prop · GH03184 · 1994-01-01 00:00:00 — Detta hindrar inte att det kan bedömas lämpligt att utse andra personer att biträda vid tillsynen, särskilt om den dömde bor i ett mera glest befolkat område med ett förhållandevis stort avstånd till frivårdsmyndighetens kansli. En möjlighet till detta ges därför i paragrafen. 7 Den dömde skall under verkställigheten utanför anstalt hålla frivårds- myndigheten underrättad om förhållanden som har betydelse för verkställigheten, på kallelse inställa sig hos myndigheten och i övrigt enligt myndighetens anvisningar upprätthålla förbindelse med denna. I den mån frivårdsmyndigheten har bestämt det, gäller vad som sagts om myndigheten även den som förordnats att biträda vid tillsynen. I paragrafen regleras den dömdes kontakter med frivårdsmyndigheten. Bestämmelsen har behandlats närmare i den allmänna motiveringen (se avsnitt 4.2.3). 1993/94:184 8 Vid verkställighet utanför anstalt skall särskilda föreskrifter meddelas om vad den dömde har att iaktta. Sådana föreskrifter skall avse 1. vilken bostad den dömde skall ha , 2. vad som skall gälla i fråga om arbetsanställning, annan förvärvsverksamhet, utbildning eller annan sådan sysselsättning, 3. under vilka tider och för vilka ändamål den dömde tillåts att vistas utanför bostaden, 4. det sätt på vilket den dömde skall hålla kontakt med frivårdsmyndigheten och den som förordnats att biträda vid tillsynen enligt 7 och omfattningen av kontaktskyldigheten och 5. det belopp som den dömde skall betala enligt 5 och när betalning skall ske. Särskild föreskrift får också avse läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling eller deltagande i särskilt anordnade program eller verksamheter som med hänsyn till den dömdes förhållanden framstår som lämpliga. Paragrafen behandlar de föreskrifter som skall gälla för den dömde under verkställigheten utanför anstalt. Det är viktigt att dessa föreskrifter är klara och tydliga så att den dömde vet vad han har att rätta sig efter och efterlev- naden av föreskrifterna kan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt. Vid verkställighet utanför anstalt skall meddelas vissa obligatoriska före- skrifter. Vad dessa skall avse framgår av punkt 1_5 i paragrafens första stycke. Föreskrifterna har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 4.2.3). Enligt punkt 5 skall en föreskrift meddelas om den avgift den dömde skall betala och när betalning skall ske. Som framgår av 5 skall avgiften betalas i förskott. Det är i och för sig önskvärt att en betalning är gjord innan verk- ställigheten påbörjas. Eftersom föreskriften inte gäller förrän verkställigheten börjar kan det dock inte krävas att den dömde betalar på ett så tidigt stadium. I stället får föreskriften innehålla att den dömde senast av verkställigheten skall betala hela avgiften eller, i fall då frivårdsmyndigheten finner att avgiften bör betalas förskottsvis för , en del av avgiften. I den sist nämnda situationen får föreskriften kompletteras med angivande av när den resterande delen av avgiften skall betalas. I fall då någon avgift inte skall tas ut blir det naturligtvis inte aktuellt att meddela en föreskrift enligt punkt 5. I paragrafens andra stycke anges att en särskild föreskrift också får avse läkarvård, nykterhetsvård eller annan vård eller behandling samt deltagande i särskilt anordnade program eller verksamheter. Också dessa föreskrifter har be- handlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 4.2.3). 