prop · GH03209 · 1994-01-01 00:00:00 — Den som närmast före arbetslösheten haft anställning med arbetstid, som någon arbetsdag eller flera regelmässigt varit kor- tare än , skall ha rätt att medräkna även sådan tid vid fastställande av ersättning enligt omräkningstabell. 30 [10] Är det sannolikt att arbete som avses i 29 skulle ha varat eller mer än fem men eller , utgör avstängningstiden fem, tio respektive . I avstängningstiden inräknas endast dagar för vilka karenstid skulle ha tillgodoräknats eller dagpenning skulle ha lämnats, om avstängningen inte hade skett, eller dagar under vilka den försäkrade har utfört förvärvsarbete. Den totala avstängningstiden får dock inte överstiga 14, 28 respektive . Inträffar förhållande som avses i 29 , beräknas ny avstängningstid i enlighet med bestämmelserna i första stycket, om inte den nya avstängningstiden ryms inom den löpande avstängningstiden. Är det uppenbart att en Är det uppenbart att en försäkrad ej vill antaga försäkrad inte vill anta lämpligt arbete, såsom dåett lämpligt arbete, den försäkrade vid skall den försäkrade vara upprepade tillfällen avstängd till dess hon antingen har avvisat eller han har utfört erbjudet sådant arbete förvärvsarbete under 20 eller lämnat sitt arbete dagar. frivilligt utan giltig anledning, skall den försäkrade vara avstängd till dess han eller hon utfört förvärvsarbete . Avstängningstiden räknas från den dag då det förhållande som anges i 29 inträffat. Bestämmelserna i 29 1 Bestämmelserna i 29 1 - - 3 om arbete får, om 3 om arbete får, om det är det är skäligt, tillämpasskäligt, tillämpas i fråga i fråga om arbetsmark- om arbetsmark- nadsutbildning och nadspolitiska åtgärder som yrkesinriktad får tillgodoräknas för att rehabilitering. uppfylla ett särskilt Bestämmelserna i 30 arbetsvillkor enligt skall därvid gälla i 10 a . Bestämmelserna i tillämpliga delar. 30 skall då gälla. Med beslut om avstängning enligt denna lag jämställs beslut om avstängning från rätt till ersättning enligt lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Till den som har uteslutits ur en arbetslöshetskassa enligt 48 2 får ersättning inte lämnas förrän har förflutit från tidpunkten för uteslutningen. Ansökan om ersättning En ansökan om ersättning göres skriftligen hos skall göras hos arbetslöshetskassan. Vid arbetslöshetskassan på ansökningen skall fogas blankett enligt intyg av arbetsgivare fastställt formulär. om den försäkrades arbetsförhållanden samt de uppgifter i övrigt som behövs för bedömande av den försäkrades ersättningsrätt. Kan sådant intyg endast med stora svårigheter införskaffas, får arbetsförhållandena och Den försäkrade skall lämna övriga uppgifter styrkas uppgift om den tidpunkt på annat sätt. då hon eller han senast Intyg och övriga fick ersättning från en uppgifter skall förvaras arbetslöshetskassa eller bland kassans handling- ersättning enligt lagen ar. (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Till ansökan skall fogas ett intyg av Arbetsgivare skall på arbetsgivaren om den begäran utfärda intyg somförsäkrades arbetsförhål- avses i första stycket landen samt de uppgifter enligt formulär som i övrigt som behövs för fastställs av bedömande av hennes eller . hans rätt till ersättning. Om ett sådant intyg endast med stora svårigheter kan skaffas, får arbetsförhållandena och övriga uppgifter styrkas på något annat sätt. En arbetsgivare skall på begäran utfärda intyg som har sagts enligt fastställt formulär. Den försäkrade skall på heder och samvete intyga att uppgifter som avses i andra stycket är riktiga. Ansökningar, intyg och övriga uppgifter skall förvaras bland kassans handlingar. Finner arbetslöshetskassa att försäkrad medlem, som medvetet eller av grov vårdslöshet lämnat oriktig eller vilseledande uppgift angående förhållande av betydelse för bedömande av hans rätt till ersättning, inte bör uteslutas ur kassan enligt 48 denna lag, kan kassan i stället frånkänna honom rätt till ersättning för av högst . Förekommer sannolika skäl att försäkrad gjort sig skyldig till