prop · GH0380 · 1994-01-01 00:00:00 — Underlaget utgörs av summan av sådan inkomst av anställning som avses i 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § samma lag. Den del av summan som överstiger det vid årets ingång gällande basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring ingår dock inte i beräkningsunderlaget. Något basbeloppsavdrag som vid fastställande av pensionsgrundande inkomst skall inte göras. Inkomsten beaktas även om pensionsgrundande inkomst inte skall fastställas enligt 11 kap. 1 § andra stycket nämnda lag, t.ex. för den som uppbär hel ålderspension. I paragrafen fastslås vidare att endast inkomster för vilka den som uppbär inkomsten är skattskyldig enligt kommunalskattelagen skall ingå i beräk- ningsunderlaget för avgiften. Detta medför bl.a. att den som endast är skattskyldig enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt eller lagen (1991:586) om särskild inkomstskatt för utomlands bosatta inte blir avgiftsskyldig enligt denna lag. 3 § Av paragrafen framgår att avgift inte skall betalas av den som har fyllt vid beskattningsårets ingång. Befriad från avgiftsskyldighet är vidare den som har en inkomst enligt 2 § som understiger av det vid årets ingång gällande basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. Den vars inkomst överstiger nämnda gräns skall däremot debiteras avgift för hela summan av inkomsterna upp till basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring, alltså även den del därav som ligger av basbeloppet. 5 § I paragrafen anges att bestämmelserna i taxeringslagen och uppbördslagen gäller för avgift enligt denna lag. Detta innebär bl.a. att i fråga om rätt till omprövning, överklagande m.m. gäller samma regler som vid inkomsttaxeringen. I paragrafens andra mening slås fast att avgiften skall föras till staten. 7.2 Kommunalskattelagen (1928:370) 50 § I paragrafen har tagits in en bestämmelse om att den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet skall vara avdragsgill vid taxeringen till inkomstskatt. Avdraget skall göras från den taxerade förvärvsinkomsten innan grundavdraget görs och hanteras av skattemyndigheten på samma sätt som detta. 7.3 Lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt 9 § Här slås fast att den allmänna avgiften skall vara avdragsgill även vid taxeringen till statlig inkomstskatt. 7.4 Uppbördslagen (1953:272) 4 § 1 mom. I andra stycket anges att också den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet och avdraget för denna skall medräknas i skattetabellerna. I tredje stycket, som är nytt, anges att det av skattetabellerna skall framgå hur stor del av avdragsbeloppet som avser summan av den allmänna sjukförsäkringsavgiften och den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet. Bestämmelsen motiveras av att den som har gjort avdraget för avgifterna åläggs en skyldighet att lämna ifrågavarande uppgift såväl till den skattskyldige som till skattemyndigheten (se 43 § 1 mom. uppbördslagen och 3 kap. 4 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter). Det innebär att avgifterna i skattetabellerna inte behöver redovisas var för sig. 12 § Första stycket har kompletterats med en regel om att man vid uttaget av sådan preliminär skatt som skall betalas genom skatteavdrag skall ta hänsyn till att den allmänna sjukförsäkringsavgiften och den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet inte alltid skall tas ut. 27 § 2 mom. Bestämmelsen i det nya tredje stycket föranleds av att den allmänna sjukförsäkringsavgiften och den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet skall hållas skilda från inkomstskatten. Detta gäller såväl vid redovisningen av skatteavdraget på lönebeskedet eller liknande (se 43 § 1 mom.) som vid lämnandet av kontrolluppgifterna (se 3 kap. 4 § lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter). Lagstiftningen avses även bli kompletterad med en bestämmelse i uppbördsförordningen (1967:1676) om en särredovisning av avgifterna på slutskattesedeln. 