prop · GH03203 · 1994-01-01 00:00:00 — I regleras kontrollen av kosmetiska och hygieniska produkter genom lagen (1985:426) om kemiska produkter och förordningen (1993:1283) om kosmetiska och hygieniska produkter. Den senare trädde i kraft och i den har begreppet kosmetiska och hygieniska produkter avgränsats på samma sätt som i det nytillkomna direktivet 93/35/EEG. I övrigt kan innehållet i de nytillkomna rättsakterna införlivas med svensk rätt genom föreskrifter av , som har ansvaret för den svenska kontrollen på detta område. De nytillkomna direktiven innehåller i huvudsak följande: 92/8/EEG, 92/86/EEG och 93/47/EEG Direktiven innehåller ändringar i bilagorna till det grundläggande direktivet på kosmetikaområdet, 76/768/EEG. Ändringarna har föranletts av den tekniska utvecklingen på området. 93/35/EEG Direktivet innehåller ändringar av direktivet 76/768/EEG, bl.a. vad gäller vissa 93/73/EEG Direktivet innehåller föreskrifter om metoderna för att göra nödvändiga analyser av sammansättningen av kosmetiska produkter. verksamhetsområde omfattar väg-, järnvägs-, sjö- och lufttransporter och de infrastrukturfrågor som sammanhänger därmed, post- och telekommunikationer, trafiksäkerhet samt miljö- och forskningsfrågor och utvecklingsverksamhet på transportområdet. berör i olika utsträckning hela departementets verksamhetsområde. Verksamheten inom EG har medfört att det blir aktuellt att införliva ett antal nytillkomna rättsakter som berör bl.a. verksamhetsområde. Flertalet av dessa är ändringar i rättsakter som redan ingår i avtalet. Till följd av bemyndiganden från kan dessa, i den mån det krävs, i allmänhet införlivas genom regeringsförordningar, se bl.a. lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer. Bland de nytillkomna rättsakterna märks bl.a. de som behandlar cabotage, dvs. rätten att utföra inrikes transporter med transportmedel som är registrerade utomlands. Regler om sådant marknadstillträde har antagits inom EG för vägtransporter, transporter på sjöar och floder, sjöfart och luftfart. På luftfartsområdet är dessa bestämmelser införlivade genom det avtal som föreligger mellan , och EEG om civil luftfart. Ett nytt införlivande måste dock ske på grundval av . Utöver vad som anförs nedan om de nytillkomna rättsakterna, hänvisas också till vad som anförts i EES-propositionen 1991/92:170, bil. 7.2 Tekniska föreskrifter, standarder, provning och certifiering (Bilaga II) De nya rättsakter som skall tillföras bilaga II till avtalet utgörs till största del av direktiv om fordons beskaffenhet och utrustning, typgodkännande m.m. eller om ändring av sådana direktiv. Tre direktiv avser teleterminalutrustning. Till den del inte redan uppfyller de krav som föreskrivs kommer anpassningen till största del att ske genom föreskrifter på myndighetsnivå, främst av . Detta gäller: - rådets direktiv /62/EEG av om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv /311/EEG om styrinrättning för motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - kommissionens direktiv /422/EEG av om ändring av direktiv /320/EEG om bromsutrustning på vissa kategorier av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - kommissionens direktiv /662/EEG av om ändring av direktiv /297/EEG om inredningsdetaljer i motorfordon, - kommissionens direktiv /629/EEG av om ändring av direktiv /115/EEG om förankring av bilbälten i motorfordon, - kommissionens direktiv /663/EEG av om ändring av direktiv /756/EEG om montering av belysning och ljussignalanordningar på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - kommissionens direktiv /630/EEG av den av om ändring av direktiv /649/EEG om siktfält i motorfordon, - rådets direktiv /226/EEG av om stänkskydd för vissa motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - rådets direktiv /22/EEG av om säkerhetsglas och glasmaterial på motorfordon och släp till dessa, - rådets direktiv /23/EEG av om däck och däckmontering på motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - rådets direktiv /91/EEG av om anpassning av den tekniska utvecklingen avseende inredingsdetaljer i motorfordon. Följande direktiv skall införlivas genom regeringsförordningar: - rådets direktiv /21/EEG av om vikt och dimensioner för motorfordon kategori M1, - rådets direktiv /24/EEG av om hastighetsbegränsare för vissa kategorier av motorfordon, - rådets direktiv /114/EEG av om utskjutande delar i fronten på motorfordon, - rådets direktiv /53/EEG av om ändring till direktiv /156/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om typgodkännande av motorfordon och släpvagnar till dessa fordon, - rådets direktiv /97/EEG av som är ett tillägg till rådets direktiv /157/EEG av angående tillåten ljudnivå och avgaser för motorfordon där man gör vissa skärpningar vad gäller kraven om ljudnivå. Ett av rådet utfärdat ramdirektiv, 92/61/EEG av om typgodkännande av två- och trehjuliga motorfordon, skall följas av totalt 24 komponentdirektiv med krav på t.ex. bromsar, ljus, motoreffekt och avgaser. Ramdirektivet införlivas på förordningsnivå. Komponentdirektiven, dvs. rådets direktiv /14/EEG av , 93/29-34/EEG av och 93/92-94/EEG av införlivas genom myndighetsföreskrifter. De tre rättsakter som gäller teleterminalutrustning är rådets direktiv /97/EEG av med tillägg till direktiv /263/EEG vad gäller jordstationsutrustning för satellitkommunikation och kommissionens beslut 94/11/EEG och 94/12/EEG vad gäller krav för anslutning av mobil teleutrustning.. 7.3 Teletjänster (Bilaga XI) Bland de rättsakter som tillkommit på detta område finns rådets beslut 92/264/EEG av om införande av en enhetlig internationell accesskod inom gemenskapen för tillgång till telefoni och rådets direktiv /44/EEG av om tillämpning av tillhandahållande av öppna nät för hyrda förbindelser. Båda dessa har beaktats i telelagen (1993:597) som trädde i kraft . 7.4 Transporter (Bilaga XIII) Genom rådets förordning (EEG) nr 3578/92 av , med ändring av rådets förordning (EEG) 1107/70 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar, utsträcks med vissa jämkningar, giltigheten för de nuvarande stödarrangemangen för kombitransporter till slutet av 1995. Förordningen inkorporeras i svensk rätt genom regeringsförordning. Rådets förordning (EEG) nr 3356/91 av är en ändringsförfattning till rådets förordning (EEG) nr 4060/89 av om avskaffande av gränskontroller mellan medlemsstaterna vid transporter på landsväg och inre vattenvägar inkorporeras genom regeringsförordning. Det gäller även rådets förordning (EEG) nr 3912/92 av där man har utsträckt förordning (EEG) nr 4060/89 till fordon och fartyg registrerade i tredje land. När det gäller upprättande av gemensamma regler för vissa former av kombinerad transport av gods mellan medlemsstaterna har rådets direktiv /130/EEG numera upphävts genom direktivet 92/106/EEG av . Tillämpningsområdet för reglerna om kombinerade transporter vidgas till transporter som delvis äger rum över hav. Ytterligare författningsändringar krävs inte. Teknisk harmonisering och säkerhet Rådets direktiv /7/EEG av med ändring i direktiv /3/EEG innehåller bestämmelser om vikt, dimensioner och vissa tekniska egenskaper hos vissa fordon. I den mån anpassning behöver ske, sker det genom regeringsförordning. På bilprovningsområdet har det genom rådets direktiv /328/EEG av , 92/54/EEG av och 92/55/EEG av gjorts ändring i direktivet 77/143/EEG om tillämpning av medlemsstaternas lagstiftning om provning av motorfordon och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet. Härigenom utsträcks skyldigheten att periodiskt kontrollbesiktiga fordon till att omfatta även personbilar. Man specificerar de moment som skall inkluderas i den periodiska trafiksäkerhetsprovningen av fordons bromssystem och avgassystem för att hålla utsläppen på en låg nivå. uppfyller redan kraven i direktiven. Rådets direktiv /671/EEG av om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om obligatorisk användning av säkerhetsbälten i fordon under kräver inte några ytterligare författningsåtgärder. Detsamma