prop · GH0385 · 1994-01-01 00:00:00 — Jämte ett tekniskt återköpsvärde på högst ett basbelopp bör det för återköp krävas att för försäkringen inte har betalats . Endast i ett relativt begränsat antal fall torde båda dessa krav uppfyllas. I övrigt bör återköp endast medges om det finns synnerliga skäl. Samma regler kommer därmed att gälla för P-försäkring och det individuella pensionssparandet. Uppstramningen av reglerna för återköp markerar att pensionssparandet är ett långsiktigt bundet sparande som genom inskränkningarna i rätten att förfoga över medlen motiverar skattesubventionen. Skärpningen av återköpsreglerna kan till en del sägas balansera liberaliseringen av reglerna om efterlevandepension m.m. innebär de nya regler som föreslås en förenkling. Enligt regeringens mening är dock det tyngst vägande skälet för en skärpning av återköpsvillkoren det allmänna intresset att återköpen inte får en sådan omfattning att förutsättningarna för livförsäkringsföretagens kapitalplaceringar rubbas. Rekvisitet synnerliga skäl innebär att dispensprövningen skall vara starkt restriktiv. Uttalandena i motiven till motsvarande dispensregel för det individuella pensionssparandet bör även gälla för P-försäkring. Det angavs där att dispensregeln kräver synnerliga skäl och är avsedd att tillämpas när en utebliven utbetalning närmast framstår som stötande. Det framhölls att det inte är tillräckligt för dispens att den skattskyldige hamnat i allvarliga ekonomiska svårigheter och förhållandena är ömmande (prop. 1992/93:187 s. 205). De omständigheter som kan ligga till grund för en dispens bör vara sådana att risken för att de skulle uppkomma rimligen inte kunnat förutses av försäkringstagaren. Ekonomiska trångmål är i sig inte skäl för dispens. medges dispens för näringsidkare när återköpet bedöms säkerställa en fortsatt drift i näringsverksamheten. Sådana omständighe- ter, som ofta är svåra att klarlägga, bör inte anses utgöra synnerliga skäl för dispens. Den nya dispensgrunden är i stället avsedd som en "säkerhetsventil" i fall då mer säregna förhållanden medför ett uppenbart och trängande behov av pensionskapitalet. Dispensmöjligheten syftar således till att avhjälpa en inlåsning av kapitalet som annars framstår som direkt stötande. Förutsättningar för dispens kan föreligga om försäkringstagaren kan visa att han är på obestånd och att ett återköp är helt avgörande för möjligheten att undvika personlig konkurs. Enligt regeringens bedömning bör det inte nu lämnas något förslag om överflyttning av dispensprövningen från skattemyndigheterna. Förslaget inskränks således till en skärpning av kraven för återköp. Förslaget innehåller dessutom en justering så att det av lagtexten framgår att skattemyndighetens återköpsprövning skall ske först när det hos försäkringsbolaget klarlagts att försäkringsmässiga hinder mot återköp inte föreligger. Bolaget skall med andra ord av processekonomiska skäl pröva återköpsfrågan före skattemyndigheten. Regeringen anser i likhet med m.fl. att dessa regler bör kompletteras med en bestämmelse som ger försäkringsgivaren en generell rätt att återköpa P-försäkringar som avser små belopp. Detta återköp bör begränsas till av ett basbelopp. En motsvarande rätt till engångsutbetalning bör införas för pensionssparinstitut vid det första pensionsutbetalningstillfället såvitt avser små belopp på pensionsspar- konto. Med tjänstepensionsförsäkring avses en P-försäkring som har samband med tjänst och för vilken den försäkrade arbetstagarens arbetsgivare åtagit sig att betala hela premien. Endera arbetsgivaren eller arbetstagaren är försäkringstagare. Normalt äger arbetsgivaren försäkringen. En tjänstepensionsförsäkring tas på arbetstagarens liv men kan också avse en P-försäkring som tagits av arbetsgivaren till förmån för den anställdes efterlevande. I den mån tjänstepensionen avser ålderspension och arbetsgivaren är försäkringstagare, skall den anställde som var den försäkrade när försäkringsavtalet tecknades vara insatt som