prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Inom stödområdet är följande verksamheter stödberättigade: 1. uppdrags- och uthyrningsverksamhet, 2. hotell-, pensionats- och campingverksamhet eller 3. restaurang- och kaféverksamhet som bedrivs i kombination med hotell-, pensionats- eller cam- pingverksamhet, 4. skid- liftsverksamhet som bedrivs fristående eller i kombination med restaurang- eller kaféverksamhet, 5. jord- och skogsbruk, träd- gårdsskötsel, jakt och fiske. Inom stödområdet får nedsättningen även avse sådana avgifter som är hänförliga till arbete 1. som avser kanslifunktionerna hos ideella, kulturella och religiösa orga- nisationers samt kanslifunktionerna hos intresseorganisa- tioners riks- och central- förbund, eller 2. inom ett företag och avser företagsledning, eko- nomi- och löneadmi- nistration, bokföring, automatisk databehand- ling, registre- ringsverksamhet, tele- fonförsäljning samt ordermottagning. **Fotnot** [1] Senaste lydelse av 8a § 1992:241 8b § 1992:241 rubriken närmast efter 8 § 1992:241. [2] Senaste lydelse 1992:241. [3] Senaste lydelse 1992:241. [4] Senaste lydelse 1991:538. [5] Senaste lydelse 1992:241. [6] Senaste lydelse 1992:241. [7] Senaste lydelse 1991:1843. [8] Senaste lydelse 1991:1843. För en arbetsgivare eller en försäkrad som är berättigad till stöd för verksamhet som avses i 11 § eller för arbete som avses i 12 §, skall den procentsats efter vilken arbets- givaravgifter respektive egenavgifter samman- lagt skall tas ut sät- tas ned med 1. i fråga om en arbetsgivare: tio pro- centenheter till och med , eller 2. i fråga om en försäk- rad: tio procenten- heter till och med in- , om den försäkrades hemortskom- mun enligt 66 § kommu- nalskattelagen (1928:370) för inkomst- året är belägen inom stödområdet. 14 §[9] Nedsättning av arbets- Nedsättning av givaravgifter enligt avgifter enligt denna denna lag skall i för- lag skall i första hand sta hand avse folkpen- avse sionsavgiften och där- 1. i fråga om arbets- efter sjukförsäkringsav- givaravgifter: giften. folkpensionsavgiften Nedsättning av egenav- och därefter sjuk- gifter skall i första försäkringsavgiften, hand avse folkpension- eller savgiften och därefter 2. i fråga om egenav- i angiven ordning gifter: sjukförsäkringsavgiften, folkpensionsavgiften delpensionsavgiften, och därefter i angiven arbetsskadeavgiften ordning sjukförsäk- och ringsavgiften, delpen- tilläggspensionsavgif- sionsavgiften, arbets- ten. skadeavgiften och tilläggspensionsavgif- ten. I fråga om förfarandet I fråga om förfarandet för nedsättningen av för nedsättningen av arbetsgivaravgifter avgifter gäller gäller bestämmelserna i 1. lagen (1984:668) lagen (1984:668) om om uppbörd av uppbörd av socialavgif- socialavgifter från ter från arbetsgivare. arbetsgivare i fråga om I fråga om förfarandet arbetsgivaravgifter, för nedsättning av ege- eller navgifter gäller 2. uppbördslagen bestämmelserna i upp- (1953:272) i fråga om bördslagen (1953:272). Ett belopp Ett belopp motsvarande det motsvarande det bortfall av avgiftsin- bortfall av avgiftsin- komster som föranleds komster som föranleds av bestämmelserna i av bestämmelserna i 3-8 §§ skall påföras denna lag skall påföras staten och uppbäras i staten och uppbäras i samma ordning som samma ordning som avgifterna i övrigt. avgifterna i övrigt. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om avgifter som avser tid före ikraftträdandet. Omfattar beskattningsåret tid såväl före som efter utgången av , skall - om den avgiftsskyldige inte visar annat - så stor del av beskattningsårets inkomst anses hänförlig till tiden före utgången av som svarar mot förhållandet mellan den del av beskattningsåret som infaller och hela beskattningsåret. **Fotnot** [9] Senaste lydelse av förutvarande 9 § 1992:1573. 