prop · GH03177 · 1994-01-01 00:00:00 — Det är emellertid först vid ett medlemskap i som får fullt inflytande i beslutsprocessen bl.a. genom deltagande i och . Som EU-medlem får delta som fullvärdig medlem i exempelvis CREST-gruppen, vilken är rådgivande inom forsknings- och vetenskapspolitiken till såväl Kommissionen som . blir integrerat i den europeiska forskningsgemenskapen, i dess planeringsorgan och informella nätverk. Ett svenskt medlemskap i är lika viktigt för utbildningsområdet. Av särskild vikt är att vid ett medlemsskap svenska studenter inte längre behöver betala de ofta mycket omfattande avgifter som många europeiska universitet och högskolor avkräver studenter från icke-medlemsländer. Även med hänsyn tagen till det utökade samarbetet inom EU utgör resurserna för internationellt samarbete emellertid fortfarande en relativt liten del av de totala statliga resurserna. En genomförd inventering av formerna för och omfattningen av det organiserade stödet på nationell nivå för internationellt utbyte och kontakter inom utbildning och forskning, vilken genomförts under medverkan av , , de största forskningsråden samt , visar att efterfrågan fortfarande inte på långt när kan tillgodoses. De medel som dessa organ avsätter för detta ändamål uppgår till ca . Regeringen föreslår därför i det följande avsevärt utökade resurser för internationellt forskarutbyte. Etableringar av svenska universitetscentra vid utländska framstående universitet föreslås. Ett akademiskt centrum i bör inrättas och de tre förstärkas och ges en bredare inriktning. Sammantaget skall dessa insatser utgöra basen i ett svenskt utbildnings- och forskningsnätverk som täcker viktiga delar av världen. Ett väsentligt utbyggt program för forskarstipendier samt vissa särskilda stipendier till unga akademiker från länder i dynamisk utveckling föreslås. Dessa program skall finansieras genom en stiftelse för internationalisering. Stiftelsen skall också medverka i finansieringen av forskning inom ramen för EU:s ramprogram. Inledningsvis redovisar regeringen utvecklingen av det europeiska utbildningssamarbetet. I anslutning härtill presenteras forskningssamarbetet med EU och de förändringar i ambitionsnivå som närmande till EU medför, samt förslag till en förändrad organisation i vad avser forskningssamarbetet med EU. /94 beslutade att lägga fram förslag att utbildningsprogrammen Comett, , Eurotechnec, Force, , och ersätts av två nya program av större omfatttning. avser yrkesutbildning och skolor och universitet. Båda programmen omfattar även stödåtgärder som språkutbildning, informationsutbyte och distansundervisning. Verksamheten inom det nuvarande Erasmusprogrammet kommer att fortsätta. De nya programmen avses löpa till utgången av 1999. Beslut om programmen kommer troligen kunna fattas . Det viktigaste nya inslaget i Kommissionens förslag är insatser på skolområdet och att den europeiska dimensionen blir ett centralt inslag i programmen. Myndigheter och företag får en starkare ställning i Leonardo-programmet i syfte att öka genomslagskraften för och spridningsffekten av projekt med EUstöd. I båda programmen finns en stark strävan att ta hänsyn till subsidiaritetsprincipen och medlemsländernas suveränitet när det gäller utbildningens innehåll och organisation. Ett aktivt deltagande i internationell utbildning förutsätter ömsesidigt erkännande av examina. Frågor om erkännande omfattar dels s.k. akademiskt erkännande och erkännande av studieperioder, dels erkännande av hela, avslutade utbildningar för t.ex. tillträde till utbildning eller för erkännande av yrkeskompetens. Inom finns konventioner, överenskommelser och deklarationer rörande tillträde till högre studier, erkännande av universitetsutbildning m.m. Även har antagit två konventioner av relevans för högre utbildning inom Europaregionen. Möjligheten att slå samman och konventioner utreds . Inom ramen för kommer svenska medborgare att garanteras att även yrkeskompetens värderas och godkänns i ett internationellt perspektiv. Den fria rörligheten på arbetsmarknaden som är en av de