prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Regeringen har i sin fördjupade prövning avRiksgäldskontoret i allt väsentligt följt denna indelning avverksamhetsområden. Den fördjupade prövningen av garanti- samt in- ochutlåningsverksamheten sker nedan under anslagen C 3. Riksgäldskontoret:Garantiverksamhet och C 4. : In- och utlåningsverksamhet. Upplåningsverksamhetenoch kostnaderna för statens skuld Detövergripande målet för är enligtriksdagens beslut att minimera kostnadema för statsskulden inom ramen förpermingpolitikens krav. uppgick den svenska statsskulden till 580 miljarderkronor, vilket motsvarade av BNP. I ett intemationellt perspektiv var detatt betrakta som en låg nivå, betydligt under genomsnittet i OECD-området på . Den därefter snabba försämringen av statsfinanserna tillsammans med ökadstatlig kreditgivning och en högre räntebelastning på statsskulden resulteradei kraftigt ökade lånebehov. var svenska staten den relativt settstörsta låntagaren inom OECD- områdetmed ett lånebehov som uppgick till av BNP Vid halvårs- Prop.1994/95:100 skiftet uppgick statsskulden till närmare 1 179 miljarderkronor. Bilaga 8 vilket motsvarade av BNP. Interaationellt finns ingenmotsvarighet till den kraftiga svenska skuldökningen. Genomsnittet inomOECD-området låg på av BNP. Tabellen nedan åskådliggör statsskuldenssammansättning . Den andel av skulden somfinansierats i utländsk valuta uppvisar störst förändringar. Valuta-skuldenminskade kontinuerligt - 1992 som en följd av valutalånenormen.I samband med valutakrisen ålades på Riksbankensbegäran att låna upp stora volymer utländsk valuta, totalt 225 miljarderkronor, i syfte att förstärka valutareserven. Kontoret blev därmed en betydandelåntagare på den internationella kapitalmarknaden. beslut i december1992 att avskaffa valutalånenormen innebar att kunde utnyttjavalutaupplåningen till finansiering av underskotten i statsbudgeten. Vid tvåtillfällen, , överfördes samrrianlagt 215 miljarderkronor till kontorets kontokredit i . Tabell 1 Statsskuldens fordelning på olikalåneinstrument per resp. år Statsobligatinoer, nominella Statsobligationer, reala Statsskuldväxlar Summa penning- och obligationsmarknaden Premieobligationslån Sparobligationslån/ Riksgäldskonto Allemansspar Inlåning 6 8 3 1 - - Län i utländsk valuta 14 12 8 35 32 376 Summa 100 100 100 100 100 mdkr 582 627 711 961 1179 1179 Efter det att valutalånenormen avskaffats beslutaderiksdagen om nya riktlinjer för den statliga valutaupplåningen. Riktlinjemainnebär att en del av lånebehovet kan finansieras i utländsk valuta. ringenefter samråd med . För perioden - december Prop.1994/95:100 1994 angav regeringen ett lånebeting på sammanlagt 80 miljarderkronor Bilaga 8 netto, varav för kalenderåret 1994.Vid halvårsskiftet 1993/94 uppgick valutaskulden till sammanlagt 375 miljarderkronor, vilket motsvarade av den totala statsskulden. En konsekvens av att kontoret kunde utnyttjabehållningen på kontokrediten som härröde från valutaupplåningen för attfinansiera lånebehovet var att upplåningsvolymema på den svenska penning- ochobligationsmarknaden kunde hållas nere. gjordes bedömningen att detfarms skäl att föriänga löptiden på kronskulden. beslutadedärför att förlänga den genomsnittligaränte-bindningsuden i kronskulden. ökaderäntebindningstiden från till , vilket reflekteras i kron-skuldensstockförändringar. minskade denutelöpande stocken statsskuldväxlar medanstatsobligationsstocken ökade . Totaltsvarade upplåningen på penning- och obligationsmarknaden för av dentotala statsskulden per med 1994. Upplåningen på privatmarknaden har volymmässigthållit sig relativt stabil , men minskat andelsmässigt itakt med att statsskulden har ökat. Finansieringenav kostnader för statsskuldsförvaltningen skerhuvudsakligen från anslag på statsbudgeten utifrån utgiftsmässiga principer.Utgiftema för statsskulden under budgetåren 1990/91-1993/94 redovisas inedanstående tabell. Tabell 2 Utgifier för statsskulden budgetåren1990/91-1993/94 