prop · GH03177 · 1994-01-01 00:00:00 — LU anför att det vore en fördel om lärosätena fick "volymmässigt definierade utbildningsuppdrag" på liknande sätt som i grundutbildningen, då detta kan ge tydligare effekt. KÄ anser att hela verksamheten skall omfattas av kvalitetsinsatser och att en mer nyanserad bedömning än den som föreslagits kan göras i samband med prövningen av lärosätets kvalitetsprogram och forskningsrådens nationella utvärderingar. Även SU, UmU, HKs, HS och föreslår en modell där grundutbildning och forskning/forskarutbildning erhåller resurser efter samma principer. GU framhåller att det är lämpligt att utveckla kvalitetsprogram även för forskningen. LiU framhåller att det är olyckligt att man föreslår olika lösningar för grundutbildning och forskning. HLu skisserar en modell enligt vilken mål fastställs för varje lärosäte och resurser tilldelas på grundval av i hur hög grad lärosätet uppnår dessa mål. HB anser att resurstilldelningen skall vara av den karaktären att den gynnar utvecklingen av forskningen vid de mindre och medelstora högskolorna, och HK framhåller att om medel till forskning eventuellt går till de nya högskolorna, bör dessa undantas från den föreslagna modellen. IH påpekar att det är väsentligt att det finns ett positivt samband mellan resurser och hur väl de etablerade fakulteterna stöder mindre högskolor. När det slutligen gäller beredningens förslag beträffande viktning för underrepresenterat kön vid beräkningen av underlag för medel för utexaminerade doktorer mottas detta överlag positivt. Vikten 1,25 för kön uppfattas som rimlig. LiU, SFS och TCO stödjer dock expertgruppens förslag, vilket också förordats av JÄST-gruppen, och föreslår 2,0. förordar vikten 1,5. Remissammanställning Remissinstanser och sammanställning av remissyttranden över promemorian Nytt resurstilldelningssystem för konstnärliga och idrottsliga högskoleutbildningar. Yttranden över promemorian har inkommit från , Verket för högskoleservice (VHS), (), (), (), (UmU), (LiU), (HLu), (), (), (), i (IH), (), Kungl. (), Kungl. i (KMH), i (OH), i (TH), (), i (LO), Akademikers (), (). Yttrande har dessutom inkommit från musiklärarutbildningarna i vid , , , , Kungl. Remissinstansernas reaktion på promemorians förslag är blandad. anser att förslaget till ersättningssystem utformats med insikt om och hänsyn till de aktuella utbildningarnas speciella situation. RRV framhåller att konsekvent tillämpat utgör förslaget en klar och enkel modell för resurstilldelning och styrning av högskolornas verksamhet. Ett flertal remissinstanser framhåller att det är svårt att ta ställning till förslagen eftersom det inte går att utläsa det ekonomiska utfallet. Vidare anser en del instanser att en av utredarens utgångspunkter, att finna prislappar som ger varje högskola ungefär nuvarande anslag, strider mot utredningsdirektivet att systemet bättre ska överensstämma med resurstilldelningssystemet i övrigt. En återkommande åsikt är att en diskussion och prövning av ersättningsnivåerna i förhållande till utbildningsmål och innehåll borde ha genomförts. LU anser att den nu framlagda utredningen inte kan ligga till grund för beslut om ett nytt resurstilldelningssystem då de konstnärliga utbildningarna är en heterogen grupp och efterlyser ett fortsatt utredningsarbete. KF framför liknande synpunkter. UmU anser att slutkapitlet är en komprimerad version av direktiven. TH framhåller att det kan vara svårt att göra rättvisande jämförelser mellan utbildningen vid fristående högskolor och motsvarande utbildningar vid ett universitet då vissa kostnader som i bärs av de enskilda högskolorna, bärs av och som helhet, genom gemensamma avsättningar. TCO betonar att de konstnärliga utbildningarnas speciella förhållanden i högre utsträckning, än strävan att åstadkomma likhet med vad som gäller för universitet och högskolor i övrigt, bör bilda utgångspunkt för ett nytt resurstilldelningssystem. Utredaren föreslår en differentiering på förslagsvis sex olika ersättningsnivåer. Ett femtontal instanser har yttrat sig i frågan. HLu, KMH, OH, TH och SFS har inga invändningar mot indelning och gruppering av de konstnärliga utbildningarna. Följande remissinstanser avstyrker utredarens förslag. LU anser att det är orimligt att ha sex ersättningsnivåer, vilket ju är lika mycket som för all övrig utbildning. LU framhåller vidare att underlaget för varje ersättningsgrupp är för litet och därför riskerar förslaget att få oacceptabla konsekvenser. GU framhåller att ett system med ett högsta antal