43 § 1 mom. Ändringen i momentet föranleds av att den allmänna sjukförsäkringsavgiften och den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet skall hållas skilda från inkomstskatten. Se också kommentaren till 27 § 2 mom. 7.5 Lagen (1990:325) om självdeklaration och kontrolluppgifter 2 kap. 4 § Ändringen i paragrafen föranleds av att den allmänna sjukförsäkringsavgiften och den allmänna avgiften för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet skall hållas skilda från inkomstskatten. Se också kommentaren till 27 § 2 mom. lagen om ändring i uppbördslagen. 7.6 Lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring 6 § Genom en ändring i denna paragraf bringas arbetsvillkoret i försäkringen och i KAS i överensstämmelse med varandra. Den försäkrade skall sålunda inom den föreskrivna ramtiden utföra förvärvsarbete . Hänsyn tas endast till månad då förvärvsarbete har utförts . I övrigt hänvisas till kommentaren till övergångsbestämmelsen nedan. 7 § I paragrafen läggs till en ny punkt i första stycket, femte punkten, och ett nytt stycke. Ändringen i denna del innebär följande. Med undantag av den reglering som finns i fråga om företagare i 4 § regleras inte explicit i lagen de situationer när den försäkrade är att anse som arbetslös. Att den som förvärvsarbetar inte är att anse som arbetslös framgår emellertid indirekt av kvalifikationsreglerna i 6 och 7 §§. Enligt etablerad praxis anses inte heller den som uppbär förvärvsinkomster från en arbetsgivare under tid då arbete inte utförs som arbetslös, dvs. under tid då det lämnas t.ex. permitteringslön eller uppsägningslön för sådan tid då arbetsgivaren befriat arbetstagaren från arbetsplikt. Tid när sådan ersättning lämnas jämställs i praxis med arbetad tid och är följaktligen kvalificerande för uppfyllande av arbetsvillkoret. Ersättningar som utbetalas till den försäkrade från någon annan än arbetsgivaren, t.ex. från kollektivavtalsreglerade stiftelser eller fonder eller dylikt, har inte någon relevans för arbetslöshetsbegreppet i försäkringen och är således inte heller kvalificerande för uppfyllande av arbetsvillkoret. Ersättningar av sådant slag kan emellertid enligt 20 § komma att reducera dagpenningen. Ett avgångsvederlag som en arbetstagare får från en arbetsgivare på grund av anställningens upphörande betraktas som en förvärvsinkomst. Avgångsvederlaget får därmed betydelse för tillämpningen av arbetslöshetsbegreppet i försäkringen och tillgodoräknas som kvalificerande för uppfyllande av arbetsvillkoret. Till skillnad från förvärvsinkomster av annat slag har i praxis rättsverkningarna i nu nämnt hänseende begränsats till den tid som motsvarar den uppsägningstid som den försäkrade har enligt bestämmelserna i lagen (1982:80) om anställningsskydd, dvs. mellan en månad och . Innebörden av den föreslagna ändringen i paragrafen är att ett avgångsvederlag skall beaktas fullt ut vid tillämpningen av arbetslöshets- begreppet och vid tillgodoräknandet av kvalifikationstid för uppfyllande av arbetsvillkoret. Bortsett från denna skillnad bygger den valda lösningen på den gällande ordningen, dock att avgångsvederlaget av lag- tekniska skäl nu regleras som med förvärsarbete jämställd tid i stället för att betraktas som direkt arbetad tid. Med avgångsvederlag åsyftas i paragrafen annan ersättning än pension som den försäkrade får från en arbetsgivare på grund av anställningens upphörande. Pension som lämnas av en arbetsgivare eller av någon annan eller ersättningar av annat slag som lämnas av någon annan än en arbetsgivare, utgör alltså inte avgångsvederlag i paragrafens mening. Som tidigare nämnts kan den typen av ersättningar i stället enligt 20 § komma att minska dagpenningen. Bestämmelsen tar i främsta rummet sikte på frivilliga överenskommelser mellan arbetsgivare och arbetstagare om avgångsvederlag. Bestämmelsen skall emellertid tillämpas också om arbetsgivaren av domstol eller efter ett skiljedomsförfarande ålagts