prop · GH03177 · 1994-01-01 00:00:00 — Mot bakgrund av de förändringar som skett i finansiering av forskning genom tillkomsten av de nya stiftelserna för forskning, det europeiska forskningssamarbetets ökande betydelse m.m. är det angeläget att den nuvarande organisationen av de forskningsråd som arbetar med finansiering av grundforskning blir föremål för en översyn. Regeringen avser att ta initiativ till detta. Forskningsinformationen fyller en viktig uppgift såväl för att stärka kunskapsflödet från universitetens forskare till allmänhet och arbetsliv som för att stärka förståelsen i samhället för forskningen som företeelse. Regeringen avser att ta intitiativ för att följa upp de åtgärder som redan vidtagits för främjande av forskningsinformation och för att ytterligare stärka denna. 4.4.7 Agenda 2000 - kunskap och kompetens för nästa århundrade Utbildnings- och forskningssystemen måste ständigt utvecklas för att svara mot den nya tidens krav. Genom utvecklingsprojektet stimuleras en bred diskussion om det svenska samhällets långsiktiga kompetensbehov. Det arbetet kommer senare att redovisas för . De förslag som läggs fram i denna proposition skall också ses i ett sådant perspektiv. 5 väg mot ökad kompetens I regeringsförklaringen slog regeringen fast att en av dess huvuduppgifter var att stärka som kunskapsnation. Förändringar aviserades såväl i fråga om skolan som den högre utbildningen och forskningen. universitets- och högskolereform, vars principer drogs upp i propositionen 1992/93:1 Frihet för kvalitet, förändrar på ett avgörande sätt villkoren för den högre utbildningen och forskningen i . I propositionen lade regeringen fast följande tredelade reformstrategi: * Frihet och incitament för utveckling och kvalitet inom statliga universitet och högskolor. * Fasta och entydiga regler för relationerna mellan staten och fristående universitet och högskolor. * Förändrat, icke-statligt huvudmannaskap för vissa universitet och högskolor. För frigörelsen från statlig detaljstyrning angavs två väsentliga motiv. Det första var kvalitativt. Universitet och högskolor som står fria ansågs ha de största förutsättningarna att förmedla en kvalificerad utbildning, då avancerad kunskapsutveckling fordrar frihet, oberoende och konkurrens. Det andra motivet var principiellt. Ett samhälle som värnar mångfalden och som inser riskerna med en allomfattande statsmakt måste skydda de kritiska motvikterna, till vilka fria universitet och högskolor i hög grad hör. Parallellt med den omfattande omstruktureringen av de högre utbildningen har dennas kapacitet byggts ut väsentligt. har den högre utbildningens omfattning förstärkts med . Denna förstärkning ökar - om än på någon sikt - det svenska samhällets konkurrensförmåga. Ett tredje väsentligt inslag i förstärkningen av som kunskapsnation utgörs av den nya forskningspolitik som beslutade om . Två huvudprioriteringar angavs för forskningspolitiken: * Koncentrerade forskningssatsningar inom strategiska områden * Ett förstärkt samspel mellan universitet och högskolor å ena sidan och näringslivet och samhället i övrigt å den andra. Därutöver angavs ytterligare tre viktiga områden: * Ökad förnyelseförmåga inom forskningen vid universiteten och högskolorna * Förstärkt rekrytering av forskare * Vidgad internationell samverkan. I de följande avsnitten ges översiktliga beskrivningar av de åtgärder som vidtagits för att förverkliga denna regeringens strategi. 