prop · GH03158 · 1994-01-01 00:00:00 — De viktigaste inslagen i marknadsregleringen är reglering av överskott med stöd av s.k. orienterings- och återtagspriser, fiskarägda producentorganisa- tioner som svarar för överskottshanteringen samt reglering av importen genom referenspriser. Det mest verkningsfulla instrumentet i importregleringen är dock tullarna på fisk och fiskprodukter. Strukturpolitiken syftar primärt till att genom nationella program stödja en ändamålsenlig utveckling av medlemsländernas fiskeflottor samt främja utvecklingen inom vattenbruket. Reduktion av fiskeflottan har spelat en framträdande roll inom strukturpoli- tiken. I de pågående EU-förhandlingarna är det på fiskets område av sär- skilt intresse för att fullt ut bevara de traditionella svenska fiskemönstren, införa för fiske och vattenbruk fr.o.m. anslutningsdagen samt inom ramen för EG:s fiskeri- politik upprätthålla och utveckla regionalpolitiska åtgärder. har presenterat förhandlingspositioner som omfattar bl.a. krav på fasta andelar av fiskeresurserna, avskaffande av tullar och bibe- hållande av det betydelsefulla foderfisket. 7.1 Begränsning av fiskeansträngningen Regeringens förslag: bemyndigas i fiskelagen att besluta om krav på särskilt tillstånd för att få använda ett fartyg för yrkesmässigt fiske. Regeringens bedömning: Begränsning av fiskeansträngningen bör i fortsättningen få en mer framträdande roll inom fiskeripolitiken. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har berört förslagen är positiva till någon form av åtgärder för att begränsa fiskeansträngningen. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Utredningens förslag att begränsning av fiskeansträngningen (s.k. effort-begränsning) bör ges en mer framträdande roll inom fiskeripolitiken innebär att ett i princip nytt sätt att reglera det svenska fisket än det kvotsystem som är den viktigaste regleringsformen introduceras. Begräns- ning av fiskeansträngningen kan omfatta olika typer av åtgärder som reglerar tillträdet till ett fiske i dess helhet eller begränsar vissa typer av fisken. Exempel på begränsande åtgärder är krav på licens, skrotning av fiskefartyg, planerat stillaliggande av fiske- fartyg, reglering av fiskesäsongen, fiskeförbud , redskapsbegränsning, inrättande av fredningsområden och krav på redskapens utformning. Samtliga dessa former av begränsning har praktiserats inom det svenska fisket antingen genom beslut av myndig- heter eller genom frivilliga åtaganden från fiskets sida. Enligt utredningen är begränsning av fiskeansträngningen det mest effektiva sättet att reglera fisket så att fiskestopp undviks och fisket därmed fördelas jämnare över året. En begränsning av fiskean- strängningen främjar en anpassning av fiskekapaciteten till den långsiktiga fisktillgången och bör därför enligt utredningen i fort- sättningen vara det centrala instrumentet vid reglering av fisket. Därigenom kan kvoterna mer ses som ett kontrollsystem. Kvoterna måste dock inom överskådlig tid vara utgångspunkten för den internationella regleringen av fisket. En begränsning av fiskekapaciteten bör enligt utredningen göras så generell som möjligt. Så bör t.ex. alla fartyg inom ett visst fiske omfattas, oavsett nationalitet. Utredningen föreslår mot denna bakgrund att fiskelagen kompletteras så att bemyndigas att besluta om krav på tillstånd för fartyg över en viss storlek för yrkesmässigt fiske. Grundläggande förutsätt- ning för fartygstillstånd bör vara innehav av yrkesfiskelicens. Vid beslut om fartygstillstånd bör hänsyn tas till om det finns tillräck- ligt med fisk av det slag som den sökande avser att fiska. Regeringen delar utredningens uppfattning att en begränsning av fiskeansträngningen bör spela en större roll vid regleringen av fisket än vad som har skett. I det längre perspektivet bör denna form av reglering bli styrande för yrkesfisket. får begränsningen dock ses som ett komplement till den kvotreglering som sker efter internationella