Räntor på statsskulden m.m., brutto' Kostnader för upplåning och läneförvaltning Utgifter i relation till statsskuldens storlek, procent ' Räntor på statsskulden m.m. före avdrag av inkomsträntorfrän utlåningsverksamheten. Utgifter i procent av genomsnittet avstatsskuldens storlek under budgetåret. Utgifteraa för räntor på statsskulden m.m. ökadebetydligt under bud- Prop. 1994/95:100 /94 jämfört med föregåendebudgetår. föll, om än Bilaga 8 marginellt, utgifterna i förhållandetill statsskuldens storlek. Såväl ränteutgiftema för lån i svenska kronor som iutländsk valuta ökade till följd av de ökade upplåningsvolymema. Samtidigtredovisas ökade nettoutgifter för växelkursförändringar på upplåningen ivaluta. Därtill redovisar ökade utgifter för underkurserunder /94. Detta uppvägdes emellertid av att även inkomstemaökade tUl följd av ökade överkurser. Över- och underkurser uppkommer när marknadsräntanunderstiger resp. överstiger kupongräntan på de lån som emitteras. Ökadutlåning till statliga bolag och andra statliga myndigheter medförde ökaderänteinkomster på lån i svenska kronor. Riksgäldskontorethar för andra budgetåret i rad lämnat en resultat- och balansräkning medkostnads- och intäktsbaserad redovisning. Kontoret har för /94 ändrat vissaredovisningsprinciper. En större förändring är att över- och underkurserredovisas enligt kostnadsmässiga principer och inte som tidigare utifrånkassamässiga principer. Detta har gett upphov till en periodiseringseffekt iresultaträkningen på sammanlagt . Derma redovisas som enextraordinär kostnad. Omsättningstillgångar Avräkning med statsverket Kortfristiga lånefordringar Upplupna intäkter Övrigt Anläggningstillgångar Långfristiga lånefordringar Övrigt Kortfristiga skulder Kortfristiga låneskulder Upplupna kostnader och förutbetalda intäkter Övrigt 51 118 1 634 71 458 2 857 Långfristiga låneskulder Långfristiga låneskulder Lån i svenska kronor Lån i utländsk valuta 621 264 339 859 404 -73 738 -73 444 -7 011 Ans varsförbindelser Grundfondsförbindelser och kreditgarantier Skuld- och garantiförbindelser 47 494 4 882 1994/95:100 Bilaga 8 Nedanföljer en kort förklaring till balansräkning. Skillnadenmellan budgetåren i avräkningen med statsverket består huvudsakligen av detkassamässiga utfallet på statens checkräkning. Enkelt uttryckt visar detskillnaden mellan statens alla in- och utbetalningar under budgetåret.Avräkningen består dämtöver av en periodiseringsdifferens mellan utgifter sombelastat statsbudgeten och betalningar från statens checkräkning. Dekortfristiga lånefordringarna är fordringar som uppstår i kontorets utlåningverksamhettill myndigheterna. Under /94 nära fördubblades dessafordringar, vilket huvudsakligen förklarades av ökade krediter tillArbetsmarknadsfonden. Upplupna intäkter består främst av upplupna ränteintäkteri kreditgivningen och skuldskötselåtgärder vid upplåning i utländsk valuta. De långfristiga lånefordringama är fordringar somuppkommer i kontorets utlåningverksamhet till myndigheteraa. Upplupnakostnader och föratbetalda intäkter består främst av upplupna räntekostnader isamband med upplåning och skuldskötselåtgärder. Årets kapitalförändring består främst av enperiodiseringsdifferens mellan redovisade kostnader och finansiering frånstatsbudgeten. /93 var periodiseringsdifferensen mycket stor, vilket Prop. 1994/95:100huvudsakligen förklarades av att orealiserade valutaförluster och upplupna Bilaga 8 räntekostnader redovisades som en kostnad för verksamheten men intesom en utgift i avräkningen mot statsbudgeten. Kostnademaför upplåningsverksamhet och förvaltning av statsskuldenutvärderas /91 mot kostnadema för två s.k.riktmärkesportföljer, en portfölj för kronskulden och en för valutaskulden.Riktmärkesportföljema är konstmerade så att de avspeglar standardiseradeupplåningsstrategier avseende instrament, löptider och valutor. Målet förupplåningsverksamheten, som regeringen har angett för perioden - 30juni 1995, är att de faknska kostnaderaa skall understiga