förmånstagare. Detta förmånstagarförordnande är oåterkalleligt. En tjänstepen- sionsförsäkring kan under den försäkrades livstid överlåtas på honom (punkt 1 femtonde stycket av anvisningarna till 31 § KL). Enighet torde råda om att tjänstepensionsförsäkring enligt allmän pensionsplan eller motsvarande pensionsskydd inte kan återköpas efter dispens. Ett sådant ingrepp i den anställdes normala pensionsskydd vore inte godtagbart. Återköp av tjänstepensionsförsäkring torde således bara förekomma i fåmansföretagsfall. Olika meningar finns om vem som skall beskattas när ett fåmansföretag är försäkringstagare och delägaren är försäkrad resp. förmånstagare. Enligt en åsikt kan inte den anställde genom att avstå från sin rätt enligt försäkringen föra över beskattningen för utfallande belopp på arbetsgivaren (jfr 53 § 4 mom. andra stycket KL). Ett belopp som betalas ut på grund av P-försäkring skall tas upp till beskattning under inkomst av tjänst. Detta inkomstslag kan aldrig komma i fråga för ett aktiebolag vars enda inkomstslag är näringsverksamhet. Det framhålls att sys- tematiken i skattereglerna således talar för att skattskyldigheten vid återköpen inte kan ligga hos arbetsgivaren. Om återköp medges skall därför, enligt detta resonemang, det utfallande beloppet beskattas hos den anställde. En annan uppfattning är att återköpsbeloppet är av sådan karaktär att det skall beskattas hos arbetsgivaren. Denna beskattning kommer att ske i inkomstslaget näringsverksamhet. Med hänsyn till att belopp som betalas ut på grund av P-försäkring skall beskattas i inkomstslaget tjänst hävdar företrädarna för denna uppfattning att återköp endast kan medges om den anställde fåmansdelägaren först övertagit försäkringen. En ytterligare åtgärd för att uppnå en uppstramning av återköpsprövningen vore att, som begärt, uttryckligen ange att tjänstepensionsförsäkring inte får återköpas annat än i rena undantagsfall som skulle kunna falla in under synnerliga skäl. Detta borde i så fall även gälla tjänstepensionsförsäkringar som ägs av den försäkrade själv. Skälet till detta är att återköpet inte är förenligt med systemet för beskattning av P-försäkring och att tjänstepensionen ingår i den försäkrades grundskydd. Om återköpsbelopp skall beskattas hos arbetsgivaren och denne har utrymme att lämna kapitalinkomstbeskattad utdelning till delägarna uppkommer dessutom en situation då återköp kan utnyttjas för att uppnå en skatteförmån. Regeringen delar dock bedömningen i promemorian att det är tillräckligt med motivuttalanden i anslutning till ändringen av rekvisitet särskilda skäl till synnerliga skäl för att uppnå den av förbundet . Någon ändring av bestämmelserna som uttryckligen tar sikte på återköp av tjänstepension föreslås därför inte. 5.8.6 Överlåtelse av P-försäkring Promemorians förslag överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: Förslaget möter inte någon erinran. Skälen för regeringens förslag: P-försäkring får under den försäkrades livstid överlåtas endast till följd av ändrat anställningsförhållande, utmätning, ackord, konkurs eller genom bodelning (punkt 1 femtonde stycket av anvisningarna till 31 § KL). Om överlåtelsen sker genom bodelning är försäkringstagaren (överlåtaren) även efter överlåtelsen skattskyldig för utfallande belopp såvida överlåtaren inte skulle ha varit berättigad till avdrag för periodiskt understöd till förvärvaren av P-försäkringen. Om särskilda skäl föreligger kan skattemyndigheten även i andra fall medge att överlåtaren inte skall beskattas för utfallande belopp på grund av försäkringen. I ett tidigare avsnitt (avsnitt 5.7) föreslås att regeln om bibehållen skattskyldighet för överlåtaren utmönstras utom såvitt gäller överlåtelse genom bodelning under bestående äktenskap. Grunden för dispensregeln faller således bort i fråga om överlåtelser genom bodelning med anledning av såväl äktenskapsskillnad som makes död. För enbart de fall då överlåtelsen sker genom bodelning under bestående äktenskap finns inte skäl att behålla en dispensregel. Bestämmelsen bör därför slopas. 