prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — En förutsättning är dock att gjort en sådan prioritering av de redan tilldelade regionala utvecklingsmedlen att man själv svarar för en del av finansieringen. Ett förstärkt utvecklingsarbete för landsbygden på lokal, och regional nivå bör på ett verksamt sätt medverka till en positiv landsbygdsutveckling. Erfarenheterna från landsbygdskampanjen visade också att en övervägande del av förslagen som kom fram riktade sig till någon av de nämnda nivåerna. Oavsett detta finns emellertid behov av insatser även på central nivå och då inte minst när det gäller sektorssamordning. har en viktig uppgift i att samordna olika sektorers verksamhet och åtgärder i glesbygden. Myndigheten bör intensifiera detta arbete och ha löpande kontakt med centrala sektorsföreträdare för att informera sig om pågående förändringar. Regeringen avser också att uppdra åt att kartlägga i vilken utsträckning och med vilka resultat länsstyrelserna utnyttjat sina möjligheter att samordna statlig service. På central nivå bedrivs , som ett stöd åt de lokala utvecklingsgrupperna, ett arbete av Hela ska leva. Rådet är en sammanslutning av ett 40-tal organisationer, vilka på olika sätt har intresse av en positiv landsbygdsutveckling. Arbetet består bl.a. i att stimulera och hjälpa fram byarörelser. Vi anser att den opinionsbildning, rådgivning och utbildning som rådet bedriver är värdefull och bör fortsätta. har fått statliga medel för sin verksamhet. har regeringen beviljat . Mot bakgrund av den intensifiering av landsbygdsarbetet som vi föreslagit, anser vi att bör ges fortsatt stöd för sin verksamhet. Vi avser således bevilja ett fortsatt stöd för det lokala utvecklingsarbetet . Därefter bör en översyn och utvärdering göras som underlag för ett mera långsiktigt ställningstagande till arbetssätt, roll, finansiering m.m. Vi vill här också nämna, att regeringen () uppdragit åt att arbeta med frågor om ideellt arbete på landsbygden, innebärande bl.a. att verka för ökat samarbete mellan lokala grupper, kommuner och landsting i frågor som rör invånarnas egna möjligheter att fatta beslut på det lokala planet. Regeringen () har vidare tillsatt Beredningen för främjande av den ideella sektorns utveckling. Ett särskilt anslag har införts i syfte att stimulera, underlätta och stödja nyskapande barn- och ungdomsverksamhet inom den ideella sektorn. Utvecklingsarbetet syftar till att utöka den ideella sektorns roll i samhällslivet, främst genom bättre samspel med den privata och offentliga sektorn. Vi stödjer också uppbyggnaden av vissa kunskapscentra för information till allmänhet och föreningar om ideell verksamhet, t.ex. om hur olika verksamheter kan startas som ett komplement till de offentliga. Utöver nämnda organ finns flera andra aktörer på central nivå, vars arbete är viktigt för landsbygdsutvecklingen. Vi återkommer senare till roll vad gäller kommersiell service, men vi vill här också nämna exempelvis , , , och . Samtliga dessa bör ha ett nära samarbete med för att ett effektivt utvecklingsarbete ska kunna åstadkommas. Regeringens förslag: Ett landsbygdsstöd på högst och med differentierade stödnivåer inrättas. Stödet kan lämnas till såväl s.k. hårda som mjuka investeringar med högst nämnda belopp per ändamål . Stödet ersätter hittillsvarande små lokaliserings- och utvecklingsbidrag i de regionalpolitiska stödområdena samt glesbygdsstöd i glesbygdsområden. Stödet ska också kunna lämnas i landsbygdsområden som avgränsas av . Regeringens bedömning: Landsbygdsstödet bör kompletteras med förstärkt rådgivning i olika former. Underlagsrapporter: Synsättet överensstämmer med vårt, men något konkret förslag lämnas inte. föreslår bl.a. att glesbygdsstödet och det regionalpolitiska företagsstödet bör göras enklare och mer enhetliga. Myndigheten framhåller också att tillgången på riskvilligt kapital måste öka och att det regionalpolitiska stödet bör medverka till att nyetablering av företag kan ske i hela