9 prövar på skriftlig ansökan av den dömde frågan, om denne skall få undergå verkställighet av dom på fängelse utanför anstalt. Styrelsen får föreskriva att frågan i stället skall prövas av en re- gionmyndighet. Har ett beslut fattats av en regionmyndighet får det ändras av styrelsen. Den som beslutet angår får påkalla styrelsens prövning, om beslutet gått honom emot. beslut får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten. Av första stycket framgår att beslutanderätten om lagens tillämpning i enskilt fall har lagts på med delegationsmöjlighet till en re- gionmyndighet. Har delegerat beslutsfattandet till en regionmyndighet kan styrelsen ändra ett beslut som myndigheten fattat. Om någon begärt att få undergå verkställighet av ett fängelsestraff utanför anstalt men fått avslag på sin begäran av regionmyndigheten får han påkalla styrelsens prövning av beslutet. Ansökan om verkställighet utanför anstalt måste vara skriftlig. Frivårds- myndigheten bör bistå dömda med att upprätta ansökningar. Bestämmelserna i andra och tredje styckena har behandlats i den allmänna motiveringen (se avsnitt 4.3.1 samt punkt 3 i övergångsbestämmelserna). 10 skall verka för att dömda som avses i 1 informeras om innehållet i denna lag och ombesörja den utredning som behövs för prövningen av en ansökan enligt 9 . Enligt paragrafen har frivårdsmyndigheten en skyldighet att informera dem som kan komma i fråga för försöksverksamheten om denna. bör följaktligen hålla sig underrättad om de domar som kan komma att verkställas utanför anstalt. kan därefter genom brev eller på annat sätt fullgöra sin informationsskyldighet till de dömda. När det gäller personer som är intresserade av att undergå verkställighet utanför anstalt enligt denna lag skall frivårdsmyndigheten ombesörja den ut- redning som behövs för prövningen av om sådan verkställighet skall medges. Det bör beträffande denna utredningsfas framhållas att den dömde bör få en utförlig information av vad verkställigheten utanför anstalt kommer att innebära för honom. bör således göra upp en preliminär plan för hur verkställigheten i det särskilda fallet kommer att vara upplagd. Detta innebär även krav på ett preliminärt angivande av de olika föreskrifter som skall gälla för den dömde. bör också göra klart för den dömde att verkställigheten utanför anstalt kan medföra att det uppstår exempelvis rese- och telefonkostnader som han själv får svara för. Om verkställigheten medför att en sambo drabbas av kostnader bör detta klargöras för denna. Det kan tilläggas att inget hindrar att frivårdsmyndigheten redan på detta stadium beslutar om de föreskrifter som skall gälla för verkställigheten utanför anstalt. I ett sådant fall kommer naturligtvis föreskrifterna att börja gälla först när verkställigheten utanför anstalt inleds, vilket i sin tur förutsätter att ett beslut fattats om en sådan verkställighet. bör i detta sammanhang beakta att det finns ett intresse av att de föreskrifter som initialt bestäms också verkligen blir gällande under verkställigheten. bör bistå den dömde med att upprätta en ansökan om verkställighet utanför anstalt. utredning bör också gälla som verkställigheten utanför anstalt lämpligen bör påbörjas. 1993/94:184 11 Har den dömde ansökt om att få undergå verkställighet av dom på fängelse utanför anstalt, får han inte tas in i en påbörja verkställigheten innan ansökan slutligt prövats. Den dömde får dock tas in i en av straffet, om 1. ansökan har gjorts efter den dag han enligt föreläggande som avses i 10 första stycket lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. senast skulle ha inställt sig vid en av straffet, 2. han har gjort en ansökan om att få undergå verkställighet av straffet utanför anstalt, 3. det är uppenbart att ansökan inte gäller ett fall som avses i 1 denna lag eller 4. han är häktad. Paragrafen behandlar frågan om verkställigheten av ett fängelsestraff får på- börjas i anstalt efter det att den dömde ansökt om att få undergå verkställighet av straffet utanför anstalt enligt denna lag. Paragrafen tar således inte sikte på fall då verkställigheten redan har på- börjats. Det förhållandet att den som redan påbörjat verkställigheten i anstalt ansöker om att få undergå verkställighet av straffet utanför anstalt enligt denna lag hindrar således inte att vistelsen i anstalt fortsätter. I fall då verkställigheten inte har påbörjats och den dömde har ansökt om verkställighet utanför anstalt enligt denna lag är huvudregeln att den dömde inte får tas in i en