prop · GH0365 · 1994-01-01 00:00:00 — 1993/94:65Regeringens proposition 1993/94:65 En ändrad lagstiftning för statsanställda m.fl. Regeringen föreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen läggs fram förslag till en ny lag om offentlig anställning (), som skall ersätta den nuvarande lagen (1976:600) med samma namn. Förslaget innehåller bl.a. följande. - Den nya skall i huvudsak omfatta de statsanställda och de försäkringskasseanställda. Detta innebär att lagen - liksom den nuvarande - också skall gälla för anställda i de statliga affärsverken, så länge dessa drivs i myndighetsform. I likhet med vad som gäller skall bestämmelserna om arbetskonflikter också tillämpas på de kommun- och landstingsanställda m.fl. - Institutet tjänst slopas, vilket får till följd att ordet "tjänst" kommer att utmönstras ur lagstiftningen. Arbetstagarnas arbetsskyldighet får bestämmas med ledning av den allmänna arbetsrättens regler och med beaktande av vad som sedan gammalt har gällt för stats- och kommunaltjänstemän. - Den nya lagen skall inte heller innehålla några bestämmelser om vikariat utan reglerna i lagen (1982:80) om anställningsskydd - LAS - skall i princip tillämpas. - Reglerna i nuvarande om ledigkungörande av anställningar skall också slopas. Varje myndighet skall i princip själv bestämma vilket sätt som är bäst för just den myndigheten att få kompetent personal. - De nuvarande bestämmelserna om behörig- hetsvillkor, befordringsgrunder och förtroendeskadliga bisysslor samt om arbetskonflikter förs i huvudsak oförändrade över till nya . - De nuvarande reglerna om avgångs- skyldighet på grund av sjukdom, påtvingad läkarundersökning eller avstängning på grund av sjukdom förs inte över till nya . - Det skall inte längre finnas några specialregler om avskedande utan reglerna härom i LAS skall tillämpas också på den statliga sektorn. - En nyhet är också att regler om periodiska hälsoundersökningar förs in i lagen. Vidare föreslås en särskild lag om fullmaktsanställning, som kompletterar nya om fullmaktsanställda. I den nya lagen om fullmaktsanställda regleras frågor om anställningens upphörande, avstängning och läkarundersökning m.m. Därutöver föreslås några följdändringar med anledning av de nya lagarna. Den nya lagstiftningen avses träda i kraft . Lag om offentlig anställning Härigenom föreskrivs följande. 1 § I denna lag finns särskilda föreskrifter om arbetstagare hos 1. och dess myndigheter,- 2. myndigheterna under regeringen, 3. kyrkomötet och dess myndigheter, 4. de allmänna försäkringskassorna. Särskilda föreskrifter om arbetstagare som avses i första stycket 2 finns också i lagen (1994:000) om fullmaktsanställning. 2 § Följande föreskrifter i lagen gäller också arbetstagare hos kommuner, landsting, kommunalförbund, församlingar och kyrkliga samfälligheter, nämligen 23-29 §§ om arbetskonflikter, 42 § första stycket om vissa undantag från lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet. Föreskrifterna i 30 § om periodiska hälsoundersökningar gäller också arbetstagare hos kommuner och landsting. 3 § Lagen gäller inte 1. statsråden, 2. ombudsmän, 3. biskopar eller präster som avses i kyrkolagen (1992:300), 4. arbetstagare som är lokalanställda av svenska staten utomlands och som inte är svenska medborgare, 5. arbetstagare som har anvisats bered- skapsarbete eller skyddat arbete. För justitiekanslern, justitieråden och regeringsråden gäller bara 4 § om bedömningsgrunder vid anställning, 7 § om bisysslor och 23-29 §§ om arbets- konflikter. 4 § Vid anställning skall avseende fästas bara vid sakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Skickligheten skall sättas främst, om det inte finns särskilda skäl för något annat. 5 § Utöver de krav på svenskt medborgarskap som följer av regerings- formen eller någon annan lag gäller också att bara svenska medborgare får ha en anställning som åklagare eller polis eller ha en militär anställning. 