landet. Ett annat förslag är att kravet på tillfredsställande lönsamhet för att få stöd bör kunna slopas för ideella organisationer och intresseorganisationer som i övrigt uppfyller villkoren för stöd. Myndigheten framhåller också att verksamheter som har nära anknytning till offentlig service inte bör uteslutas från möjligheten att få glesbygdsstöd. Vidare föreslår myndigheten att bidrag till s.k. mjuka investeringar skall kunna lämnas utan samband med andra investeringar. Två av de nuvarande stödformerna inom glesbygdsstödet, stöd till godstransporter respektive hemarbete, föreslås utgå ur förordningen. föreslår att det införs ett enklare ansökningsförfarande för småföretag, där rutiner från glesbygdsstödet tas till vara. Verket menar att det administrativa arbetet hos den stödsökande måste stå i rimlig proportion till de belopp som ansökan avser. föreslår bl.a. att gränsdragningen mellan glesbygdsstöd och lokaliseringsbidrag ses över för att åstadkomma en effektivare stödgivning. Av RRV:s rapport kan slutsatsen dras att glesbygdsstödet uppfattas som den smidigaste stödformen bl.a. eftersom kraven i olika avseenden är mindre. I samtliga tre idéskrifter framhålls bl.a. betydelsen av uppmuntran, råd och utbildning för att skapa ett gynnsamt klimat för företagssatsningar. Vidare tas olika skattefrågor upp, bl.a. behovet av kvittningsrätt för småföretag. Remissinstanserna: har inhämtat synpunkter på sin utvärderingsrapport om glesbygdsstödet från ett stort antal myndigheter, kommuner och organisationer. Dessa har genomgående en positiv syn på glesbygdsstödet som stödform. Det beskrivs allmänt som ändamålsenligt, flexibelt, enkelt och lätthanterligt. Flertalet remissinstanser stöder tanken på att s.k. mjuka investeringar skall kunna ges stöd utan samband med stöd till andra investeringar. Vad gäller myndighetens förslag att kunna ge stöd till verksamheter med anknytning till offentlig service är reaktionen blandad. Kommunerna är i allmänhet positiva medan länsstyrelserna och i huvudsak är kritiska. Beträffande förslag om förenklade rutiner för småföretag har synpunkter lämnats av ett trettiotal remissinstanser. Dessa är eniga om fördelarna med ett enklare ansökningsförfarande för mindre företag. Flera instanser anser att glesbygdsstödets handläggning fungerar bra och bör ses som förebild. Många remissinstanser behandlar frågor om skatter och avgifter och framhåller t.ex. att kvittningsrätten har stor betydelse för näringslivets utveckling. Skälen för regeringens förslag och bedömning: Regionalpolitiskt företagsstöd i form av lokaliseringsstöd har funnits och har vid åtskilliga tillfällen förändrats. Vi återkommer till det i avsnitt 8, varför vi här endast tar upp några frågor som belyser skillnaden gentemot glesbygdsstödet och är av särskilt intresse för utformningen av det nya landsbygdsstödet. Lokaliseringsstöd i form av lokaliseringsbidrag och lokaliseringslån kan lämnas i samband med investeringar i byggnader och maskiner m.m. En förutsättning för lokaliseringsbidrag är enligt gällande regler att sysselsättningen ökar i företaget. Härutöver kan utvecklingsbidrag lämnas till s.k. mjuka investeringar, t.ex. marknadsföring, produktutveckling och utbildning. För utvecklingsbidrag finns inget krav på ökad sysselsättning. För lokaliseringsstödet finns regler för vilka verksamheter som är stödberättigade. Glesbygdsstöd i form av stöd till företag inrättades som ett stöd för ökad sysselsättning i glesbygderna och i skärgårdsområdena. Stödet har successivt förändrats. Enligt gällande regler kan bidrag i form av avskrivningslån lämnas med maximalt av godkänd kostnad för investeringar i byggnader och maskiner m.m. Bidrag kan också lämnas till s.k. mjuka investeringar i samband med stöd till investeringar i byggnader etc. Högsta bidragsbelopp är . Eftersom småföretag i glesbygd ibland saknar möjlighet att lämna fullgod säkerhet för lån i bank, finns möjlighet att komplettera bidraget med kreditgaranti för sådant lån. Något