5.9 Avgränsningen mellan liv- och skadeförsäkring Promemorians förslag motsvarar regeringens utom såvitt gäller tillägget som undantar grupplivförsäkringar från avkastningsskatt. Remissinstanserna: En majoritet av remissinstanserna förordar en reglering som innebär att rena riskförsäkringar alltid undantas från beskattning med avkastningsskatt. Ett antal försäkringsföretag samt arbetsgivar- och arbetstagarorganisationerna motsätter sig att grupplivförsäkringar ingår i underlaget för avkastningsskatt. Skälen för regeringens förslag: Enligt försäkringsrörelselagen (1982:713) är ett livförsäkringsbolag ett bolag vars försäkringsrörelse uteslutande eller så gott som uteslutande avser personförsäkring [livförsäkring, sjuk- och olycksfallsförsäkring, avgångsbidragsförsäkring (AGB) och arbetslöshetsförsäkring]. Samma definition gäller för livförsäkringsföretag enligt 2 § 6 mom. Andra försäkringsföretag är skadeförsäkringsföretag. Fr.o.m. utgår en schablonmässig avkastningsskatt på kapital som förvaltas för försäkringstagarnas räkning i livförsäkringsföretag. Detta gäller även kapital knutet till K-försäkringar. Inkomstbeskattning enligt SIL sker endast för den del av livförsäkringsföretagens verksamhet som avser den egna rörelsen. Den egna rörelsen avser förvaltning av det egna kapitalet, externa tjänster, förvaltningsuppdrag och liknande verksamhet. Genom de nya regler som börjar gälla har det klarlagts att den egna rörelsen beskattas enligt vanliga bolagsskatteregler. tillåts endast fondförsäkringsföretag att driva verksamhet för egen räkning och det är således endast sådana livförsäkringsföretag som kan bli föremål för konventionell inkomstbeskattning. Avkastning och kapital som är hänförligt till AGB-försäkring beskattas inte i någon form. En ny definition av begreppen liv- resp. skadeförsäkringsrörelse föreslås i en avlämnad proposition om ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet med anledning av (prop. 1992/93:257). Ändringen innebär bl.a. att självständiga och uppsägningsbara sjuk- och olycksfallsförsäkringar med korta försäkringstider hänförs till skadeförsäkringsrörelse. I propositionen föreslås dessutom en ny definition av livförsäkrings- och skadeförsäkringsbolag. Med livförsäk- ringsbolag förstås bolag som uteslutande eller så gott som uteslutande driver direkt livförsäkringsrörelse eller återförsäkring av livförsäkring. Andra bolag är skadeförsäkringsbolag. Den nya indelningen blir tillämplig på bolag som söker koncession efter lagens ikraftträdande och efter en övergångstid även på redan etablerade bolag. Övergångstiden sträcker sig t.o.m. eller den senare tidpunkt då ansökan om ny koncession prövats slutligt. Reglerna för försäkringsrörelse som drivs av utländska försäkringsgivare kommer enligt förslaget att finnas dels i den gällande lagen (1950:272) om rätt för utländska försäkringsföretag att driva försäkringsrörelse i , dels i det framlagda förslaget till lag om EES-försäkringsgivares verksamhet i . Från försäkringsbranschens sida riktas kritik mot att kapital hänförligt till gruppliv-, sjuk- och olycksfallsförsäkringar görs till föremål för en schablonmässig avkastningsskatt. Samma kritik framförs av arbetsmark- nadsorganisationerna. Det framhålls att sådana försäkringar saknar inslag av sparande och att avkastningsskatten därför är mindre lämplig för sådant försäkringskapital. Den skattemässiga avgränsningen mellan livförsäkringsföretag och skadeförsäkringsföretag i 2 § 6 mom. SIL bör anpassas till den nya försäkringsrörelselagstiftningen. Definitionen på livförsäkringsföretag kan lämpligen kopplas direkt till definitionen på livförsäkringsbolag i 1 kap. 4 § försäkringsrörelselagen. Övergångsbestämmelserna till de föreslagna ändringarna i sist nämnda bestämmelse kommer därigenom att slå igenom även vid tillämpning av reglerna om vad som är liv- resp. skadeförsäkringsföretag i skattehänseende. Det innebär att den äldre avgränsningen mellan