gäller för rådets direktiv /6/EEG av om installation och användning av anordningar för hastighetsbegränsning för vissa kategorier av motorfordon i gemenskapen. Härigenom föreskrivs att sådana anordningar skall begränsa högsta hastigheten för bussar /timme och för tunga lastfordon /timme. Direktivet har införlivats med 13 b § fordonskungörelsen (1972:595). Rådets direktiv /89/EEG om medlemsstaternas tillämpning av fordonsskatt på vissa fordon som används för vägtransporter samt vägtullar och vägavgifter av vissa vägtrafikanläggningar kräver inte några författningsåtgärder. På detta område har följande rättsakter tillkommit. Kommissionens beslut 93/173/EEG av om sådana standardformulär som föreskrivs i rådets förordning (EEG) nr 3828/85 av om harmonisering av viss social lagstiftning om vägtransporter, kommissionens förordning (EEG) nr 3314/90 av och kommissionens förordning (EEG) nr 3688/92 av om anpassning till den tekniska utvecklingen av förordningen (EEG) nr 3821/85 om färdskrivare för vägtransporter samt kommissionens beslut 93/172/EEG av om rapport- formulär som föreskrivs i rådets direktiv /599/EEG rörande vägtransporter. Dessa införlivas genom regeringsförordning. Genom rådets direktiv /439/EEG av om körkort harmoniseras såväl själva körkortshandlingen som den utbildning och den medicinska prövning som krävs för att få körkort. Körkortshandlingen avviker helt från den svenska vilket för vår del skulle innebära ett steg tillbaka. Såvitt nu kan bedömas kommer emellertid att få undantag för körkortets utformning. I fråga om körkortsutbildningen och den medicinska prövningen medför direktivet inte några svårigheter. De olika körkortsklasserna kan indelas i underavdelningar, vilket nödvändiggör ändringar i körkortslagen (1977:477). Inom EG skall medlemsstaterna, före , ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att direktivet skall kunna tillämpas . Regeringen avser att återkomma till i denna fråga. Tillträde till marknaden (varor) Rådets förordning (EEG) nr 881/92 av om tillträde till marknaden för godstransporter på väg i den europeiska gemenskapen till eller från en medlemsstat eller i transit genom en eller flera medlemstater inför ett system med gemenskapstillstånd för godstransporter mellan medlemsstaterna utan kvantitativa restriktioner. Den anger villkoren för meddelande och återkallelse av tillstånd, tillståndens användningsområde, giltighetstid m.m. Förordningen, med ändring och anpassning, införlivas dels genom ändring i yrkestrafiklagen, dels genom regeringsförordning. Regeringen återkommer till i denna fråga. Rådets förordning (EEG) nr 3916/90 av om de åtgärder som skall vidtas i händelse av en kris på marknaden för godstransporter på väg kan beaktas inom ramen för befintliga författningar och organ för regleringen av den yrkesmässiga trafiken. Rådets förordning (EEG) nr 3118/93 av om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes godstransporter i en medlemsstat där de inte är etablerade kräver inte några ytterligare författningsåtgärder. Tillträde till marknaden (passagerare) Rådets förordning (EEG) nr 684/92 av om gemensamma regler för internationella busstransporter ersätter de tidigare förordningarna på området, nämligen rådets förordningar (EEG) nr 117/66, nr 516/72 och nr 517/72. Förordningen anger förutsättningarna för transportföretagens rätt att utföra busstrafik mellan medlemsländerna. Denna förordning kräver ändringar av vissa definitioner i yrkestrafiklagen (1988:263). I samband därmed bör en allmän översyn av yrkestrafiklagen och med den sammanhängande förordningar göras. Regeringen avser därför att återkomma med en särskild proposition med förslag om ändringar i yrkestrafiklagen. Vidare har kommissionens förordning (EEG) nr 1839/92 av med närmare föreskrifter om tillämpningen av rådets förordning (EEG) nr 684/92 vad gäller dokument för internationell persontrafik samt kommissionens förordning (EEG) nr 2944/93 av med ändring av kommissionens förordning (EEG) nr 1839/92 