förhandlingar och som kan bedömas kvarstå . Den nya fiskelagen som trädde i kraft gör det möjligt att begränsa den totala fiskeansträngningen genom att det ställs krav på licens för att få bedriva yrkesfiske och genom att användningen av redskap begränsas för fritidsfisket. Enligt rege- ringens uppfattning bör krav kunna ställas på fartygstillstånd i syfte att reglera tillträdet till den biologiska resursen. Det bör också beaktas att EG har beslutat om att inrätta ett gemensamt system med fartygslicenser (Council Regulation No 3690/93). Fiskelagen bör mot denna bakgrund kompletteras med en bestämmelse som gör det möjligt för regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att meddela föreskrifter om krav på särskilt tillstånd för att få använda ett fartyg för yrkesmässigt fiske. Sådana föreskrifter kan exempelvis innebära att tillstånd lämnas för fiskefartyg av viss storlek eller med viss motorstyrka. Utredningen har vidare föreslagit att det vid prövning av en an- sökan om yrkesfiskelicens, utöver den allmänna tillgången på fisk också skall beaktas den inriktning på fisket som den sökande avser att ha. Vidare föreslås att myndigheten vid omprövning av en licens skall kunna återkalla den om den sökande bedriver ett annat fiske än det som avsågs med den ursprungliga ansökan. Enligt regeringens uppfattning tillgodoses utredningens förslag vad gäller prövning av licens genom bemyndigandet att föreskriva om krav på tillstånd för fartyg för yrkesmässigt fiske. Vad gäller förslaget som rör återkallelse av en licens är enligt gällande regler en åter- kallelse möjlig om det visar sig att licensen har meddelats på grund av felaktiga uppgifter i licensansökan. Det finns inte anledning att införa någon ytterligare grund för återkallelse. 7.2 Främjande av vattenbruket Regeringens bedömning: Vattenbruksanläggningar bör i fortsättningen ingå i det särskilda stödsystem som finns för stormskador på fasta fiskeredskap. instruktion bör förtydligas vad gäller verkets ansvar för vattenbruksnäringen. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har berört förslagen är positiva. Skälen för regeringens bedömning: Utredningen har föreslagit flera åtgärder i syfte att främja utvecklingen inom vattenbruksnäringen. Enligt förordningen (1993:382) om statligt stöd till yrkesfisket m.m. får bidrag under vissa förutsättningar lämnas om ett fast fiskered- skap som används för lax- eller ålfiske har skadats eller förlorats i samband med storm. Bidraget får lämnas med högst av skadan eller förlusten. En förutsättning för att bidrag skall utgå är att ägaren har anmält sig till stödordningen i förväg och betalat en avgift. Avgiften som skall täcka kostnaderna för stödordningen uppgår till av redskapets värde. Enligt utredningen kan vattenbrukets odlingskassar vara väl så utsatta för stormskador som fasta fiskeredskap. Stormskador på odlingskassar föreslås därför kunna omfattas av detta försäkringssystem. Avgifterna för odlings- kassar föreslås kunna differentieras om det visar sig att skadenivån inom vattenbruket avviker kraftigt från vad som gäller för de fasta redskapen. Regeringen anser att utredningens förslag bör genomföras. Av instruktion framgår inte uttryckligen att verket har ett ansvar för vattenbruksnäringen. Utredningen föreslår en ändring på denna punkt. Regeringen har för avsikt att förtydliga instruktionen. Statistiken på fiskets område behöver enligt utredningens uppfatt- ning utvecklas. Det saknas bl.a. uppgifter om vattenbrukets miljö- påverkan och om produktionen av sättfisk för sportfiskeändamål. har fattat ett principbeslut om ansvar för den statliga statistiken (bet. 1992/93:FiU7, rskr. 1992/93:122). Utgångspunkten för regeringens överväganden om ansvarsfördelningen mellan () och andra myndigheter är att de sektorsmyndigheter som får ansvar för statistik också tilldelas de resurser som är avsedda för statistiken. har tilldelats för fiskets statistikbehov. bör inom ramen för detta åtagande kunna medverka