3 Ärendet och dess beredning Det senaste mer övergripande riksdagsbeslutet om regionalpolitiken fattades (prop. 1989/90:76, bet. 1989/90:AU13, rskr. 1989/90: 346). Mot bakgrund av de förändringar som skett i omvärlden och i olika förutsättningar började regeringen tidigt förbereda en översyn av regionalpolitiken. () skall enligt sin instruktion bl.a. svara för att utvärderingar görs av regionalpolitiska företagsstöd och av länsstyrelsernas projektverksamhet. Arbetet med detta har följt en plan som verket redovisade . Tolv delstudier har genomförts. Inför översynen har lagt fram tre övergripande rapporter: - rapport om den regionala utvecklingen - Värdet av regionalpolitiken samt - Underlag för översyn av regionalpolitiken har med överlämnandet till regeringen, sänt ut samtliga rapporter på remiss till ca 140 instanser. En förteckning över remissinstanserna och en remissammanställning finns tillgängliga i (dnr A 93/3087). skall enligt sin instruktion bl.a. utvärdera gles- bygdsstödet. Myndigheten har redovisat resultatet i rapporten 1987-1992. Vidare har myndigheten överlämnat tre idéskrifter: - Den andra sidan av myntet - om regionalpolitikens enögdhet - en idéskrift ur kvinnligt perspektiv, - Framtidens vägvisare - en idéskrift om ungdom i glesbygd samt - Landet vinner - en idéskrift om landsbygden. Även har sänt ut sina rapporter på remiss. Utvärderings- rapporten har sänts till ett 40-tal instanser och idéskrifterna till ca 2 500 instanser, bl.a. olika byutvecklingsgrupper. En förteckning över remissinstanserna och en remissammanställning finns tillgängliga i (dnr A 93/3037). beslutade regeringen att tillkalla ett regionalpolitiskt råd, med uppgift att fungera som en referensgrupp i samband med en översyn av regionalpolitikens inriktning. Rådet har haft sex sammankomster. Med Rådet som referensgrupp har professor (utredaren) utarbetat förslag till en regionalpolitisk strategi som redovisas i rapporten tillväxtfrämjande regionalpolitik (Ds 1993:78). Rapporten har sänts på remiss till ca 240 instanser. En sammanfattning av rapporten finns i bilaga 2 och förteckning över remissinstanserna samt remissammanställning finns i bilaga 3. beslutade regeringen, efter tillkännagivande av , att tillkalla en regionalpolitisk, parlamentariskt sammansatt, referensgrupp. I referensgruppen har de olika underlagsrapporterna redovisats och diskuterats. Vidare har de olika förslag som lett fram till denna proposition diskuterats. Utöver , och utredarens rapporter har ett antal andra utredningsrapporter utgjort underlag för regeringens översyn: I rapporten och geografi (Ds 1993:66) redovisas regionalpolitiska aspekter på resultatstyrning och avreglering. () har i rapporten utvecklingsinsatser redovisat en förvaltningsrevision av handläggningen och styrningen av tre regionala stödformer inom anslaget för regionala utvecklingsinsatser. Statskontoret och har i rapporterna Infrastrukturprogrammet respektive Länsövergripande i inland redovisat en utvärdering av det inlandspro- gram som genomförts av länsstyrelserna i de tre nordligaste länen. har i rapporten koncentration till spridning redovisat en utvärdering av det särskilda program för regionalpolitiska insatser som genomförts i . har gjort en översyn av det kommersiella stödet och lämnat vissa förslag i rapporten till kommersiell service i glesbygd. En beskrivning och analys av den regionala utvecklingen, som utarbetats inom , redovisas i bilaga 1. har , Hela skall leva och ett antal länsstyrelser genomfört sju omfattande landsbygdskon- ferenser på olika platser i landet. Vid dessa konferenser har olika berörda myndigheter, kommuner, byutvecklingsgrupper m.fl. deltagit. Syftet har varit att få till stånd en bred diskussion inför översynsarbetet. I samband med Landsbygdsriksdagen utarbetades ett program med tolv punkter som de över 500 deltagarna ansåg vara särskilt viktiga för landsbygdens utveckling. Dessutom har ett stort antal skrivelser, rapporter m.m. inkommit från myndigheter, kommuner, företag, organisationer, enskilda personer m.fl. Det ämnesområde som behandlas i lagen (1990:912) om nedsatta socialavgifter faller under Lagrådets granskningsområde. De föreslagna ändringarna är emellertid av enkel beskaffenhet och dessutom till övervägande del av redaktionell natur. Förslaget får därför sägas vara av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande inte behövs. 