prop · GH0324 · 1994-01-01 00:00:00 — Man har i olika sammanhang diskuterat i vilken mån undersökning av väskor och annat liknande bagage innefattas i begreppet kroppsvisitation. Plånböcker och ryggsäckar utgör exempel på vad någon kan bära på sig. Be- stämmelserna om kroppsvisitation kan därför bli tillämpliga beträffande sådana föremål. Hur förhåller det sig då med väskor och liknande? Språkligt sett kan det vara svårt att säga att man bär en väska på sig. En väska har eller bär man med sig. Är då en undersökning av en medhavd väska att anse som en kropps- visitation eller som en husrannsakan? I doktrinen har hävdats att uttalandena i förarbetena innebär att portföljer, resväskor, påsar och liknande, som någon har med sig inte omfattas av bestämmel- serna om kroppsvisitation. I stället skulle bestämmelserna om husrannsakan vara tillämpliga i dessa fall. I 28 kap. 1 § RB föreskrivs att husrannsakan under vissa närmare angivna förutsättningar får ske i hus, rum eller slutet förvaringsställe. I förarbetena till (NJA II 1943 s. 369) anges att som slutet förvaringsställe bör betraktas t.ex. stängd bil samt kassafack i bank. Undersökning av en väska som någon bär på sig omfattas - oavsett om den är sluten eller inte - alltså av bestämmelserna om kroppsvisitation. Undersökning av en väska som någon bär med sig omfattas å andra sidan av bestäm- melserna om husrannsakan; dock endast - har det hävdats - om den är sluten (se i , Rättegång III s. 67). En icke sluten väska som någon har med sig skulle således inte omfattas av vare sig bestämmelserna om kroppsvisitation eller bestämmelserna om husrannsakan. I kommentaren till (Fitger m.fl. 28:6-7) hävdas däremot att husrannsakan kan ske även beträffande olåsta förvaringsställen. Däremot synes även där upprätthållas ett krav på att förvaringsstället (väskan) är sluten, eller med ett annat uttryck stängd, för att husrannsakan skall kunna komma i fråga (jfr också JO 1974 s. 128 och 1977/78 s. 129 samt NJA 1974 s. 229). I förarbetena till (NJA II 1943 s. 373) anges att med kroppsbesiktning avses undersökning av kroppen. I lagtexten i 28 kap. 12 § RB har lagts till att det vid en kroppsbesiktning, om så erfordras, får tas blodprov och genomföras annan un- dersökning, som kan ske utan nämnvärt men. I förarbetena (a.a. s. 374) anges som exempel på "annan undersökning" undersökning för utrönande om den misstänkte är behäftad med viss sjukdom eller röntgenundersökning. Vad som närmare avses med "nämnvärt men" specificeras inte i förarbetena. Krop- psbesiktningsbegreppet kan alltså i viss mån sägas vara oklart i i det att den enda vägledning som ges är att det avser undersökning av kroppen. Det anges inget om hur en sådan besiktning får utföras, vilka delar av kroppen som avses, eller hur omfattande eller ingående undersökningen får vara. Därtill har det öppnats möjligheter till "annan undersökning", vilket inte heller är någon klar avgränsning av vad som får göras. Det begränsande rekvisitet "nämnvärt men" har inte heller önskvärd precision och bidrar också till nämnda oklarheter. 2.2.4 Begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning i annan lagstiftning Förutom i regeringsformen och förekommer begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning i ett stort antal andra lagar. Här följer en kort översikt vad gäller själva den juridiska begreppsbildningen. De syften som bär upp de skilda lagarna kommer inte att beröras. Inte heller de förutsättningar som gäller för användningen av respektive tvångsmedel kommer att beröras i någon särskild utsträckning. Regler där såväl kroppsvisitation som kroppsbesiktning förekommer som begrepp Enligt 29 § femte stycket lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL) kan det som villkor för besök föreskrivas att den besökande underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig krop- psbesiktning eller medger undersökning av väska, kasse eller annat dylikt som han vill medföra vid besöket. I samband med införandet av denna regel diskuterades i förarbetena (Ds Ju 1973:9 s. 177 f. och prop. 1974:20 s. 143 f) inte innebörden av begreppet kroppsvisitation närmare. Av såväl lagtext som förarbetsuttalanden framgår dock klart att undersökningar av väskor m.m. faller utanför begreppet kroppsvisitation. I detta sammanhang är regeln så konstruerad att undersökningar förutsätter frivillighet. Om samtycke inte lämnas innebär det att besöket inte får äga rum. Rätt att genomföra en form av kroppsbesiktning av besökande infördes genom en lagändring som trädde i kraft (SFS 1982:401). I förarbetena till denna lagändring (prop. 1981/82:141 s. 44) sades i denna del, att förutom kroppsvisitation och undersökning av väskor och dylikt också ytlig kroppsbesiktning skulle kunna föreskrivas som villkor för besök. Härom sades vidare. "Ytlig kroppsbesiktning har införts som rättsligt begrepp genom ändringar i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling m.m. (se närmare prop. 1981/82:2). En sådan besiktning anses inbegripa en yttre granskning av kroppen. Undersökningen kan gå till så att den besökande ombeds att ta av sig kläderna och stå upp, varefter den tjänsteman som utför visitationen granskar de delar av kroppen som är synliga samt fotsulorna. Även huvudhåret och armhålorna får granskas. I övrigt är det emellertid inte tillåtet att be den som skall undersökas att inta särskilda ställningar för att de för ögat dolda delarna av kroppen skall kunna iakttas liksom inte heller att undersöka munhåla eller annan hålighet eller beröra vederbörandes nakna kropp för att undersöka delar av denna. I så fall blir det fråga om en ordinär kroppsbesiktning." Några möjligheter till kroppsbesiktning i egentlig mening av besökare - utöver angivna ytliga variant - ges inte i KvaL. I 52 a - 52 c §§ KvaL finns regler om kroppsvisitation och kroppsbesiktning av den som är intagen i anstalt eller som skall tas in där. I förarbetena (prop. 1978/79:62 s. 28) anges att regleringen borde bygga på de redan förefintliga begreppen kroppsvisitation respektive kroppsbesiktning mot bakgrund av att dessa begrepp "måste betraktas som förhållandevis noggrant definierade". Vidare anges (a.a. s. 29) att det med kroppsvisitation avses undersökning av en persons kläder eller något som denne bär med sig, t.ex. en handväska. I detta sam- manhang nämns också begreppet skyddsvisitation, som beskrivs som en lindrigare variant av kroppsvisitation. En skyddsvisitation sägs innebära att man genom att känna utanpå någons kläder undersöker om vederbörande bär på sig något tillhygge eller liknande. I 2 - 2 b §§ lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl. (behandlingslagen) regleras kroppsvisitation och kroppsbesiktning av personer intagna i häkte. Begreppen krop- psvisitation respektive kroppsbesiktning har inte här givits några definitioner som avviker från vad som har sagts i anslutning till behandlingen av mot- svarande regler i KvaL (se prop. 1981/82:141 s. 50 f). Här nämns också begreppen ytlig kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Det förra torde helt motsvara det nämnda begreppet skyddsvisitation (se ang. detta begrepp prop. 1983/84:111 s. 118). I 10 § polislagen regleras polismans befogenheter att bruka olika slag av våld. I stadgandets första stycke, fjärde punkten anges att en polisman under vissa förutsättningar har rätt att genomföra kroppsvisitation respektive kroppsbesiktning. I förarbetena (se prop. 1983/84:111 s. 80 ff) ges inte begreppen någon närmare bestämd definition. I 19 § varusmugglingslagen och i 63 och 74 §§ tullagen (1987:1065) regleras kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning samt undersökning av bagage m.m. Förarbetena (prop. 1981/82:2) till nämnda föreskrift i varusmugglingslagen är relativt utförliga när det gäller att bestämma innebörden av begreppen kroppsvisitation och kroppsbe- siktning. Där sägs (a.a. s. 11) att gränsdragningen mellan de båda begreppen är tämligen klar och att begreppens innebörd får anses vara desamma oberoende av i vilket författningssammanhang de förekommer. Varje