till att förbättra den brist på samordning av uppgiftsinhämtandet på vattenbrukets område som utred- ningen har pekat på. Som närmare redovisas under avsnittet Främjande av kust- och insjöfisket har regeringen beslutat att uppdra åt och att gemensamt se över statistiken på fiskets och vattenbrukets område mot bakgrund av de krav på statistikbehov som kan komma att ställas vid ett EU-medlemskap. Vattenbrukets foderavgiftsmedel används för att finansiera bl.a. Fiskhälsan, vissa utvecklingsprojekt inom vattenbruket samt vissa marknadsföringsinsatser. Avgifterna kommer att slopas vid ett EU-medlemskap till följd av förändringar inom jordbruksregleringen. Utredningen har föreslagit att medlen bör kunna utnyttjas även för andra ändamål, t.ex. för stöd för omställning till året-runt-slakt av fisk. tillstyrker förslaget till omställ- ningsstöd men föreslår att detta skall finansieras med andra medel. De behållna medlen, som förvaltas av , uppgick till ca . Det är en uppgift för att i samråd med Vattenbrukar- nas riksförbund besluta om användning av de förvaltade medlen. Enligt regeringens uppfattning är det viktigt att hänsyn tas till behovet av åtgärder inom vattenbruksnäringen till följd av den ökade internatio- naliseringen. Utredningens förslag om stöd till omställning till året-runt-slakt bör kunna aktualiseras i detta sammanhang. 7.3 Främjande av kust- och insjöfisket Regeringens bedömning: bör utreda förutsättningarna för att förbättra yrkesfiskets tillgång till fiskevatten i insjöar. Fiskevårdsområdesföreningarna bör även i fortsättningen ansvara för fiskevården i sina egna vatten. och Statistiska cen- tralbyrån (SCB) bör gemensamt utreda statistiken på fiskets och vattenbrukets område mot bakgrund av ett EU-medlemskap. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak med regeringens bedömning. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har berört förslagen är positiva. Skälen för regeringens bedömning: För att bedriva ett uthålligt yrkesmässigt kustfiske fordras att fiske kan bedrivas efter flera arter och att det finns möjlighet att växla mellan olika fiskeinriktning . Ett lönsamt fiske efter vissa dominerande arter kan ge förutsättningar för fiske även på andra bestånd. Ett exempel är det norrbottniska kustfisket där lax och siklöja är de viktigaste arterna men där även fisket efter sik är viktigt. Också arter som gädda och abborre utnyttjas vilket annars knappast skulle kunna ske kommersiellt. Andra exempel är bottengarnfisket efter ål på och sydkusten vilket ger bifångster av torsk, abborre och flundra. Minskar tillgången på de dominerande arterna ål, lax och siklöja får detta därför stora konsekvenser för det yrkesmässiga kustfisket även efter andra arter. En norrlandsfiskare kan inleda fiskeåret med fiske efter gädda och strömming för att sedan övergå till laxfiske. En kustfiskare utefter och sydkusten har möjlighet att växla mellan ett större antal arter medan en västkustfiskare har möjlighet att växla mellan bl.a. fiske efter vitfisk och skaldjur. Förutsättningarna för att utveckla insjöfisket är i stora delar de samma som för det kustnära fisket. Det gäller exempelvis möjlighe- terna till kombinationsverksamhet, behov av utsättningar, förbättrad fiskevård och redskapsutveckling. Utredningen pekar på behovet av forsknings- och utvecklingsinsatser för att utveckla kust- och insjöfisket och på så sätt få en jämnare och lokalt mer spridd försörjning av färskfiskmarknaden. Insatserna bör gälla studier över ett brett område och omfatta både biologiska och tekniska aspekter, såsom fiskevård, fångstmetoder, fiskhantering, beredning, distribution och marknadsföing. Regeringen vill för sin del framhålla följande. Under innevarande budgetår har regeringen avsatt för stöd till ex- portfrämjande åtgärder för fisk och fiskprodukter. I avsnittet An- vändning av återstående prisregleringsmedel redovisar regeringen sin avsikt att låta stödet ha samma omfattning och inriktning under nästa