5.2 Nya förutsättningar för universitet och högskolor - frihet och ansvar Statsmakternas detaljinflytande över de statliga universiteten och högskolorna har minskat kraftigt i och med den nya högskolelagen och den nya högskoleförordningen. Nya huvudmannaskapsformer, som ökar mångfalden och konkurrensen, utvecklas successivt. och överförs i stiftelseform (prop. 1992/93:231, bet. 1992/93:UbU18, rskr. 1992/93:405). Prövning av enskilda utbildningsanordnares rätt att utfärda examina har lagreglerats. Vidare har alternativa former för vårdhögskolornas framtida huvudmannaskap presenterats i betänkandet (SOU 1993:12) Vårdhögskolor. I kapitel 6 redovisas hur regeringen avser gå vidare i denna fråga. Ett nytt resurstilldelningssystem för grundläggande högskoleutbildning införs successivt . Studenternas val och kvalitetskrav kommer i fortsättningen att få en avgörande betydelse för utvecklingen av verksamheten vid offentligt finansierade universitet och högskolor, vare sig de har statligt, landstingskommunalt eller privaträttsligt huvudmannaskap. Systemet innebär dessutom att universitet och högskolor ersätts för vad de presterar inte - som tidigare - vad staten planerar. Förslag till utformning av en kvalitetsutvecklande del av systemet presenteras i kapitel 6. Det nyinrättade har en nyckeluppgift när det gäller att säkra och utveckla kvaliteten i såväl forskning som utbildning. Ett uppföljningsansvar har lagts på det nya Verket för högskoleservice (VHS). med dessa strukturförändringar sker en betydande utbyggnad kombinerad med delvis ändrad inriktning av utbildningskapaciteten som ett första steg i strävandena att ge en minst lika välutbildad arbetskraft som viktiga konkurrentländer. Sedan höstterminen 1991 har kapaciteten inom grundutbildningen byggts ut med . Denna utbyggnad kombineras med stora satsningar på kvalitet, bl.a. i form av permanenta resursförstärkningar till vissa utbildningsområden och en treårig satsning på lärarnas kompetensutveckling m.m. En vidare diskussion om de långsiktiga kompetensbehoven förs i avsnitt 6.1. För att förverkliga målet att fördubbla antalet avlagda doktorsexamina avsattes propositioner Forskning för kunskap och framsteg och Forskning i frontlinjen (prop. 1992/93:170 resp. 1992/93:171) ytterligare resurser för doktorandernas studiefinansiering såväl inom ramen för fakultetsanslagen som från de nyinrättade forskningsstiftelserna. Andra statliga forskningsfinansiärer förväntas också medverka i denna satsning på forskarutbildningen. I denna propositon framläggs ytterligare förslag för att göra det möjligt att nå detta mål. I enlighet med intentionerna i proposition 1992/93:1 har Resursberedningen gjort en analys av hur en viss del av resurstilldelningen till fakulteterna för forskning och forskarutbildning skall kunna relateras till resultat- och aktivitetsmått. Regeringen föreslår i avsnitt 6.1, mot bakgrund av remissynpunkterna, det ovan redovisade målet för antalet doktorsexamina och övergripande kvalitetsaspekter nya principer för resurstilldelningen till fakulteterna. Genom forskningspolitiska beslut skapades nya förutsättningar för dynamik och förnyelse inom forskningen. Olika åtgärder för att underlätta kunskapsöverföringen mellan universitet och högskolor å ena sidan och näringslivet å den andra vidtogs, bl.a. har särskilda s.k. teknikbrostiftelser inrättats och möjligheter för universitet att äga forskningsbolag har skapats. Dessutom anvisades resurser för att förstärka forskningsmiljöerna vid de mindre och medelstora högskolorna. Möjligheten att göra koncentrerade satsningar på områden som har förutsättningar att nå högsta internationella klass förbättrades väsentligt genom beslutet att använda medel ur de tidigare löntagarfonderna till två stiftelser för strategisk forskning inom naturvetenskap, teknik och medicin respektive miljö samt till kulturvetenskaplig forskning genom . Genom särskilda insatser främjas rekryteringen av flera kvinnor till den högre utbildningen och forskningen. Utgångspunkten är det tiopunktsprogram för ökad jämställdhet som på regeringens förslag fastställdes av . Regeringen anser det vara viktigt att noga följa effekterna av de förändrade villkoren för lärosätena. Hur den nya frihet och det ökade ansvar som kännetecknar reform hanteras av universiteten och högskolorna kommer därför att belysas av en särskild utredare som tillkallats (dir. 1993:143). Vidare följer Resursberedningen införandet av det nya resurstilldelningssystemet för grundutbildning (dir. 1992:85). I den mån den samlade utvärderingen eller beredningens uppföljning visar på icke förutsedda och önskade effekter är regeringen beredd att vidta korrigerande åtgärder. 