4 90-talets regionala problembild Regeringens bedömning: De regionalpolitiska problemen väntas förbli stora i inland, Bergslagen samt i andra delar av landet med stora skogs- och landsbygdsområden. Temporära regionala problem finns också i avgränsade industriregioner i mellersta och . Därtill finns inomregionala obalanser med särskilda problem i glesbygds- och landsbygdsområden. Underlagsrapporter: Utredaren analyserar hur den regionala problembilden för- ändrats över tiden. När regionalpolitiken introducerades hade de regionala problemen karaktär av glesbygdsproblem. Glesbefolkade regioner med en stor andel sysselsatta inom primärnäringarna drabbades hårt av rationaliseringar inom jord- och skogsbruk. De drabbade regionerna kännetecknades av att deras ekonomiska struktur var omodern. De tillbakagående primärnäringarna var överdimensionerade, medan den expansiva industrisektorn var underdimensionerad. En omfattande utflyttning skedde från de glesbefolkade regionerna. Dåtidens centrala regionalpolitiska uppgift var därför att bidra till moderniseringen av näringsstrukturen i eftersläpande regioner. förändrades den regionala problembilden. Andelen sysselsatta inom primärnäringarna hade nu sjunkit till en sådan nivå att de inte längre spelade någon avgörande roll för den regionala utvecklingen. Utflyttningen från skogslänen bromsades upp. De inomregionala obalanserna var emellertid fortfarande stora. Större centra växte, medan länens glesare delar fortsatte att avfolkas. Nya typer av regionala problem fångade också uppmärksamheten. Neddragningar inom varvsindustrin i , nedläggningar inom gruvindustrin och struk- turomvandlingen inom stålindustrin i Bergslagen stod i fokus för intresset. Regionalpolitiken började uppmärksamma denna typ av regionalt koncentrerade förändringar i industristrukturen. De regionala effekterna av strukturomvandlingen motverkades till en del av en snabb sysselsättningsökning inom den offentliga sektorn. ökade sålunda antalet sysselsatta inom denna sektor , samti- digt som sysselsättningen inom det privata näringslivet minskade . reducerades tillväxten inom den offentliga sektorn påtagligt, vilket bidrog till att göra strukturproblemen synliga. Utformningen av regionalpolitiken förändrades. Ett flertal tidsbegränsade regionalpolitiska åtgärdspaket utformades som ett komplement till den stödområdesinriktade regionalpolitiken. Inom loppet av beslutade regeringen om sex sådana paket. Tanken var att statsmakterna genom en koncentrerad satsning skulle lösa akuta strukturproblem. 1980-talets förändrade regionala problembild innebar, att den traditionella regionalpolitiken med sin karaktär av långsiktig utvecklingspolitik, som syftade till att modernisera eftersläpande regioner, kompletterades med åtgärder för att hantera kortsiktiga industriella strukturproblem. Under högkonjunkturåren föreföll det som om de industriella strukturproblemen övervunnits. Det regionala problemet framstod åter som ett inlandsproblem. Denna del av landet kännetecknades av en fortgående befolkningsminskning. Unga människor, i synnerhet unga kvinnor, valde att lämna inlandet. Resultatet blev en befolkningsmässig obalans med ett överskott på unga män och en förhållandevis stor andel äldre människor. Höga dödstal kombinerades med låga födelsetal, varför en naturlig befolkningsminskning inträffade. Det regionalpolitiska problemet formulerades i termer av att befolkning och näringsliv i norra inland har större hinder - långa avstånd och små lokala arbetsmarknader - att övervinna än invånare och näringsliv i andra delar av landet. Regionalpolitiken fick därmed karaktären av en politik som syftade till att kompensera för dessa permanenta lägesnackdelar. Den svaga ekonomiska utvecklingen har på nytt förändrat