riktmärkesportföljeraas kostnader. Utvärderingsmodellen med riktmärkesportföljerbygger på en marknadsvärdering av statsskulden. Det innebär att aktuellamarknadsräntor på avstämningsdagen får ett relativt stort genomslag iresultatet för de olika portföljema beroende på skillnader i räntebindningstid.Exempelvis medför en räntenedgång orealiserade kursförluster iskuldportföljeraa, där den portfölj med jämförelsevis längst räntebindningstiddrabbas av störst förluster. Genom att jämföra kostnaderaa för den faktiskaportföljen och riktmärkesportföljen erhålles ett mått på hur pass välRiksgäldskontoret har lyckats med sin uppgift att förvalta statsskulden tilllåg kostnad. Utvärderingsmodellen med riktmärkesportföljer harsedan den infördes modifierats i flera steg. Syftet med dessa förändringar harvarit att korrigera för betydande avvikelser mellan den faktiska upplåningenoch riktmärkesportföljemas upplåning (prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 59). Ettviktigt komplement i resultatanalysen är att låter exteraaförvaltare ansvara för sammansättningen av en del av valutaskulden, vilketmöjliggör en jämförelse med en alteraativ skuldförvaltning. I tabellen nedan framgår att Riksgäldskontoretskostnader för statsskuldsförvaltningen totalt sett har utvecklats fördelaktigti jämförelse med kostnaderaa för riktmärkesportföljeraa. Sammanlagt uppgår besparingaraa till ,varav kan hänföras till /94. Fördelningenav upplåningskostnaderaa visar att de procentuella kostnadema för valutaskuldenöverstiger de procentuella kostnadema för kronskulden för andra året i rad.Budgetåret 1992/93 förklarades det av att kronförsvagningen gav upphov till betydandevalutakursförluster på valutaskulden. Att kostnaderaa för valutaskulden varstörre än för kronskulden även det senaste budgetåret förklaras av kortareräntebindningstid på valutaskulden och mindre uppgång i intemationella räntorjämfört med svenska räntor. Under /94 har kostnadema förupplåningen på perming-och obligationsmarknaden varit förhållandevis låga tillföljd av den kraf- Stigande räntor medförde att Riksgälds- Prop.1994/95:100 kontoret kunde bokföra stora orealiserade kursvinster påfastförräntadé Bilaga 8 lån som marknadsvärdet på statsskulden föll.Detta förklarar varför kostnadema i förvaltningen av den faktiska kronskuldenendast uppgår till av statsskulden /94, jämfört med 15,det föregående budgetåret. Det bör dock noteras att resultatförbättringeninte är liktydig med att de kassamässiga utgifteraa för kronskulden harminskat, vilket redovisades i avsnittet om utgifter för statsskulden. Upplåningen på privatmarknaden var jämfört medupplåningen på penning- och obligationsmarknaden inte lika kostnadseffektiv,vilket huvudsakligen förklaras av en kortare räntebindningstid iprivatmarknadsupplåningen och att premieobligationskurserna inte anpassadestill det högre ränteläget i samma utsträckning som kurserna påstatsobligationer. Tabell 4 Den faktiska statsskuldens kostnader och enriktmärkesportföljs kostnader under budgetåren 1991/92-1993/94 Upplåning i svenska kronor Penning- och obligationsmarknad Hushållsmarknad Total upplåning i svenska kronor neuo Riktmärkesportföljen i svenska kronor Upplåning i utländsk valuta Lån i utländsk valuta Riktmärkesportföljen i utländsk valuta Total besparing, mdkr -0,315 Totala kostnader inkl. orealiserade kursdifferenser iförhållande till genomsnittlig marknadsvärderad skuld. Vid upplåning påhushållsmarknaden adderas till de totala kostnaderna det skattebortfall somuppkommer genom au vissa låneinstruments avkastning beskattas enligt särskildaregler. bedömer att upplåningsverksamhetenhar bedrivits balanserat och kostnadseffektivt under /94.Inriktningen på långfristig upplåning på den inhemska obligationsmarknaden harbidragit till den positiva kostnadsutvecklingen, men även till minskadrefinan-sieringsrisk. I förvaltningen av valutaskulden har Riksgäldskontoretframgångsrikt utnyttjat förmånliga interaationella upplåningsvillkor. Upplåningenpå privatmarknaden