undersökning eller granskning av kroppen, antingen den är endast okulär eller mer ingående, är att betrakta som kroppsbesiktning medan kontroll av kläder och andra persedlar utgör kroppsvisitation. Vidare diskuteras begreppen ytlig kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning i dessa förarbeten. Ytlig kroppsvisitation definieras (a.a. s. 39) i anslutning till vad som har sagts beträffande detta begrepp i KvaL och i behandlingslagen, som en endast summarisk undersökning av någons kläder genom att känna utanpå dessa i syfte att söka efter vapen eller andra farliga föremål. Ytlig kroppsbe- siktning beskrivs som en lindrigare variant av kroppsbesiktning och definieras (a.a. s. 12 och 24 ff) som en yttre granskning av någons nakna kropp samt en undersökning av någons skägg, hår, peruk eller arm- eller benprotes. I anslutning till denna definition anges att den är avsedd att vara uttömmande, dvs. varje annan form av kroppsbesiktning faller utanför begreppet ytlig kroppsbesiktning. Vid det praktiska genomförandet sägs det innebära bl.a. att den undersökte kan uppmanas att exponera vissa dolda delar av kroppen såsom fot- sulor och armhålor men inget ytterligare. Det bör inte komma i fråga att be den undersökte att inta några särskilda krop- psställningar för att underlätta besiktningen. Den undersökte får inte heller ombedjas att ta av sig en protes. har inte föreslagit några förändringar vad gäller denna begreppsbildning (se SOU 1991:84 s. 389 och s. 527 ff). I lagen (1991:572) om särskild kontroll av vissa utlänningar finns i 18 - 22 §§ särskilda bestämmelser om tvångsmedel, däribland kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Begreppen definieras inte närmare i förarbetena (prop. 1990/91:118). Inte heller i den numera upphävda terroristlagen (1989:530) eller dess förarbeten (prop. 1988/89:86) angavs några närmare definitioner av tvångsmedlen kroppsvisitation respektive kroppsbesiktning. I 28 kap. 6 a § (BrB) föreskrivs att en behandlingsplan i samband med en dom på skyddstillsyn får innehålla bestämmelser om kroppsvisitation och kroppsbesiktning. I förarbetena har den närmare innebörden av ifrågavarande begrepp inte berörts (se prop. 1986/87:106 s. 91 f. och prop. 1987/88:120 s. 74 f.). Den berörda bestämmelsen i 28 kap. 6 a § BrB har ändrats med ikraftträdande (prop. 1992/93:142). I samband därmed har begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning utmönstrats ur para- grafen. I lagen (1985:12) om kontroll av berusningsmedel på sjukhus anges i 3 § att det som villkor för att någon skall tas in på sjukhus för att undergå vård för missbruk av beroendeframkallande medel får uppställas att vederbörande underkastar sig kroppsvisitation eller ytlig kroppsbesiktning. I förarbetena (prop. 1984/85:46 s. 29 f.) sägs att kroppsvisitation är "kontroll av kläder och andra persedlar". Vad gäller ytlig kroppsbesiktning hänvisas till vad som har uttalats i prop. 1981/82:2 (jfr ovan). Vidare anges att det skall "kunna krävas att väskor, kassar och annat som den vårdsökande medför till sjukhuset får undersökas". Samma sak skall gälla "paket eller dylikt" som kommer till patienten under vistelsen på sjukhuset. I lagtexten anges inte särskilt att väskor m.m. får undersökas. Enligt uttalanden i förar- betena anses emellertid en sådan un- dersökningsrätt i detta sammanhang falla inom begreppet kroppsvisitation. I lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) anges i 32 § att den som vårdas enlig denna lag under vissa förutsättningar får kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas. Ursprungligen tilläts endast kroppsvisitation, vilket i förarbetena beskrivs som "undersökning av någons kläder eller väska eller något annat han för med sig, däremot inte av hans kropp" (se prop. 1981/82:8 s. 94). Genom en lagändring som trädde i kraft infördes i den nu gällande lagens föregångare också möjlighet till ytlig kroppsbesiktning. Någon avvikande definition av detta begrepp gavs inte i förarbetena, utan hänvisning gjordes