prop · GH03158 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:158 Vissa fiskeripolitiska frågor Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås vissa förändringar av fiskeripolitiken i syfte att anpassa fisket till den långsiktiga tillgången på fisk. Förändringarna föranleds också av internationaliseringen på fiskets område. I fiskelagen (1993:787) införs ett bemyndigande för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att föreskriva om krav på tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske. I fiskelagen införs vidare en bestämmelse som gör det möjligt för regeringen att besluta att miljökonsekvensbeskrivningar skall göras på fiskets område vad gäller fiskemetoder och utsättning av fiskar- ter. De föreslagna lagändringarna bör träda i kraft . Anslagen Främjande av fiskerinäringen, Särskilda insatser för fisket och Bidrag till fiskevård förs upp med i stort oförändrade anslagsbelopp jämfört med innevarande budgetår. 1 Förslag till riksdagsbeslut..........................3 2 Lagtext..............................................3 2.1 Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787).......................................3 3 Ärendet och dess beredning...........................4 4 Internationalisering på fiskets område...............4 5 Fisket i .....................................5 5.1 Yrkesfisket......................................5 5.2 Vattenbruket.....................................9 5.3 Beredningsindustrin m.m.........................10 5.4 Fritidsfisket...................................11 6 EG:s fiskeripolitik.................................12 7 Särskilda frågor....................................13 7.1 Begränsning av fiskeansträngningen..............13 7.2 Främjande av vattenbruket.......................14 7.3 Främjande av kust- och insjöfisket..............16 7.4 Vissa skattefrågor..............................18 7.5 Fiske och miljö.................................18 7.6 Laxfisket.......................................22 7.7 ............................24 7.8 Användning av återstående prisregleringsmedel...25 8 Specialmotivering...................................26 8.1 Fiskelagen......................................26 9 Anslagsfrågor för /95................26 Bilaga 1 Sammanfattning av betänkandet Svenskt fiske (SOU 1993:103)................................30 Bilaga 2 Sammanställning av remissyttrandena 32 över betänkandet Svenskt fiske (SOU 197693:103)....32 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ...................................76 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att 1. antar regeringens förslag till - lag om ändring i fiskelagen (1993:787), 2. till Främjande av fiskerinäringen för /95 under nionde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på , 3. medger att under /95 statligt stöd beviljas till särskilda insatser för fisket med sammanlagt högst , 4. till Särskilda insatser för fisket för /95 under nionde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på , 5. till Bidrag till fiskevård för /95 under nionde huvudtiteln anvisar ett reservationsanslag på . Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om ändring i fiskelagen (1993:787) Härigenom föreskrivs att 20 och 21 §§ fiskelagen (1993:787) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 20 § Regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vilken hänsyn som vid fiske skall tas till natur- vårdens intressen. Föreskrifterna får dock inte vara så ingripande att fisket avsevärt försvåras. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva att det i ärenden enligt denna lag skall finnas miljökonsekvensbeskrivningar som gör det möjligt att bedöma vilken inverkan fiskemetoder och utsättande av fiskarter har på miljön. Föreskrifterna får innebära att en sådan beskrivning skall upprättas av den som avser att använda metoder eller sätta ut fiskarter. 