har inte minskat i volym nämnvärt trots ökad konkurrens frånandra sparformer för hushållen. Resultat penning-ochobligationsmarknad Prop. Bilaga 8 I det ekonomiska resultatet förupplåningen på penning- och obligationsmarknaden ingår även privatmarknadensandel av kronskulden och räntenettot från in- och utlåningsverksamheten ijämförelsen med riktmärkes-portföljen. Totalt -juni1994 har kostnaderaa för upplåningen därvid understigit kostnadema förriktmärkesportföljen med , varav merparten kan hänföras tillde två senaste budgetåren. Resultatförbättringen /94 förklarashuvudsakligen av att den faktiska upplåningen på penning- ochobligationsmarknaden i högre grad än riktmärkesupplåningen var förlagd tilllöptider där ränteuppgången var som störst. påpekar dock attresultatet inte är uttryck för ett kortsiktigt agerande i syfte att minimerakostnadema i förhållande till riktmärket. Kontorets dominerande ställning somemittent på den svenska marknaden, till följd av lånebehovets storlek, ikombination med vårens ränteturbulens har i stället ökat kraven på attupplåningen präglas av fömtsägbarhet och långsiktighet. Härigenom bidrarRiksgäldskontoret till stabilitet och förtroende på marknaden vilket i sin turbidrar till att upprätthålla hög likviditet. Den ordinarie emissionsverksamheten på den svenskapenning- och obligationsmarknaden har, enligt , fungerattillfredställande. Inriktningen mot likvida benchmarklån synes vara en modellsom passar den svenska marknaden och som utgör gmnden för kontoretsmarknadsvårdande insatser'. Emissionsplaneraa har med enstaka undantag kurmatfullföljas. I samband med valutaturbulensen blev vissa emissionerav statsskuldsväxlar inte fulltecknade och under ränteoron 1994 har marknadensintresse varit begränsat vid några emissioner av statsobligationer. Under /94 introducerade kontoret ettrealräntelån som ett komplement till de nominella benchmarklånen.Realräntelånen bjöds ut till den svenska marknaden via kontorets återförsäljarevid fem tillfällen . Uttryckt som likvidbelopp kundedock endast av planerade placeras påmarknaden. Oacceptabelt höga realräntekrav på de bud som inkom i kombinationmed en turbulent marknad var huvudskälen till det negativa emissionsresultatet. har Riksgäldskontoretskreditmöjligheter i upphört. Kontorets kontokredit i harersatts med likviditetshantering på marknaden. Genom avvecklingen avkontokrediten blev statens betalningar en integrerad del av banksystemet ochdärmed upphörde dess påverkan på likviditetsstyming. 'fördelar upplåningen på penning- ochobligationsmarknaden på ett fåtal obligationslån, s.k, benchmarklån, för attdärigenom säkerställa god likviditet. Resultat privatmarknad Prop. Bilaga 8 Upplåningen på privatmarknaden har /91 genererat besparingar på uppskattningsvis 6,5 miljarderkronor jämfört med om upplåningen skulle ha skett på penning- ochobligationsmarknaden. Det senaste budgetåret redovisades dock ett negativtresultat på , vilket huvudsakligen orsakades av attkurserna på andrahandsmarknaden för premieobligationer i stort sett har legatstilla under budgetåret som kurseraa på jämförbara statsobligationerhar fallit kraftigt till följd av vårens ränteuppgång. Även sparformenRiksgäldskonto redovisade ett negativt resultat jämfört medalternativupplåningen. Lånestocken för Riksgäldskonto på totalt 10,3 miljarderkronor per anses vara för liten för att räntebesparingaraaskall visa överskott efter avdrag för marknadsförings- ochadministrationskostnader. Hushållens nettoinsättningar i allemansspar minskadeunder det senaste budgetåret med . olikasparformer behöll dock sammanlagt en oförändrad andel av hushållens finansiellatillgångar. Riksgäldskontoretlyckades under /93 väl med sin uppgift att låna upp omfattandevolymer på den internationella kapitalmarknaden, trots inhemsk ochinternationell valutaturbulens samt försämrade kreditbetyg från ratinginstitutför . Kontoret valde en delvis ny lånestrategi för attklara av upplåningsbehovet i syfte att förstärka