förfarande som avses i första stycket, kan ersättning som tillkommer honom innehållas i avvaktan på utredning i ärendet. Beslut enligt första eller andra stycket skall av kassan ofördröjligen anmälas till . Ett beslut om indragning av ersättning enligt 34 lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall vid tillämpningen av denna lag anses innebära att sökanden har frånkänts rätt till ersättning som beslutet om indragning gäller. En arbetslöshetskassa skall på begäran av en länsarbetsnämnd som handlägger ärenden om kon- tant arbetsmarknadsstöd lämna uppgift om en enskild i fråga om medlemskap hos arbetslöshetskassan samt om beslut som rör för- säkrads rätt till ersätt- ning enligt denna lag. En arbetslöshetskassa skall för tillsyn samt uppföljning och ut- värdering av arbetslöshetsförsäkringen lämna uppgifter enligt vad regeringen före- skriver. Denna lag träder i kraft . För tiden - skall med undantag från vad som sägs i 9 gälla att avgiftsvillkoret är uppfyllt i fråga om rätt till ersättning , om perioden börjar a) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett , b) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett , c) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett , d) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett , e) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett , och f) - , när skyldigheten att betala avgift eller skatt avsett . Om ersättning för en ny ersättningsperiod begärs efter ikraftträdandet men före utgången av , skall den som inte uppfyller avgiftsvillkoret likväl anses ha uppfyllt detta, om hon eller han uppfyller medlemsvillkoret enligt den äldre bestämmelsen i 6 1. Om något annat inte framgår av andra stycket, skall äldre bestämmelser fortfarande tillämpas på en ersättningsperiod som har påbörjats men inte avslutats före ikraftträdandet. Den nya bestämmelsen i 20 sjätte stycket skall tillämpas på en er- sättningsperiod enligt första stycket. En försäkrad som som sägs i punkten 4 första stycket uppfyller det särskilda arbetsvillkoret enligt 10 a men inte något allmänt arbetsvillkor enligt 10 , skall, vid prövningen av rätten till fortsatt ersättning när ersättningsperioden har gått till ända, anses ha uppfyllt något allmänt arbetsvillkor. Om den ersättningsperiod som sägs i punkten 4 första stycket går till ända före , skall vad som sägs i första stycket i denna punkt också gälla vid prövningen av rätten till fortsatt ersättning när den nya ersättningsperiod som börjar efter ikraftträdandet går till ända. Om den ersättningsperiod som sägs i punkten 4 första stycket går till ända före , skall vad som i punkten 5 första stycket sägs om den som har uppfyllt det särskilda arbetsvillkoret men inte något allmänt arbetsvillkor, gälla också den som uppfyller arbetsvillkoret enligt 6 och 7 i lagrummens lydelse före . Den som, utom i fall som avses i punkten 4 första stycket, blir arbetslös enligt denna lag före utgången av och som uppfyller det särskilda arbetsvillkoret eller arbetsvillkoret enligt 6 och 7 - i dessa lagrums lydelse före - men inte något allmänt arbetsvillkor, skall likväl anses ha uppfyllt något allmänt arbetsvillkor när rätten till ersättning prövas. Med undantag från vad som föreskrivs i 15 andra stycket tredje meningen skall den nya ersättningsperioden inte börja innan den föregående perioden har gått till ända, under förutsättning att den föregående perioden går till ända före utgången av . Om det är till den försäkrades förmån, skall den äldre bestämmelsen i 20 andra stycket tillämpas i en ersättningsperiod a) som har börjat före ikraftträdandet, b) som börjar efter ikraftträdandet, om den närmast föregående ersätt- ningsperioden har börjat före ikraftträdandet och går till ända efter denna tidpunkt men före , eller c) som börjar efter ikraftträdandet, om den försäkrade blir arbetslös enligt denna lag före utgången av . Den äldre bestämmelsen i 20 andra stycket skall alltid tillämpas på en försäkrad som har kvalificerat sig för ersättning genom att uppfylla arbetsvillkoret enligt 6 och 7 i lagrummens lydelse före . De nya bestämmelserna i 32 första, andra, fjärde och femte styckena skall tillämpas på ansökningar om ersättning som görs efter ikraftträdandet. **Fotnot** [7]Senaste lydelse 1993:656. [8]Senaste lydelse 1993:656. [9]Senaste lydelse 1993:656. [10]Senaste lydelse 1993:656. 