livförsäkrings- resp. skadeförsäkringsbolag även på skatteområdet kommer att gälla under en övergångstid till dess företaget fått ny koncession. Genom anpassningen av reglerna i SIL till förslaget om ändring av begreppen liv- resp. skadeförsäkringsbolag kommer kapital knutet till sjuk- och olycksfallsförsäkring av nämnt slag efter en kortare övergångsperiod att i viss utsträckning inte längre bli föremål för avkastningsskatt. Kapital hänförligt till såväl tjänstegrupplivförsäkringar, TGL, som andra grupplivförsäkringar och i vissa fall sjuk- och olycksfallsförsäkringar skulle dock även efter den föreslagna be- greppsjusteringen alltjämt komma att beskattas med avkastningsskatt. Enligt regeringens uppfattning är det mer ändamålsenligt att de nu nämnda försäkringskategorierna beskattas på ett enhetligt sätt. Ett särskilt undantag bör därför införas för sådana försäkringar. Koncession för ett utländskt företags verksamhet i skall meddelas enligt den avgränsning mellan liv- resp. skadeförsäkring som gäller enligt förslaget till 2 kap. 3 a och 3 b §§ försäkringsrörelselagen. Oavsett detta förhållande bör reglerna om det skattemässiga begreppet livförsäkringsföretag också innehålla en uttrycklig hänvisning till särlagarna för utländska försäkringsgivare. Frågan uppkommer därefter om understödsföreningar skall inordnas under det skattemässiga begreppet livförsäkringsföretag vid sidan av svenska livförsäkringsbolag och utländska försäkringsgivare. En understödsförening är en förening som, utan ett affärsmässigt drivande av försäkringsrörelse, meddelar annan personförsäkring än arbets- löshetsförsäkring. Dessa föreningar riktar sig till en viss grupp anställda e.d. och regleras inte i försäkringsrörelselagen utan i lagen (1972:262) om understödsföreningar. I propositionen om ändrad lagstiftning för försäkringsverksamhet med anledning av läggs inte fram några förslag om nya regler för understödsföreningar. I propositionen anges att en lösning bör övervägas som innebär att föreningarna helt eller delvis inordnas i försäkringsrörel- selagens regelsystem. Arbetet med dessa överväganden kommer att ske i särskild ordning (prop. 1992/93:257 s. 98). faller understödsföreningar inte längre in under det skattemässiga begreppet livförsäkringsföretag. Understödsföreningar är befriade från inkomstskatt för all inkomst utom för inkomst av fastighet som inte förvaltas i livförsäkringsverksamhet (7 § 10 mom. Understödsföreningar som bedriver till livförsäkring hänförlig verksamhet är skattskyldiga till avkastningsskatt. Till föreningar som inte driver livförsäkringsverksamhet har tidigare hänförts sjukkassor (som meddelar sjuk- och olycksfallsförsäkringar) men däremot inte kombinerade sjuk-och begravningskassor. I avvaktan på en ny reglering av understödsföreningarnas verksamhet bör föreningarna stå utanför begreppet försäkringsföretag i skattereglerna. Någon ändring av understödsföreningarnas skattesituation föreslås således inte . 5.10 Vissa lagtekniska justeringar i fråga om det individuella pensionssparandet Regeringen föreslår dessutom ett antal justeringar i punkt 3 av anvisningarna till 31 § KL samt i 53 § 4 mom. KL resp. 6 § 4 mom. Ändringarna rör det nya individuella pensionssparandet och är av lagteknisk och delvis redaktionell karaktär. Regeln om minimitid för utbetalningar av efterlevandepension till barn föreslås få samma utformning som föreslagits för P-försäkring (jfr avsnitt 5.5). Regeln om att kursutvecklingen på andelar i värdepappersfonder och andra fondpapper inte skall påverka minsta utbetalningsbelopp föreslås även omfatta inlåning i utländsk valuta. Vidare föreslås en precisering som innebär att avskattning av pensionssparkonto vid kontoinnehavarens död skall ske i dödsboet även i fall då kontot varit föremål för bodelning. Det föreslås också att ränta på förfallna men inte utbetalda försäkringsbelopp skall undantas från kapitalinkomstbeskattning eftersom kapitalet är föremål för avkastningsskatt. Slutligen föreslås vissa bestämmelser