5.3.1 Kraftig utbyggnad av grundutbildningen Efter en utbyggnad av den högre utbildningen var i princip antalet utbildningsplatser . ökade utbildningsvolymen i övriga . Detta ledde till att från att legat väl till fick i förhållande till dessa länder en allt lägre andel studenter i högre utbildning (jfr figur 2). Till detta skall läggas att svenska ungdomar påbörjar sina högre studier betydligt senare än andra (jfr figur 3). Antal studenter i eftergymnasial utbildning per 100 invånare i åldern , 1980-1990 Andel studenter per åldersgrupp som läser på heltid i eftergymnasial utbildning, 1991 kunde dåvarande Universitets- och högskoleämbetet i en rapport (1989:17) konstatera att - till följd av stora pensionsavgångar - t.o.m. riskerade att antalet personer med vissa examina från längre utbildningar skulle minska i befolkningen om inte antalet platser utökades. Den dåvarande regeringen fann emellertid att behovet av dimensioneringsökningar inte kunde prioriteras framför andra utgifter över statsbudgeten (prop. 1989/90:100 bil. 10 s. 39). har en betydande utbyggnad av grundutbildningen ägt rum. De beslut som fattats i olika omgångar har inneburit att antalet årsstudieplatser ökar från cirka 140 000 till cirka 185 000 , dvs. Till detta skall läggas att dessa platser genom resurstilldelningssystemets utformning kommer att kunna utnyttjas bättre, vilket innebär ytterligare 5-10 procents ökning av antalet studenter. har - i förhållande till sina främsta konkurrentländer - en låg andel personer som studerat i längre akademiska utbildningar. med det senaste förslaget om utbyggnad i proposition 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens föreslog regeringen därför också omstruktureringar inom utbildningsutbudet. En viktig markering för att poängtera betydelsen av vetenskaplig fördjupning, breddning och självständigt arbete ledde till kravet att öka antalet examina som avläggs vid statliga universitet och högskolor efter treåriga eller längre utbildningar från strax under 14 000 /92 till drygt 17 000 . Målsättningen för /99 angavs i propositionen till åtminstone 20 000 och helst 25 000 examina. För att exempelvis nå den examinationsnivå i relation till arbetskraftens storlek vad gäller längre tekniska, datavetenskapliga och naturvetenskapliga utbildningar som i genomsnitt gäller för , , , och , skulle det årliga nytillskottet av nyexaminerade från dessa utbildningar behöva öka med uppskattningsvis jämfört med /examinationstal. Särskilt viktigt ansågs det därför vara att öka antalet avlagda civilingenjörsexamina, medan utbildningar som primärt leder till den offentliga sektorn borde begränsas. Ett sätt att nå nya grupper av studenter, såväl de examensinriktade ungdomsstudenterna som de redan yrkesverksamma med behov av återkommande kompetensutveckling, är att utveckla mediaburen distansutbildning. Då detta kräver stora utvecklingsinsatser - läromedel, lärare, teknik och samverkan mellan lärosäten - föreslog regeringen kompletteringsproposition att (exklusive studiemedelskostnader) skulle avsättas för utvecklingskostnader samt 1 500 nya platser inom distansutbildningen. Av dessa har fördelats till tolv universitet och högskolor som i samverkan kan erbjuda cirka 1 200 ungdomar platser under innevarande läsår och . 