till vad som sagts om begreppet i anslutning till KvaL (se prop. 1981/82:141 s. 51). I förarbetena till nu gällande lag (prop. 1987/88:147) har inte gjorts några anmärkningar be- träffande definitionerna av ifrågavarande begrepp. I smittskyddslagen (1988:1472) anges i 46 § att den tvångsisolerade under vissa förutsättningar får kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas. Begreppsbildningen här ansluter sig till vad som gäller enligt LVM (se prop. 1988/89:5 s. 137). I lagen (1990:52) med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU) sägs i 17 § att den som intas på eller vistas på ett ungdomshem under vissa förutsättningar får kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas. Begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning har här ingen annan innebörd än den som har redovisats beträffande LVM. I lagen (1991:1128) om psykiatrisk tvångsvård anges i 23 § att en patient under vissa förutsättningar får kroppsvisiteras eller ytligt kroppsbesiktigas. Definitionen av begreppen kroppsvisitation respektive ytlig kroppsbesiktning sluter an till vad som gäller beträffande dessa begrepp i 17 § LVU och 32 § LVM (se prop. 1990/91:58 s. 263 f.). I lagen (1979:1088) om gränsövervakningen i krig m.m. ges i 7 och 8 §§ möjligheter till kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Begreppen är i lagen eller dess förarbeten (se prop. 1978/79:215 s. 29 ff.) inte definierade på något särskilt sätt. I lagen (1992:1602) om valuta- och kreditreglering förekommer i 2 kap. 7 § en regel som med hänvisning till varusmugglingslagen möjliggör kroppsvisitation och ytligt kroppsbesiktning. Några uttalanden om begreppens innebörd har inte gjorts i förarbetena (se prop. 1989/90:135 och 1992/93:126). Regler där enbart begreppet kroppsvisitation förekommer I 11 § behandlingslagen förekommer en regel, liknande den i 29 § femte stycket KvaL, som möjliggör kroppsvisitation av en besökande som villkor för att denne skall få besöka någon som är häktad eller anhållen. Vid sidan av kroppsvisitation regleras rätten att undersöka väska, kasse eller annat dylikt. Kroppsvisitation har varken i lagtext eller i förarbeten definierats särskilt (se prop. 1975/76:90). I 19 § polislagen stadgas att en polisman under vissa närmare angivna förutsättningar får kroppsvisitera en person och även undersöka dennes portfölj, handväska eller liknande handbagage. Undersökningen av medhaft bagage omfattas alltså här inte av begreppet kroppsvisitation. I den ursprungliga lagtexten omnämndes inte ens undersökning av portfölj, handväska eller liknande handbagage. I förarbetena (prop. 1983/84:111 s. 120 ff.) poängteras att den kroppsvisitation här är fråga om i regel skall begränsas till en summarisk undersökning av den undersöktes kläder i syfte att kontrollera att den undersökte inte bär på sig vapen eller andra farliga föremål eller farliga ämnen. Beträffande medhavd egendom kan nämnas att det vidare (a.a. s. 120) sägs att låst portfölj eller resväska eller på annat sätt slutet förvaringsmedel (exempelvis ett med tejp eller snöre väl tillslutet paket) med stöd av ifrågavarande lagrum inte får öppnas, om inte förutsättningar för husrannsakan är för handen. Huruvida be- greppet kroppsvisitation omfattar undersökning av medhavda väskor och liknande som är öppna anges inte uttryckligen. Genom en ändring i polislagen som trädde i kraft utvidgades 19 § (se prop. 1986/87:115). Då tillades att polisen i hithörande fall, förutom att genomföra kroppsvisitation, också skulle ha rätt att undersöka väskor m.m. nämnda lagändring föregicks inte enligt förarbetena av några diskussioner eller överväganden beträffande här diskuterade begrepp (jfr också prop. 1987/88:143). Förutom i 19 § förekommer också i 22 § en regel om kroppsvisitation i polislagen. I lagen (1970:926) om särskild kontroll på flygplats sägs i 3 § att flygpassagerare får kroppsvisiteras. I förarbetena (prop. 1970:204) definieras inte begreppet kroppsvisitation särskilt. I lagen (1981:1064) om säkerhetskontroll vid