budgetår. Stödet omfattar även det kustnära fisket och insjöfisket. Den nya fiskelagen som gäller från bör förbättra förutsättningarna för det yrkesmässiga kust- och insjöfisket genom att konkurrensen från fritidsfisket minskar. De medel som är avsatta för långsiktig informationsverksamhet till förmån för fiskkonsumtion bör kunna användas så att avsättningsmöjligheterna ökar även för kust- och insjöfiskets produkter. Vidare har regeringen under inne- varande budgetår avsatt för utsättning av fisk. Det har stor betydelse, inte minst för ålfisket längs kustenoch i . I avsnittet Användning av återstående prisregleringsmedel föreslås att utsättningarna bör ha samma omfattning även under nästa budgetår. bör vid fördelning av medel för utsättning särskilt beakta behovet av sådana utsättningar som gynnar kust- och insjöfisket. Trots att det i många vatten finns biologiska förutsättningar för ett utökat yrkesmässigt insjöfiske begränsas möjligheterna enligt utredningen i vissa fall av bristande tillgång på fiskevatten. Genom möjligheten att med statliga medel underlätta bildandet av fiske- vårdsområden har det skapats ändamålsenliga former för förvaltning av fiskevatten. I vissa fall har emellertid beslut i fiskevårdsområdes- föreningar reglerat fisket så att ett yrkesfiske försvåras eller förhindras. Utredningen anser att problemet bör undersökas närmare. Staten har framhållit vikten av att det bildas fiske- vårdsområden i syfte att förbättra fiskevården och underlätta till- gängligheten till fiske för allmänheten. Genom den nya fiskelagen har fiskevattenägarna tilldelats ett större ansvar för fiskevården. För att få en uppfattning om omfattningen av problemen med tillgång till fiskevatten för yrkesfisket i insjöar och finna lösningar som kan tillgodose yrkesfiskets intressen utan att den grundläggande princi- pen om fiskevårdsområdenas centrala roll äventyras bör som ansvarig myndighet granska frågan närmare. SCB påpekar att behovet av statistik på fiskets och vattenbrukets område påverkas av ett medlemskap i vad gäller bl.a. kravet på rapportering till EG:s statistiska kontor, . Regeringen har mot denna bakgrund beslutat att uppdra åt och att gemensamt se över statistiken på fiskets och vattenbrukets område. Utredningen om förutsättningarna för en levande skärgård (Jo 1993:02) skall avlämna sitt slutbetänkande . Kust- fiske är för många boende i skärgårdskommuner en viktig inkomstkälla och bidrar på så sätt till en levande skärgård. Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Regeringens bedömning: Regeringen tar ställning till frågan om beskattningen av bensin som används inom yrkesfisket när energi- skatteutredningens arbete avrapporterats. Förutsättningarna för ett särskilt yrkesfiskeavdrag bör undersökas. Utredningens förslag: Bensin som används i fiskefartyg bör, i likhet med vad som gäller för diesel, undantas från skatt. Riks- skatteverkets schablonavdrag för ökade levnadsomkostnader vid fiske utanför hemorten bör höjas till den nivå som gäller för heldagstrak- tamente för löntagare. Remissinstanserna: avstyrker förslaget att schablonbeloppet för ökade levnadsomkostnader höjs. Skälen för regeringens bedömning: påpekar att frågan om beskattning av drivmedel för fartygsdrift tas upp av energiskatteutredningen (Fi 1992:15). I utredningens uppdrag ingår bl.a. att anpassa energiskattebestämmelserna till motsvarande regler inom EU. Enligt de bestämmelser som gäller för beskattning av mine- raloljor inom EU skall inte bara dieselolja utan också bensin undan- tas från skatt när drivmedlet används i fartyg som bedriver yrkes- mässigt fiske. Regeringen tar ställning i frågan först efter det att utredningens arbete har slutförts. Den höjning av schablonavdraget för ökade levnadsomkostnader vid fiske utanför hemorten, som utredningen har föreslagit, strider mot det grundläggande synsättet att ett sådant avdrag endast skall täcka verkliga merkostnader. Utredningen pekar dock på ett behov av att ge yrkesfisket jämbördiga konkurrensvillkor med andra länders fiskare. Regeringen avser därför att undersöka förutsättningarna för ett sär- skilt yrkesfiskeavdrag. 