kriminalvårdsanstalt innan ansökan slutligt prövats. Det betyder att den som får bifall till sin ansökan om att få undergå verkställighet av straffet enligt denna lag inte behöver riskera att ha varit tvungen att helt eller delvis verkställa straffet i anstalt. I de speciella situationer då en sådan ansökan avslås kan verkställigheten i anstalt emellertid inte påbörjas förrän tiden för överklagande gått ut eller, om ett överklagande sker, ett lagakraftvunnet domstolsavgörande föreligger. Det kan inträffa att den dömde vill inställa sig på undergå verkställighet av straffet trots att han gett in en ansökan om verkställighet utanför anstalt enligt denna lag. I sådana situationer torde den dömde få anses ha återkallat sin ansökan. Någon särskild bestämmelse om att verkställigheten i sådana fall får påbörjas i anstalt torde därför inte erfor- dras. Från den nämnda huvudregeln att den dömde inte får intas i anstalt innan hans ansökan prövats har föreskrivits fyra undantag. Om den dömde enligt någon undantagsregel tas in i hindrar det i och för sig inte att hans ansökan prövas i sak. En annan sak är att detta förhållande i vissa fall kan utgöra ett särskilt skäl mot att han får delta i för- söksverksamheten. Dessa frågor har berörts under 2 . Undantagen i punkterna 1-4 har till syfte att motverka missbruk av möjligheten att slippa påbörja verkställigheten. Punkt 1 tar sikte på det fall att ansökan om verkställighet utanför anstalt visserligen ges in före verkställighetens början men ändå på ett sent stadium, nämligen först efter det att den dömde enligt föreläggande skulle ha inställt sig på kriminalvårdsanstalt. Punkt 2 innebär att den dömde får tas in på en verkställa det aktuella straffet om han tidigare gjort en ansökan om att få undergå verkställighet av det straffet utanför anstalt enligt denna lag. En ny ansökan rörande samma straff hindrar alltså inte att han tas in i kriminal- vårdsanstalt. Genom punkt 3 klargörs att inget hindrar att verkställigheten påbörjas i anstalt i fall då den dömde bor på annan ort eller har längre strafftid än som anges i 1 . Punkt 4 medför att en ansökan om verkställighet utanför anstalt inte hindrar att den som är häktad får påbörja verkställigheten i anstalt. Denna bestämmelse följer av vad som i 2 föreskrivs om att en sådan ansökan inte får bifallas om den dömde är häktad. Enligt 2 gäller vidare att en ansökan om verkställighet utanför anstalt inte får bifallas om den dömde är intagen i kriminalvårdsanstalt av annan anledning än för verkställighet av det straff som ansökan avser. Det bör anmärkas att förevarande paragraf behandlar frågan, om den dömde får tas in på anstalt. Befinner han sig redan i anstalt hindrar paragrafen inte att han fortsätter sin vistelse där för att verkställa också ett tillkommande straff och det även om han ansökt om att få verkställa det straffet utanför anstalt. Här bör slutligen anmärkas att det av bestämmelsen i 13 lagen om beräkning av strafftid m.m. framgår att en ansökan om nåd kan medföra att verkställigheten utanför anstalt skall anstå i avvaktan på regeringens prövning av ansökan (se också 12 andra stycket denna lag). 12 Bestämmelser om hur en dom skall befordras till verkställighet och hur tid för sådan verkställighet skall beräknas finns i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Bestämmelserna i 10 andra-femte styckena och 12 i den lagen om förpassning till kriminalvårdsanstalt m.m. och om uppskov med verkställighet skall dock inte gälla i fråga om verkställighet utanför anstalt enligt denna lag. Vid tillämpning av 10 första stycket lagen om beräkning av strafftid m.m. på verkställighet utanför anstalt enligt denna lag skall den dömde föreläggas att påbörja verkställigheten i sin bostad en viss dag. Strafftiden skall räknas . Vid tillämpning av bestämmelsen om nåd i 13 lagen om beräkning av strafftid m.m. på sådan verkställighet skall sista dag vara den dag verkställigheten skall påbörjas. Bestämmelsen i 25 samma lag om sammanläggning