tillkommit. Kommissionens förordningar ersätter de tidigare förordningarna (EEG) nr 1016/68 (EEG) och nr 1172/72. inkorporeras genom regeringsförordning. Slutligen har på detta område tillkommit rådets förordning (EEG) nr 2454/92 av med föreskrifter om de villkor under vilka icke-bofasta transportföretag får utföra inrikes yrkesmässig persontrafik i en annan medlemsstat än där företaget är etablerat. Förordningen avses inkorporeras genom regeringsförordning. På järnvägstransportområdet har en rättsakt tillkommit, nämligen rådets direktiv /440/EEG av om utvecklingen av gemenskapens järnvägar som ersätter rådets beslut 75/327/EEG. Direktivet föreskriver affärsmässig självständighet och finansiell restrukturering av järnvägsförvaltningarna. Direktivet föreskriver också en, åtminstone bokföringsmässig, åtskillnad mellan infrastrukturdel och operativ del av verksamheten. Detta är i stora delar genomfört i genom den uppdelning som skett mellan och . Vidare införs rätt till tillträde till järnvägsnätet för internationellt samverkande järnvägsföretag och järnvägsföretag som ägnar sig åt gränsöverskridande kombinerade transporter. Direktivet har närmare behandlats i proposition 1993/94:166 Avreglering av järnvägstrafiken och riktlinjer m.m. för SJ:s verksamhet . Eventuella författningsändringar med anledning av direktivet kräver inte lagform. 7.4.4Transport på inre vattenvägar Rådets förordning (EEG) nr 3921/91 av om förutsättningar för transportföretag att utföra inrikes transporter av gods eller passagerare på inre vattenvägar i en medlemsstat där de inte är hemmavarande bör införlivas med svensk rätt genom regeringsförordning. Förordningen blir dock inte tillämplig beträffande förrän vi har fått tillgång till EG:s inre vattenvägar på samma villkor som medlemmarna i EG. Detta blir fallet först sedan en uppgörelse nåtts om sjöfarten på , som styrs av en särskild konvention. Åtgärder för införlivande av rättsakten bör därför anstå tills vidare (jämför protokoll 20 till och EES-propositionen 1991/92:170, bilaga 5, s. 14). Rådets förordning (EEG) nr 3690/92 av och rådets förordning (EEG) nr 3433/93 av om ändring av förordning (EEG) nr 1102/89 om fastställande av vissa åtgärder för verkställande av rådets förordning (EEG) nr 1101/89 om strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten har tillkommit. Rättsakterna kan införlivas med svensk rätt genom förordning. Varken förordning (EEG) nr 1101/89 eller (EEG) nr 1102/89 har dock ännu införlivats med svensk rätt av samma anledning som anges för rådets förordning (EEG) nr 3921/91 ovan. Tillstånd att bedriva verksamhet Rådets direktiv /672/EEG av om ömsesidigt erkännande av nationella båtförarcertifikat för transport av gods och passagerare på inre vattenvägar införlivas med svensk rätt genom försorg. Även här gäller dock att åtgärder för införlivandet inte är aktuella . Rådets direktiv /75/EEG av om minimikrav för fartyg som är på väg till eller från gemenskapens hamnar och som transporterar farligt eller miljöfarligt gods skall, i de delar gällande föreskrifter inte redan uppfyller kraven, införlivas på regerings- och myndighetsnivå. Kommissionens förordning (EEG) nr 2158/93 av om tillämpligheten av ändringar internationella konvention om säkerhet för människoliv till sjöss och internationella konvention om förhindrande av förorening från fartyg vid tillämpning av rådets förordning (EEG) nr 613/91 innehåller beslut om tillämpning av ändringar i SOLAS och MARPOL på bestämmelser om överflyttning av fartyg från ett register till ett annat inom gemenskapen. Bestämmelserna i sjölagen (1891:35 s. 1) om fartygsregistrering är föremål för en översyn, vilken avses resultera i en proposition till . Frågan om införlivande av kommissionens förordning nr 2158/93 avses behandlas i detta sammanhang. På detta område tillkommer några rättsakter som nästan alla redan har införlivats med svensk rätt på grund av avtalet mellan , och EEG om civil luftfart, i det följande benämnt "luftfartsavtalet". De