5.3.2 Fördubblad examination i forskarutbildningen Regeringen har satt som mål att examinationen inom forskarutbildningen skall fördubblas . Denna ambition har flera syften; att ytterligare vitalisera forskningen, att stärka kvaliteten i den högre utbildningen och slutligen att förse näringslivet och andra samhällssektorer, inte minst skolan, med ett ökat antal vetenskapligt utbildade medarbetare. För att målet skall kunna nås krävs insatser från statsmakternas sida bl.a. inom studiefinansieringen. Genom forskningspolitiska beslut anvisades ytterligare resurser för detta ändamål inom ramen för fakultetsanslagen. Resursförstärkningarna avsåg i första hand omvandling av utbildningsbidrag till doktorandtjänster, men även inrättande av nya doktorandtjänster. De nya strategiska forskningsstiftelserna har dessutom som en av sina huvuduppgifter att ge stöd till forskarutbildning och till rekrytering av yngre forskare. Även övriga forskningsfinansiärer förväntas bidra med ökade resurser till forskarutbildningen. Ett annat initiativ för att förbättra rekryteringen till och öka effektiviteten i forskarutbildningen är de forskarskolor som håller på att etableras. Dessa möjliggör nya och mer rationella former för forskarutbildning. I forskningspropositionen avsattes för ändamålet. /94 har ansökningar om totalt efter beredning av en expertgrupp resulterat i att fördelats till , och . 5.3.3 Unik utbyggnad av svensk forskning forskningspropositioner konstaterades att svensk forskning på flera områden har nått mycket framstående positioner. Det gäller inte minst den medicinska forskningen, som också avsatt väsentliga resultat såväl för kvaliteten i vår sjukvård som för vår internationellt framgångsrika läkemedelsindustri. För att skall kunna hävda sig krävs kunskapsutveckling med stor bredd, men det krävs också särskilda insatser för att främja forskning i den absoluta frontlinjen. De tidigare strukturerna för att finansiera forskning har därför kompletteras med en struktur som möjliggör större insatser på koncentrerade områden. Inom dessa strategiska områden, av såväl grundforsknings- som mer tillämpad karaktär, skall verksamheten vara av högsta internationella kvalitet. Detta är nödvändigt dels för att stärka kunskapsutveckling på viktiga områden, dels för att skapa möjligheter till samarbete och kontakter med motsvarande miljöer utomlands. Dessutom behövs dessa insatser för att stimulera till förnyelse och dynamik inom det svenska forskningssystemet. Regeringen avsatte en betydande del av löntagarfonderna för koncentrerade forskningssatsningar. I propositionen 1992/93:171 Forskning i frontlinjen föreslogs att från de tidigare löntagarfonderna skall användas för att stärka den svenska forskningen inom strategiska områden. Dessa resurser skall utnyttjas på ett sådant sätt att sammanlagt cirka en miljard kan utbetalas till forskningen efter en uppbyggnadsperiod. Huvuddelen av medlen - - har anvisats till en stiftelse för strategisk forskning inom naturvetenskap, teknik och medicin. Resten av medlen har fördelats mellan en stiftelse för miljöstrategisk forskning - - och till för kulturvetenskap - . Den förstärkning av strategiskt viktiga områden som härmed möjliggörs sker - till skillnad från vad som i flera fall inträffat i andra länder - utan att det krävs en omfördelning av resurser från universitetens basorganisation och från den forskningsrådsfinansierade grundforskningen. Den andra huvudfrågan i regeringens forskningspolitik har varit att förstärka samspelet och kunskapsutbytet mellan universiteten och högskolorna och det övriga samhället, särskilt företagen. För att stimulera en sådan samverkan föreslog regeringen därför forskningsproposition bl.a. att universiteten och högskolorna skulle ges möjlighet att bedriva viss forskning i bolag, att en översyn av industriforskningsinstituten skulle initieras och att särskilda insatser för forskarutbildning i samverkan med näringslivet skulle vidtas. förstärktes teknikparker och forskarbyar för att underlätta affärsmässig tillämpning av forskningens resultat. Särskilda teknikbrostiftelser inrättades. För att stimulera en större flexibilitet och förnyelseförmåga pekades i forskningspropositionen bl.a. på att universiteten och högskolorna i större omfattning än nu borde fördela forskningsmedel internt på grundval av forskares och forskargruppers resultat. Beträffande statens tilldelning av fakultetsmedel hänvisades i propositionen till Resursberedningens arbete med resultat- och aktivitetsrelaterade fakultetsanslag (jfr avsnitten 5.5 och 6.1). En ökad rekrytering av forskare förutsätter att fler unga ges möjlighet att forska. Regeringens plan för att fördubbla antalet doktorsexamina styrdes, som nämnts ovan, bl.a. av ambitionen att förnya forskningen. Fler kvinnor måste rekryteras, dels för att öka tillgången på kvalificerade doktorander, dels för att de genom sina skilda erfarenheter och perspektiv kan bidra till att utveckla ny kunskap. För detta krävs bl.a. särskilda åtgärder för att undanröja hindren för kvinnor att påbörja och slutföra forskarutbildning (jfr avsnitt 5.4). Som ytterligare en åtgärd anfördes forskningsproposition att en del av forskningsrådens resurser borde gå till unga, lovande forskare. Forskning och utvecklingsarbete av hög klass har alltid en internationell karaktär. I forskningspropositionen föreslogs därför utökat stöd till internationellt samarbete, såväl bilateralt som multilateralt. Fler forskar- och resestipendier inrättas och långsiktigt samarbete mellan svenska och utländska universitet stimuleras. Olika former av internationell samverkan behandlas mer ingående i avsnitt 6.2. Tillsammans med medverkan på ramprogramsnivå i EG-forskningen, vilken behandlas mer utförligt i avsnitt 6.2, innebär den kraftiga utbyggnaden av svensk forskning att helt nya villkor har skapats för dynamik och förnyelse i forskningssystemet i sin helhet. Genom de strategiska forskningsstiftelserna och stödet till den kulturvetenskapliga forskningen möjliggörs särskilt kraftfulla insatser. I praktiken fördubblas exempelvis den årliga finansieringskapaciteten av samhällsvetenskap och humaniora hos , som en ökad mångfald och ett ökat oberoende skapas inom forskningsfinansieringen. Det leder också till ett ökat ansvar även för de redan tidigare verksamma forskningsfinansierande organen, såväl på lokal som på nationell nivå, att utforma prioriteringar och kvalitetskriterier som gör att respektive organ kan fylla sin roll väl i det nya systemet. Det är bara genom en stark inhemsk forskning, från grundforskningen vid universitet och högskolor till den forskning som bedrivs inom företagen, som det är möjligt för att till fullo utnyttja de möjligheter som EG-forskningen innebär. Som ytterligare ett led i regeringens forskningspolitk föreslogs i propositionen 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens en utbyggnad av utbildningar med inriktning mot den privata sektorn och näringslivet. Högskolorna i /, /, , /och samt fick därmed ett förändrat utbildningsutbud inriktat i huvudsak mot sådana behov. Vid dessa högskolor är förutsättningarna särskilt goda för utbyggd forskningssamverkan med industri och näringsliv till följd av existerande samarbete mellan högskolan och ett eller flera företag eller organisationer med kvalificerad verksamhet. Regeringen vill stimulera en fortsatt positiv utveckling i denna riktning för att skapa slagkraftiga miljöer. För att finansiera respektive högskolas andel i ett sådant långsiktigt forskningssamarbete föreslog regeringen i forskningspropositionen att skulle avsättas. Fördelningen av medlen kommer att göras efter en bedömning av kvaliteten i den föreslagna verksamheten. Bedömningen görs av en särskild beredningsgrupp bestående av representanter för forskningsråden samt (). 5.4 Åtgärder för att höja kvaliteten 5.4.1 Ansvarsfördelningen mellan statsmakterna och lärosätena Enligt högskolelagen (1992:1434, 1 kap. 4 ) skall verksamheten "avpassas så att en hög kvalitet nås, såväl i utbildningen som i forskningen och det konstnärliga utvecklingsarbetet". Statsmakterna har ett övergripande ansvar för kvaliteten. Detta ansvar omfattar såväl stöd och stimulans till alla lärosäten att utveckla sin verksamhet som granskning av detta arbete. reform ingår följande fyra väsentliga instrument för detta: * Studenternas fria val av utbildning * Universitetens och högskolornas åtagande enligt respektive utbildningsuppdrag att utarbeta och genomföra kvalitetsutvecklingsprogram * Inrättandet