6 § Regeringen får föreskriva eller för särskilda fall besluta att bara svenska medborgare får ha 1. anställning inom eller utrikesförvaltningen, 2. statlig anställning som kan vara förenad med myndighetsutövning eller handläggning av frågor som rör förhållandet till andra stater eller till mellanfolkliga organisationer, 3. statlig anställning som kan medföra kännedom om förhållanden som är av betydelse för landets säkerhet eller för andra viktiga, allmänna eller enskilda ekonomiska intressen. De befogenheter som regeringen har enligt första stycket 2 och 3 utövas i fråga om arbetstagare hos eller dess myndigheter av eller den myndighet som bestämmer och i fråga om arbetstagare hos kyrkomötet eller dess myndigheter av kyrkomötet eller den myndighet som kyrkomötet bestämmer. 7 § En arbetstagare får inte ha någon anställning eller något uppdrag eller utöva någon verksamhet som kan rubba förtroendet för hans eller någon annan arbetstagares opartiskhet i arbetet eller som kan skada myndighetens anseende. Vissa föreskrifter om upphörande av 8 § Ett besked från arbetsgivarens sida om skiljande från en provanställning enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd skall vara skriftligt för att vara giltigt. 9 § En uppsägning från arbetsgivarens sida av en arbetstagare som är anställd tills vidare skall vara skriftlig för att vara giltig. 10 § En arbetstagares begäran om att anställningen skall upphöra skall vara skriftlig för att vara giltig. 11 § Får en arbetstagare en ny anställning hos arbetsgivare som avses i 1 §, upphör den första anställningen utan särskild åtgärd, om inte något annat följer av kollektivavtal eller, i fråga om fullmaktsanställda, av föreskrifter som regeringen meddelar. Om det finns särskilda skäl, får beslutas att anställningen inte skall upphöra. 12 § Vid bestämmandet av en arbetstagares plats i turordning för uppsägning enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd skall hänsyn tas också till kravet att myndigheten på ett riktigt sätt fullgör sina rättskipnings- eller förvaltningsuppgifter. 13 § Föreskrifterna i 18 § andra stycket lagen (1982:80) om anställningsskydd skall inte tillämpas, om ombudsmän eller Justitiekanslern begär ett beslut om avskedande efter det att den åberopade omständigheten har inträffat. 14 § En arbetstagare, som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i anställningen, får meddelas disciplinpåföljd för tjänsteförseelse. Är felet med hänsyn till samtliga omständigheter ringa, får någon påföljd inte meddelas. Disciplinpåföljd får inte meddelas en arbetstagare för att han har deltagit i en strejk eller i en därmed jämförlig stridsåtgärd. 15 § Disciplinpåföljder är varning och löneavdrag. En arbetstagare får inte meddelas flera disciplinpåföljder. Löneavdrag får göras för . Löneavdraget per dag får uppgå till högst av daglönen. 16 § Genom kollektivavtal får avvikelser göras från 15 §. Sådana kollektivavtal får tillämpas också på arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, om de syssel- sätts i ett sådant arbete som avses med avtalet. Hinder mot disciplinärt förfarande 17 § Disciplinpåföljd får meddelas bara om arbetstagaren från förseelsen skriftligen har underrättats om vad som anförs mot honom. 18 § När en åtgärd har vidtagits för att åtal skall väckas mot en arbetstagare, får arbetsgivaren inte inleda eller fortsätta ett disciplinärt förfarande med anledning av vad som har föranlett åtgärden. Om en gärning har prövats i straf- frättslig ordning, får ett disciplinärt förfarande inledas eller fortsättas bara om gärningen, av någon annan orsak än bristande bevisning, inte har ansetts vara något brott. 19 § Disciplinpåföljd får inte meddelas efter det att arbetstagarens anställning har upphört eller uppsägning har ägt rum. Vad som sägs i första stycket gäller inte, om arbetstagaren övergår från en myndighet till en annan inom domstols-, åklagar- respektive polisväsendet. 