viktigaste av dessa är de som ingår i EG:s tredje luftfartspaket. Dessa har redan varit föremål för riksdagsbehandling genom proposition 1992/93:202 om ändring av avtal mellan , och EEG om civil luftfart. Genom att rättsakterna nu tas med i tilläggsavtalet till utvidgas det geografiska område på vilket det tredje luftfartspaketet skall äga tillämpning. Den svenska texten till de flesta nedan nämnda rättsakterna finns publicerad i förordningen (1993:1005) om ändring i förordningen (1992:558) om tillämpning av avtal mellan , och EEG om civil luftfart. Regeringen återkommer till luftfartsavtalet nedan. Två rättsakter gällande marknadstillträde har tillkommit. De skall införlivas genom förordningar. Den första är rådets förordning (EEG) nr 2408/92 av om EG-lufttrafikföretags tillträde till flyglinjer inom gemenskapen (ingår i det tredje luftfartspaketet). I denna rättsakt ges EG-lufttrafikföretag i princip rätt att fritt bedriva kommersiell luftfart mellan de flygplatser inom gemenskapen som är öppna för civil luftfart. Rätten för ett flygföretag att bedriva inrikes luftfart i ett annat land än staten där flygföretaget är licensierat, s.k. cabotage, införs dock stegvis. Från blir dock cabotaget i princip helt fritt. Förordningen reglerar också medlemsstaternas möjligheter att föreskriva villkor för - samt genom anbudsförfarande upphandla - flygtrafik på en linje som saknar operatörer men som en medlemsstat önskar upprätthålla av exempelvis regionalpolitiska skäl. Den andra rättsakten är rådets förordning (EEG) nr 95/93 av om gemensamma regler för fördelning av ankomst- och avgångstider vid gemenskapens flygplatser (ingår i det tredje luftfartspaketet). Dessutom har rådets förordning (EEG) nr 3089/93 av om ändring av förordning (EEG) nr 2299/89 om en uppförandekod för datoriserade bokningssystem tillkommit. Denna innebär att en ändring av lagen (1993:41) om datoriserade bokningssystem för luftfart blir nödvändig. Regeringen avser att återkomma till i denna del. Här tillkommer rådets förordning (EEG) nr 2409/92 av om biljettpriser och tariffer för lufttrafik genom vilken det införs ett system med fri prissättning för befordran av passagerare, bagage och gods med flyg inom gemenskapen (ingår i det tredje luftfartspaketet). Förordningen innehåller dock vissa skyddsmekanismer mot överprissättning eller osund priskonkurrens. Den ersätter den tidigare förordningen (EEG) 2342/90. Den nya förordningen avses att införlivas genom regeringsförordning. Rådets förordning (EEG) nr 3922/91 av om harmonisering av tekniska krav och administrativa förfaranden inom området civil luftfart innehåller regler om harmonisering av de tekniska och administrativa kraven på flygsäkerhetsområdet. Det gäller särskilt konstruktion, tillverkning, drift och underhåll av luftfartyg samt de personer och organisationer som ägnar sig åt sådan verksamhet. Denna rättsakt införlivas genom förordning. Dessutom har rådets förordning (EEG) nr 2407/92 av om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag tillkommit (ingår i det tredje luftfartspaketet). Den syftar till att säkerställa konkurrens på lika villkor på den fria inre luftfartsmarknaden. Ett flygföretag måste ha ett driftstillstånd (AOC, ''''s Certificate) som innebär att lufttrafikföretaget uppfyller de flygsäkerhetsmässiga kraven. Dessutom krävs en operativ licens (Operating Licence) som innebär att flygföretaget måste uppfylla de krav på ekonomisk stadga som förordningen anger. Flygföretaget åläggs att lämna uppgifter om sin ekonomi till tillståndsmyndigheten. I förordningen finns också regler om registrering av luftfartyg. Rättsakten avses att införlivas med svensk rätt genom förordning. Rätten för lufttrafikföretag hemmahörande i en EES-stat att registrera luftfartyg i har redan tillgodosetts genom tidigare ändring i 2 kap. 2 § luftfartslagen (1957:297). Rådets direktiv /65/EEG av om definition och användning av kompatibla tekniska specifikationer vid upphandling av utrustning och system för ledning av lufttrafiken införlivas genom myndighetsföreskrifter. Här har endast rådets direktiv /670/EEG av om ömsesidigt godkännande av certifikat för personal med funktioner inom den civila luftfarten tillkommit. Härigenom åläggs medlemsstaterna att acceptera certifikat som utfärdats i annan medlemsstat för förarkabinbesättningar, dvs. flygförare, navigatörer och flygmekaniker. Direktivet beaktas av hos vid utfärdande av myndighetsföreskrifter. 