att till arbetstagare betala ersättning på grund av anställningens upphörande. Också ersättning som fastställts på det sättet är nämligen att anse som avgångsvederlag i paragrafens mening. Det saknar betydelse för tillämpningen av bestämmelsen om någon del av den ersättning som arbetsgivaren lämnar till arbetstagaren skulle kunna urskiljas såsom ersättning av ideell natur. Det är den försäkrades rätt till avgångsvederlag från arbetsgivaren som är föremål för den reglering som görs i paragrafen. Det förutsätts sålunda att fordringen på arbetsgivaren inte är tvistig. Betalningsåtgärden som sådan eller tidpunkten för denna kan självfallet ha betydelse från bevissynpunkt men saknar rättslig betydelse i sig. För att avgångsvederlaget skall kunna jämställas med förvärvsarbete i fråga om tillgodoräkningsbar tid för uppfyllande av arbetsvillkoret krävs att ersättningen översätts till att avse från anställningens upphörande. Som framgår av allmänmotiveringen skall utgångspunkten för denna beräkning vara avgångsvederlagets storlek i förhållande till den försäkrades genomsnittliga inkomst i anställningen . Av paragrafens andra stycke framgår att regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om beräkning av den tid som ett avgångsvederlag skall avse. Det kan självfallet inträffa att arbetslöshetskassan inte får kännedom om att arbetstagaren tillerkänts ett avgångsvederlag och därför betalar ut ersättning när anställningen upphört trots att rätt därtill inte finns. I ett sådant fall har arbetslöshetskassan resp. länsarbetsnämnden att pröva om förutsättningarna för att ålägga arbetstagaren återbetalningsskyldig- het enligt 36 § i AFL-lagen och i KAS-lagen är uppfyllda. Om återbetalningsskyldighet finns, kan avräkning av för mycket utbetald ersättning på framtida utbetalningar göras. 20 § Enligt huvudregeln lämnas dagpenning av den försäkrades dagsförtjänst. Enligt gällande bestämmelser i andra stycket avses med dagsförtjänst en femtedel av den veckoinkomst eller, i fråga om en försäkrad med månadslön, en tjugotvåendel av den månadsinkomst, som den försäkrade före arbetslöshetens inträde vanligen åtnjöt under arbetstid som var normal för den försäkrade. Som framgår av allmänmotiveringen har i fråga om deltidsarbetslösa bestämmelsen i praxis tolkats så att normalarbetstiden skall beräknas utifrån det heltidsarbete som den försäkrade senast hade, även om denne kvalificerat sig för en ny ersättningsperiod genom deltidsarbete. Ändringen i paragrafens andra stycke innebär att normalarbetstiden skall relateras till det arbete som ligger till grund för arbetsvillkorets upp- fyllande. Den nya bestämmelsen får betydelse när den försäkrade kvalificerat sig för en ny ersättningsperiod eller när denne i en pågående ersättningsperiod på nytt skall uppfylla arbetsvillkoret enligt bestämmelsen i 16 §. Enligt gällande lydelse av 20 § andra stycket andra meningen får , om det finns särskilda omständigheter, medge att en större andel av en medlems inkomst än som sägs i första meningen skall utgöra medlemmens dagsförtjänst. Bestämmelsen har tillkommit före ikraftträdandet av den nya regeringsformen. Av 8 kap. 11 § i den nya regeringsformen följer att bemyndigande att meddela föreskrifter i ett visst ämne inte skall riktas direkt till en av regeringen underställd myndighet. Bemyndigandet skall i ett sådant fall i stället riktas till regeringen eller, i förekommande fall, till den myndighet som regeringen bestämmer. I paragrafens andra stycke, andra meningen, har en anpassning gjorts i enlighet härmed. Någon ändring i sak åsyftas inte. Avsikten är att föra bemyndigandet vidare till . 