av med uppgift att främja hög kvalitet genom att dels stödja och stimulera, dels granska universitetens och högskolornas verksamhet * Utformningen av kvalitetsdelen i resurstilldelningssystemet för grundutbildning (Regeringens förslag presenteras i avsnitt 6.1) Som framgår av såväl propositionen 1992/93:169 Högre utbildning för ökad kompetens som Resursberedningens betänkande (SOU 1993:102) Kvalitet och dynamik har varje universitet och högskola ett eget ansvar för kvaliteten. I betänkandet framhålls särskilt att universitets- och högskoleledningarna måste ta ett aktivt ansvar för kvaliteten i hela verksamheten och för de interna systemen för att säkra och utveckla denna. Detta anses vara en förutsättning för att alla - studenter, lärare och övrig personal - skall kunna ta sitt ansvar för kvaliteten. Den slutliga avvägningen mellan olika typer av åtgärder görs således av respektive lärosäte efter dialog med . I det följande beskrivs och motiveras de initiativ som regeringen tagit för att främja kvalitetsutvecklingen i verksamheten. 5.4.2 Kvalitet i grundutbildningen Utgångspunkten för alla kvalitetsförbättrande åtgärder är att den enskilde studenten måste ges möjlighet att ta ansvaret för sin utbildning - både för dess innehåll och för genomförandet av den. har eller högskolan ett ansvar för att ge studenterna det stöd de behöver för att kunna välja kurser och inriktningar, och för att kunna tränga in i ämnesområdet på en vetenskaplig nivå. En god högskoleutbildning kan beskrivas som en utbildning där studentens eget kunskapssökande står i centrum och där lärarinsatserna väsentligen utgör ett stöd i den processen. Den lärande processen, dvs. studentens självständiga sökande efter kunskap om och inom ämnet, kan antingen underlättas eller försvåras av dels de pedagogiska former och andra yttre förutsättningar som lärosätet erbjuder, dels den studieorganisation och den kursstruktur som utgör den organisatoriska ramen för studierna. Såväl studenter som lärare, forskare och övriga verksamma vid lärosätet bör därför engageras i att utveckla och förnya ämneskunskaper, de pedagogiska formerna och andra viktiga stödfunktioner som bibliotek, lokaler och utrustning samt utbildningsprogram och kurser. Att motivera varje student att - i enlighet med högskolelagens intentioner (1993:1434, 1 kap. 9 ) - delta i ett ifrågasättande av etablerad kunskap, givna förutsättningar och metoder är ett viktigt mål för varje universitets och högskolas ansträngningar att förbättra kvaliteten inom grundutbildningen. Införandet av den nya magisterexamen och dess krav på vetenskaplig fördjupning och självständigt arbete om minst 20 poäng är ett exempel på regeringens syn på den högre utbildningens mål. Den nya högskoleförordningen och dess examensordning (1993:100, senast ändr. 1994:37), som trädde i kraft , lägger grunden för studenternas möjlighet att friare välja kurser och kombinera dessa till examina. Därmed avskaffades det av statsmakterna reglerade linjesystemet. Om inte reformen i detta avseende skall stanna vid att de tidigare linjerna döps om till program som inrättas av respektive lärosäte, krävs fortlöpande, förutsättningslösa översyner och analyser av olika studieorganisatoriska modeller. Preliminära iakttagelser som gjorts inom ramen för Resursberedningens uppföljning tyder på att studenternas förväntningar vad gäller valfriheten - också inom starkt yrkesinriktade utbildningar - är större än lärosätenas förändringsbenägenhet. Även om införandet av den s.k. studentpengen i princip skall möjliggöra studenternas fria val, begränsas dessa val av det faktiska utbudet. Att följa denna fråga är därmed en av de viktigaste uppgifterna för den fristående reformuppföljningen som nämndes inledningsvis i detta kapitel. Regeringen anser att den pågående kraftiga utbyggnaden av grundutbildningen måste kompletteras med en satsning på kompetensen hos lärarna. Med kompetens avses såväl vetenskaplig kompetens som pedagogisk skicklighet.