21 § Regeringen får för fiske som är fritt för var och en meddela föreskrifter som begränsar redskapsanvändningen för andra fiskande än sådana som 1. bedriver yrkesmässigt fiske, 2. innehar fiske med äganderätt eller har rätt till fiske på grund av nyttjanderätt som omfattar även annat fiske än det som är fritt för var och en. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om krav på sär- skilt tillstånd för användning av fartyg för yrkesmässigt fiske. Denna lag träder i kraft . 3 Ärendet och dess beredning Regeringen bemyndigade chefen för mentet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att mot bak- grund av de internationella överenskommelser som har träffats på bl.a. fiskets område utreda fiskerinäringens utvecklingsmöjligheter (dir. 1992:83). Utredaren (generaldirektören ) redovisade i delbetänkandet Svenskt fiske - nuläge och utvecklingsmöjligheter (SOU 1992:136) förslag till vissa anpassnings- åtgärder per . Dessa förslag har behandlats under föregående (prop. 1992/93:184, bet. 1992/93:JoU21, rskr. 1992/93:331). Utredaren har överlämnat slut- betänkandet Svenskt fiske (SOU 1993:103). Utredningens sammanfattning av betänkandet finns i bilaga 1. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remiss- yttrandena finns i bilaga 2. har på regeringens uppdrag redovisat konsekvenserna på fiskets område för berörda myndigheter av ett svenskt EU-medlem- skap i en promemoria . Promemorian beskriver de ekonomiska, organisatoriska och administrativa konsekvenserna. Bl.a. redovisas behov av ytterligare resurser och organisatoriska föränd- ringar vid samt hur en kontrollorganisation på fiskets område bör organiseras. 4 Internationalisering på fiskets område 1989/90:123 om fisket redovisades om frihandel med fisk och fiskprodukter liksom dess konsekvenser för svensk fiskeripolitik. beslöt i enlighet med regeringens förslag att godkänna överenskommelsen (bet. 1989/90:JoU22, rskr. 1989/90:341). har därefter godkänt för- slag till nödvändiga anpassningar av den svenska fiskeripolitiken till följd av avtalet (prop. 1990/91:87, bet. 1990/91:JoU25, rskr. 1990/91:283 och prop. 1991/92:120, bet. 1991/92:JoU20, rskr. 1991/ 92:304). 1991/92:170 om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) redovisades bl.a. vissa konsekvenser för fisket till följd av . Av redovisningen framgår att avtalet behandlar väsent- liga områden inom fiskerisektorn även om EFTA-staterna inte tar över på fiskets område och således inte heller ansluts till EG:s gemensamma fiskeripolitik. Avtalet innehåller bl.a. tullättnader för fiskprodukter samt bestämmelser om statsstöd, gränsskydd, mark- nadsreglering och direktlandningar. beslutade att godkänna (prop. 1991/92:170, bet. 1992/93:EU1, rskr. 1992/93:390 ff). Till följd av utfallet av den schweiziska folkomröstningen om avtalet beslutade om vissa ändringar i avtalet (prop. 1992/93:100, prop. 1992/93:225, bet. 1992/93: EU3, rskr. 1992/93:404). trädde i kraft . ansökte om medlemskap i de europeiska gemenskaperna. Därefter har Maastricht- eller Unionsfördraget trätt i kraft. Det svenska havsfisket bedrivs i , , och . Fisket i har av tradition varit det viktigaste för svensk del. utvidgade länderna runt sina fiskegränser vilket innebar att det svenska fisket i detta område numera regleras genom årliga fiske- förhandlingar med EU och . utvidgade sin fiskegräns i . Gränsdragningen öster om , den s.k. vita zonen, löstes dock inte . Fram till dess kunde ett oreglerat fiske bedrivas i detta stora och för fiskrepro- duktionen viktiga område. Det är en av orsakerna till dagens svaga torskbestånd i . Andra orsaker är bristande saltvattenin- flöde från och miljöstörningar. Det svaga beståndet av torsk i har kraftigt påverkat den svenska fiskerinäringen eftersom torskfisket sedan början av 1980- talet har utgjort en mycket viktig del av yrkesfisket. Eftersom de flesta andra kommersiella fiskarterna är kvoterade är möjligheterna begränsade att övergå till annat fiske. Bestånden av sill/strömming