av strafftider skall inte tillämpas under verkställigheten utanför anstalt, om det sammanlagda straffet därvid kommer att överstiga . Av 15 första stycket tredje meningen nedan framgår att övervakningsnämnden i visst fall skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som verkställts utanför anstalt. I första stycket lämnas en upplysning om lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Den lagen gäller även när ett fängelsestraff under försöks- verksamheten verkställs utanför anstalt. Exempelvis kan nämnas att en sådan sammanläggning av strafftiderna som regleras i 25 lagen om beräkning av strafftid m.m. kan bli aktuell vid bedömningen av om den dömde, såsom krävs för att få delta i försöksverksamheten, skall undergå fängelse . Vidare skall en s.k. strafftidsresolution enligt 20 lagen om beräkning av strafftid m.m utfärdas så snart det kan ske sedan den dömde påbörjat verkställigheten utanför anstalt enligt denna lag. Vissa bestämmelser i lagen om beräkning av strafftid m.m. behöver dock ersättas eller kompletteras för att regleringen av de frågor som tas upp i den lagen skall passa för verkställigheten utanför anstalt. I andra meningen räknas några bestämmelser upp som inte skall gälla i fråga om sådan verkställighet, bl.a. bestämmelserna i 10 fjärde och femte styckena lagen om beräkning av strafftid m.m. Det bör dock nämnas att dessa bestämmelser har sin motsvarighet i 17 försökslagen. Andra stycket första meningen behandlar föreläggandet för den dömde att påbörja verkställigheten. Enligt 10 första stycket lagen om beräkning av strafftid m.m. skall förelägga den dömde att senast en viss dag inställa sig vid den kriminalvårdsanstalt där domen skall verkställas. Eftersom det vid verkställighet utanför anstalt inte blir aktuellt med en sådan inställelse har i stället föreskrivits att ett föreläggande skall innehålla att den dömde skall påbörja verkställigheten i sin bostad en viss dag. I fall då deltagande i försöksverksamheten kan komma i fråga men någon ansökan om deltagande inte gjorts blir det naturligtvis aktuellt med ett föreläggande om inställelse vid kriminalvårdsanstalt. Det bör tilläggas att ett sådant föreläggande till dömda som kan komma i fråga för försöksverksamheten lämpligen bör utfärdas först sedan frivårdsmyndigheten haft på sig att informera den dömde om försöksverksamheten. Det är också erforderligt med en särskild bestämmelse om från när strafftiden skall räknas. Bestämmelsen om det i lagen om beräkning av strafftid m.m. föreskriver nämligen att strafftiden skall beräknas från den dag den dömde intas i allmänt häkte eller kriminalvårdsanstalt eller omhändertas av polismyndighet för förpassning (19 ). Det har därför i andra stycket andra meningen föreskrivits att strafftiden skall beräknas från den dag verkställigheten skall påbörjas enligt det i första meningen nämnda föreläggandet. I andra stycket tredje meningen ges en föreskrift för fall då någon som skall undergå verkställighet av straffet utanför anstalt ansöker om nåd. Om nådeansökan ges in senast den dag denna verkställighet enligt föreläggande skall påbörjas, skall verkställigheten anstå i avvaktan på regeringens beslut med anledning av ansökan. Enligt föreskriften i andra stycket fjärde meningen skall det verkställigheten utanför anstalt pågår inte ske någon sammanläggning av strafftider annat än om den sammanlagda strafftiden ändå inte kommer att överstiga . Det kan finnas anledning att uppmärksamma den dömde på att det kan medföra nackdel för honom att bestämmelsen om sammanläggning av strafftider inte är tillämplig under verkställigheten utanför anstalt. Det kan nämligen inträffa att den dömde därför går miste om möjligheten till villkorlig frigivning eller att den tidigaste dagen för sådan frigivning infaller senare än den skulle ha gjort om en sammanläggning ägt rum. I detta sammanhang bör dock påpekas att verkställigheten utanför anstalt skall upphöra om den dömde begär det. I tredje stycket har tagits in en hänvisning till bestämmelsen i 15 första stycket tredje meningen om att övervakningsnämnden, när den upphäver ett beslut om verkställighet utanför anstalt, skall fastställa hur många dagar av fängelsestraffet som verkställts. Hänvisningen motiveras av intresset av att i en och samma paragraf presentera bestämmelser som är av intresse för hur lagen om beräkning av strafftid m.m. skall tillämpas på verkställighet utanför anstalt. 