prop · GH0330 · 1994-01-01 00:00:00 — Skyddsområden tjänar i det korta perspektivet också en central roll för bevarande av hotade arter och ekosystem i avvaktan på att det nu påbörjade arbetet med naturanpassning av olika samhällsverksamheter når längre. Jag återkommer till denna fråga i det följande (avsnitt 3.1). Ett annat centralt arbetsinstrument är de ekonomiska incitament som ges via landskapsvårdsavtal och Naturvårdsåtgärder i odlingslandskapet () och som möjliggjort ett omfattande skydd av odlingslandskap med höga natur- och kulturmiljövärden. Dessa resurser omfattar in- nevarande budgetår sammanlagt ca . Liknande resurser finns numera också på skogsområdet. Avtal om ersättning för landskapsvårdande åtgärder diskuteras mellan lantbrukaren och representant. Information till och utbildning av brukare och skapande av förståelse för natur- och kulturvärdenas betydelse är vidare av stor vikt för att ett effektivt bevarande av den biologiska mångfalden skall kunna åstadkommas. Sådan verksamhet bedrivs av både naturvårds- och sektorsmyndigheterna. Jag återkommer till denna fråga i i det följande (avsnitt 2.7). 2.4 Mål för naturvårdsarbetet Min bedömning: Arbetet med att utveckla mätbara mål bör fortsätta. De av fastlagda övergripande målen för naturvårdsarbetet bör omsättas i mätbara mål så att miljöarbetet kan utvärderas. Målen bör brytas ned i praktiskt genomförbara enheter som kan tillämpas inom olika samhällssektorer och på regional och lokal nivå. Länsstyrelsernas utveckling av regionala mål för bevarande av biologisk mångfald bör genomföras i samarbete med skogsvårdsstyrelserna. Skälen för min bedömning: har inlett arbetet med att utveckla mätbara mål för naturvården. Utvecklingsarbetet har visat att det finns betydande teoretiska och praktiska svårigheter att uppfylla de kriterier för mätbara mål som bör gälla. Svårigheterna ligger framför allt i bristen på kunskap inom landskapsekologin och om konsekvenserna av olika brukningsmetoder inom de areella näringarna. Betydande svårigheter finns också vad gäller möjligheterna att bedöma de långsiktiga effekterna på biologisk mångfald orsakade av olika luft- och vattenföroreningar, liksom av klimatförändringar förorsakade av s.k. växthusgaser. De samverkande effekterna av olika hotfaktorer innebär en ytterligare komplikation i bedömningarna. Trots de komplikationer som finns bör enligt min mening arbetet med att utveckla mätbara mål fortsätta. Det är viktigt att utvecklingsarbetet sker i nära samarbete med myndigheter som är ansvariga för att utveckla sektorsspecifika mål för miljö- och naturvårdsarbetet. Jag vill understryka att utvecklingen av mätbara mål utgör en grundförutsättning för att miljömyndigheterna skall ha förutsättningar att på ett tillfredsställande sätt utöva sin kontrollerande och reviderande roll i miljöarbetet gentemot samhället i övrigt. De nära sambanden mellan naturvården och kulturmiljövården gör att det finns viktiga beröringspunkter och möjligheter till ömsesidigt utbyte av värdefullt kunskapsunderlag i arbetet med att följa upp mål både inom naturvårds- och kulturmiljöområdena. Vissa grundläggande kriterier bör enligt min mening gälla för mätbara mål. Målen bör vara relevanta och de måste medföra en verklig förbät- tring av situationen. De måste också vara kvantifierbara och preciserade och rum. Målen måste även ge utrymme för prioriteringar av skyddsåtgärder och olika metoder för brukande. Jag vill i sammanhanget också framhålla den betoning på funktionella aspekter som jag gjort inledningsvis, dvs. att ekosystemens långsiktiga funktioner och processer skall upprätthållas. Som jag framhållit i annat sammanhang (se prop. 1992/93:100 bil. 15) anser jag att det är angeläget att länsstyrelserna söker utarbeta regionalt anpassade mål för miljöarbetet baserade på de nationella målen. De regionala miljöanalyserna är ett viktigt instrument i det arbetet. Utvecklingen av regionala miljömål bör också omfatta mål för bevarande av den biologiska