2.3 Förslag till lag om ändring i lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling Härigenom föreskrivs att 2 och 3 lagen (1992:1331) om arbetslivsutveckling skall ha följande lydelse. 2 [1] Den tid under vilken Den tid under vilken en en arbetslös deltagit i arbetslös deltagit i verksamhet för arbets- verksamhet för arbets- livsutveckling i livsutveckling i enlighet med enlighet med länsarbetsnämndens länsarbetsnämndens anvisning jämställs med anvisning jämställs med tid under vilken under vilken en arbetslös enligt 6 arbetslös enligt 10 a lagen (1973:370) om lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring arbetslöshetsförsäkring eller 6 lagen eller 10 a lagen (1973:371) om kontant (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall arbetsmarknadsstöd skall ha utfört förvärvsarbete.ha utfört förvärvsarbete. Vid bestämmande av Vid bestämmande av ramtid ramtid enligt samma enligt samma bestämmelser bestämmelser räknas inte räknas inte tid då den tid då den arbetslöse arbetslöse varit hindrad varit hindrad att att arbeta på grund av arbeta på grund av deltagandet, i den mån deltagandet, i den mån tiden inte jämställs tiden inte jämställs enligt vad som enligt vad som sagts. 3 [2] Vad som föreskrivs om Vad som föreskrivs om arbets- arbetsmarknadsutbildning marknadsutbildning i i 31 lagen (1973:370) 31 lagen (1973:370) om om arbetslöshetsförsäkring arbetslöshetsförsäkring och i 31 lagen och i 28 lagen (1973:371) om kontant (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd skall arbetsmarknadsstöd skall gälla också i fråga om gälla också i fråga om verksamhet som avses i verksamhet som avses i 1 . Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Senaste lydelse 1993:154. [2] Senaste lydelse 1993:720. 2.4 Förslag till lag om ändring i studiestödslagen (1973:349) Härigenom föreskrivs att 7 kap. 7 studiestödslagen (1973:349)[1] skall ha följande lydelse. 7 [2] Till en studerande som Till en studerande som är medlem i är medlem i arbetslöshetskassa och arbetslöshetskassa och som uppfyller villkoren som uppfyller villkoren för ersättning från kassanför ersättning från kassan vid arbetslöshet eller vid arbetslöshet eller har uppburit ersättning har uppburit ersättning från någon från någon arbetslöshetskassa under arbetslöshetskassa eller den längsta tid som kontant ersättning kan betalas arbetsmarknadsstöd i form ut, utgår vuxenstudiestödav dagpenning under den enligt 7 a, 7 b, 7 c längsta tid som ersättning och 8 b . kan betalas ut, utgår vuxenstudiestöd enligt 7 a, 7 b, 7 c och 8 b . Till annan studerande utgår särskilt vuxenstudiestöd enligt bestämmelserna i 8, 8 a och 8 b . Denna lag träder i kraft . **Fotnot** [1] Lagen omtryckt 1987:303. [2] Senaste lydelse 1992:400. 3 Ärendet och dess beredning Regeringen förelade prop. 1993/94:80 En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Förslagen grundade sig delvis på betänkandet Ersättning vid arbetslöshet (SOU 1993:52), som avlämnades . En förteckning över dem som yttrade sig finns som bilaga till den nämnda propositionen. Yttrandena finns tillgängliga hos (dnr A93/1473/A). 1993/94:80 föreslogs att en allmän och obligatorisk arbetslös- hetsförsäkring skulle vara genomförd och att som en delfinansiering en egenavgift skulle införas fr.o.m. . I propositionen angavs också vissa utgångspunkter för utformningen av den framtida allmänna och obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen. Vidare aviserades vissa ändringar i kvalificeringsmöjligheterna till arbetslöshetsersättning, i längden på ersättningsperioderna och i fråga om den normalarbetstid som är av betydelse vid fastställande av ersättningen. Dessutom redovisades ett förslag i fråga om avgångsvederlagens påverkan