valutareserven. Strateginbaserades på likvida benchmarklån som emitterades på centrala marknader viainteraationellt välkända och starka ledarbanker. Sedan lånebehovet i utländsk valuta minskat underdet riktade kontoret även upplåningen mot mindre lån på merperifiera marknader. I kombination med utnyttjande av derivatinstrament hardetta bidragit till mycket förmånliga lånekostnader (kontoret utnyttjar derivatmarknadeni syfte att öka flexibiliteten i valutaupplåningen). Till detta bidrog även attRiksgäldskontoret valde att styra om stora delar av den kortfristigaupplåningen från den amerikanska marknaden till den europeiska, som erbjödlägre kostnad för statliga låntagare. Generellt underlättades upplåningen aven stor investerarefterfrågan så länge den internationella ränteutvecklingenvar fallande. målsättning /94 var attklara av merparten av nyupplåningen 1994 , delvis motbakgrand att man föratsåg riskeraa med sjunkande efterfrågan fråninstitutionella investerare om de internationella räntorna skulle börja stiga.Efter vårens ränteuppgång visade sig denna strategi vara framgångsrik. Förvaltningen av valutaskulden har under enfyraårsperiod resulterat i besparingar på sammanlagt 8,1 miljarder kronorjämfört med kostnadema för riktmärkesportföljen, varav huvuddelen kan hänförastill budgetåret 1992/93.Även inledningen av /94 innebar en kraftigt po- Prop.1994/95:100 sitiv utveckling gentemot riktmärkesportföljen till följd avfördelaktiga Bilaga 8 räntepositioner på den europeiska marknaden.Ränteuppgången medförde dock förluster gentemotriktmärkesportföljen men genom att öka ränterisken i den faktiska valutaskuldenkunde kontoret begränsa förlusterna. Ökad ränterisk iimebär längreräntebindningstid i den faktiska portföljen vilket vid en ränteuppgång medförlägre kostnader jämfört med riktmärkesportföljen. Totalt för /94var kostnaderaa för den faktiska valutaskulden lägre änkostnaderaa för riktmärkesportföljen, där räntepositioner har bidragitpositivt med medan valutapositioner har resulterat iförluster på totalt . De externa fondförvaltare som anlitatsför en mindre del av valutaskulden visade generellt ett betydligt sämre resultatän . Riksgäldskontoretskall bidra till en god kassahållning i staten och därmed minskaderäntekostnader för staten. har under de senaste budgetåreninriktat verksamheten på de större betalningsflödena. 1 samverkan medRiksrevisionsverket (RRV) har gjort en större översyn avstatliga betalningstidpunkter. Enligt översynen skulle det vara möjligt attuppnå besparingar för staten på genom ändrade betalningstidpunkter.I juni 1994 överlämnade skattebetalningsutredningen delbetänkandet Nyatidpunkter för redovisning och betalning av skatter och avgifter (SOU 1994:87)till regeringen. Till gmnd för utredningens förslag låg RRV:s ochRiksgäldskontorets översyn. överlämnade regeringen en proposition påområdet till (prop. 1994/95:92). En arman viktig uppgift har varit arbetet ianslutning till införandet av räntebeläggning av anslagsmedel.Riksgäldskontoret bedömer att potentialen för ytterligare effektiviseringarinom den statliga kassaförvaltningen är betydande. 1994/95:100 Bilaga 8 Deövergripande mål som har gällt för statsskuldsförvaltningoch kassahållningsverksamhet /92 - 1994/95 bör i alltväsentligt ligga fast. Målet blir därmed att långsiktigt minimera kostnademaför statsskulden inom ramen för penningpolitikens krav. Följande medel föreslåsunder anslagen C 1. : Förvaltningskostnader C 2.Riksgäldskontoret: Kostnader för upplåning och låneförvaltning Regeringenbedömer att i allt väsentligt har uppnått målen inomverksamhetsområdena statsskuldsförvaltning och kassahållning. När det gällermålet att minimera kostnaderaa för statsskulden gmndas bedömningen bl.a. på desenaste fyra budgetårens resultat i förhållande till riktmärkesportföljerna.Regeringen vill dock betona att utvärderingen av statsskuldsförvaltningen inteenbart bör göras utifrån en resultatjämförelse med riktmärkesportföljerna. Demarknadsvårdande insatsema i syfte att