20 § Föreskrifterna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982:80) om anställningsskydd skall tillämpas, om en myndighet i ett ärende om disciplinansvar bryter mot 17-19 §§ eller mot föreskrifter om beslutande organ eller om omröstning. I fråga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § tredje stycket samma lag. Undantag för vissa arbetstagare 21 § Föreskrifterna i 14-19 §§ gäller inte 1. dem som kan meddelas disciplinpåföljd enligt lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m., för förseelser som omfattas av den lagen, 2. hälso- och sjukvårdspersonal, som i sin yrkesutövning står under tillsyn, för sådana förseelser i denna yrkesutövning som skall prövas av , 3. veterinärer, som står under Statens jordbruksverks tillsyn, om förseelsen har skett i utövningen av veterinäryrket. 22 § Den som är skäligen misstänkt för att i sin anställning ha begått brott skall anmälas till åtal, om misstanken avser 1. brott enligt 20 kap. 1 och 2 §§ samt 3 § första stycket , 2. annat brott, om det kan antas föranleda någon annan påföljd än böter. Inskränkningar i rätten att genomföra 23 § I arbeten som består i myndighetsutövning eller som är ound- gängligen nödvändiga för att genomföra myndighetsutövning får stridsåtgärder genomföras bara i form av lockout, strejk, övertidsvägran eller nyanställ- ningsblockad. I arbeten som avses i första stycket får stridsåtgärder inte genomföras på grund av något annat än förhållandet mellan arbetsgivare och de arbetstagare som omfattas av denna lag. Även i andra arbeten än som avses i första stycket är stridsåtgärder i syfte att påverka inhemska politiska förhållanden otillåtna inom lagens tillämpningsområde. 24 § Om det uppkommer tvist huruvida en viss stridsåtgärd är tillåten enligt denna lag, får åtgärden inte genomföras förrän tvisten har avgjorts slutligt. 25 § En arbetstagare får delta i en stridsåtgärd bara efter beslut av den arbetstagarorganisation som har anordnat stridsåtgärden. 26 § En arbetstagarorganisation får inte anordna eller på något annat sätt föranleda stridsåtgärder som är otillåtna enligt 23 eller 24 §. En sådan organisation får inte heller genom understöd eller på något annat sätt medverka vid otillåtna stridsåtgärder. Om en arbetstagare som tillhör en arbetstagarorganisation planerar att inleda eller har inlett en otillåten stridsåtgärd, är organisationen skyldig att söka hindra åtgärden eller verka för att den upphör. 27 § Om en arbetstagare som tillhör en arbetstagarorganisation har inlett en stridsåtgärd i strid mot 25 §, skall arbetsgivaren och organisationen ta upp överläggning med anledning av stridsåtgärden och gemensamt verka för att den upphör. Har något annat inte föreskrivits i kollektivavtal, gäller första stycket den lokala arbetstagarorganisationen, om det finns en sådan organisation. 28 § Om arbetsgivaren bryter mot 23, 24 eller 27 § eller om arbetstagarorganisa- tionen bryter mot 26 eller 27 §, skall arbetsgivaren respektive organisationen ersätta uppkomna skador enligt de grunder som anges i 54, 55, 60 och 61 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbets- livet, även om någon förpliktelse till följd av ett kollektivavtal inte har satts åt sidan. Detsamma gäller en arbetstagare som bryter mot 23, 24 eller 25 §, om något annat inte följer av 29 §. 29 § Har arbetstagarorganisationen inlett eller orsakat en stridsåtgärd som är otillåten enligt 23 eller 24 §, får en arbetstagare åläggas att betala skadestånd för sitt deltagande i åtgärden bara om det finns synnerliga skäl för det. 30 § Om en arbetstagare har arbetsuppgifter där brister i arbetstagarens hälsotillstånd medför risk för människors liv, personliga säkerhet eller hälsa eller för betydande skador på miljö eller egendom, är arbetstagaren efter en särskild uppmaning av arbetsgivaren skyldig att regelbundet genomgå hälsoundersökningar som är nödvändiga för bedömning av huruvida arbetstagaren har sådana brister i sitt hälsotillstånd. Första stycket gäller bara för arbetstagare som enligt kollektivavtal eller föreskrifter av regeringen är skyldiga att genomgå hälsounder- sökningarna. får tillämpas också på arbetstagare som inte är medlemmar i den avtalsslutande arbetstagarorganisationen, om de sysselsätts i sådant arbete som avses med avtalet. Föreskrifterna får bara avse arbetstagare hos myndigheterna under regeringen. Om det i en annan lag eller i en förordning, som har meddelats med stöd av en lag, finns föreskrifter som avviker från första eller andra stycket gäller de föreskrifterna. 