13 beslutar om föreskrifter enligt 8 . Myndigheten tar emot och redovisar den i 5 angivna avgiften. Om den dömdes personliga förhållanden föranleder det, får frivårdsmyndigheten ändra en föreskrift enligt 8 första stycket eller ändra, upphäva eller meddela en ny föreskrift enligt 8 andra stycket. beslut gäller om inte annat förordnas. I paragrafens första stycke anges att föreskrift enligt 8 meddelas av fri- vårdsmyndigheten. Detta är naturligt eftersom det är frivårdsmyndigheten som ansvarar för verkställigheten utanför anstalt. Föreskrifterna bör beslutas före den dag då verkställigheten skall påbörjas. Eftersom en verkställighet utanför anstalt förutsätter att den dömde inte motsätter sig den bör frivårdsmyndigheten, som nämnts under 2 , redan innan ansökan görs i vart fall kunna ge den dömde ett preliminärt besked om vad föreskrifterna kommer att innebära. Närmare bestämmelser om frivårdsmyndighetens hantering av avgifterna kommer att meddelas av regeringen eller den myndighet regeringen bestämmer. Av andra stycket framgår att frivårdsmyndigheten under verkställigheten får ändra innehållet i de obligatoriska förskrifterna i 8 första stycket samt ändra eller upphäva eller meddela ny föreskrift enligt 8 andra stycket. Tanken är att ändringar skall ske endast när detta är nödvändigt. Det ligger ett intresse i att vad som skall gälla för verkställigheten bestäms från början och sedan genomförs på ett konsekvent sätt. Också för att verkställigheten utanför anstalt skall uppfattas som trovärdig är det nödvändigt att det sätts kraft bakom de föreskrifter som meddelas och att dessa genomdrivs på avsett vis. Detta ställer naturligtvis krav på frivårdsmyndigheten när det gäller utformandet av föreskrifterna. Som tidigare framhållits bör endast föreskrifter som är klara och tydliga och vars efterlevnad kan kontrolleras på ett tillförlitligt sätt användas. Föreskriften om det belopp som den dömde skall betala bör i princip inte ändras. Även när det gäller föreskriften om när betalning skall ske bör än- dringar undvikas. I paragrafens tredje stycke föreskrivs att frivårdsmyndighetens beslut skall gälla om inte annat förordnas. En regel av detta slag är nödvändig för verkställighetens genomförande. Att förordnande sker om annat än omedelbar tillämpning av frivårdsmyndighetens beslut blir i praktiken fallet endast efter överklagande till övervakningsnämnden. 14 Beslutet om verkställighet utanför anstalt skall upphävas, om den elektroniska kontroll som avses i 3 annat än tillfälligt blir omöjlig att upp- rätthålla. Vistelse på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning skall dock inte föranleda upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. Beslut om verkställighet utanför anstalt skall upphävas om den dömde 1. åsidosätter vad som åligger honom enligt denna lag eller enligt en fö- reskrift som meddelats med stöd av lagen och det som ligger honom till last inte är av mindre betydelse, 2. begär att så skall ske, 3. när verkställigheten skall påbörjas har en annan bostadsort än som anges i 1 eller är häktad eller intagen i kriminalvårdsanstalt av någon annan an- ledning än för verkställighet av det straff som beslutet avser eller 4. innan verkställighet utanför anstalt har påbörjats, antingen döms på nytt till fängelse eller får villkorligt medgiven frihet förverkad enligt 26 kap. 19 eller 34 kap. 4 att han skall undergå fängelse . Paragrafen behandlar upphävande av beslut om verkställighet utanför anstalt. En grund för upphörande anges i första stycket och de övriga grunderna