på ersättningsrätten. Regeringen anförde också att generösa övergångsbestämmelser skulle gälla. ställde sig i sitt betänkande En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring (1993/94:AU6) bakom regeringens förslag att inriktningen skall vara att skapa en allmän arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla med stark anknytning till arbetsmarknaden och som ger inkomstrelaterade förmåner upp till en viss nivå. Utskottet anförde emellertid också att man då inte borde binda sig för några närmare riktlinjer för regelverket, t.ex. om möjligheterna att kvalificera sig för ersättning eller ersättning skall kunna utges. Enligt utskottet skulle det i stället vara en fördel om saken kunde bedömas i ett sammanhang, så att man fick en bättre överblick av regelverket och dess konsekvenser i olika hänseenden. Utskottet ansåg således att den kommande beredningen i borde avvaktas. beslutade i enlighet med arbetsmarknadsutskottets ställningstagande. beslut innebär bl.a. att det skall införas en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring som omfattar alla med en stark anknytning till arbetsmarknaden och som ger inkomstrelaterade förmåner upp till en viss nivå. Vidare innebär beslut att det fr.o.m. har införts en allmän avgift för finansieringen av de kontanta förmånerna vid arbetslöshet. Avgiften uppgår till av förvärvsinkomster och till . beslutade också att höja det kontanta arbetsmarknadsstödet (KAS) från per dag till per dag fr.o.m. . Inom har därefter utarbetats förslag till regler och nödvändig lagstiftning för genomförande av en allmän försäkring vid arbetslöshet. 4 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen Arbetsmarknadspolitiken skall i nära samspel med den ekonomiska politiken och andra politikområden verka för en flexibel arbetsmarknad. Det innebär krav på en balanserad ekonomisk utveckling som stimulerar till produktivt arbete och ett högt arbetskraftsdeltagande inom ramen för ett gentemot utlandet konkurrens- kraftigt kostnadsläge. Arbetsmarknadspolitiken skall också bidra till att ge de arbetslösa grundläggande ekonomisk trygghet. Åtgärderna för att förverkliga de arbetsmarknadspolitiska ambitionerna har i vårt land en klar aktiv inriktning. Åtgärder som platsförmedling och utbildning prioriteras framför olika former av kontantstöd. Arbetslinjen skall så långt som är möjligt gälla framför kontantlinjen. Utformningen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har fortlöpande anpassats till utvecklingen och behoven på arbetsmarknaden. Nya åtgärder, såsom ungdomspraktik och arbetslivsutveckling, har tillkommit. Sammantaget har de aktiva insatserna fått en större omfattning än . Ett genomgående drag har varit att fler och fler åtgärder har kommit att bli kvalificerande för kontantstöd. Härigenom har utförsäkringen från arbetslöshetsförsäkringen kunnat hållas på en låg nivå och den s.k. utförsäkringsgarantin praktiskt fungerat. Utvecklingen har emellertid också inneburit ett allt större tryck på arbets- löshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet som försörjningskälla. I många fall har de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna i allt högre utsträckning kommit att betraktas som kvalificeringsgrunder för arbetslöshetsersättning. I debatten har arbetslöshetsförsäkringen ofta framställts som den enda inkomst- möjligheten för arbetslösa. Så är det inte. Statsmakterna satsar mycket stora belopp på olika åtgärder som motiveras av främst arbetsmarknadsskäl. Det gäller bl.a. beredskapsarbeten, ungdomspraktik, utbildning, investeringar i infrastruktur och byggande. Alla dessa insatser kommer arbetslösa till godo, direkt eller indirekt. De kontanta förmånerna vid arbetslöshet är därmed ett sista skyddsnät för den arbetslöse. Dessa förmåner skall ge den arbetslöse grundläggande ekonomisk trygghet. I villkoren för förmånerna måste ställas ett antal krav. Det gäller i fråga om förankringen på arbetsmarknaden, avgiftsinbetalningar, återkvalificeringsmöjligheter, ersättningsperiodernas