är däremot mycket goda. Det är dock svårt att få avsättning för denna fisk. Bestånden av ål och lax är i hög grad beroende av utsättningar. I stort sett alla laxodlingar har drabbats av hög dödlighet hos yngel förorsakad av ett symptom kallat M-74. Det yrkesmässiga insjöfisket bedrivs till helt övervägande del i , , och . Här fiskas i första hand högprisarter som lax, , gös, abborre, gädda, lake och sik. Hälften av de svenska fiskfångsterna görs i . De viktigaste arterna är sill/strömming, torsk, skarpsill och lax. För sill/ström- ming och skarpsill är beståndssituationen mycket god. Torskbeståndet i har minskat kraftigt. Det låga inflödet av salt, syrerikt vatten från har medfört att de för torskens reproduktion nödvändiga miljöerna numera finns bara inom få och djupare områden i . Det mesta tyder på att det inbrott av saltvatten som inträffade inte var tillräckligt stort för att åstadkomma någon märkbar effekt på reproduktionen i det viktiga . Den låga vattenomsättningen i kombination med övergödning har medfört en minskning av syrehalten i . Det krävs en kraftig minskning av kväve- och fosforbelastningen för att åstadkomma en varaktig förbättring. Ytterligare en faktor som orsakat minskade torskbestånd är det hårda fisketryck som torsken har varit utsatt för . Av betydelse är framför allt för- hållandet att det i princip bedrivits ett oreglerat fiske i den s.k. vita zonen öster om . De flesta av vilda laxstammar har utrotats, främst genom utbyggnaden av vattendrag för kraftändamål. Kraftbolagen har ålagts att kompensera produktionsbortfallet genom att bekosta utsättningar av lax i de utbyggda älvarna. Laxbeståndet i består av vild lax. Den vilda och odlade laxen lever blandat inom de områden där ett havsfiske efter lax bedrivs vilket försvårar en selektiv beskattning av beståndet. Såväl de vilda som de odlade laxbestånden hotas av det tidigare nämnda symptomet M-74 vilket har orsakat mycket hög dödlighet hos nykläckta yngel och 1993. Detta förhållande har medfört dels att utsättningar av lax inte har kunnat ske i normal omfattning i vissa älvar, dels en försämrad naturlig rekrytering av vuxen lax. bedömer situationen som mycket oroande. Regeringen redovisar under avsnittet Laxfisket sina bedömningar i frågan. och svarar för knappt hälften av de svenska fångsterna. Här fångas i huvudsak sill, skarpsill, torsk, makrill, nordhavsräka och havskräfta. Flertalet bottenlevande fiskslag är hårt exploaterade. Situationen för torsken i är relativt bra medan den är sämre i . Beståndet av havskräfta är relativt hårt pressat medan beståndet av räka i är starkt. svarar för av det totala fångstvärdet, mot- svarande av den totala fångsten. är dock viktig genom att den väsentligt bidrar till flexibiliteten i det svenska fisket. De för svenskt fiske viktigaste arterna är sill, makrill, gråsej, kolja och torsk. De bottenlevande fiskslagen såsom torsk, kolja och gråsej är hårt exploaterade. Situationen för räka är relativt god medan tillgången på makrill varierar. De för kustfisket viktigaste arterna längs () är siklöja, sik, strömming, lax och öring. Siklöjan representerar det högsta fångstvärdet. Detta fiske är nästan uteslutande inriktat på fiskens rom och utnyttjar beståndet fullt ut. Sikbeståndet är utsatt för ett hårt fisketryck. Fiske efter strömming kan ökas väsentligt. Laxfisket är till största delen beroende av kompensationsutsättningar. Längs (, inkl. ) är ålen ekonomiskt sett den viktigaste arten. Strömming, torsk, abborre och gädda är andra betydelsefulla arter. Gös, skrubbskädda, piggvar, sik, öring, lax och lake har lokalt intresse. Flera av bestånden är mycket stora i förhållande till kustfiskets nuvarande omfattning. Längs sydkusten (och ) är ål och torsk de viktigaste arterna. Andra arter som beskattas är sill, skrubbskädda, öring och piggvar. Längs () är ålen den för kust- fisket viktigaste arten. Andra viktiga arter är torsk, skarpsill, sill, plattfisk och skaldjur. I