problembilden. påpekar i sin underlagsrapport att kombinationen låg ekonomisk tillväxt, förändringar inom den offentliga sektorn och en fortgående internationalisering av svenskt näringsliv ställer svensk regionalpolitik inför nya utmaningar. pekar på att sysselsättningen har minskat med ungefär 600 000 personer. Huvuddelen av denna sysselsättningsminskning hänför sig till den privata sektorn, medan nedgången i den offentliga sektorn har varit begränsad. Nedgången inom industrin har bidragit till att gamla industriregioner drabbats särskilt hårt av sysselsättningsminskningen. Som en följd av detta steg arbetslösheten bland män i Bergslagen och mellersta markant. budskap är att de senaste årens utveckling särskilt drabbat industriregioner med en förhållandevis liten offentlig sektor. Analysen konfirmerar att större delen av det regionalpolitiska stödområdet uppvisar specifika, strukturellt betingade problem. Arbetsmarknadsregionerna inom stödområdet har nästan genomgående haft den sämsta sysselsättningsutvecklingen sista år. minskade sysselsättningen i stödområde 1 och 2 med i genomsnitt . Sysselsättningen i riket minskade . Den prognos över den framtida regionala utvecklingen, som lämnar i sin årsrapport bygger på länsstyrelsernas prognoser. Dessa pekar mot en fortsatt kraftig sysselsättningsminskning . Nedgången antas drabba , , , , och särskilt hårt. beräknas sysselsättningsnedgången i det samlade stödområdet bli nästan dubbelt så stor som i riket. förväntar sig länsstyrelserna en svag sysselsättningsökning i landet. Länsstyrelserna i , , , och är de enda som förutser att sysselsättningen kommer att fortsätta att minska i deras län även under sista . I några av de län som drabbats hårt av de senaste årens sysselsättningsminskning är förhoppningarna om en snabb återhämtning i slutet av årtiondet påtagliga. Sysselsättningsökningen i stödområdet väntas bli avsevärt svagare än i riket. Framtidsbilden framstår således som splittrad. Ett antal regioner inom stödområdet kommer fortfarande att uppvisa problem som nya problemregioner tillkommer. Länsstyrelsernas prognoser pekar på att det förväntas ske en fortsatt befolkningskoncentration till landets storstadsregioner. , och sydvästra pekas tillsammans med ett antal universitets- och högskoleorter ut som regioner, vilka förväntas få en snabb sysselsättnings- och befolkningsökning . I övriga delar av landet räknar med nolltillväxt eller tillbakagång. I vissa regioner antas tillbakagången kunna bli betydande. Remissinstanserna: AMS framhåller att de analyser av sysselsättningen och ar- betslöshetens förändring som finns i underlag är mycket bristfälliga och ger en starkt förenklad bild av de regionala utvecklingstendenserna i landet. Bland annat efterlyses analyser av ålders- och könsfördelningen hos befolkningen och arbetskraften. vill fästa uppmärksamheten på att det i jordbruket i stor utsträckning förekommer sysselsättningskombinationer, vilket bl.a. innebär att många personer har sin huvudsysselsättning i andra näringar. uppskattar att antalet verksamma inom jordbruket är 2-3 gånger större än de siffror som anges i . Verket anser dessutom att den framtida sysselsättningsutvecklingen inom jordbruk och livsmedelsindustri är svårbedömd. påpekar att den metod som valt för att beräkna sysselsättningen i olika näringar underskattar den arbetsinsats som utförs inom skogsbruket. I sina remissvar har länsstyrelserna i stor utsträckning valt att uppehålla sig vid situationen i det egna länet. i framhåller i sitt svar vikten av att problemanalysen sker på nivå. Analyser på länsnivå eller med hjälp av arbetsmarknadsregioner fångar enligt inte upp situationen på de lokala arbetsmarknaderna. i kommenterar osäkerheten om den framtida utvecklingen inom den offentliga sektorn. AMS bedömningar av sysselsättningsutvecklingen inom den offentliga sektorn avviker markant från den som länsstyrelserna gör. Sysselsättningsminskningen blir enligt AMS betydligt större än vad länsstyrelserna