längd, avstängningsregler, ersättningsbeloppen m.m. Arbetslöshetsförsäkringen skall inte ses som en fristående del av ar- betsmarknadspolitiken utan skall samverka med andra arbetsmarknadspolitiska insatser för att den arbetslöse så snabbt som möjligt kan återgå till reguljärt arbete. Den nuvarande ordningen med utförsäkringsgarantier riskerar att skapa ändlösa perioder av ersättning. Försäkringen skall vara ett sista skyddsnät och ge klara signaler om att det inte finns en valfrihet mellan ersättning och arbete. Incitamenten för att återgå till arbete måste finnas. måste det nuvarande monopolet för arbetslöshetskassorna att ge en inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet brytas så att fler grupper av arbetslösa kan ges en ersättning som bättre motsvarar inkomstbortfallet. För att uppnå dessa båda målsättningar bör, enligt regeringens mening, betydande förändringar göras i de båda stödformerna för kontant stöd vid arbetslöshet, dvs. arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta ar- betsmarknadsstödet (KAS). Utgifterna för de kontanta understöden var . Mot dessa utgifter skall ställas inkomster på ca som ökar till ca innevarande år. Underskottet i den s.k. arbetsmarknadsfonden beräknas med hänsyn även till den avgiftshöjning som sker uppgå till ca vid slutet av om inga ytterligare förändringar genomförs. Detta utgör en svår belastning på landets ekonomi. Ökande lånebördor fördröjer återgången till fullgod sysselsättning. En reformering av de kontanta understöden vid arbetslöshet är en viktig del i saneringen av de offentliga utgifterna. Beslut har redan fattats om en 80-procentig kompensationsnivå och karensdagar. Förslag till ytterligare utgiftsminskningar kommer att redovisas i denna proposition. Mot detta skall emellertid ställas vissa utgiftsökningar, som främst beror på att nya grupper genom den allmänna arbetslöshetsförsäkringen får en inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. En utgångspunkt för regeringens förslag till reformering av de kontanta förmånerna vid arbetslöshet är att öka incitamenten för att återgå till reguljärt arbete. Detta bidrar till att en varaktig minskning av utgifterna för understöden vid arbetslöshet kan uppnås. I avsnitt 13 redovisas de kostnadsökningar och kostnadsminskningar som förslagen i denna proposition föranleder. Underskottet i arbetsmarknadsfonden kan, som sagts, inte genom en- bart förändringar av de kontanta understöden. Insatser har gjorts inom ett flertal områden för att lägga en ny grund till nya reguljära arbeten. Utvecklingen av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna mot enkla och kostnadseffektiva insatser måste fortsätta. Detta arbete måste ske utan att kvalitetsaspekten tappas bort. Åtgärder skall ge den arbetslöse mer kompetens och erfarenhet. Arbetslinjen och kontantlinjen är inte nödvändigtvis motsatser. Arbetslinjen prioriterar en aktivitet som upprätthåller och förstärker ett yrkeskunnande eller ger ny kompetens eller erfarenhet. eller mellan perioder av arbete och aktiva åtgärder skall de kontanta understöden vara ett ekonomiskt skydd för den arbetslöse. Understöden måste vara utformade så att arbetslösheten inte innebär ett alltför stort ekonomiskt avbräck som villkoren för stöden skall medverka till att arbetslösa aktivt verkar för att ta sig ur arbetslösheten. Huvudorsakerna till dagens omfattande arbetslöshet är dels det oförmånliga svenska kostnadsläget och spekulationsekonomin , dels den internationella konjunkturnedgången första år och dels också en bristande långsiktig anpassning till strukturella förändringar i vår omvärld. De senaste årens utveckling har medfört en unikt stor förbättring av den svens- ka konkurrenskraften gentemot utlandet. Det har resulterat i ökade marknad- sandelar, växande produktion och export samt en avsevärt stärkt betalningsbalans gentemot utlandet. I kombination med en förbättrad internationell konjunktur innebär utvecklingen en ökad efterfrågan på arbetskraft i och att arbetslösheten kan begränsas. Nya prognoser från