57 § Ändringen innebär att den finansieringsavgift som arbetslöshetskassorna betalar för finansiering av statens kostnad för utbetalade arbetslöshetser- sättningar slopas. Enligt huvudregeln skall det äldre arbetsvillkoret fortfarande tillämpas i fråga om en ersättningsperiod som har börjat före . Den som har påbörjat en ersättningsperiod före detta datum är alltså också fortsättningsvis berättigad till ersättning under återstoden av även om han inte uppfyller det nya arbetsvillkoret. Av 15 § andra stycket, tredje meningen, framgår att en ny ersättningsperiod i vissa fall skall räknas från inträdet av den arbetslöshet då den försäkrade senast uppfyllde arbetsvillkoret. Nämnas kan vidare att det fr.o.m. gällande karensvillkoret medför att ersättningsperioden börjar först efter det att detta fullgjorts. Från huvudregeln görs ett undantag. Även om ersättningsperioden har börjat före skall den försäkrade uppfylla det nya arbetsvillkoret om han efter nämnda datum åter skall uppfylla ett arbetsvillkor enligt bestämmelsen i 16 § för att få fortsatt ersättning i . Han skall självfallet också ha uppfyllt det nya arbetsvillkoret innan en ny ersättningsperiod börjar efter sagda datum. Ändringen i 20 § andra stycket skall behandlas på samma sätt. Den nya bestämmelsen om avgångsvederlag skall inte tillämpas när anställningen upphör . Anställningsförhållanden som upplösts före berörs alltså inte, oavsett när överenskommelsen mellan arbetsgivare och arbetstagare om avgångsvederlaget har träffats. Det saknar vidare betydelse för bestämmelsens tillämpning när den faktiska betalningsåtgärden sker. 7.7 Lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd 7 § I denna del hänvisas till författningskommentaren till motsvarande paragraf i förslaget till lag om ändring i lagen (1973:370) om arbetslöshets- försäkring. 8 § Av 8 § tredje stycket i dess nuvarande lydelse framgår att den s.k. överhoppningsbara tiden inte får beaktas än vid bestämmandet av ramtiden enligt 6 §. Ändringen innebär att denna begränsning slopas. Samma system kommer i detta avseende således att gälla i försäkringen och i KAS. Övergångsregler Beträffande ändringen i 7 § hänvisas till författningskommentaren till övergångsregler i fråga om ändringen i 7 § lagen om arbetslöshetsför- säkring. Slopandet i 8 § av begränsningen av den tid som får räknas in i ramtiden enligt 6 § (överhoppningsbar tid) skall tillämpas när en ny ersättningsperiod börjar efter ikraftträdandet eller när stödtagaren efter ikraftträdandet skall uppfylla ett nytt arbetsvillkor enligt bestämmelsen i 16 §. Förteckning över de remissinstanser som har yttrat Kammarrätten i , Länsrätten i , , , , Statskontoret, Finansin- spektionen, , , , vid , , , , , , , Företagarnas Riksorgani- sation, , , , Centralorganisationen , i , och , , Arbetslöshetskassornas Sa- morganisation, , , , , , . Lagrådsremissens lagförslag 2.1 Förslag till lag om allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet Härigenom föreskrivs följande. 1 § Allmän avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet skall betalas av den som uppbär sådan inkomst som avses i 2 §. Avgiften utgör för en procent av inkomsten och för och följande år av inkomsten. Avgiften avrundas till när- maste hela hundratal kronor. Avgift som slutar på avrundas till närmaste lägre hundratal kronor. Avgiften skall användas för finansiering av arbetslöshetsersättning enligt lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring och kontant arbets- marknadsstöd enligt lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. 2 § Avgiften beräknas på sådan inkomst av anställning som avses i 11 kap. 2 § lagen (1962:381) om allmän försäkring och sådan inkomst av annat förvärvsarbete som avses i 11 kap. 3 § nämnda lag om den enskilde är skattskyldig för inkomsten enligt kommunalskattelagen (1928:370). Inkomst av anställning och inkomst av annat förvärvsarbete skall därvid var för sig avrundas till närmaste lägre hundratal kronor. Avgiften beräknas på summan av inkomsterna till den del summan inte överstiger det vid årets ingång gällande basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. 