formellt sysselsättningsökningskrav finns inte, utan i förordningen om glesbygdsstöd anges endast att stödet ska ge sysselsättning åt den bofasta befolkningen. För glesbygdsstödet gäller heller ingen begränsning vad avser stödberättigade verksamheter. Såväl lokaliserings- som glesbygdsstödet har haft positiva effekter på sysselsättningen. Stöd till små företag i regionalpolitiskt prioriterade områden bör därför kunna lämnas även i fortsättningen och även öka i omfattning. Främst lokaliseringsstödet har dock i vissa avseenden visat sig mindre väl anpassat till små investeringar. Inom stödområdena har de båda stödformerna ibland också framstått som alternativ till varandra. Utvärderingarna har visat att såväl företag som handläggande myndighet bl.a. därför upplever vissa svårigheter i tillämpningen av stödformerna. Utvärderingarna och remissinstanserna förefaller i stort sett eniga om att de principer som utvecklats inom ramen för glesbygdsstödet är de smidigaste för såväl företag som handläggande myndighet. Utvärderingarna visar också att andelen kvinnor som har fått stöd är förhållandevis låg och att kvinnor ofta upplever att de missgynnas av det nuvarande stödsystemet. Regeringen föreslår att en ny enkel stödform införs för mindre företag i såväl de regionalpolitiska stödområdena som i glesbygds- och landsbygdsområden. Det primära syftet med det nya småföretagsstödet är att stimulera investeringar som främjar sysselsättning och tillväxt i berörda områden. Stödet skall vara enkelt att tillämpa för företag och beslutande myndighet. Glesbygdsstödets enkla regler bör därför bilda grunden för det nya landsbygdsstödet. Det nya stödet bör därutöver utformas på ett sådant sätt att det bättre passar kvinnor som vill starta eller utveckla företag. Stöd bör kunna lämnas till alla privata företag, oavsett bransch, som bedriver verksamhet på marknadsmässiga villkor. Med denna inriktning får det nya landsbygdsstödet samma breda användning som glesbygdsstödet, vilket innebär en utvidgning i förhållande till det nuvarande lokaliseringsstödet. Vi vill dock understryka att vid sin prövning av en ansökan måste beakta, att ett eventuellt stöd inte får ge konkurrenssnedvridande effekter på den lokala marknaden. Regering och riksdag har tidigare, i samband med att det särskilda åtgärdsprogrammet för jordbruket i norra upphörde, uttalat att medlen för regionala utvecklingsinsatser skall kunna användas för att stärka jordbruksnäringen och till verksamheter som bedrivs i kombination med jordbruksföretag. Det nya landsbygdsstödet bör därför tills vidare kunna beviljas för investeringar i jordbruksföretag på samma villkor och inom samma avgränsade områden som för övriga småföretag i de län, som tidigare berördes av åtgärdsprogrammet. I övriga delar av landet bör stöd endast kunna lämnas för investeringar i kombinationsverksamheter till jordbruket. har föreslagit att verksamheter som har en nära anknytning till offentlig service inte bör uteslutas från möjligheten att få glesbygdsstöd. Vi vill med anledning därav nämna, att det föreslagna landsbygdsstödet inte innehåller några formella begränsningar vad gäller stödberättigade verksamheter. Det kan t.ex. användas för att tillskapa ny serviceverksamhet i en bygd. Det vi kan tänka oss är att i en avlägsen bygd ge stöd till en servicefunktion, där en lösning i offentlig regi inte kommit till stånd. Stöd bör dock inte lämnas till verksamheter som är finansierade med medel från den offentliga sektorn, eftersom grundregeln är att stödberättigad verksamhet skall bedrivas på marknadsmässiga villkor. Landsbygdsstöd bör kunna lämnas till s.k. hårda investeringar i t.ex. byggnader, maskiner, utrustning och markanläggningar och/eller till s.k. mjuka investeringar i t.ex. produktutveckling och marknadsföring. skall bedöma om verksamheten kan väntas få en tillfredsställande lönsamhet så att företagare och anställda ges en varaktig sysselsättning. För de allra minsta företagen kan emellertid dessa krav