31 § En arbetstagare vid polisväsendet, utrikesförvaltningen, Försvarsmakten, , , , eller får med omedelbar verkan skiljas från sina arbetsuppgifter, om det är nödvändigt med hänsyn till landets bästa. Arbetstagare i verksledande eller därmed 32 § Föreskrifterna om grunden för uppsägning eller avskedande, turordning vid uppsägning och företrädesrätt till återanställning i lagen (1982:80) om anställningsskydd skall också tillämpas på en arbetstagare i verksledande eller därmed jämförlig ställning som är anställd tills vidare, om något annat inte följer av denna lag eller, såvitt rör andra frågor än grunden för uppsägning eller avskedande, av föreskrifter som regeringen meddelar. 33 § Är chefen för ett statligt affärsverk eller för anställd för bestämd tid, får han skiljas från sin anställning före utgången av , om det är nödvändigt av hänsyn till verkets bästa. Är chefen för någon annan förvaltningsmyndighet som lyder under regeringen anställd för bestämd tid, får han förflyttas till en annan statlig anställning som tillsätts på samma sätt, om det är påkallat av organisatoriska skäl eller annars är nödvändigt av hänsyn till myndighetens bästa. 34 § beslutar i frågor om disciplinansvar, åtalsanmälan och avskedande, när det gäller arbetstagare som anställs av regeringen. Regeringen får föreskriva att nämnden skall besluta i sådana frågor också när det gäller andra arbetstagare. 35 § Ett beslut om löneavdrag enligt 15 § får inte verkställas, förrän beslutet har prövats slutligt eller rätten till talan har förlorats. 36 § Ett beslut om skiljande från anställningen enligt 33 § första stycket gäller . Ett beslut om förflyttning enligt 33 § andra stycket får inte verkställas, förrän beslutet har prövats slutligt eller rätten till talan har förlorats. Beslutet får dock ges omedelbar verkan, om det finns synnerliga skäl för det. 37 § Mål om tillämpningen av denna lag skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister. 38 § I en tvist om ett beslut enligt 31 eller 36 § får domstolen för tiden fram till dess att det finns ett lagakraftägande avgörande bestämma att beslutet tills vidare inte skall gälla. 39 § Om en arbetstagare vill söka ändring i ett beslut enligt 14 eller 33 §, skall han väcka talan från den dag han fick del av beslutet. 40 § Talan av ombudsmän eller Justitiekanslern om ändring av ett beslut om disciplinansvar enligt 14 § eller avskedande enligt lagen (1982:80) om anställningsskydd skall väckas från det att beslutet meddelades. 41 § Talan om skadestånd enligt 28 eller 29 § skall väckas från det att stridsåtgärden avslutades. Tillämpningen av andra författningar 42 § Föreskrifterna i 2, 21 och 22 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall inte tillämpas i anställningsförhållanden som avses i denna lag. Föreskrifterna i 11-14 §§ lagen om med- bestämmande i arbetslivet skall inte tillämpas, när det gäller beslut om disciplinansvar enligt 14 §, åtalsanmälan enligt 22 § eller skiljande från arbetsuppgifter enligt 31 §. För arbetstagare som avses i 1 § skall också föreskrifter i andra författningar än lagar tillämpas, även om föreskrifterna avviker från lagen (1982:80) om anställningsskydd. Denna lag träder i kraft , då lagen (1976:600) om offentlig anställning skall upphöra att gälla. Om det i någon annan lag eller författning än kyrkolagen (1992:300) hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, skall i stället den nya föreskriften tillämpas. I fråga om konstitutorial som har meddelats före ikraftträdandet skall äldre föreskrifter