antar. Har AMS rätt i sin bedömning kommer det, enligt , att leda till ökade regionala obalanser, vilka i första hand kommer att drabba kvinnor. Skälen för regeringens bedömning: Regeringens bedömning är att de problem som är knutna till gleshet och avstånd är permanenta till sin karaktär, varför dessa problem väntas bestå. De små lokala arbetsmarknaderna i dessa regioner erbjuder ett smalt utbud av arbetstillfällen. Detta är en av orsakerna till att sysselsättningsgraden i stödområdet permanent ligger lägre än för riket som helhet. Situationen är särskilt besvärlig för äldre personer. För kvinnor och män i ligger sysselsättningsgraden under riksgenomsnittet. Motsvarande siffror för kvinnor och män i åldern är under respektive över riksgenomsnittet. Insatser för att bredda de lokala arbets- marknaderna i dessa regioner framstår därför som angelägna. Problemen knutna till gleshet är störst i de norra delarna av landet där en stor andel landsbygdsbefolkning kombineras med små tätorter. Även i övriga delar av finns det emellertid stora områden där en förhållandevis stor andel av befolkningen bor i små tätorter och på landsbygden. De södra delarna av , östra , norra delarna av samt stora delar av är exempel på sådana områden. I dessa områden med små ensidiga lokala arbetsmarknader är utbudet av arbetstillfällen begränsat, vilket leder till att sysselsättningsgraden blir låg. Det är regeringens bedömning att behovet av regionalpolitiska insatser även kommer att vara störst i regioner med gles befolkning. Det finns ett starkt behov att vända den negativa befolkningsutvecklingen på mindre orter, på landsbygden och i glesbygden. Inom dessa delar av landet behövs en nettoinflyttning om bosättningen där skall upprätthållas. Det krävs också aktiva insatser för att höja kompetensnivån i dessa delar av landet. Ungdomar som väljer att stanna här har en kortare utbildning än ungdomar i andra delar av landet. Andelen ungdomar som väljer teoretiska gymnasielinjer är lägre liksom andelen som väljer att studera vid universitet och högskola. Bland dem som går vidare till högre utbildning väljer huvuddelen en kort högskoleutbildning. Den låga utbildningsnivån i landets glesa delar bidrar till att försämra förutsättningarna att etablera kvalificerad verksamhet där. Problemen knutna till näringslivets strukturomvandling påverkas i hög grad av konjunkturutvecklingen. Utvecklingen illustrerar hur en långvarig högkonjunktur kan bidra till att dölja symptomen på problem i denna typ av regioner. Enligt regeringens bedömning avviker den aktuella situationen i fyra väsent- liga avseenden . För det första framstår det som föga sannolikt att den kommande konjunkturuppgången skall bli lika långvarig som . Då var den internationella högkonjunkturen den i särklass längsta . För det andra har den kraftiga nedgången inom industrin inneburit att produktionskapacitet försvunnit för gott. Regeringen bedömer därför att osäkerheten är stor när det gäller företagens möjligheter till påtagliga ökningar i produktionen. För det tredje har det skett ett omfattande rationaliseringsarbete i näringslivet. Företagen kommer att skörda frukterna av detta arbete under konjunkturuppgången i form av snabba produktivitetsförbättringar. Därför råder det osäkerhet om hur starkt produktionsökningar inom industrin kommer att slå igenom på sysselsätt- ningen. För det fjärde innebär den samhällsekonomiska situationen att sysselsättningen inom den offentliga sektorn inte kan öka i samma grad som . Då svarade denna sektor för nästan hälften av sysselsättningsök- ningen. Av nämnda skäl kommer en konjunkturuppgång sannolikt inte att vara tillräcklig för att lösa de aktuella strukturproblemen. Regeringen menar att de senaste årens kraftiga nedgång inom industrin kommer att sätta påtagliga spår i den regionala utvecklingen även . Erfarenheterna från tidigare konjunkturcykler visar att många mindre orter och landsbygdsområden påverkas av konjunkturuppgångar med viss fördröjning