mångfalden. På så sätt kan en närmare koppling göras mellan de centrala myndigheternas insatser och det regionala och lokala naturvårdsarbetet, vilket jag bedömer är viktigt för att utveckla en relevant uppföljning av arbetet. De centrala myndigheternas arbete med att utveckla mätbara mål för naturvårdsarbetet bör, när så är lämpligt, bedrivas i samarbete med länsmyndigheterna. Jag anser också att skogsvårdsstyrelserna bör delta aktivt i arbetet med att ta fram regionala mål för bevarande av biologisk mångfald då de som jag angett ges ett ökat ansvar för det direkta naturvårdarbetet på skogsområdet. 2.5 Aktionsplaner för biologisk mångfald Min bedömning: Aktionsplaner eller handlingsprogram för bevarande av biologisk mångfald bör utarbetas dels av , för uppföljning av miljömål och för en samlad bedömning av insatsbe- hoven inom hela området, dels av resp. sektorsmyndighet som sektorsvisa konkreta planer eller program. Skälen för min bedömning: Under förhandlingarna om konventionen om biologisk mångfald togs initiativ av den mellanstatliga förhandlingskommittén att genomföra landstudier om biologisk mångfald. Syftet var dels att få en uppskattning av storleksordningen på de finansiella insatser som var nödvändiga för att genomföra konventionen, särskilt i utvecklingsländerna, dels att på nationell nivå sammanställa den befintliga kunskapen om statusen för den biologiska mångfalden som ett underlag för att bedöma nödvändiga åtgärder. Under förhandlingsskedet genomfördes ett tiotal landstudier i både industri- och utvecklingsländer, i med finansiellt stöd från i-länder. finansierade en landstudie i . Att genomföra landstudier är också ett åtagande för de länder som signerat det handlingsprogram, , som antogs vid om miljö och utveckling i . I kapitlet om biologisk mångfald stadgas att regeringar bör genomföra landstudier om biologisk mångfald. Den tyngdpunkt som konventionen och Rio-besluten lägger på nationellt baserade insatser och det goda resultat som de flesta landstudier i den första omgången uppvisade, har gjort att flera studier initierats, i utvecklingsländer med finansiellt stöd från den Globala Miljöfonden som är en gemensam institution mellan , FN:s Utvecklingsprogram (UNDP) och FN:s Miljöprogram (), vars verksamhet är inriktad på finansiering av projekt i utvecklingsländer bl.a. inom området biologisk mångfald. Avsikten är att genomföra landstudier i alla länder som signerat konventionen. Regeringen gav i uppdrag att i samråd med , , och utarbeta en svensk landstudie om biologisk mångfald. I riktlinjerna för uppdraget framhålls att landstudien skall ses som första steget i en process och skall framför allt vara en statusrapport som så långt möjligt ger en objektiv beskrivning av läget för den biologiska mångfalden. Studien skall inte gå in på förslag till åtgärder. Studien skall omfatta en sammanställning av befintlig kunskap om statusen för biologisk mång- fald i landet, en genomgång och gradering av hot, en genomgång av nyttjande av biologiska resurser, genomgång av befintliga institutionella strukturer och befintliga åtgärder samt så långt möjligt ge en redovisning av värderingar av biologisk mångfald, både med avseende på resurser och ekologiska tjänster. Studien skall struktureras i huvudsak efter olika sektorer och dessa skall ha eget ansvar för att ta fram sina delar i rapporten. Uppdraget motiveras dels av åtaganden vid och dels av behovet att ta fram en samlad bedömning av läget för den domesticerade delen av den biologiska mångfalden. har slutfört arbetet med ett aktionsprogram för miljöarbetet, Miljö ''''93. Miljö ''''93 består av aktionsprogram inom flera olika samhällsområden såväl som för vissa tvärsektoriella frågor. Miljö ''''93 presenterar den centrala miljömyndighetens översiktliga bedömningar av vilka åtgärder och insatser som bedöms nödvändiga för att uppfylla de mål som satts upp av regering och riksdag. I utarbetandet av Miljö ''''93 har haft samråd med berörda sektors- myndigheter. Programmet