tillämpas. I fråga om anställnings- eller arbetsvillkor för sådana arbetstagare som omfattas av denna lag får regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer tills vidare i författning meddela föreskrifter även om villkoret kan regleras i avtal. Detta gäller dock bara föreskrifter som inte strider mot kollektivavtal. Om det i en författning som inte har beslutats av eller med har meddelats föreskrifter i fråga om anställnings- eller arbetsvillkor för sådana arbetstagare som omfattas av denna lag, skall föreskrifterna upphöra att gälla om villkoret regleras genom kollektivavtal. I mål eller ärenden som har påbörjats eller avser omständigheter som inträffat före ikraftträdandet skall äldre föreskrifter tillämpas. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag innehåller föreskrifter om sådana arbetstagare hos myndigheter under regeringen som är anställda med fullmakt. Om någon föreskrift i denna lag avviker från lagen (1994:000) om offentlig anställning, skall den föreskriften gälla. 2 § Lagen gäller inte biskopar eller präster som avses i kyrkolagen (1992:300). 3 § En ordinarie domare skall anställas med fullmakt. Regeringen bestämmer vilka domaranställningar som skall vara ordi- narie. Regeringen bestämmer vilka arbetstagare i övrigt som skall anställas med fullmakt. 4 § En arbetstagare får skiljas från anställningen bara med stöd av före- skrifterna i denna lag. Avgångsskyldighet på grund av ålder 5 § En arbetstagare är skyldig att avgå från anställningen vid den ålder som anges i författningar eller kollektivav- tal om statlig pension. Anställningens upphörande på grund av 6 § En arbetstagare får entledigas innan han har uppnått den ålder som avses i 5 §, 1. om han på grund av förlust av eller nedsättning i arbetsförmågan är för framtiden oförmögen att fullgöra sina arbetsuppgifter tillfredsställande, eller 2. om han på grund av nedsatt arbetsförmåga i följd inte har tjänstgjort annat än försöksvis och det är dels sannolikt att han inte kan återinträda i arbete inom , dels ovisst hur arbetsförmågan därefter kommer att utveckla sig. Första stycket gäller inte om arbetstagaren kan förflyttas enligt 8 §. 7 § En arbetstagare får avskedas enligt föreskrifter i lagen (1982:80) om anställningsskydd. I fråga om ordinarie domare tillämpas dock regeringsformens föreskrifter om vilka omständigheter som får läggas till grund för åtgärden. 8 § En arbetstagare får förflyttas till en annan statlig anställning med fullmakt. En förflyttning till en anställning hos en annan myndighet får bara ske om arbetsuppgifterna är lik- artade eller om arbetstagaren med hänsyn till sin utbildning är lämpad för anställningen. I fråga om ordinarie domare skall dock tillämpas vad som sägs om förflyttning i regeringsformen. 9 § En arbetstagare vid polisväsendet, utrikesförvaltningen, Försvarsmakten, , , , eller får skiljas från sina arbetsuppgifter enligt 31 § lagen (1994:000) om offentlig anställning. 10 § En arbetstagare får avstängas från arbetet 1. om ett förfarande inleds som syftar till att han skall avskedas, 2. om en åtgärd vidtas för att åtal skall väckas mot honom för en gärning som kan antas medföra avskedande, 3. om han inte fullgör sina arbetsupp- gifter tillfredsställande och detta beror på sjukdom eller något jämförligt förhållande, eller 4. om han inte följer ett beslut om läkarundersökning enligt 11 §. 11 § Om en arbetstagare inte fullgör sina arbetsuppgifter tillfredsställande och det är sannolikt att den bristande arbetsförmågan beror på sjukdom eller något jämförligt förhållande, får beslutas att arbetstagaren skall undersökas av en läkare som anvisas honom. 12 § Föreskrifterna om förhandlingsskyldighet i 11-14 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet skall inte tillämpas, när det gäller beslut om avstängning enligt 10 § eller läkarundersökning enligt 11 §. Om det meddelas beslut om avstängning och arbetstagaren är fackligt organise- rad, skall myndigheten genast underrätta den lokala arbetstagarorganisation som arbetstagaren tillhör om beslutet. 