domstolsförhandlingar finns bestämmelser om kroppsvisitation och undersökning av väskor och andra föremål. I förarbetena (prop. 1980/81:114 s. 22 f.) anges att kroppsvisitation i första hand innebär undersökning av en persons kläder och av det denne i övrigt bär på sig. Vidare sägs att även undersökning av det som någon bär med sig, t.ex. en väska, brukar hänföras till kroppsvisitation. För tydlighetens skull anges dock i lagtexten, förutom att kroppsvisitation får göras, att även väskor och andra föremål får undersökas (jfr också a.a. s. 55 f. och s. 120 f.). I lagen (1988:144) om säkerhetskontroll vid sammanträde med kammare och utskott stadgas i 3 § att kroppsvisitation får förekomma. Begreppet definieras inte närmare. I lagen (1990:217) om skydd för samhällsviktiga anläggningar m.m. finns regler som möjliggör kroppsvisitation och undersökning av medförd egendom. Varken lagen eller dess förarbeten (prop. 1989/90:54) innehåller någon särskild definition av begreppet kroppsvisitation. I utlänningslagen (1989:529) finns i 5 kap. 2 § en regel som möjliggör att en utlänning får kroppsvisiteras samt att hans bagage, handväskor och liknande får undersökas. I förarbetena (prop. 1988/89:86 s. 101) sägs beträffande kroppsvisitation att däri ingår en undersökning av den undersöktes kläder. I lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m. föreskrivs i 45 § om kroppsvisitation under vissa förhållanden. I paragrafens första stycke anges sålunda att kroppsvisitation får förekomma för eftersökande av vissa närmare angivna föremål. I förarbetena (prop. 1985/86:9 s. 119) sägs att i mening "innebär kroppsvisitation undersökning av den misstänktes kläder och vad han i övrig bär på sig. Begreppet har samma innebörd i detta sammanhang." I andra stycket av paragrafen har lagts till att det för eftersökande av ifrågavarande föremål också får undersökas skåp, väskor och annan egendom som tillhör eller disponeras av den som undersöks. I förarbetena sägs (a.a. s. 119 f.) uttryckligen att åtgärderna enligt detta stycke utgör andra undersökningar än kroppsvisitation. I lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om unga lagöverträdare anges i 17 § att kroppsvisitation får förekomma. I bestämmelsen hänvisas till regleringen i . Förarbetena till stadgandet (prop. 1983/84:187) innehåller ingen avvikande definition av begreppet kroppsvisitation. I förslaget till ny ordningslag (prop. 1992/93:210) föreskrivs i 32 § andra stycket att kroppsvisitation får ske i vissa fall för att söka efter alkoholhaltiga drycker. Bestämmelsen har anpassats till förslaget i promemorian (se a. prop. s. 272). Regler där enbart begreppet kroppsbesiktning förekommer I lagen (1988:1473) om undersökning beträffande HIV-smitta i brottmål föreskrivs i 2 § om kroppsbesiktning av den som skäligen kan misstänkas för ett sexualbrott, varigenom infektion av HIV har kunnat överföras till målsäganden. I stadgandet görs en allmän hänvisning till . Helt följdriktigt förekommer inte heller någon från avvikande definition av begreppet i lagen eller dess förarbeten (se prop. 1988/89:5 s. 155 f.). 2.2.5 Sammanfattning - begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning Begreppen kroppsvisitation och kroppsbesiktning förekommer såväl i regeringsformen och som i andra författningar. På vissa håll förekommer också begreppen ytlig kroppsvisitation (skyddsvisitation) och ytlig kroppsbesiktning. Sammanfattningsvis kan beträffande dessa begrepp enligt gällande rätt följande sägas. Kroppsvisitation: Med kroppsvisitation avses först och främst en undersökning av de kläder som någon har på sig. Häri innefattas även undersökning med metalldetektor. I vilken utsträckning en undersökning av medhavda väskor eller annat bagage och liknande är att hänföra till kroppsvisitation är däremot inte helt klart. Begreppet kroppsvisitation, liksom även ytlig kroppsvisitation, faller utanför begreppet kroppsligt ingrepp, som det är att förstå enligt regeringsformen. Ytlig kroppsvisitation (skyddsvisitation): Med ytlig