inte ställas alltför högt för den enskilda investeringen utan där bör hänsyn tas till den sökandes totala försörjningssituation. Stöd får lämnas med dels högst i samband med hårda investeringar, dels högst för mjuka investeringar. Vid beräkning av det maximala beloppet skall hänsyn tas till eventuella andra offentliga bidrag till dessa investeringar. Stödets utformning överensstämmer i dessa avseenden med regler om s.k. försumbart stöd. Med hänsyn till bl.a. att all privat företagsamhet blir stödberättigad måste , som tidigare nämnts, särskilt beakta de lokala konkurrensförhållandena vid beredningen av ansökningar. Stödet får sålunda inte snedvrida konkurrensen mellan olika näringsidkare. Det nya landsbygdsstödet skall kunna lämnas som bidrag i form av avskrivningslån. Det maximala bidragets storlek bör variera med hänsyn till de regionala problemens svårighetsgrad, vilket innebär en differentiering av stödnivån mellan glesbygdsområden, regionalpolitiska stödområden och landsbygdsområden i en fallande skala. Innebörden av detta redovisas i det följande. Det bör även i fortsättningen vara en uppgift för regeringen att ange närmare riktlinjer för hur länsstyrelserna ska avgränsa glesbygdsområden. Med glesbygd avser vi stora sammanhängande områden med gles bebyggelse och långa avstånd till sysselsättning och service. Vi vill särskilt understryka att det gäller områden på långt avstånd från större orter. måste givetvis ta hänsyn till de specifika förhållandena i varje område. Det kan t.ex. gälla speciella strukturproblem eller områdets tillgänglighet som följd av vägnät, allmänna kommunikationer, skärgård etc. Vi utgår givetvis ifrån att länsstyrelserna har ett nära samråd med lokala utvecklingsgrupper, kommuner och andra organ, som arbetar med glesbygdsfrågor. För att undvika alltför stora skillnader vad gäller avgränsning av glesbygdsområden bör t.ex. länsstyrelserna i län som gränsar till varandra samråda. Det bör vara en uppgift för att följa upp att en enhetlig praxis utvecklas. I de avgränsade glesbygdsområdena ska landsbygdsstöd kunna lämnas på i princip samma villkor som för nuvarande glesbygdsstöd, dvs. maximalt i bidrag av den godkända investeringskostnaden. I de delar av stödområde 1 som inte avgränsats som glesbygd ska landsbygdsstöd kunna lämnas med högst av investeringskostnaden. I de delar av stödområde 2 och tillfälliga stödområden som inte avgränsats som glesbygd ska landsbygdsstöd normalt kunna lämnas med högst . Om regeringen för dessa stödområden beslutat att tillfälligt lämna lokaliseringsstöd med högre procentsats gäller denna även för landsbygdsstödet. Med landsbygd avser vi områden med liknande egenskaper som glesbygden men där glesheten är mindre påtaglig och avstånden till större servicecentra inte är lika långa. Det bör vara en uppgift för regeringen att ange närmare riktlinjer för hur länsstyrelserna ska avgränsa landsbygdsområden. Av vad vi sagt framgår att den maximala stödandelen för landsbygdsstödet i de regionalpolitiska stödområdet bestäms av om ett företag ligger i glesbygd eller i övrigt stödområde. Avgränsning av landsbygdsområden blir därmed aktuell enbart utanför detta område, vilket rör i första hand . En strikt tillämpning av de generella riktlinjerna för glesbygdsområdesavgränsning torde för övrigt leda till att glesbygdsområdena får en relativt begränsad omfattning i denna del av landet, och att det där i stället kommer att finnas relativt omfattande landsbygdsområden. Avgränsningen av landsbygdsområden bör, som nämnts, göras utifrån samma principer som för glesbygdsområdena, men med något lägre krav på vad som ska betraktas som långt avstånd till de större tätorterna. Även vid denna avgränsning bör givetvis de specifika förhållandena i varje område beaktas och samråd ske med berörda organ som arbetar med utvecklingsfrågor i sådana områden. I de avgränsade landsbygdsområdena får det maximala stödet uppgå till högst . Vi har därmed angivit de tre typer av geografiska områden