säkerställa likviditeten på penning-och obligationsmarknaden är också viktiga för arbetet med att långsiktigtminimera kostnaderaa för statsskulden. Att upplåningen på den inhemskamarknaden koncentreras till ett system med s.k. benchmarklån bedömer regeringenvara en väl avvägd strategi. Regeringen välkonmar vidare nya försök attemittera realräntelån som komplement till de nominella benchmarklånen, underföratsättning att upplåningen kan säkerställas till rimliga realräntenivåer. Riksgäldskontoretsmöjligheter att finansiera ett växande och stort lånebehov har till stor delvilat på en väl fungerande marknad. Trots de senaste årens stora fluktuationeri prissättningen på den svenska kapitalmarknaden har marknaden effektivt fylltsin funktion att allokera sparande från framför allt svenska ochinteraationella institutioner, och även från svenska hushåll,till underskotten i statens finansen En fungerande emissionsverksamhet bidrartill marknadens effektivitet och är av central betydelse för hanteringen avstatens lånebehov. 5 1994/95. ringen ser det somvärdefullt att fortlöpande utvärderar Prop. 1994/95:100kontaktema med befmtliga och potentiella återförsäljare. Regeringen 8anser vidare att det är positivt att har vidareutvecklat deadminstrativa mtinema i emissionsverksamheten, bl.a. genom att reduceratidsskillnaden mellan det att bud lämnas från återförsäljama och att kontoretmeddelar vilka bud som accepteras. Regeringen bedömer att verksamheten inomavdelningen utlandsmarknad har bedrivits effektivt och ändamålsenligt. Trotsden uppmärksamhet som har riktats mot de svenska statsfinanseraa, såväl iSverige som utomlands, har inte svenska statens intemationellaupplåningsvillkor försämrats nämnvärt. Avdelningens förmåga att utnyttjamångfalden av olika finansiella instmment och strategin att sprida upplåningenpå olika delmarknader bedöms som viktiga bidrag till denna utveckling. Upplåningen på privatmarknaden har enligtregeringens bedömning skett tillfredsställande mot bakgmnd av de restriktionersom gäller för verksamheten, dvs. att kostnaderna för privatmarknadsupplåningenskall understiga kostnadema för motsvarande upplåning på penning- ochobligationsmarknaden. bör dock eftersträva en fortsatteffektivisering av verksamheten och undersöka vilka åtgärder som kan vidtas föratt öka de olika upplåningsformeras konkurrenskraft på privatmarknaden.Regeringen välkonmar kontorets förslag om emission av nya premielån iregistrerad form. Regeringen konstaterar att RRV inte har haft någoninvändning mot resultatredovisning i årsredovisningen. Regeringenanser dock i likhet med RRV att resultatredovisningen i fortsättningen börkompletteras med analyser som förklarar och bedömer utfallet i förhållandetill riktmärkesportföljeraa för att få ett bättre bedömningsunderlag förjämförelse mellan åren. Vidare bör resultatredovisningen utvecklas i de delarsom behandlar resultatet av de åtgärder som vidtar för atthålla kostnadema nere, t.ex. åtgärder i marknadsvårdande syfte. Idirektiven till fördjupade anslagsframställning gavregeringen kontoret i uppdrag att analysera riktmärkesportföljernas roll somutvärderingsinstrament . Nedan sammanfattas de viktigasteslutsatsema av analys. Konstmktionen med riktmärkesportföljer har medförtatt målet att minimera kostnaderna för upplåningen har kunnatoperationaliseras. Enligt instmktion har styrelsen i uppgiftatt fastställa ramar och riktlinjer för upplåningen, vilket huvudsakligen skergenom att ange riktmärkesportföljer och vilka avvikelser som kan tillåtasmellan riktmärkesportföljeraa och den faktiska skulden. Riksgäldskontoretanser att modellen har bidragit till ökad flexibilitet i upplåningen ochsamtidigt skapat fömtsättningar för ett decentraliserat beslutsfattande i statsskuldspolitiskafrågor. Erfarenhetema av modellen under de år den hartillämpats har dock Prop. 1994/95:100 inte varit odelat positiva, enligtRiksgäldskontoret. Ett problem är att Bilaga 8 modellen vilar på en striktmarknadsvärdering av statsskulden.