3 § Avgift betalas av den som vid årets ingång inte har fyllt . Avgift betalas dock inte av den som har sådana inkomster som avses i 2 §, om dessa understiger av det vid årets ingång gällande basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 4 § Avgiftsunderlaget skall fastställas av skattemyndigheten i samband med taxeringen till statlig och inkomstskatt. 5 § Bestämmelserna i taxeringslagen (1990:324) och uppbördslagen (1953:272) gäller för avgift enligt denna lag. Avgiften förs till staten. Denna lag träder i kraft och tillämpas på avgiftspliktig inkomst som uppbärs . 2.2 Förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivs att 50 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 50 §[4] Den taxerade Den taxerade för- förvärvsinkomsten min- värvsinkomsten minskas skad med på beskatt- med på beskattningsåret ningsåret belöpande belöpande avgift enligt avgift enligt lagen lagen (1992:1745) om (1992:1745) om allmän allmän sjukförsäkrings- sjukförsäkringsavgift avgift och lagen och kommunalt grundav- (1993:000) om allmän drag utgör beskatt- avgift för finansiering ningsbar förvärvs- av kontantförmåner vid inkomst. arbetslöshet samt kom- munalt grundavdrag i nu nämnd ordning. Det som därefter återstår utgör beskattningsbar för- värvsinkomst. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. **FOOTNOTES** [4] Senaste lydelse 1992:1747. 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt Härigenom föreskrivs att 9 § lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 §[1] Den taxerade Den taxerade för- förvärvsinkomsten min- värvsinkomsten minskas skad med på beskatt- med på beskattningsåret ningsåret belöpande belöpande avgift enligt avgift enligt lagen lagen (1992:1745) om (1992:1745) om allmän allmän sjukförsäkrings- sjukförsäkringsavgift avgift och lagen och statligt grundav- (1993:000) om allmän drag utgör beskatt- avgift för finansiering ningsbar för- av kontantförmåner vid värvsinkomst. arbetslöshet samt stat- ligt grundavdrag i nu nämnd ordning. Det som därefter återstår utgör beskattningsbar för- värvsinkomst. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. **FOOTNOTES** [1] Senaste lydelse 1992:1748. 2.4 Förslag till lag om ändring i lagen (1993:000) om ändring i lagen (1993:941) om ändring i uppbördslagen (1953:272) Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1993:000) om ändring i lagen (1993:941) om ändring i uppbördslagen (1953:272)[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §[2] Med skatt avses i denna lag, om inte annat anges: 1. inkomstskatt, 2. statlig inkomstskatt, 3. statlig förmögenhetsskatt, 4. statlig fastighetsskatt, 5. skogsvårdsavgift, 6. egenavgifter enligt lagen (1981:691) om socia- lavgifter, 7. avkastningsskatt i fall som avses i 2 § första stycket 1-5 lagen (1990:661) om avkastningsskatt på pensionsmedel, 8. särskild löneskatt enligt lagen (1991:687) om särskild löneskatt på pensionskostnader, 9. skattetillägg och förseningsavgift enligt taxeringslagen (1990:324) samt förseningsavgift enligt fastighetstaxeringslagen (1979:1152), 10. mervärdeskatt i fall som avses i 21 § lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 11. annuitet på avdikningslån, 12. avgift enligt 12. avgift enligt lagen (1992:1745) om lagen (1992:1745) om allmän sjukförsäkrings- allmän sjukförsäkrings- avgift. avgift, 13. avgift enligt lagen (1993:000) om allmän avgift för fi- nansiering av kontant- förmåner vid arbetslös- het. Att vad som sägs i denna lag om egenavgifter enligt lagen om socialavgifter även tillämpas i fråga om skatt enligt 2 § lagen (1990:659) om särskild löneskatt på vissa förvärvsinkomster följer av 3 § sistnämnda lag. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1991:97. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771. [2] Lydelse enligt prop. 1993/94:1. 2.5 Förslag till lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) Härigenom föreskrivs att 4 § 1 mom., 12 §, 27 § 2 mom. samt 43 § uppbördslagen (1953:272)[1] skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 § 1 m o m. [2] För inkomst av arbete som hänför sig till bestämd tidsperiod och uppbärs vid regelbundet återkommande tillfällen och arbete som är avsett att pågå än skall preliminär A-skatt utgå med belopp, som anges i skattetabeller, om inte annat framgår av 7 eller 7 a § eller av skattemyndighets beslut. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer fastställer för varje inkomstår sådana tabeller. Tabellerna skall, om inte annat sägs i 2 mom., ange den preliminära skatten på olika inkomstbelopp, beräknade för en månad eller den som anges i tabellerna och grundas på följande förutsättningar, nämligen att inkomsten är oförändrad under inkomståret, att den skattskyldige endast kommer att taxeras för den inkomst som anges i tabellen, att den skattskyldige att den skattskyldige inte skall betala annan inte skall betala annan skatt eller avgift som skatt eller avgift som avses i denna lag än avses i denna lag än statlig inkomstskatt, statlig inkomstskatt, inkomstskatt inkomstskatt och avgift enligt lagen samt avgift enligt la- (1992:1745) om allmän gen (1992:1745) om all- sjukförsäkringsavgift, män sjukförsäkringsav- gift och avgift enligt lagen (1993:000) om allmän avgift för fi- nansiering av kontant- förmåner vid arbetslös- het, att den skattskyldige att den skattskyldige vid taxering för inkom- vid taxering för inkom- sten inte erhåller an- sten inte erhåller an- nat avdrag än avdrag nat avdrag än avdrag för avgift enligt lagen för av-gift enligt la- (1992:1745) om allmän gen (1992:1745) om all- sjukförsäkringsavgift män sjukförsäkringsav- och grundavdrag. gift och avgift enligt lagen (1993:000) om allmän avgift för fi- nansiering av kontant- förmåner vid arbetslös- het samt grundavdrag. **FOOTNOTES** [1] Lagen omtryckt 1991:97. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:771. [2] Senaste lydelse 1992:1749. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Av tabellerna skall framgå hur stor del av avdragsbeloppet som avser allmän sjukför- säkringsavgift och all- män avgift för finan- siering av kontantför- måner vid arbetslöshet. 12 §[3] För den som inte För den som inte skall betala avgift skall betala avgift enligt lagen (1992:17- enligt lagen 45) om allmän sjukför- (1992:1745) om allmän säkringsavgift skall sjukförsäkringsavgift preliminär A-skatt i och lagen (1993:000) om fall som avses i 4 § allmän avgift för fi- 1 mom. och 40 § utgå nansiering av kontant- enligt de grunder som förmåner vid arbetslös- där anges med beaktande het skall preliminär av att skyldighet att A-skatt i fall som betala sådan avgift och avses i 4 § 1 mom. och rätt till avdrag för 40 § utgå enligt de avgiften inte förelig- grunder som där anges ger. med beaktande av att skyldighet att betala sådana avgifter och rätt till avdrag för avgifterna inte föreligger. I fråga om folkpension och annan ersättning som utbetalas tillsammans med sådan pension får den utbetalande myndigheten eller inrättningen vid beräkning av preliminär A-skatt med frångående av bestämmelserna i 4 och 40 §§ ta hänsyn till att den skattskyldige kan vara berättigad till särskilt grundavdrag, om därmed bättre överensstämmelse kan uppnås mellan preliminär och slutlig skatt. beslut med stöd av 3 § 2 mom. om preliminär skatt för den skattskyldige får dock inte frångås. 27 § 2 m o m. [4] Vid debitering av slutlig skatt skall skattskyldig gottskrivas: 1. debiterad preliminär F-skatt och debiterad särskild A-skatt; 2. sådan preliminär A-skatt, som den skattskyldiges arbetsgivare ålagts att betala enligt 75 §; 3. annan än under 1 och 2 avsedd preliminär skatt, som har betalats av den skattskyldige i den mån skatten inte har använts för betalning av innehållen preliminär skatt enligt bestämmelserna i 52 a § första stycket; 4. överskjutande ingående mervärdeskatt i den mån skatten inte betalats ut enligt 45 § 2 mom. andra stycket; samt **FOOTNOTES** [3] Senaste lydelse 1992:1749. [4] Senaste lydelse 1992:680. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5. skatt som överförts från stat med vilken ingått överenskommelse om uppbörd och överföring av skatt.