helårsstudenter inom vardera ersättningsnivån skulle begränsa möjligheterna att på lokal nivå fatta beslut om förändringar av utbildningsutbudet. GU ifrågasätter vidare om den inbördes relationen i resurssituationen mellan Stockholmshögskolorna är rimlig. UmU framhåller att konst- och designutbildningarna i på grund av sitt geografiska läge, med relativ litenhet och höga gästlärarkostnader, har en hög per capitakostnad. DH anser dels att dansarutbildningen är likvärdig med utbildningen av operasångare och skådespelare, och dels att koreografutbildningen borde jämföras med utbildningen av regissörer, och därför borde ha samma ersättningar. IH betonar att utredningen inte beaktar IH:s situation som nyetablerad fackhögskola och föreslår att ersättningen för IH:s del räknas upp med . KF anser det inte nödvändigt med en uppdelning mellan konst och design. Om det blir en uppdelning mellan fri konst och design bör KF:s konsthantverksutbildningar ingå i kategorin fri konst. anser att bildlärarutbildningen inte bara skall sammanföras med området design och formgivning utan även med fri konst och regi/medier. TCO framhåller att bildlärarutbildningen bör föras samman med området fri konst och inte med design. 4 Dimensionering inom de konstnärliga och idrottsliga områdena Utredaren föreslår att en eventuell översyn av dimensioneringen av de konstnärliga högskoleutbildningarna utifrån arbetsmarknadsskäl bör anstå till nästa treåriga budgetperiod. RRV och Musiklärarutbildningarna tillstyrker utredarens förslag. Utredaren föreslår att ersättningen för hyreskostnaderna inkluderas i en för varje konstnärlig ersättningsnivå enhetlig studentpeng. Ett tiotal remissinstanser har yttrat sig i frågan. GU anser att det är konsekvent att räkna in lokalkostnaderna i studentpengen. KF och TH framför liknande åsikter. KMH betonar vikten av att hänsyn tas till det skiftande kostnadsläget för lokaler i olika delar av landet, vilket kan innebära att anslaget för likvärdiga lokaler är olika. DH, IH, TH, SFS och musiklärarutbildningarna framhåller att ett bortfall av helårsstudenter innebär en reduktion av takbeloppet som också avser kostnader för lokaler. Eftersom det med kort varsel är svårt att ändra lokalkostnaderna så innebär ett bortfall av helårsstudenter att lokalkostnadernas andel av det totala anslaget ökar på bekostnad av undervisningsandelen, vilket innebär kvalitetsförsämringar. HÖ och KH anser därför att systemet måste innehålla någon slags buffert så att inte studenterna drabbas av att lokalkostnader är trögrörligare än lärarkostnader. IH avstyrker förslaget och förutsätter en ny utredning på denna punkt med medverkan av berörda högskolor. Utredaren diskuterar i utredningen en eventuell extra bastilldelning för de små konstnärliga högskolorna som därigenom skulle kunna göras mindre sårbara för oförutsedda förändringar i verksamheten. Utredarens slutsats blir emellertid att ett väl fungerande system för ekonomisk redovisning och uppföljning jämte lånemöjligheter hos bör vara tillräcklig förutsättning för varje sådan högskola att lösa sina problem. Ett tiotal remissinstanser har yttrat sig i frågan. RRV avstyrker en extra bastilldelning då detta skulle innebära att anslagsmedel avräknades på olika grunder. GU framför liknande åsikter. GU framhåller att man i lättare och till lägre kostnader kan engagera högkvalitativa lärare. IH anser att frågan om en baspeng bör utredas även från andra utgångspunkter än lokaler och lånemöjligheter. Resterande instanser anser att en basresurs är befogad. UmU framhåller att det krävs basresurser, oavsett vilken utbildningskapacitet en högskola har, som en lösning på strukturella eller regional-, kultur- och utbildningspolitiska problem. Tilldelningen skulle kunna omprövas efter . HLu och KF föreslår att en basresurs skulle kunna underlätta en växlande tillströmning. OH framför liknande synpunkter. KH och SFS förespråkar en extra bastilldelning då det gäller lokalkostnader. Utredaren frågar om slöjdlärarutbildningens områdestillhörighet. Önskemål finns nämligen att slöjdlärarutbildningen med inriktning på trä och metall, i likhet med utbildning av lärare i musik och bild, skall räknas till det konstnärliga området. Utredaren anser att den konstnärliga tillhörigheten är starkare markerad för bild- och musiklärare än för slöjdlärare. Fyra remissinstanser har yttrat sig i frågan. GU anser att slöjdlärarutbildningen bör hänföras till det konstnärliga området. UmU anser dels att ämnet slöjd ligger lika nära designområdet som bild, och dels att dess ställning som estetiskt-praktiskt ämne gör att det borde ersättas som en konstnärlig utbildning. LiU framför liknande synpunkter. LiU framhåller också att den definition av formgivning som gjordes i (SOU 1992:12) Konstnärlig högskoleutbildning sammanfaller med examensordningens målbeskrivning av slöjdlärarutbildningen och därför hör denna utbildning hemma inom området Design och formgivning. SFS anser att frågan om slöjdlärarutbildningen som konstnärligt inriktad skall avgöras av . 