har överlämnats till regeringen och är föremål för en omfattande remissbehandling. Jag anser att myndigheterna bör utarbeta aktionsplaner för bevarande och hållbart nyttjande av biologisk mångfald. I dessa skall åtgärder för att genomföra den svenska strategin för bevarande av biolgisk mångfald och hållbart nyttjande av biologiska resurser anges. På så sätt skall arbetet med den praktiska tillämpningen av principen om sektorsansvar inom naturvårdsområdet föras vidare. Detta gäller främst , och . Vid utarbetande av dessa sektor- svisa planer bör samråd ske med ansvariga miljömyndigheter liksom med företrädare för näringarna. En central utgångspunkt för arbetet bör vara landstudien om biologisk mångfald. Självfallet kan sektorernas aktionsprogram komma att skilja sig från de program som utarbetats av , t.ex. vad gäller de konkreta åtgärdsförslagen och tidsplaner för att nå miljömålen. Ambitionen bör dock vara att få till stånd en klar redovisning av såväl sektorernas som miljömyndigheternas åtgärdsförslag i syfte att så långt möjligt nå enighet. Denna särredovisning kommer också att ha betydelse för den internationella uppföljningen av arbetet, vilket jag återkommer till (avsnitt 3.11). Det finns dock vissa problem med denna arbetsuppläggning. Konventionen om biologisk mångfald omfattar inte bara den fritt levande biologiska mångfalden, utan även den domesticerade delen av mångfalden. Den senare tillhör inte ansvarsområde, utan faller på , och , samt på gemensamma nordiska institutioner för genresursbevarande. Också kulturmiljövården och museiväsendet bedriver arbete för att bevara arter som hör hemma i det äldre jordbrukssamhället. Det är inte lämpligt att förändra den rådande ansvarsfördelningen, varför resp. myndighet bör ha huvudansvaret för att bedöma insatsbehov och redovisa åtgärdsprogram. Det myndighetsvisa ansvaret för dessa frågor måste dock vara helt klargjorda. Det nu påbörjade arbetet med landstudien om biologisk mångfald bör kunna ge klarhet i hur ansvaret bör fördelas. 2.6 Forskning om biologisk mångfald Min bedömning: Det bör etableras såväl ett nationellt centrum som en vetenskaplig kommitté för forskning om biologisk mångfald. Skälen för min bedömning: Bevarandet av den biologiska mångfalden är en av 90-talets viktigaste miljöfrågor. De fastlagda miljöpolitiska målen och resultaten av om miljö och utveckling, särskilt konventionen om biologisk mångfald, ställer krav på en dynamisk och framåtriktad svensk forskning om hur den biologiska mångfalden bäst skall bevaras i kombination med ett nyttjande av biologiska resurser. Den utvärdering av svensk miljöforskning som gjorts av pekar på behovet av en särskild svensk kompetens inom vissa områden. framhåller dock att forskningen lidit av en fragmentering i många, små, kortvariga projekt och en splittring på för små forskargrupper med brist på koordinering av insatserna. Även i yttrandena över den remiss som gjorts av den i Miljö- och naturresursdepartementet utarbetade promemorian om konventionen om biologisk mångfald (se prop. 1992/93:227) har flera remissinstanser understrukit behovet av en mer samlad och konsekvent satsning på forskning inom detta grundläggande område. menar bl.a. att ett starkt engagemang från forskarvärlden kommer att krävas i den vetenskapliga kommitté som skall inrättas under konventionen om biologisk mångfald. pekar på behovet av betydande forskningsinsatser, främst fokuserade på ekologiska, systematiska och genetiska problemställningar med tonvikt på evolutionsbiolo- gin. framhåller betydelsen av grundläggande kunskap om biologisk mångfald vilken erhålls genom forskning i botanisk och zoologisk systematik (taxonomi). Behovet av en löpande dialog mellan svenska representanter i konventionens vetenskapliga kommitté och det svenska forskarsamhället betonas av alla universitet. Bland annat med utgångspunkt i utredningen om en långsiktig miljöforskning har presenterat rapporten och utveckling för en bättre miljö (SNV Rapport 4062). I