13 § Om en myndighet i ett ärende om avstängning eller läkarundersökning bryter mot någon föreskrift i denna lag om handläggningen av ett sådant ärende eller mot föreskrifter om beslutande organ eller om omröstning, skall föreskrifterna om skadestånd i 38, 41 och 42 §§ lagen (1982:80) om anställnings- skydd tillämpas. I fråga om avvikelser i kollektivavtal från vad som sägs i 41 § lagen om anställningsskydd tillämpas 2 § tredje stycket samma lag. 14 § En ordinarie domare är skyldig att utföra arbetsuppgifterna i en motsvarande eller högre anställning som domare vid den domstol där han är anställd. En ordinarie domare är skyldig att tjänstgöra tillfälligt i en annan domstol vid sådan handläggning där flera lagfarna domare deltar. Tjänstgöringsskyldigheten gäller 1. för en rådman i tingsrätt, som ledamot i en annan tingsrätt inom samma hovrättsområde, 2. för en rådman i länsrätt, som ledamot i en tingsrätt eller en hovrätt, 3. för ett kammarrättsråd, som ledamot i en hovrätt. 15 § beslutar i frågor om avskedande, avstängning och läkarundersökning när det gäller ordinarie domare samt andra arbetstagare som regeringen bestämmer. Första stycket gäller inte justitiekanslern, justitieråd och regeringsråd. 16 § Ett beslut om skiljande från anställningen på grund av ålder eller sjukdom enligt 5 eller 6 § eller om för- flyttning enligt 8 § får inte verk- ställas, förrän beslutet har prövats slutligt eller rätten till talan har för- lorats. Ett beslut om avstängning gäller . Ett beslut om läkarundersökning enligt 11 § får inte läggas till grund för en avstängning enligt 10 § 4, förrän be- slutet har prövats slutligt eller rätten till talan har förlorats. 17 § Mål om tillämpningen av denna lag skall handläggas enligt lagen (1974:371) om rättegången i arbets- tvister. Föreskrifter om handläggningen av mål om avskedande, avstängning eller läkarunder- sökning av justitieråd eller regeringsråd finns i regeringsformen. 18 § I en tvist om tillämpningen av 5 § får domstolen för tiden fram till dess att det finns ett lagakraftägande avgörande bestämma att anställningen skall upphöra, när arbetstagaren har uppnått den ålder då han enligt nämnda paragraf är skyldig att avgå. I en tvist om ett avstängningsbeslut får domstolen för tiden fram till dess att det finns ett lagakraftägande avgörande bestämma att beslutet tills vidare inte skall gälla. 19 § När i enlighet med regeringsformen eller någon annan lag prövar frågor om skiljande från anställ- ningen, avstängning eller läkarundersökning, skall handläggningen ske på det sätt som föreskrivs för tvistemål. Vid omröstning skall föreskrifterna i 29 kap. tillämpas. 20 § Om en arbetstagare vill söka ändring i ett beslut om skiljande från anställningen på grund av ålder eller sjukdom enligt 5 eller 6 §, förflyttning enligt 8 § eller läkarundersökning enligt 11 §, skall han väcka talan från den dag han fick del av beslutet. 21 § Talan av ombudsmän eller Justitiekanslern om ändring av ett beslut om avskedande eller avstängning enligt 10 § 1 eller 2 skall väckas från det att beslutet meddelades. Denna lag träder i kraft . Om det i en lag eller någon annan författning hänvisas till en föreskrift som har ersatts genom en föreskrift i denna lag, skall i stället den nya föreskriften tillämpas. I mål eller ärenden som har påbörjats eller avser omständigheter som inträffat före ikraftträdandet skall lagen (1976:600) om offentlig anställning tillämpas. Lag om ändring i högskolelagen Härigenom föreskrivs att 3 kap. 7 § högskolelagen (1992:1434) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 7 § En lärare vid en högskola får vid sidan av sin tjänst inneha anställning eller uppdrag eller utöva verksamhet som avser forskning eller utvecklingsarbete inom tjänstens ämnesområde, om läraren inte därigenom skadar allmänhetens förtroende för högskolan. Sådan bisyssla skall hållas klart åtskild från lärarens tjänsteutövning.