som avgör hur stort det maximala landsbygdsstödet får vara. I detta sammanhang vill vi också nämna en speciell typ av landsbygdsområden, nämligen de som betecknas som skärgårdsområden. Inte heller här finns någon enhetlig definition eller homogenitet. Det finns storstadsnära skärgård med vissa förutsättningar och problem liksom t.ex. små öar utmed med andra förutsättningar. Förhållandena är också olika för öar med respektive utan fast landförbindelse. Ytterligare skillnader kan lyftas fram, men från stödsynpunkt är det väsentliga att länsstyrelserna vid avgränsningen av glesbygds- och landsbygdsområdena väger in de specifika lokala förutsättningarna i varje skärgårdsområde. Vad gäller övriga glesbygds- och landsbygdsutvecklande åtgärder bör de i huvudsak vara tillämpliga även i skärgårdsområdena. I vissa avseenden har dock skärgården en speciell situation. Regeringen har därför tillkallat en utredning (Jo 1993:02) om förutsättningarna för en levande skärgård, som kommer att lämna en rapport . Det landsbygdsstöd vi nu föreslagit bör underlätta investeringsmöjligheterna för småföretagen i berörda områden. Därutöver menar vi att, på samma sätt som gällt för glesbygdsstödet, bör avskrivningslån kunna kompletteras med en kreditgaranti för lån. Kreditgaranti kan även lämnas för lån till rörelsekapital i samband med stöd till investeringar. Avskrivning och kreditgaranti får tillsammans täcka högst av godkänd investeringskostnad och rörelsekapital Såsom senare redovisas i avsnitt 8.4.2 har verksamheter som drivs av kvinnor fått en relativt låg andel stöd inom ramen för de nuvarande stödsystemen. Tänkbara förklaringar till detta kan vara relativt höga krav på ökad sysselsättning eller normer som har utarbetats av vissa länsstyrelser om ett lägsta investeringsbelopp för att en ansökan skall bifallas. Vi anser att något formellt krav på ökad sysselsättning inte bör finnas inom landsbygdsstödets ram, även om ökad sysselsättning också fortsättningsvis bör väga tungt vid en samlad bedömning av en ansökan. Regeringen anser vidare, att små investeringar inte skall diskrimineras. Tvärtom anser vi, att eftersom ökat företagande bland kvinnor är angeläget och ansökningar från kvinnor ofta rör små investeringar, så bör ansökningar om mindre belopp underlättas. Vi föreslår därför, att det inom ramen för landsbygdsstödet ges möjlighet att lämna s.k. mikrostöd på högst . De generella kraven på underlagsmaterial och uppföljning som gäller för landsbygdsstödet i övrigt kan för sådana stöd ställas lägre. Även vad gäller stödnivå bör en flexibel tillämpning kunna ske oavsett om det gäller regionalpolitiskt stödområde eller glesbygds- och landsbygdsområden. Mikrostödet får dock inte vara högre än av godkänd kostnad. Det bör i övrigt vara en uppgift för regeringen att utforma de närmare reglerna för det nya landsbygdsstödet. Avslutningsvis vill vi kommentera förslag om att slopa vissa stödformer inom det nuvarande glesbygdsstödet. Det ena förslaget gäller stödet till hemarbete, som kan lämnas i glesbygdsområden inom de regionalpolitiska stödområdena 1 och 2. Vi menar att även om detta stöd är mycket lite utnyttjat, så är detta inte skäl nog för ett slopande. I stället vill vi påminna om den möjlighet att använda detta stöd, som angavs i den senaste regionalpolitiska propositionen. Tanken är, att den moderna tekniken ger ökade förutsättningar för att i glesbygd utföra arbete på distans åt företag på större orter. Denna stödmöjlighet bör därför finnas även inom det föreslagna landsbygdsstödet och kunna lämnas i alla glesbygdsområden. Vad gäller godstransportstödet inom glesbygdsstödet, som kan lämnas om det finns särskilda skäl, har det sitt ursprung i stödet till samhällelig service som upphörde som särskild stödform . I samband därmed föreslog regeringen att godstransportstödet tills vidare, i avvaktan på en pågående utredning om det regionalpolitiska transportstödet, skulle föras in under glesbygdsstödet till företag. Utredningen lämnade