rapporten ges förslag till forskningsinsatser inom området nyttjande av förnybara resurser - , skogsmark och vatten. De forskningsområden som framhålls är kriterier för ett uthålligt jordbruk, styrmedel för omställning av jordbruket, bevarande och återskapande av biologisk mångfald i jord- brukslandskapet, kriterier för ett uthålligt skogsbruk, bevarande och återskapande av biologisk mångfald i skogsbrukslandskapet, sump-skogens betydelse, bevarande och återskapande av biologisk mångfald i vattenlandskapet samt uthållig rennäring. Ett annat forskningsområde av direkt relevans för biologisk mångfald som tas upp i rapporten är de ekologiska riskerna med frisläppande av genetiskt modifierade (transgena) organismer. För egen del anser jag att de satsningar på forskning inom området biologisk mångfald som är särskilt viktiga i många stycken stämmer överens med förslagen från myndigheter och forskningsinstitutioner. Jag vill särskilt betona betydelsen av följande aspekter. Utvecklingen av ekologiskt anpassade brukningsmetoder i skogsbruk, jordbruk, fiske och rennäring gör det angeläget att prioritera metodutvecklande insatser inom dessa områden. Vidare bör övervägas ytterligare insatser inom praktisk tillämpning av naturvårdsbiologisk teori, vilket nära anknyter till den första punkten. Att söka fastställa kritiska gränser för brukning av ekosystemen innefattar forskning kring ekosystemens långsiktiga produktionsförmåga och den biologiska mångfaldens långsiktiga bevarande. Utvecklingen av mätbara mål för naturvårdsarbetet är nära anknutet till detta forskningsområde. Vidare är en förstärkning av den taxonomiska forskningen nödvändig, och då särskilt med avseende på problemställningar med nära anknytning till praktiska naturvårdsbiologiska frågor. Även klimatrelaterad forskning är av vikt för att kunna bedöma de ekologiska effekterna av klimatförändringar. Detta är inte minst av betydelse för vårt skogs- och jordbruk vars produktionsförutsättningar kan komma att förändras drastiskt. Slutligen vill jag framhålla betydelsen av forskning kring ekologi och ekonomi och användningen av ekonomiska styrmedel i miljöarbetet. () och har i en gemensam skrivelse till regeringen föreslagit inrättande av ett centrum för biologisk mångfald. Syftet med centrumbildningen är enligt förslaget att bilda ett nätverk öppet för alla berörda forsknings- och undervisningsinstitutioner i som arbetar med forskning relaterad till biologisk mångfald. Genom interdisciplinär samverkan skall övergripande handlingsprogram och problemlösningar i ett sam- hällsperspektiv presenteras. Centrumet skall arbeta med forskning, undervisning, informationsspridning, samt samordning och planering av forskning och kunskapsutbyte med särskild inriktning på överföring av ny kunskap till avnämare. Centrumet skall enligt förslaget förläggas till SLU, som med sin verksamhet både inom skogs- och jordbruksforsk- ningen och inom den naturvårdsbiologiska forskningen intar något av en särställning bland forskningsinstitutionerna i landet. Vid SLU finns också Databanken för hotade arter som är en gemensam enhet för och med syfte bl.a. att insamla, lagra, utvärdera och tillhandahålla information om de hotade arterna i landet. Med Databankens arbete som bas görs hotklassificering av arter, vilket resulterar i s.k. röda listor över hotade arter. Databanken arbetar också med åtgärdsprogram samt producerar sammanställningar och handböcker om hotade arter. Enligt förslaget bör centrumet ledas av en grupp med representanter för de medverkande enheterna/institutionerna med ett verkställande av samordningsfunktionerna via ett föreståndareskap och ett sekretariat. Databanken för hotade arter bör ingå som en del i centrumbildningen. Till centrumet bör knytas ett forskarutbildningsprogram och ett program för forskarutbildade inom området biologisk mångfald. För egen del anser jag att de problemställningar som är särskilt prioriterade och som jag beskrivit kräver ett nära samarbete mellan