de kan fisket inte öka nämnvärt på lax, och gös. Däremot finns utrymme för ökat fiske på abborre, gädda, lake och sik. Det svenska havsfiskets totala fångster utgörs till av torsk, sill och skarpsill. uppgick den totala fångsten till drygt , varav var foderfisk, sill/ström- ming och torsk. Torskfisket i har minskat med . Det totala fångstvärdet var . Det är en minskning . Torskfisket svarade för av det totala fångstvärdet, sill- och strömmingsfisket för och foderfisket för . Det kustnära fiskets fångster uppgick till knappt , varav hälften kom från och , från sydkusten och och från . Fångsterna i det yrkesmässiga insjöfisket uppgick till drygt , varav kom från de . Insjö- fisket svarade då för av yrkesfiskets totala fångstvärde. Fiskemönstret inom det svenska havsfisket varierar vad gäller bl.a. fångstområden, arter som fiskas och redskap som används. Mönstret styrs av biologiska och ekonomiska faktorer, nationella regleringar och internationella överenskommelser. Fiskemönstret karaktäriseras framför allt av stor flexibilitet. Fiskeflottan rör sig över hela det havsområde inom vilket har kvoter. Detta innebär att fiskeinriktning och fångstområden varierar över året. Vid en jämförelse av det årliga fiskemönstret hos ett urval av de större fiskefartygen mellan kan sammanfatt- ningsvis konstateras att den kraftiga nedgången av torskbeståndet i har medfört att fisket inriktades på sill och skarpsill och att fångstområdena i inkl. ökade väsentligt i betydelse. Antalet yrkesfiskare var 3 250. Till detta kommer 570 fiskare som enligt den officiella statistiken klassificeras som bi- näringsfiskare. Av yrkesfiskarna var hemmahörande på , på ostkusten och på sydkusten. För binäringsfiskarna var motsvarande fördelning 20, 60 resp. . var antalet fiskare i sötvatten 350, varav fanns vid de . Medelåldern hos yrkesfiskarna är . har en föryngring skett inom näringen, särskilt på och i insjö- fisket. Omkring hälften av samtliga yrkesfiskare i havsfisket bedriver sitt fiske med trål. I och i är andelen trålfiskare . var antalet fartyg längre än 8 m ca 1 700. Av dessa bedrev ca 230 sillfiske och ca 340 torskfiske. Antalet havsfiskefartyg längre än 12 m var ca 550, varav 300 fanns på , 100 på sydkusten, 100 på och 50 på . Kust- fiskeflottan uppgick till ca 900 fartyg varav ca 400 fanns i södra , ca 290 i och , 120 i norra och 110 i . Insjöfiskeflottan uppgick till ca 230 fartyg, varav ca 100 fanns i , drygt 30 i , drygt 40 i och knappt 30 i . Beräknat på försäkringsvärdet uppskattas värdet på de svenska fiskefartyg som är över 8 m till . Den svenska fiskeflottan har genomgått en omfattande modernisering. Elektronikutrustningen ombord för bl.a. fiskletning och positionsbestämning har blivit mer avancerad. Arbetet på däck och i lastutrymmen har rationaliserats. Arbetsmiljön ombord har förbättrats väsentligt. Det totala fångstvärdet i det svenska fisket uppgick till vilket kan jämföras med . Fångstvär- det har sålunda totalt minskat med eller . Torskfisket har minskat med medan foder- fisket har ökat med . Det totala fångstvärdet för sill under /93 var ca . Det totala pristillägget för sill uppgick till ca , vilket innebär att i genom- snitt av sillfiskarnas totala inkomst utgjordes av pristillägg. Pristilläggets betydelse varierade dock mellan olika kuststräckor. På ostkusten var det genomsnittliga förstahandspriset på sill under /93 ca per kg. Prisstödet uppgick till samma belopp. På sydkusten var det genomsnittliga priset per kg och pristillägget per kg. På var motsvarande tal per kg resp. per kg. Förutsättningarna för sillfisket förändrades radikalt i och med att det statliga prisstödet avvecklades . Ett alternativ till sillfiske är en övergång till riktat fiske för fram- ställning till fiskfoder. Priset på foderfisk är ca per kilo. För lönsamhet i detta fiske krävs fartyg med mycket stor last- kapacitet. Av de fartyg som bedrev detta fiske var över 30 m. I syfte att få en uppfattning