emellertid inget förslag i denna fråga. Däremot har nu föreslagit att glesbygdsstödets särskilda transportstöd bör inordnas i det regionalpolitiska transportstödet. Enligt vår mening är detta olämpligt av flera skäl, bl.a. har de båda stödtyperna helt olika syften och inriktning. Vidare är den geografiska inriktningen i stora stycken inte densamma, vilket t.ex. skulle innebära att godstransportstödet i skärgården, som varit det vanligaste tillämpningsområdet, skulle falla bort. Å andra sidan anser vi heller inte att det är motiverat att i det nya landsbygdsstödet inrymma detta speciella transportstöd med sitt ursprung i stödet till samhällelig service. Enligt vår mening bör i stället transportstödslösningar, som kan vara nödvändiga i vissa fall i skärgårdsområdena, fortsättningsvis kunna åstadkommas inom ramen för den regionala projektverksamheten. Denna metod har för övrigt prövats tidigare i vissa län. Det nya landsbygdsstödet tar till vara de goda erfarenheterna av det hittillsvarande glesbygdsstödet som möjlighet till företagsstöd öppnas även för landsbygdsområden som saknat denna möjlighet. För den som vill starta eller utveckla ett företag krävs emellertid ofta, och på så nära håll som möjligt, tillgång till rådgivning i ekonomi, produktkunskap, marknadsföring etc. Det är viktigt att sådan rådgivning är anpassad till olika verksamheters eller gruppers speciella förutsättningar och behov. Eftersom nyföretagandet jämförelsevis är lågt bland kvinnor behövs t.ex. åtgärder för att stimulera kvinnors företagande till vilka vi återkommer i avsnitt 8.7.3. har på vårt förslag beslutat om väsentliga ändringar av skattereglerna för verksamhet som bedrivs som enskild näringsverksamhet eller handelsbolag. Inte minst viktigt för småföretag är återinförandet av kvittningsrätt av underskott i verksamhet. Ett annat viktigt inslag är att all näringsverksamhet som en enskild näringsidkare bedriver hänförs till en och samma förvärvskälla. Härigenom åstadkoms en automatisk utjämning mellan skilda verksamheter. För t.ex. en jordbrukare som vill satsa på någon kombinationsverksamhet innebär detta att underskott och överskott kan kvittas mot varandra i såväl skatte- som avgiftshänseende. De nya kvittningsreglerna innebär också att den som är anställd men parallellt vill starta eget har möjlighet att kvitta underskott i den egna verksamheten mot inkomsten av tjänst . En verksamhet med speciella förutsättningar och som fått ökad uppmärksamhet, inte minst i samband med förändringar inom den offentliga sektorn, är det kooperativa nyföretagandet. Regeringen lämnar via ett visst ekonomiskt stöd till kooperativ utveckling. disponeras för detta ändamål. Medlen används i huvudsak för uppbyggnad av s.k. lokala kooperativa utvecklingscentra (LKU). Dessa centra sprider information om de kooperativa företagsformerna samt ger stöd och råd till dem som vill starta kooperativa småföretag. En av RRV utförd utvärdering av stödet till kooperativ utveckling visar på mycket positiva effekter på det kooperativa nyföretagandet och att detta kunnat ske till en låg kostnad. Utöver nämnda medel har tillförts av regionalpolitiska medel för stöd till särskilda kooperativa projekt inom det regionalpolitiska stödområdet. Dessa medel har bl.a. använts för projekt där lokala kooperativa utvecklingscentra, kommuner, arbetsförmedlingar m.fl. tillsammans ger rådgivning och utbildning till grupper av arbetslösa i syfte att få till stånd företagsetableringar i kooperativ form. Med hänsyn till de speciella förutsättningar som denna företagsform arbetar under, och att specialistkompetens för rådgivning ofta saknas på detta område, är vi beredda att fördubbla det särskilda stödet till kooperativ utveckling som disponerar för förstärkta insatser i det regionalpolitiska stödområdet. Vi vill också uppmärksamma länsstyrelserna på möjligheten att med de regionala utvecklingsmedlen medverka till kooperativ utveckling på landsbygden. Så sker för övrigt redan i flera län.