet eller att gäldenären har erhållit skuldsanering tidigare. De nu uppräknade hindren är dock inte absoluta hinder mot skuldsanering. Trots att något eller några av dessa hinder föreligger är det alltså inte otänkbart att ändå bevilja en gäldenär skuldsanering. Det krävs då, som det uttrycks i lagen, "särskilda motskäl". Den finländska lagstiftningen om skuldsanering innehåller också en alternativ möjlighet för den som har tvingats att infria ett borgensåtagande och därigenom blivit insolvent. En sådan gäldenär kan i särskild ordning få till stånd en reglering av borgensansvaret utan skuldsanering. Man skulle kunna benämna detta som en form av partiell skuldsanering. Förutsättningarna för detta alternativa förfarande är att borgensmannen för att infria borgen måste realisera sin ägda bostad eller annan egendom som han behöver för att tillgodose sin egen eller familjens bastrygghet. Dessutom gäller vissa andra allmänna förutsättningar liknande dem som gäller för skuldsanering. Skuldsaneringsbeslutets innehåll och rättsverkningar Om en gäldenär beviljas skuldsanering skall rätten fastställa ett betalningsprogram som motsvarar gäldenärens betalningsförmåga. Ett sådant betalningsprogram skall fastställas individuellt för varje gäldenär, även i de fall flera gäldenärer har ansökt gemensamt. Det är dock möjligt att fastställa ett gemensamt betalningsprogram för medgäldenärer som är solidariskt betalningsansvariga för en säkerhetsskuld och som har ansökt om skuldsanering gemensamt. Med säkerhetsskuld avses en skuld för vilken säkerhet finns i form av exempelvis pant eller borgen. I lagen anges ett antal olika skuldsaneringsmetoder. Med detta avses olika sätt att reglera den framtida betalningsskyldigheten. De metoder som anges är att ändra tidtabellen för betalning av en skuld, bestämma att amortering skall betalas före ränta, bestämma att skyldigheten att betala kreditkostnader minskas samt att sätta ned skuldbeloppet eller helt lyfta av betalningsansvaret. Säkerhetsskulder kan inte inom ramen för skuldsaneringen ned- eller avskrivas. Skuldsaneringen omfattar alltså rent principiellt även sådana skulder, men de särbehandlas inom ramen för skuldsaneringsförfarandet i förhållandevis stor ut- sträckning. För vanliga skulder, dvs. sådan skulder för vilka ingen säkerhet har ställts, gäller likabehandlingsprincipen. Dessa skulder skall erhålla lika stor relativ andel av gäldenärens betalningar. Detta kan endast frångås om den berörde borgenären samtycker till det. Offentligrättsliga borgenärer särbehandlas inte. Sådanas fordringar omfattas av skuldsaneringen enligt samma regeler som andra fordringar. I den finländska lagen har det uttryckligen föreskrivits att innehavaren av en offenträttslig fordran utan hinder av annan lag har rätt att samtycka till en skuldsanering som till sitt innehåll motsvarar de principer som föreskrivs i lagen. Den myndighet som fattar beslut om sådant samtycke är den som har befogenhet att driva in fordran. I lagen räknas i tretton punkter upp en mängd uppgifter som skall anges i betalningsprogrammet. Hit hör vilka säkerhetsskulder respektive vanliga skulder som finns, vilka delar av gäldenärens förmögenhet som skall realiseras, gäldenärens förväntade framtida inkomster, vad som gäldenären behöver förbehålla sig för egen och familjens levnadsomkostnader, gäldenärens avbetalningsförmåga samt skuldsaneringens innehåll, betalningstidtabell och betalnings- programmets varaktighet m.m. Normalt skall betalningsprogrammet gälla . Den finländska lagen innehåller också ett flertal särregler för sådana skulder där gäldenärens bostad utgör säkerhet för lånen. Beträffande skulder som är oklara (tvistiga) till sitt belopp eller sin grund innehåller lagen en föreskrift som säger att domstolen i skuldsaneringsärendet skall bestämma till vilket belopp skulden skall tas upp i betalningsprogrammet. Det är i sista hand domstolen som avgör om det är möjligt utan att försena eller komplicera skuldsaneringsförfarandet att inom ramen för detta förfarande pröva en tvistig fordran. Om domstolen anser att sådan prövning inte är möjlig, har domstolen att anvisa endera gäldenären eller borgenären att väcka talan. Görs sådan anvisning hindrar det inte att skulden tas upp - till av domstolen fastställt belopp - i betalningsprogrammet. Det belopp som tas upp i betalningsprogrammet beträffande en tvistig fordran har ingen betydelse i en i särskild ordning anhängiggjord rättegång beträffande samma fordran. Om skulden sedermera i en vanlig tvistemålsprocess fastställs till ett annat belopp kan detta utgöra grund för att ändra betalningsprogrammet. Är en betydande skuld oklar kan detta också utgöra hinder för att bevilja skuldsanering. När betalningsprogrammet har fastställts regleras förhållandet mellan gäldenären och hans borgenärer av programmet i stället för av de ursprungliga förbindelserna. En överenskommelse vid sidan av programmet mellan gäldenären och någon av borgenärerna som omfattas av programmet är ogiltig. Betalningsprogrammet får dock inte rättskraft på så sätt att ett fastställt betalningsprogram absolut och slutgiltigt bestämmer innehållet i de rättsförhållanden som omfattas av det. Programmets rätteverkningar kan t.ex. förfalla om gäldenären försummar att följa det. Programmet kan också under vissa särskilda förutsättningar ändras. Som tidigare nämnts hindrar programmet inte heller att en fordran som omfattas av det prövas i vanligt tvistemål. Betalningsprogrammet utgör inte heller en verkställighetsgrund, dvs. en borgenär som omfattas