vilket påverkar befolkningsutveckling- en. Sådana inomregionala obalanser kan behöva motverkas. Detta förutsätter att den regionala dimensionen har en framträdande plats vid utformningen av sektorspolitiken. På detta sätt kan en kommande konjunkturuppgång bidra till en ökad tillväxt i hela landet. Utvecklingen har, värderat utifrån ovanstående två indikatorer, präglats av minskade regionala obalanser. I samband med den stora ökningen av den nationella arbetslösheten har spridningen i arbetslöshet mellan regioner minskat och obalanserna i flyttningsströmmarna reducerats. Det förstnämnda är ett resultat av att arbetslösheten genomgående ökat mest i regioner där arbetslösheten i utgångsläget var låg. I Nyköpings-, Norrköpings-, Jönköpings-, Växjö-, Kalmar-, Hässleholms- och Halmstadsregionen steg sålunda andelen öppet arbetslösa från till mellan . Ökningen i regioner som uppvisade en hög arbetslöshet har genomgående varit betydligt mindre. I exempelvis har arbetslösheten endast stigit från , i från , i från och i från . Trots den mindre ökningen av arbetslöshet i dessa kommuner så har de fortfarande avsevärt högre arbetslöshet än riksgenomsnittet. De minskade obalanserna i flyttningsströmmarna framgår tydligt av en jämförelse mellan utvecklingen 1981-1985 respektive 1986-1992. En bidragande orsak till den utjämningen är invandringens effekter på befolkningsutvecklingen. Samtliga län uppvisade ett utrikes flyttningsöverskott . var det endast ett län - Väster- - som redovisade en negativ befolkningsutveckling. En siffra som kan jämföras med att hälften av alla län redovisade en befolkningsminskning första hälft. Bilden är likartad om uppmärksamheten riktas mot geografiskt mer avgränsade regioner. Antalet lokala arbetsmarknader med befolkningsminskning halverades sålunda mellan de två aktuella perioderna. Hur stor den regionala obalansen kommer att bli bestäms dels av styrkan i konjunkturuppgången, dels av inom vilka delar av ekonomin som uppgången kommer. Utgår man erfarenheter kommer inland och vissa industriregioner i södra och att påverkas av uppgången förhållandevis sent. Det är därför regeringens bedömning att de regio- nalpolitiska insatserna i första hand kommer att behöva tas i anspråk av dessa regioner. Infrastrukturella satsningar i t.ex. telekommunikationer m.m. i detta område kan dock aktivt motverka denna utveckling. Den regionala dimensionen har därför en framträdande plats vid utformningen av sektorspolitiken. På detta sätt kan en kommande konjunkturuppgång bidra till en ökad tillväxt i hela landet. 5 Mål och riktlinjer Regeringens förslag: Det överordnade målet för regionalpolitiken skall vara att öka den enskildes möjligheter att fritt kunna välja arbete och bostadsort. Detta uppnås genom att regionalpo- litiken bidrar till att utveckla livskraftiga regioner i alla delar av landet. Regio- nalpolitiken skall också medverka till en mer likvärdig ekonomisk, social och kulturell standard för landets olika delar. Underlagsrapporter: I utredarens rapport argumenteras för att regionalpolitiken bör utvidgas från att vara en politik inriktad mot avgränsade stödområden till att också bli en politik som i princip omfattar alla regioner i landet. Med regionalpolitik avses en politik som uttryckligen beaktar den geografiska dimensionen. Det finns enligt utredaren två argument för en sådan förändring av regio- nalpolitiken. För det första genomgår en genomgripande ekonomisk strukturomvandling som innebär att det råder osäkerhet om i vilka regioner den framtida tillväxten kommer att återskapas. Enligt rapporten är kunskapen om vad som kännetecknar regioner med ett omfattande framtida nyföretagande och ett dynamiskt näringsliv bristfällig. För det andra understryker den aktuella ekonomiska situationen i vikten av att så många regioner som möjligt bidrar till att återskapa tillväxten. Utredaren anser att hög tillväxt i enstaka regioner inte är tillräckligt för att återskapa den totala ekonomiska tillväxten.