bl.a. av AMS och länsarbetsnämnderna visar att vi nu kan räkna med en lägre total arbetslöshet än vad som har prognosticerats. Huvudproblemet under resten av 1990-talet kommer att avse den strukturellt betingade arbetslösheten. En rad åtgärder har redan vidtagits för att komma till rätta med problemen men ytterligare förändringar krävs. Det handlar för det första om att stärka arbetskraftens kompetens samt utveckling och forskning. För det andra måste goda villkor gälla för det allt viktigare ny- och småföretagandet bl.a. genom en förändrad beskattning och småföretagaranpassad arbetsrätt. För det tredje är det av största vikt att skapa goda betingelser för företagens investeringar genom att bland annat öka tillgången på riskvilligt kapital. Med den förväntade minskningen av den totala arbetslösheten kommer en kvardröjande långtidsarbetslöshet att utgöra ett dominerande problem med betydande risker för ökad utslagning. Den är oacceptabel i första hand för de direkt berörda men också för näringsliv och samhälle. Inte minst gäller det med hänsyn till att en stor andel av de långtidsarbetslösa är unga som måste ges möjlighet till en aktiv insats i förvärvslivet . En viktig orsak till den strukturellt betingade arbetslösheten är den snabba omvandlingen av arbetslivet med kraftigt skärpta krav på ökade kunskaper och en vidgad kompetens. Arbetsmarknadspolitiken utgör ett viktigt komplement till det livslånga lärande som måste prägla arbetslivet och uppbyggnaden av utbildning och forskning. Den omfattande arbetslösheten har blottlagt den traditio- nella arbetsmarknadspolitikens både styrka och svaghet. Styrkan har legat i att den genom massiva arbetsmarknadspolitiska insatser och gällande försäkringssystem har lyckats begränsa utförsäkring, socialbidragsberoende samt permanent utslagning. Svagheterna har främst varit att allt fler har fått vänta allt längre på olika aktiva insatser och att dessa i högre grad har anvisats för att undvika utförsäkring och för att arbetslösa skall klara sin försörjning. Arbetsmarknadspolitiken har därmed alltmer tvingats att ta på sig en socialpolitisk roll som i längden inte är förenlig med möjligheterna att hävda arbetslinjen. Inte minst en bred internationell erfarenhet visar detta. I nära på alla finns en allmän arbetslöshetsförsäkring. är ett av få undantag. I har motionerats om en allmän arbetslöshetsförsäkring. Principbeslutet av och införandet av den allmänna avgiften fr.o.m. årsskiftet 1993/94 för att finansiera de kontanta förmånerna vid arbetslöshet var det första steget mot ett förverkligande av detta mål. En försäkring mot inkomstbortfall vid arbetslöshet skall inte avse bara vissa arbetstagare utan gälla för alla förvärvsarbetande som enligt fastställda regler har fäste på arbetsmarknaden. Den nuvarande arbetslöshetsförsäkringen har inte denna utformning. Endast kassamedlemmar får en inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet. Uppskattningsvis får ungefär två tredjedelar av de arbetslösa ersättning från arbetslöshetsförsäkringen. av de arbetslösa får KAS. Resten får inget kontantstöd och är hänvisade till socialbidrag om de saknar egna medel för sin försörjning. Även de som får KAS tvingas att komplettera ersättningen med socialbidrag. Avgiften till en arbetslöshetskassa var ca och höjdes till ca 1993 vara i genomsnitt ca och kunde ge en ersättning på mot ca för normalperioden i KAS. Fr.o.m. gäller nu samma avgifter för alla förvärvsarbetande. Dock med undantag för kassamedlemmar som betalar en mindre administrationsavgift. Regeringen föreslår nu i steg två en lösning som innebär att fler personer med en klar förankring på arbetsmarknaden kan få en inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet fr.o.m. . Detta skall ske genom att, som regeringen aviserade i prop. 1993/94:80, KAS-systemet omvandlas så att arbetslösa där kan få samma dagpenning som den som lämnas av arbetslöshetskassorna. Färre personer kommer därigenom att vara hänvisade till kompletterande socialbidrag för att klara sin försörjning.