i fråga om registrering m.m. av pensionssparinstitut. De föreslagna reglerna kan inte antas leda till något egentligt nysparande i P-försäkring. Skatten på kapitalinkomster kommer därför inte att minska av denna anledning. En höjning av försörjningsräntan sker på bekostnad av nivån för ålderspensionen. En sådan förskjutning påverkar i sig inte statens intäkter av arvsskatt eftersom pensionsutbetalningarna i bägge fallen endast beskattas med inkomstskatt. Om de ändrade reglerna inte endast leder till en omfördelning av sparandet mellan olika former av P-försäkring utan också till ett nysparande därutöver med inriktning på efterlevandepension skulle detta kunna påverka arvsskatteuttaget. Även uttaget av kapitalinkomstskatt skulle kunna påverkas. Som nämndes torde emellertid någon sådan effekt inte uppstå på grund av de föreslagna reglerna. Den statsfinansiella effekten av de nya reglerna är således försumbar. 6.1 Lagen om ändring i lagen (1993:938) om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) 53 § 4 mom. I momentets första stycke har bestämmelserna om kvarstående skattskyl- dighet för överlåtare av P-försäkring eller pensionssparkonto justerats. Ändringen innebär att skattskyldigheten för utfallande pensionsbelopp kvarstår hos överlåtaren endast om överlåtelsen skett genom bodelning under bestående äktenskap. Bestämmelserna anknyter till bodelningsbegrepp i 9 kap. . Orden utfallande belopp har ändrats till utfallande pensionsbelopp för att det skall framgå att regeln inte är tillämplig i de fall behållning på pensionssparkonto betalas ut i dödsbo. Bestämmelserna om dispens i första styckets sista mening har slopats. Anvisningarna till 31 § punkt 1 I punktens andra stycke har termen invalidpension fått den nya beteckningen sjukpension (jfr åttonde stycket). Stycket har också förtydligats så att det klart framgår att s.k. gräns- överskridande verksamhet inte berättigar till avdrag för P-försäkringspremie eller inbetalning på pensionssparkonto. Bestämmelsen skall jämföras med den föreslagna nya lydelsen av 2 § lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel. Tredje stycket har ändrats så att åldersgränsen för barn som kan vara förmånstagare till P-försäkring som tecknas på makes eller sambos liv höjs från 16 till . I fjärde stycket har införts bestämmelser som ger möjlighet till uttag av ålderspension redan om beslut meddelas om förtidspension enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Det är därvid tillräckligt om beslutet grundas på att arbetsförmågan är nedsatt med en fjärdedel. Beslut om sjukbidrag medför inte rätt till förtida pensionsutbetalningar (jfr 7 kap. 1 § resp. 13 kap. 1 § lagen om allmän försäkring). Åttonde stycket justeras så att termen invalidpension ersätts med sjukpension. Tionde stycket har ändrats redaktionellt. Dessutom har det förts in en ny regel i punkten 3 om undantag från bestämmelserna om en minsta utbetalningstid . Om utbetalningarna påbörjats innan barnet fyllt får utbetalningstiden avkortas till denna tidpunkt. Ändringen i punkt 4 korresponderar med ändringen i tredje stycket. De tidigare styckena om försörjningsränta upphävs. I det nya elfte stycket görs en följdändring till slopandet av de särskilda reglerna för försörjningsränta. De nya styckena femton och sexton behandlar återköp. De nya bestämmelserna innebär att dispens inte krävs från skattemyndigheten om det tekniska återköpsvärdet inte överstiger ett basbelopp och det inte skett premieinbetalningar . Dessutom krävs för återköp att förmånstagarförordnandet inte är oåterkalleligt. Det innebär att en tjänstepensionsförsäkring med arbetsgivaren som försäkringstagare inte får återköpas eftersom den anställde är förmånstagare enligt oåterkalleligt förordnande. Rätten till återköp är dock inte ovillkorlig i de fall skattereglerna inte ställer upp några hinder. Det krävs också ett medgivande från livbolaget till återköp. Begreppsmässigt är det livbolaget som återköper försäkringen. Bolaget ges även möjlighet att