7.5 Fiske och miljö Regeringens förslag: Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer skall kunna föreskriva att miljökonsekvensbeskrivningar skall finnas som gör det möjligt att bedöma vilken inverkan fiskeme- toder och utsättande av fiskarter har på miljön. Utredningens förslag: Miljökonsekvensbeskrivningar bör krävas för varje verksamhet inom fiskets område som har större eller mer princi- piell betydelse och som riskerar att påverka miljön negativt, exempelvis nya fiskemetoder och utsättning av nya fiskarter. Remissinstanserna: Flertalet av de remissinstanser som har berört förslaget är positiva. anser att bör åläggas att systematiskt göra miljökonsekvensbeskrivningar även för nu förekommande fiskemetoder och för året-runt-produktion inom vattenbruket. Skälen för regeringens förslag: I prop. 1993/94:111 Med sikte på hållbar utveckling; Genomförande av besluten vid om miljö och utveckling - UNCED har regeringen presenterat en strategi för det fortsatta arbetet med anledning av de beslutade principerna i Riodeklarationen och handlingsprogrammet . Ett av de priori- terade områdena är att verka för en långsiktig och hållbar utveckling i inom ramen för ekosystemets bärighet. Detta mål är väl förenligt med deklarationen och handlingsprogrammet. I den ovan nämnda propositionen redovisas allmänna riktlinjer för utvecklingen i inom olika områden och samhällssektorer. Tillsammans formar de en nationell strategi för hållbar utveckling och därmed en svensk . På fiskets område - kapitel är det angeläget att fisk och skaldjur och deras näringsorganismer bevaras i livskraftiga, naturligt reproducerande bestånd. Bevarandet av den biologiska mångfalden innebär bl.a. att särskild hänsyn måste tas till inomartsvariationen. Detta är viktigt för t.ex. laxen som tillsammans med flodkräftan och malen bör bli föremål för åtgärder inom ramen för ett handlingsprogram för upprätthållande av bestånd av hotade akvatiska arter. Möjligheterna att förbättra situationen för den naturligt reproducerande laxen ligger främst i en reglering av fisket men också bl.a. i att vid den omprövning av gamla vatten- kraftsdomar som förestår, få till stånd skadeförebyggande åtgärder i form av nya vandringsvägar och restaurering av lekbiotoper. Frågan om åtgärder för att undanröja hoten mot den naturligt reproducerande laxen behandlas i prop. 1993/94:30 En strategi för biologisk mångfald. Frågan om bekostande av skadeförebyggande och skadekompenserande åtgärder vid omprövning av tillstånd enligt äldre vattenrättslig lagstiftning bereds i med sikte på att förslag skall kunna lämnas till . Bevarandet av olika fiskbestånd är beroende av ett balanserat utnyttjande av befintliga fiskresurser. Det är i det sammanhanget viktigt att kunna selektera fisket. Det gynnar också fångstmöjlighe- terna och minskar oönskade bifångster. Internationella överenskommelser om förvaltning av fiskresurserna är av grundläggande betydelse för att behålla bestånden av arter. Regeringen återkommer till bedömningar angående laxen under avsnittet Laxfisket. 1993/94:30 En strategi för biologisk mångfald framhölls bl.a. att sektorsmyndigheterna bör utarbeta konkreta planer eller program för bevarande av biologisk mångfald. En central utgångspunkt för arbetet bör vara landstudien om biologisk mångfald. Genom beslut uppdrog regeringen åt Naturvårds- verket att i samråd med , , Fiskeriver- ket och utarbeta en svensk landstudie om biologisk mångfald. I riktlinjerna för uppdraget framhålls att landstudien skall ses som första steget i en process och skall framför allt vara en status- rapport som så långt som möjligt ger en objektiv beskrivning av läget för den biologiska mångfalden. Studien skall redovisas . har i uppgift att i samråd med ansvariga miljömyndigheter följa upp landstudien. Regeringen avser mot denna