kroppsvisitation, eller skyddsvisitation, avses en summarisk undersökning av någons kläder, bestående i att kontrollanten känner utanpå kläderna. Kroppsbesiktning: Med kroppsbesiktning avses en undersökning av kroppen. Häri innefattas såväl en ytlig, okulär undersökning som en ingående undersökning av kroppens inre. Även borttagande av bandage och avlägsnande av proteser omfattas av begreppet kroppsbesiktning. Viss oklarhet kan sägas råda om huruvida provtagningar av olika slag, såsom exempelvis blodprovstagning, innefattas i begreppet. Även i övrigt kan viss oklarhet sägas råda beträffande vilka undersökningar som ryms inom begreppet, särskilt mot bakgrund av att det i exempelvis 28 kap. 12 § RB jämte kroppsbesiktning också talas om "annan undersökning". Begreppet kroppsbesiktning, liksom även ytlig kroppsbesiktning, faller inom begreppet kroppsligt ingrepp, som detta är att fatta enligt regeringsformen. Ytlig kroppsbesiktning: Med ytlig kroppsbesiktning avses en okulär besiktning av den nakna kroppen inklusive förekommande proteser. Den som undersöks får uppmanas att visa upp fotsulorna och lyfta upp armarna så att armhålorna kan kontrolleras. Kontrollanten får inte vidröra kroppen eller anmoda den undersökte att inta speciella ställningar. Kontroll av kroppens hålrum genom att den undersökte anmodas att gapa eller att sära på skinkorna får inte ske. Huvudhår och eventuell peruk får dock vidröras vid undersökningen. I skilda sammanhang förekommer också begreppen fullständig kroppsvisitation och fullständig kroppsbesiktning samt ren kroppsundersökning. Dessa begrepp torde inte ha någon självständig rättslig betydelse, utan används endast för att göra avgränsningar mot vad som här har kallats ytlig kroppsvisitation och ytlig kroppsbesiktning. Dessa begrepp förekommer inte heller i författningstext. Tvångsmedlen kroppsvisitation och krop- psbesiktning är juridiska begrepp som förekommer i ett flertal författningar. Begreppen har givits skiftande innebörd i skilda lagstiftningsärenden. Det finns enligt min mening ett klart intresse av att respektive begrepp ges en enhetlig och konsekvent samt, så långt som möjligt, klar och tydlig avgränsning. Detta är angeläget såväl av principiella skäl, eftersom det rör sig om inskränkningar i grundlagsskyddet, som av praktiska skäl, eftersom tvångsmedlen används inom olika verksamhetsområden och tillämpas av många olika befat- tningshavare på skilda nivåer. De problem som är förknippade med den i viss mån rådande begreppsförvirringen har också uppmärksammats av bl.a. JO vid ett flertal tillfällen. Det är också JO som initierat detta lagstiftningsärende. Smugglingen av narkotika mellan olika länder har, som jag redan har varit inne på (avsnitt 2.1), allt mer kommit att ske genom s.k. intracorporala transporter, dvs. genom att narkotika förvaras och transporteras i kroppen. Detsamma gäller narkotikain- förseln till anstalter och andra slutna institutioner. Denna form av narkotikasmuggling är av naturliga skäl mycket svår att upptäcka. I kampen mot narkotikabrottsligheten är det därför viktigt att de regler som står till buds är så lätthanterliga och effektiva som möjligt och att det inte råder någon tveksamhet kring vilka åtgärder den straffprocessuella regleringen medger. är det givetvis av största vikt att reglerna är utformade på ett sådant sätt att de uppfyller kraven på rättssäkerhet. Ett problem med den nuvarande utformningen av reglerna om kroppsbe- siktning är att det i 28 kap. 12 § andra stycket RB sägs att det vid kroppsbesiktning får tas blodprov och utföras annan undersökning. Lagtextens utformning kan ge upphov till tveksamhet om vilka åtgärder som ryms inom begreppet kroppsbesiktning. Utformningen kan ge intryck av att blodprovstagning och andra undersökningar är egna former av tvångsmedel, som får utföras i samband med kroppsbesiktning men som inte utgör kroppsbesiktning. I KvaL sägs endast att en intagen under vissa förutsättningar får kroppsbesiktigas. Detsamma gäller även beträffande behandlingslagen.