av programmet kan inte med programmet som grund begära verkställighet, om gäldenären har försummat sina förpliktelser enligt det. Borgenären kan i en sådan situation i stället hos domstolen begära att den skall bestämma att betalningsprogrammet förfaller. Att betalningsprogrammet förfaller är den huvudsakliga påföljden av att gäldenären försummar att iaktta vad som åligger honom enligt programmet. Verkan av att programmet förfaller är med vissa undantag, att förhållandet mellan gäldenären och hans borgenär återgår till vad som gällde innan skuldsaneringen fastställdes. Det finns emellertid vissa undantag som medger att gäldenärens slipper drabbas av den nämnda påföljden. Det gäller exempelvis om hans försummelse är ringa och den har rättats, om försummelsen har rättats och det är sannolikt att den inte upprepas eller om huvudparten av programmet redan har fullgjorts. Detsamma gäller om det finns grund för ändring av programmet. Betalningsprogrammet kan ändras på ansökan av gäldenären eller en borgenär. Ändringen kan innebära att programmet ändras i någon eller några delar, exempelvis betalningstidtabellen eller nedskrivningsprocenten. Men en ändring kan också innebära att hela betalningsprogrammet förfaller. för ändring av betalningsprogrmmet är att gäldenärens betalningsförmåga väsentligt har förändrats sedan programmet fastställdes. Förändringen kan vara såväl en förbättring som en försämring av betalningsförmågan. Betalningsprogrammet kan alltså ändras åt båda hållen. En annan grund för ändring är att en väsentlig omständighet har framkommit först efter det att programmet faställdes. Betalningsprogrammet kan också ändras då det efter det att programmet fastställdes har framkommit en skuld som var okänd. Slutligen kan ändring ske om det föreligger skäl för återvinning eller om en tidgare oklar (tvistig) skuld i en tvistemålsprocess har fastställts till ett belopp som avviker från det belopp varmed skulden togs upp i betal- ningsprogrammet. Som redan har nämnts förutsätts att gäldenären ger in en ansökan för att ett ärende om skuldsanering skall tas upp. Ansökan görs hos domstol (allmän underrätt). Behörig domstol är gäldenärens hemvistforum eller om flera ansöker gemensamt den domstol som är hemvistforum för någon av dem. Ansökan skall göras på en för ändamålet särskilt fastställd blankett. Till ansökan skall fogas en fyllig utredning beträffande gäldenärens ekonomiska och personliga förhållanden och hans betalningsförmåga. I en till lagen knuten förordning om skuldsanering för privatpersoner anges tämligen detaljerat vilka krav som ställs på innehållet i gäldnärens ansökan. Dessa krav får sägas vara genomgående höga. I gäldenärens ansökan skall också finnas en redogörelse för hur han har försökt att nå en uppgörelse med borgenärerna. I ansökan skall gäldenären också presentera ett förslag till betalningsprogram samt förslag till utredare. De höga kraven på an- sökans innehåll följs också upp med höga krav på gäldenärens medverkan under handläggningen av ärendet. Domstolen kan innan den beslutar om skuldsanering skall inledas, muntligen eller skriftligen höra en eller flera av de berörda borgenärerna. Detta gäller även för en eventuell medgäldenär. Domstolen har vidare en viss allmän utredningsskyldighet. Därvid har domstolen möjlighet att införskaffa upplysningar från straffregistret och registret över meddelade näringsförbud samt från utmätningsmannen (kronofogdemyndigheten), varvid den senare av rätten kan ges tillstånd att bryta banksekretess m.m. När en fullständig ansökan föreligger och rätten har inhämtat viss utredning skall rätten ta ställning till om skuldsanering skall inledas. Rätten skall besluta att skuldsanering skall inledas om de allmänna förutsättningarna är för handen och inget av de uppräknade allmänna hindren föreligger. Det är också ett formellt krav att gäldenären kan visa att han försökt att nå en uppgörelse med sina borgenärer. I beslutet om att inleda skuldsanering skall rätten sätta ut en senaste dag som gäldenären skall ge in ett förslag till betalningsprogram om sådant inte har fogats till ansökan. Vidare skall borgenärerna och vissa myndigheter underrättas om beslutet. Beslutet skall dock inte kungöras offentligt. Om en utredare inte förordnas, skall beslutet innehålla uppgift om en sista dag då borgenärerna skall yttra sig över ansökan. Rätten skall också, om det är nödvändigt för att utreda gäldenärens ekonomiska situation, för att realisera egendom eller i övrigt för att genomföra skuldsaneringen, förordna en utredare. En utredare kan också förordnas senare under ärendets handläggning. I propositionen sägs att rätten vid sin bedömning av om det föreligger behov av att förordna en utredare särskilt skall beakta antalet borgenärer, hur pass täckande och pålitlig gäldenärens egen utredning är och om det kan bli aktuellt att realisera gäldenärens bostad. Förordnas en utredare skall han vara myndig och känd som en hederlig man. Han skall inte stå i något sådant förhållande till gäldenären eller någon av borgenärerna att hans opartiskhet kan ifrågasättas. Han skall vidare inneha den förmåga, skicklighet och erfarenhet som uppdraget kräver. I lagen anges särskilt att utmätningsman (kronofogde) eller biträdande sådan kan förordnas till utredare. Det framhålls i propositionen att om en utmätningsman tar emot ett sådant uppdrag, så gör han det inte som ett tjänsteåliggande. Utredarens uppgift är att utarbeta ett förslag till betalningsprogram. För förslag till betalningsprogram har utarbetats särskilda formulär.