om investeringsviljan inom fiskerinä- ringen har utredningen om fiskerinäringens utvecklingsmöjligheter gjort en sammanställning över ansökningarna om statligt stöd till fisket - 1992. Sammanställningen visar att intresset för att köpa nya eller begagnade större fartyg har minskat kraftigt eller från av det totala investeringsbeloppet år . Intresset för investeringar som syftar till rationalisering av fisket har däremot ökat kraftigt, nämligen från av det totala investeringsbeloppet år . Det totala investeringsbeloppet i ansökningarna har minskat från ca till . Omräknat till penningvärde innebär det en halvering av det totala investeringsbeloppet. En god soliditet är viktig för fiskeföretagens förmåga att klara förlustperioder. Ett företag med relativt stor andel eget kapital har bättre förutsättningar att möta konjunkturnedgångar och branschkriser än ett företag med en liten andel eget kapital. Av 37 fiskeföretag som granskats av utredningen hade 29 eller mycket dålig soliditet. Det är utredningens bedömning att bilden är likartad inom hela den svenska fiskeflottan. Det svenska vattenbruket omfattar huvudsakligen matfiskodling, odling av sättfisk, kräftodling, musselodling samt försöksodling bl.a. av torsk och ostron. Den viktigaste arten för svensk matfiskodling är regnbåge. producerades inom svenskt vattenbruk matfisk (hel färskvikt). Produktionen bestod till av regnbåge. Vidare produ- cerades musslor och kräftor. Det sammanlagda produk- tionsvärdet uppgick till . var ca 320 företag inriktade på odling av matfisk. Härutöver fanns 130 företag vars verksamhet huvudsakligen bestod av uppfödning av sättfisk. har mellan 20 och 30 vattenbruksföretag gjort konkurs. Utvecklingen fram visade en jämn och hög tillväxt i antalet producerande matfiskodlingar. bröts utvecklingen och antalet matfiskodlingar har därefter minskat med en tredjedel. Antalet kräftodlingar har däremot mer än fyrdubblats. Av regnbågs- produktionen kommer från stora företag i , och . De kustbaserade företagen svarar för merpar- ten av produktionen inom vattenbruket. Importen av laxfisk uppgick till ca , varav utgjordes av färsk atlantlax från och av fryst stillahavslax från . Importen av musslor, ostron och sötvattens- kräftor uppgick till varav utgjordes av sötvattens- kräftor, huvudsakligen från . Exporten av regnbåge var ca , nästan uteslutande i fryst form till främst och . Exporten av musslor, ostron och sötvattenskräftor var ca . För att få bedriva vattenbruk krävs tillstånd både enligt fiskelag- stiftningen och miljöskyddslagstiftningen. Prövningen enligt fiske- lagstiftningen görs i syfte att förhindra spridning av fisksjukdomar samt av fiskarter och fiskstammar som kan utgöra ett hot mot värde- fulla vilda bestånd. utarbetar föreskrifter och all- männa råd medan ger tillstånd och ansvarar för tillsynen. Prövningen enligt miljöskyddslagstiftningen görs för att fastställa om ett vattenområde tål den föroreningsbelastning som ett planerat vattenbruk medför. meddelar tillstånd och ansvarar för tillsynen. , som till lika delar ägs av och , har till uppgift att ge odlaren råd och hjälp. Bolaget skall också verka för att det byggs upp ett system av kontrollerade avelsstationer och sättfiskodlingar så att leverans av rom och fisk kan ske mellan odlingar och för utplantering på ett från smittskyddssynpunkt säkert sätt. Utredningen har föreslagit ett antal åtgärder i syfte att främja utvecklingen av vattenbruksnäringen. Åtgärderna redovisas under av- snittet Främjande av vattenbruket. Fiskdistributionen efter landning sker vanligtvis med lastbil till förstahandsmottagare och vidare till beredningsindustri, grossist, detaljist, konsument eller exportör. De flesta av fiskehamnarna finns i regioner där fisket har haft stor betydelse. Hamnarna är bl.a. utrustade för organiserad fångstmottagning med bl.a. isverk, kyllager och . Vidare finns tillgång till verkstäder, trålbinderi, skeppshandel m.m. fanns 