7.4.7Närmare om upphörande av avtalet mellan , och EEG om civil luftfart förutses upphöra att gälla den dag innehåller de bestämmelser som också ingår i luftfartsavtalet och båda avtalen sålunda omfattar samma regler på luftfartens område. Detta kommer att ske genom tilläggsavtalet och då skall den särskilda lagstiftning som luftfartsavtalet gett upphov till upphöra att gälla. När luftfartsavtalet upphör att gälla blir följande lagstiftningsåtgärder aktuella: - lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan , och EEG om civil luftfart skall upphöra att gälla. - 1, 2 och 13 §§ lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. har redan ändrats genom SFS 1993:22. Genom punkt 3 i övergångsbestämmelserna gäller de äldre bestämmelserna för lagen (1992:138) om tillämpning av avtal mellan , och EEG om civil luftfart. När denna lag upphör att gälla krävs ingen ytterligare åtgärd. - 2 kap. 2 a § och 7 kap. 3 a § luftfartslagen (1957:297) skall upphöra att gälla enligt vad som redan uttalats i prop. 1992/93:202 s. 15. 7.5 Konkurrens (Bilaga XIV) På konkurrensområdet har två rättsakter tillkommit som berör område. Kommissionens förordning (EEG) nr 1617/93 av om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget på vissa kategorier av avtal och samordnade förfaranden med avseende på gemensam planering och samordning av tidtabeller, gemensam drift, samråd om passagerar- och fraktpriser i regelbunden luftfart samt fördelning av avgångs- och ankomsttider på flygplatser gäller fram t.o.m. . Den införlivas genom regeringsförordning. Detta gäller även för kommissionens förordning (EG) nr 3652/93 av om tillämpningen av artikel 85.3 i fördraget på vissa kategorier av avtal mellan företag med avseende på datoriserade bokningssystem för lufttransporttjänster. 7.6 Hälsa och säkerhet i arbetet (Bilaga XVIII) På fartygssäkerhetsområdet, som ligger inom område, har rådets direktiv /29/EEG av om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg och rådets direktiv /103/EG av om minimikrav för säkerhet och hälsa vid arbete ombord på fiskefartyg (trettonde särdirektivet enligt artikel 16.1 i direktiv /391/EEG) tillkommit. Båda dessa direktiv införlivas genom myndighetsföreskrifter. 8.1 Finansiella tjänster (Bilaga IX) Som framgår av redogörelsen för området finansiella tjänster i prop. 1991/92:170 om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) - bilaga 6 s. 4 ff - bygger EG:s marknad för en inre finansiell marknad på tre grundprinciper: en enda auktorisation, hemlandstillsyn och minimiharmonisering för ömsesidigt godtagande av medlemsstaternas regelverk. I bilagan har lämnats en redogörelse för den närmare innebörden av dessa begrepp. Genomförandet av en integrerad marknad med en enda auktorisation har inom EG kommit längst på bankområdet där ett system byggt på dessa grundsatser infördes genom det s.k. andra banksamordningsdirektivet (89/646/EEG). Detta direktiv ingår redan i . Genom rättsakter, som antagits , har EG numera fattat beslut som till fullo inför dessa principer också på försäkringsområdet och värdepappersmarknadsområdet. Dessa rättsakter jämte ett antal andra rättsakter, som ytterligare harmoniserar grundläggande bestämmelser angående finansiella tjänster, har också införlivats med de regler som gäller för EES. I det följande lämnas en översiktlig redogörelse för de direktiv m.m. som antagits efter samt vilket anpassningsarbete som krävs i . 8.1.2 Banker och andra kreditinstiut antog ett direktiv (91/633/EEG) om genomförande av direktiv /299/EEG om kapitalbasen i kreditinstitut.