bakgrund att komplettera instruktion så att verkets ansvar för den biologiska mångfalden tydligt anges. Miljökonsekvensbeskrivningar på fiskets område Sektorsansvaret för miljön behandlades ingående miljöpoli- tiska beslut (prop. 1990/91:90, bet. 1990/91:JoU30, rskr. 1990/91:338). Därvid togs även myndigheternas sektorsansvar upp. Bl.a. framhölls att de miljömål som formulerades på politisk nivå och inom de centrala miljömyndigheterna skall av sektorsmyndigheterna kompletteras med sektorsmål och åtgärdsprogram. sek- torsmål framgår numera uttryckligen av dess instruktion. Således skall verket verka för ett rikt och varierat fiskbestånd och ett ansvarsfullt fiske. Sektorsansvaret för miljön har därefter behandlats i den ovan nämnda propositionen om en strategi för biolo- gisk mångfald. I propositionen har ansvarsfördelningen mellan sektorsmyndigheterna och miljömyndigheterna närmare preciserats. I den av ratificerade konventionen om biologisk mångfald ställs krav på miljökonsekvensbeskrivningar av aktiviteter som har en negativ effekt på den biologiska mångfalden. Konventionen kräver också att införsel av främmande växt- och djurarter förhindras eller kontrolleras. Enligt 4 a § miljöskyddslagen (1969:387) skall naturresurslagen tillämpas vid prövning av miljöfarlig verksamhet. Anläggning av fiskodling för en produktion av fisk räknas enligt miljöskyddslagen som miljöfarlig verksamhet och är därmed tillståndspliktig. Tillstånd skall sökas hos . Ansökan om tillstånd skall bl.a. innehålla en miljökonsekvensbeskrivning som möjliggör en samlad bedömning av en planerad anläggnings inverkan på miljön, hälsan och hushållningen med naturresurser. gör inom ramen för sin instruktionsenliga uppgift allmänna bedömningar av konsekvenserna för fiskbestånden, bl.a. vid införande av nya föreskrifter på fiskets område. Något formellt krav på miljökonsekvensbeskrivningar finns dock inte i fiskelagen. Utredningen har föreslagit att det införs en ny bestämmelse i fiskelagen som ger regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer befogenhet att föreskriva att miljökonsekvensbeskrivningar skall göras. Miljökonsekvensbeskrivningar bör enligt utredningen krävas för varje verksamhet av större eller mer principiell betydelse inom fiskets område som riskerar att påverka miljön negativt. Det kan exempelvis gälla nya fiskemetoder vars miljöeffekter och långsiktiga påverkan på resurshushållningen inte är klarlagda. Vidare föreslås att miljökonsekvensbeskrivningar bör krävas före utsättning av nya fiskarter och rotenonbehandling av sjöar. En förutsättning för att sådana miljökonsekvensbeskrivningar skall kunna krävas bör enligt förslaget dock vara att verksamheten avses pågå i någon nämnvärd omfattning eller utföras i miljöer som är särskilt känsliga. har i sitt yttrande föreslagit att skall åläggas att systematiskt göra miljökonsekvens- beskrivningar för nu förekommande fiskemetoder och för tillkommande metoder när det blir aktuellt. stöder förslaget att miljökonsekvensbeskrivning skall krävas vid introduktion av främmande fiskarter och föreslår att kravet också skall gälla vid omläggning av produktionsinriktningen inom vattenbruket till året-runt-produktion. Enligt bör och ha möjlighet att påverka beslut om miljökonsekvensutred- ningar. Regeringen anser i likhet med utredningen att det bör införas en ny bestämmelse i fiskelagen som bemyndigar regeringen eller den myndig- het som regeringen bestämmer att föreskriva att miljökonsekvensbe- skrivningar skall göras för sådan verksamhet på fiskets område som kan medföra negativ miljöpåverkan. bör kunna besluta att miljökonsekvensbeskrivningar skall göras före introduktion av i området nya fiskemetoder och utsättning av fiskarter utanför deras naturliga utbredningsområde. Även förekommande fiskemetoder och fiskarter bör när så är särskilt motiverat omfattas av kravet. bör, liksom när det gäller miljökonsekvensbeskrivningar inom övriga samhällssektorer, få tillfälle att yttra sig.