160 registrerade fångstmottagare. De fiskarägda företagen stod för av uppköpen, auktionerna för och övriga företag för . Utländska uppköpare stod för resterande . Den svenska fiskberedningsindustrin består huvudsakligen av kon- servindustri, frysindustri samt rökerier och övrig beredning. Indu- strin sysselsatte totalt drygt 2 500 personer varav i . Utredningen om fiskerinäringens utvecklings- möjligheter bedömer att den totala sysselsättningen inom fiskbered- ningsindustrin inkl. små fiskanläggningar uppgår till ca 3 000 per- soner. Det totala produktionsvärdet för fisk och fiskprodukter var ca . Av livsmedelspartihandelns totala omsättning på ca hänförde sig ca till omsättning av fisk och fiskkonserver. Antalet försäljningsställen inom detaljhandeln med fiskdiskar är mellan 1 500 och 2 000. Ca 7 000 livsmedelsbutiker saluför djupfryst fisk, rökta fiskvaror och skaldjur. Konsumtionen av fisk och skaldjur i uppgick år färskvikt per person och år. Det innebär en ökning med per person och år . Som jämförelse kan nämnas att motsva- rande konsumtion i är per person, i , i och . Konsumtionen av djupfryst vitfisk och skaldjur har ökat starkt medan konsumtionen av sill och strömming har minskat kraftigt. Fiskerinäringen är i jämförelse med andra näringar mer inriktad på produktion än på avsättning. Marknadsföringens svaga ställning åter- speglas bl.a. i brister i distributionsledet. Den svenska exporten av fisk och fiskprodukter omfattar i huvudsak konserver samt hel fisk i form av direktlandad torsk och sill i . Exportvärdet uppgår till ca medan im- porten uppgår till ca . EU:s tullar på fisk och fiskprodukter försvårar exporten av beredda fiskprodukter från den svenska beredningsindustrin. innebär tullättnader för bl.a. torsk, torskfiléer, regnbåge och kaviarsubstitut men inte för de för den svenska fiskerinäringen så viktiga produkterna sill, lax, makrill, räkor och havskräfta. Ungefär 2,2 miljoner vuxna svenskar är enligt en undersökning intresserade av fritidsfiske. Av dessa kan 1,4 miljoner betraktas som sportfiskare, dvs. de fiskar enbart med handredskap. Av undersök- ningen framgår vidare att för 840 000 personer är fiske den vikti- gaste sysselsättningen . Av de fiskande uppger att de så gott som uteslutande bedrivit fiske i sötvatten medan så gott som uteslutande bedrivit fiske i havet. Fritidsfiskets fångster upp- skattas till 30 000-40 000 ton . Sportfiske är en viktig del av den svenska turistnäringen. Sport- fisket omsätter inberäknat fiske- kort, båtar, mat och logi, fiskeutrustning och resor. Sportfisket tenderar att mer än andra rekreationsaktiviteter spridas över året och över landet. Det är därför en viktig källa till kompletterande sysselsättning och inkomst i glesbygder. Målen för EG:s fiskeripolitik (CFP) är höjd produktivitet inom yrkesfisket, skälig levnadsstandard för yrkesfiskarna, stabil marknad, säkert och jämnt utbud samt skäliga priser och bra kvalitet. Målen skall uppnås genom resursförvaltning, marknadsreglering och strukturåtgärder. Resurspolitiken rör förhållanden såväl inom gemenskapen som i förhållande till tredje land. Fördelningen av tillgängliga fiskresur- ser inom gemenskapen sker enligt principen om relativ stabilitet där andelarna baseras på traditionellt fiske, men hänsyn tas även till regioner som är särskilt beroende av fiske samt den förlust av fisk- resurser som enskilda medlemsländer drabbades av i samband med tredje lands utvidgning av fiskezoner. i form av fiskereg- ler och kontroll är andra viktiga inslag i resurspolitiken liksom fiskeavtal med tredje land. I marknadspolitiken ingår dels gemensamma marknadsföringsnormer, dels reglering av marknaden för fisk- och vattenbruksprodukter. Normerna för marknadsföring omfattar fiskens kvalitet, storlek eller vikt, förpackning och märkning. Fisk som inte uppfyller de fast- ställda normerna får inte saluföras. Det är medlemsländernas skyldighet att kontrollera att normerna uppfylls.