forskare inom de grundläggande ekologiska och biologiska disciplinerna och den forskning och utveckling som bedrivs inom naturresursnyttjande. Även i fråga om föroreningsproblematiken krävs insatser samordnade med dessa forskningsområden. Vidare har de samhällsinriktade och ekonomiska vetenskaperna stor betydelse för möjligheterna att genomföra de systemförändringar som är nödvändiga för att åstadkomma en hållbar utveckling och uppnå målsättningen att bevara den biologiska mångfalden. Utvecklingen av ett miljöanpassat jord- och skogsbruk och fiske ger också förutsättningar att stärka det svenska näringslivets konkurrenskraft på en allt mer miljömedveten världsmarknad. Här har goda förutsättningar att bli världsledande i utvecklingen av ett naturvårdsanpassat skogsbruk och ett ekologiskt riktigt jordbruk. Detta innebär att en tvärvetenskaplig ansats är ytterst angelägen och att en kraftsamling görs vad gäller att stimulera en ökad forskning inom detta område. Det förslag till ett centrum för forskning om biologisk mångfald som lagts fram av de två universiteten i kan ge den nödvändiga stimulans och kraftsamling som krävs för att främja forskning med den inriktning som jag beskrivit. Jag anser därför att ett centrum för biologisk mångfald bör inrättas. De exakta formerna för centrumbild- ningen bör bestämmas av universiteten själva i likhet med vad som har skett vid andra centrumbildningar. Databanken för hotade arter bör ingå som en del i centrumbildningen. För etablering av ett centrum för biologisk mångfald och för en viss förstärkning av Databankens verksamhet bör ytterligare resurser av- sättas från och med /95. Jag avser att återkomma med förslag till hur detta skall finansieras i min anmälan till budgetpropositionen . Jag har i denna fråga samrått med utbildnings- och jordbruksministrarna. Vad gäller konventionen om biologisk mångfald anser jag det ytterst angeläget att forskarsamhället här ges en framträdande roll. Många av de frågekomplex som är centrala inom forskningen om biologisk mångfald har internationella dimensioner. Det gäller t.ex. organismer som rör sig över flera länder, ekosystem som är gränsöverskridande samt de klimat- och luftföroreningsrelaterade hoten mot den biologiska mångfalden. har aktivt arbetat med att lyfta fram forskningsfrågornas betydelse i förhandlingarna om konventionen. Bl.a. gav regeringen skapsakademien i uppdrag att utarbeta en rapport om vissa forskningsaspekter av betydelse, som ett inspel i förhandlingarna. Trots betydande motstånd från flera länder har det lyckats att genom konventionstexten etablera en kommitté för vetenskaplig, teknisk och teknologisk rådgivning. Enligt min mening bör det vara en prioriterad uppgift att inleda arbetet i denna kommitté. Varje part i konventionen skall vara representerad i kommittén. I likhet med vad flera remissinstanser anfört menar jag att det är viktigt att insatser inom ramen för den vetenskapliga kommittén under konventionen ges en fast förankring i det svenska forskarsamhället. Därför förordar jag att en svensk vetenskaplig kommitté för biologisk mångfald inrättas. Kommittén bör ha till uppgift att förbe- reda agerande i den vetenskapliga kommittén under konventionen och således utgöra ett stöd för den svenska representationen i konven- tionens vetenskapliga kommitté. Den svenska vetenskapliga kommittén bör ha en bred representa- tion ur det svenska forskarsamhället för att täcka alla relevanta discipliner. Mot bakgrund av den centrala betydelse för miljöforskningen i landet som har, bl.a. med ett nationellt ansvar för dokumentation av den biologiska mångfalden i , och med tanke på att motsvarande institutioner i andra oss närlig- gande länder ofta har en liknande roll på området, anser jag att kommittén administrativt bör knytas till . Museet bör därvid ha admini- strativt ansvar för sekretariatet till kommittén. I övrigt bör kommittén ha en självständig roll med möjlighet att ta egna initiativ till utredningar och lägga fram förslag