8 Ersättningsnivåer för utbildning av lärare Utredaren har föreslagit att ersättningen för de konstnärliga momenten i bild- och musiklärarutbildningarna ska reduceras till av ersättningen för områdena design respektive musik. Ett tiotal remissinstanser har yttrat sig i frågan. UmU tillstyrker utredarens förslag, men framhåller att det ter sig oklart om 80-procentsnivån är rimlig då den inte relateras till ett faktiskt belopp. Resterande instanser avstyrker utredarens förslag. LU, HLu, KMH och TCO framhåller att musiklärarutbildningen är dyrare än musikerutbildningen därför att den kräver stor ämnesbredd som skall förbereda för ett varierande och krävande arbete som musiklärare, och att musikerutbildningen behöver relativt få lektionstillfällen med stark koncentration på huvudämnet. GU och HLu betonar att detta konstaterades av . GU och HÖ anser vidare att det nuvarande systemet där av musiklärarutbildningen fått undervisningsområdets prislapp redan har snedvridit förhållandet mellan de båda utbildningarna i fel riktning. HÖ framhåller att utredarens motiveringar både för en åtskillnad av musiker och musiklärare och valet av procentnivå är otillräckliga. framför liknande åsikter. KF avstyrker förslaget om större grupper i bildlärarnas konstnärliga undervisning. anser att avvägningar om en differentierad tilldelning bör ske på lokal nivå. En begränsning av resurstilldelningen för en viss del av ett utbildningsområde strider mot principerna i resurstilldelningssystemet. Musiklärarutbildningarna anser att utredningen uppvisar brist på kunskap om behovet av utbildning för musiklärarens yrkesverksamhet och att förslaget till resurstilldelning saknar realism. Utredaren har vidare föreslagit att samma ersättning som föreslås för de konstnärliga momenten i bild- och musiklärarutbildningarna skall gälla för de s.k. tvåämneslärarna med ämnena bild och musik. Fyra remissinstanser har yttrat sig. UmU, HLu, KF och tillstyrker utredarens förslag av resursmässiga skäl. UmU anser att även grundskollärare 1-7 bör få samma tilldelning och att idrottslärare som går tvåämnesutbildning bör få samma ersättning för de idrottsliga momenten i sin utbildning som ettämneslärarna i idrott. IH instämmer vad gäller idrottslärarna. Utredaren har föreslagit en uppdelning på studentpeng och prestationsersättning för det konstnärliga och idrottsliga området. Ett tiotal remissinstanser har yttrat sig i frågan. GU, UmU, HLu, DI, IH och KF tillstyrker utredarens förslag. IH och KF framhåller dock den betydande merkostnad som administrationen av detta innebär. RRV framhåller att det dels krävs en entydig definition av vad som avses med begreppen helårsstudenter och helårsprestationer och dels en verifierbar dokumentation. RRV föreslår dessutom att resurstilldelningen till de konstnärliga och idrottsliga högskoleutbildningarna skall bestämmas på grundval av kvalitetskriterier. KF och TH anser att ett system med prestationsersättning bör utredas ytterligare. TH framhåller vidare att jämförelsen mellan konstnärlig högskoleutbildning och annan högskoleutbildnining är haltande då utbildningen av skådespelare inte är indelad i kurser som avslutas med prov och betyssättning. Följande instanser avstyrker utredarens förslag. DH framhåller att det stränga urvalet är en garanti för att studier i hög utsträckning fullföljs. HÖ anser att det knappast finns något behov av en prestationsersättning eller att en sådan skulle fylla någon funktion. KMH betonar att det inte är säkert att det finns relevanta sätt att mäta prestation eftersom konstnärlig utbildning inte har som mål att nå en miniminivå av kunskaper utan en maximinivå, och yrkar på en hundraprocentig studentpeng. KH och TH instämmer vad gäller studentpengen. KH hemställer om generös resurstilldelning. SFS betonar de negativa konsekvenser som en prestationsersättning skulle medföra för de konstnärliga utbildningarn Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , P. : statsrådet Regeringen beslutar proposition 1993/94:177 Utbildning och forskning.