återfinns under punkt 1_4 i andra stycket. I första stycket behandlas det fallet att den elektroniska kontroll som avses i 3 annat än tillfälligt blir omöjlig att upprätthålla. Skälet för bestämmelsen är att den elektroniska kontrollen utgör en grund- läggande förutsättning för försöksverksamheten. Omständigheter som medför att den elektroniska kontrollen inte kan upprätthållas bör därför aktualisera frågan om verkställigheten utanför anstalt skall upphävas. Sådana omständigheter kan vara att den bostad verkställigheten skall pågå i förlorar telefonförbindelse eller elförsörjning. Om det är fråga om tillfälliga avbrott av det slag som emellanåt förekommer bör verkställigheten kunna få fortgå, men om förhållandet bedöms bli mer bestående måste ett beslut om upphörande fattas. Ett annat skäl till upphörande är att den dömde inte längre har rätt att vistas i den bostad där verkställigheten har pågått. Ytterligare ett exempel är att bostaden förstörs t.ex. genom brand. Om den dömde inte kan klandras för att en omständighet av nu nämnt slag inträffat bör frivårdsmyndigheten försöka bidra till att återskapa förutsättningarna för verkställigheten. Om detta inte är möjligt återstår emellertid inget annat än att besluta om upphävande. I första stycket andra meningen görs undantag för det fall den dömde vistas på sjukhus eller därmed jämförlig inrättning. Det kan inträffa att den elektroniska kontrollen omöjliggörs på grund av att den dömde läggs in på sjukhus. Genom bestämmelsen i andra meningen klargörs att frånvaron av elektronisk kontroll den dömde vistas på sjukhus inte skall utgöra grund för upphörande av verkställigheten utanför anstalt. Andra stycket, punkt 1, behandlar det fallet att den dömde åsidosatt vad som åligger honom enligt försökslagen eller enligt en föreskrift och att det som ligger honom till last inte är av mindre betydelse. Vad som främst behöver kommenteras är bedömningen av vad som är av mindre betydelse. Det bör strykas under att toleransen mot avvikelser från det som gäller för verkställigheten skall vara liten. Varje avvikelse bör dock inte medföra att förordnandet om verkställighet utanför anstalt upphävs. Det finns således ett utrymme för frivården att genom förändringar av föreskrifterna, främst i form av föreskrifter om intensifierad kontakt, skärpa verkställigheten i fall av nu aktuellt slag. Vid bagatellartade förseelser kan åtgärder helt underlåtas. Frågan vad som är ett åsidosättande av åliggandena skall alltså bedömas strängt. Det betyder exempelvis att verkställigheten utanför anstalt skall upphöra om den dömde har varit påverkad av alkohol eller har använt narkotika. Det förhållandet att den dömde vägrat att medverka vid kontroll av om han är påverkad av beroendeframkallande medel bör också leda till att verkställigheten utanför anstalt upphör. Detsamma bör gälla i fall då den dömde avvikit. Vad gäller försenade ankomster till bostaden kan som en riktpunkt anges att, i fall då det inte finns någon godtagbar förklaring till förseningen, ett upphörande bör ske om en försening kan räknas i timmar eller om det förekommit ett flertal mindre förseningar. Verkställigheten utanför anstalt bör normalt också upphöra om den dömde inte lämnar företrädare för frivårdsmyndigheten tillträde till bostaden för hembesök. Beslutet om verkställighet utanför anstalt bör upphävas om det _ genom dom eller erkännande _ blir klarlagt att den dömde begått nya brott. Enbart misstanke om nya brott utgör dock i sig inte skäl att upphäva beslutet om verkställighet utanför anstalt, inte ens om misstanken avser brott . Regelmässigt torde dock den som begått brott också ha misskött sig i förhållande till de föreskrifter som gäller för honom, vilket alltså kan grunda ett upphävande. Om brottet begåtts före verkställigheten bör det dock inte få grunda ett upphävande. Det förhållandet att den dömde under verkställigheten utanför anstalt häktas på grund av misstanke om nya brott bör inte medföra att verkställigheten upphävs.