till angelägna forskningsinsatser vad gäller det internationella forskningssamarbetet. Kommittén bör inledningsvis ges ett tidsbegränsat mandat . Därefter bör dess verksamhet utvärderas mot bakgrund av hur arbetet i konventionen utvecklas. Självklart bör kommittén ha nära kontakter med den verksamhet som bedrivs inom det föreslagna centrumet för biologisk mångfald men jag vill understryka kommitténs särskilda inriktning med avseende på konventionen. För ändamålet bör ytterligare resurser anvisas. Jag avser att återkomma med förslag till finansiering i min anmälan till budgetproposition . Jag har i denna fråga samrått med utbildnings- och kultur- ministrarna. Jag vill i sammanhanget erinra om att i regeringens proposition 1992/93:171, Forskning i frontlinjen, har lagts förslag om en särskild satsning på miljöstrategisk forskning vilken skall administreras av en stiftelse för miljöstrategisk forskning. Stiftelsen ansvarar självständigt för att bedöma vilka program och detaljerade satsningar som behövs för att åstadkomma den kunskapsförstärkning som är ytterst angelägen inom området biologisk mångfald. 2.7 Informations- och utbildningsinsatser Min bedömning: En informationskampanj om biologisk mångfald bör genomföras inom jordbruksområdet. Skälen för min bedömning: Som jag tidigare framhållit är information och utbildning en av de viktigaste insatserna i en samlad strategi för bevarande av biologisk mångfald. Biologisk mångfald bevaras endast genom att de som brukar naturresurser eller påverkar naturen eller de kulturbetingade ekosystemen är medvetna om vilken betydelse deras agerande har och vilka möjligheter de har att i sin dagliga verksamhet skapa förutsättningar för arter och ekosystem att fortleva och därmed bevara och stärka den biologiska mångfalden. Därför har också information och utbildning varit och är en central del i och länsstyrelsernas verksamhet. Miljöinslag i grundutbildningen är också allmänt förekommande. har allt fler skolor och daghem valt att integrera miljöfrågorna som en naturlig del i all undervisning och verksamhet. Ett ökande antal skolor och daghem har numera en aktiv miljöprofilering. Den ökade valfriheten inom såväl utbildningsområdet som förskoleområdet underlättar för skolor och daghem som mer målmedvetet vill profilera sig. redovisar i en nyligen publiserad rapport, skolan och miljöundervisningen, att mycket gott arbete sker i skolorna inom området miljöundervisning. Lärare, skolledare och elever finner det meningsfullt att arbeta med miljöfrågor. Naturskolor är en typ av specialiserad undervisningsform som förekommer i många kommuner och som i sin verksamhet vänder sig huvudsakligen till elever inom grundutbildningen. Även kursverksamhet riktad mot vuxna i arbetslivet ingår ofta som en del av naturskolornas verksamhet. I högre utbildning förekommer miljö och ekologi som obligatoriska inslag huvudsakligen inom utbildningar med inriktning på naturresurs- nyttjande. Möjligheter finns också att genom tillval läsa miljö- och ekologiinriktade kurser inom t.ex. de tekniska utbildningarna. Jag vill understryka behovet av att miljö och ekologi alltid ingår som en väsentlig del i all utbildning så att alla ges en god ekologisk grund att stå på i livet. Goda ämneskunskaper i biologi, kemi och fysik är en förutsättning för en ökad förståelse av de komplexa orsakssambanden på miljöns område. Eftersom i stort sett allt vårt dagliga handlande har effekter på miljön och valet av miljövänliga alternativ är en förutsättning för att åstadkomma en hållbar utveck- ling, bör betydelsen av utbildning och information i dessa frågor inte underskattas. har sektorsmyndigheterna inom de areella näringarna uppmärksammat behovet av en bred och allsidig informationsverksamhet till markägare och näringsutövare. Inom skogsområdet har inneburit en betydande förstärkning av skogsbrukarnas kunskaper på det ekologiska området och ökat förståelsen för betydelsen av bl.a. en bevarad biologisk mångfald i skogsekosystemet.