återköpa försäkringen under dess löptid om det tekniska återköpsvärdet inte överstiger av basbeloppet. Denna återköpsmöjlighet är främst avsedd att möjliggöra för livbolagen att avveckla mindre tjänstepensionsförsäkringar. I övriga fall krävs för återköp att skattemyndigheten meddelar dispens på grund av synnerliga skäl. skall således vara mycket restriktiv i sin prövning. Det bör bl.a. vara uteslutet att medge dispens för återköp av försäkring som är eller tidigare varit tjänstepensionsförsäkring. Återköp av försäkring som är tjänstepensionsförsäkring och som ägs av arbetsgivaren får inte göras redan av skäl som sagts. Innan myndigheten prövar möjligheten till dispens skall besked finnas från försäkringsgivaren huruvida återköp medges enligt försäkringens grunder och avtalsvillkor. Om försäkringsgivaren inte medger återköp skall skattemyndigheten avslå dispensansökningen utan någon vidare prövning i sak. I tjugotredje stycket har det gjorts en ändring som följd av slopandet av reglerna för försörjningsränta. I fjärde stycket har ett förtydligande skett för att klart ange att pen- sionsspararens ålder är avgörande för första tillåtna utbetalningstid. Om kontoinnehavaren är annan än pensionsspararen skall således inte den förstnämndes ålder avgöra första tillåtna utbetalningstid. En ändring har gjorts i femte stycket för att möjliggöra en engångsutbetalning av mindre belopp på pensionssparkonto vid tiden för första pensionsutbetalning. Någon ovillkorlig rätt för pensionssparinstitutet att avsluta konto genom utbetalning av belopp understigande av basbeloppet införs inte. Denna skillnad i förhållande till sparande i P-försäkring motiveras av att ett mer oregelbundet sparande kan förväntas ske inom det nya individuella pensionssparandet. På föräkringsområdet finns dessutom en stabil praxis för återköp av mindre föräkringar som måste bedömas vara väl avvägd med hänsyn till de olika intressen som bör tillgodoses i sådana fall. I åttonde stycket tas in en bestämmelse som bryter kravet utbetalningstid i fråga om pension som utgått till barn . En motsvarighet till denna bestämmelse har även införts för P-försäkring. I trettonde stycket görs en redaktionell ändring genom utnyttjande av begreppet fondpapper som även omfattar andelar i värdepappersfonder. Begreppet definieras i 1 § lagen (1991:980) om handel med finansiella instrument. Det införs dessutom regler om att det skall bortses från vissa värdeförändringar även för inlåning i utländsk valuta. Anvisningarna till 46 § punkt 6 Genom en ändring i första stycket bryts rätten till avdrag för P-för- säkringspremie om försäkringen överlåts under bestående äktenskap. Nuvarande övergångsbestämmelser har byggts ut för att svara mot de ändrade skattereglerna för P-försäkring. I andra stycket av övergångsbestämmelserna anges att äldre bestämmelser om återköp av försäkringar skall gälla i fråga om ansökningar som gäller äldre avtal och som kommit in till skattemyndigheten före ikraftträdandet. Av tredje stycket framgår att äldre bestämmelser i punkt 6 första stycket av anvisningarna till 46 § om avdragsrätt för premieinbetalningar alltjämt skall gälla i fråga om försäkringar som överlåtits genom bodelning före ikraftträdandet. Det kan i sammanhanget anmärkas att vid tillämpningen av nuvarande regler har överlåtelse genom bodelning med anledning av äktenskapsskillnad inte medfört någon kvarstående skattskyldighet för överlåtaren. Det anmärks särskilt i fjärde stycket av övergångsbestämmelserna att äldre övergångsbestämmelser till lagändringar alltjämt skall gälla för avtal som ingåtts (SFS 1975:1348). Det bör slutligen påpekas att äldre avtalsvillkor om efterlevandepension genom försörjningsränta inte blir oförenliga med de nya lagbestämmelserna om efterlevandepension. Äldre villkor ryms inom den ram som ställs upp för P-försäkring. En K-försäkring som tecknats före ikraftträdandet kan genom de nu föreslagna lagändringarna komma att ha villkor som är förenliga med bestämmelserna för P-försäkring.