fyra friheter som syftar till, innebär att medborgare i de avtalsslutande länderna kan utöva sitt yrke i vilket land som helst. Ett av de stora hindren för den fria rörligheten för personer - inte minst för personer inom traditionella akademikeryrken - är svårigheten att förstå andra länders utbildningssystem, och att få enskilda utbildningar rätt värderade i andra länder. Det är mot denna bakgrund som ökade engagemang för utbildningssamarbetet skall ses. I många EU-länder finns betydligt fler regleringar kring arbetsmarknaden än i de nordiska länderna. Tillträdet till vissa yrken är beroende av innehav av ett nationellt examensbevis eller legitimation. För att undanröja dessa hinder har antagit ett antal direktiv om ömsesidigt erkännande av examensbevis som skall garantera medborgarnas rättigheter att få sin behörighet erkänd i de andra medlemsländerna. Den närmare innebörden i dessa direktiv har regeringen redovisat i propositionen om europeiska ekonomiska samarbetsavtalet (prop. 1991/92:170, bil 7.) För att erkännandeprocedurerna skall löpa smidigt har utsett en s.k. contact point, som skall ge upplysningar till utländska myndigheter och personer om vilka rättigheter direktivet ger. Regeringen har gett VHS i uppdrag att sköta denna uppgift. Antalet ungdomar som på egen hand valt att studera utomlands har ökat kraftigt , från ca 2 1989 till ca 15 000 under /94. Till detta skall också läggas ca 5 000 studerande utomlands inom ramen för sin svenska utbildning, t.ex. genom eller Nordplus. Den som väljer att studera utomlands kan i många hänseenden ha en mer utsatt situation än studerande i . Bristen på kontakt med och information om vad som händer i hemlandet bidrar härtill. Enligt regeringens mening finns det därför anledning att från statens sida medverka till att de studerande utomlands ges en fortlöpande information om . Forsknings- och utvecklingssamarbetet inom EU är en viktig del i de europeiska integrationssträvandena. Detta har, tillsammans med mer konkreta fördelar för deltagande forskare och företag, varit ett huvudmotiv för deltagande i samarbetet. Sedan de europeiska gemenskaperna bildades har deltagit på en rad olika sätt i det gemensamma forskningssamarbetet. innebär att får delta i de EU-grupper som är rådgivande till Kommissionen i övergripande FoU-frågor. får därmed delta i utvecklingen av europeisk FoU-politik, vilket tidigare inte varit fallet. I enlighet med kommer att delta i finansieringen av EU:s forskningsinsatser på programnivå. För att få tillgång till dessa forskningsmedel måste svenska forskare och företag skaffa sig samarbetspartners i och söka projektfinansiering hos Kommissionen. Dessutom medför att deltar i finansieringen av EU:s laboratoriekonglomerat . omfattar det nu löpande tredje ramprogrammet men inte det fjärde, vilket planeras för 1995-98. Beslut om att låta det fjärde ramprogrammet omfattas av skall tas av den styrande gemensamma kommitté som stipuleras i avtalet. Detta skall ske så snart EU beslutat om det fjärde ramprogrammet. Det fjärde ramprogrammet kommer att fastläggas till totalt omfång och inriktning genom formella beslut av och . Enighet har nåtts om 12,3 miljarder ECU för samt ytterligare 0,7 miljarder ECU om ekonomin så tillåter. Detta skall jämföras med det tredje ramprogrammets 6,6 miljarder ECU. Flertalet av de program som ingår i det tredje ramprogrammet kommer, ofta i modifierad form, att ingå även i det fjärde. Dessutom ingår flera nya program liksom även aktiviteter som, utan deltagande av , redan pågår utanför ramprogrammet. EU:s forskning är i första hand inriktad på att stärka den tekniska och vetenskapliga basen för europeisk industri och därmed göra den mer internationellt konkurrenskraftig. Vikten av att mindre och medelstora företag i ökad utsträckning deltar i FoU-verksamheten betonas. bedöms som en väsentlig bas för ökad tillväxt i . I det fjärde ramprogrammet kommer dock fler aktiviteter att ingå som i första hand är motiverade utifrån andra ändamål än industriell konkurrenskraft. Detaljerna i programmet kommer att utarbetas senare . Ökningen av statens stöd till svenskt deltagande i FoU-samarbetet med EG fördröjdes genom att trädde i kraft först . Detta ledde till att av de medel som anvisats för /93 under förslagsanslaget E 19. Europeisk forskningssamverkan, åttonde huvudtiteln (), blev outnyttjade. Mot denna bakgrund och med hänsyn till svårigheterna att budgetera för EG-samarbetet beslutade regeringen att medge en merutgift av högst motsvarande belopp inom ramanslaget för /94. Inom anslaget har för /94 budgeterats för EG-samarbete. Kostnaderna beräknas bli i storleksordningen . EU-forskningens möjligheter och utmaningar En av de viktigaste frågorna för svensk forsknings utveckling är hur skall kunna utnyttja de möjligheter som ett närmare FoU-samarbete med EU erbjuder. Nya förutsättningar skapas såväl för den nationella forskningspolitiken som för ansvariga myndigheter och svenska företag och forskare. En förutsättning för att kunna dra nytta av samarbetet är att även fortsättningsvis har en stark inhemsk forskning. Genom deltagandet på programnivå öppnas stora möjligheter för svenska forskare och företag. Svenska företag får ökade möjligheter att tillsammans med europeiska konkurrenter delta i och påverka teknikutvecklingen inom områden där svensk industri har stor marknadspotential. Det är av vikt att svenska företag deltar tillsammmans med universitet och högskolor i forskningssamarbetet. Vidare blir det lättare att dra nytta av den forskning som bedrivs av forskargrupper och vid framstående laboratorier inom EU. Samarbetet ger tillgång till dyrbar utrustning och kostnadskrävande metodik. Inom ramen för forskningsprojekten ges goda möjligheter att rekrytera kompetenta utländska forskare till . EU-programmens inriktning skapar en ökad mångfald vad gäller bedömningsgrunder och prioriteringar för svensk forsknings finansiering. De ger möjligheter till gränsöverskridande forskning såväl mellan olika fakultetsområden som mellan grundforskning och mer tillämpad forskning. Viktiga lärdomar torde kunna inhämtas om processerna kring kunskaps- och tekniköverföring mellan företag och universitet. Etablerandet av europeiska nätverk skapar möjligheter till samarbete av mer kommersiell karaktär som har betydelse för svenskt näringslivs konkurrenskraft. EU-forskningens ökade omfattning innebär att det svenska forskningssystemet ställs inför viktiga utmaningar och förändringar. De i EU-arbetet engagerade svenska forskningsråden och sektorsorganen får i och med vidgade och förändrade uppgifter. Planerings- och samordningsrollen blir mer betydelsefull, medan den direkta projektfinansieringen minskar. Likaså kan svenska forskningsfinansierande organ behöva göra andra prioriteringar . Diskussion om hur dessa prioriteringar bör se ut har inletts. Dessutom behövs ett aktivt arbete i bland berörda myndigheter för att informera om EU-samarbetets möjligheter, liksom en kunnig och aktiv representation från i EU-forskningens programkommittéer och expertpaneler. Statens kostnader för det svenska deltagandet i FoU-samarbetet med EU förväntas enligt under stiga från nuvarande till mer än det dubbla. Detta skall ställas i relation till statens stöd till forskning inom motsvarande områden genom fakultetsanslag, forskningsråd och sektorsorgan, som kan uppskattas till ca . Om blir EU-medlem 1995 kommer bidraget till EU:s forskning att ingå i totala bidrag till EU. Tillgången på resurser som söks i nationell konkurrens kommer också att öka avsevärt genom tillkomsten av de strategiska stiftelser som tillförts medel ur de tidigare löntagarfonderna. Stiftelsernas uppgift är, som nämnts, att stödja koncentrerade forskningssatsningar, såväl grundforskning som tillämpad forskning, med långsiktig inriktning och av högsta kvalitet. I syfte att underlätta berörda myndigheters möjligheter till omställning och omprioriteringar anser regeringen likväl det vara befogat att skapa möjlighet till att övergångsvis och vid behov tillföra vissa resurser för deltagande i EU:s fjärde ramprogram. Det bör ske genom den stiftelse för internationalisering som regeringen strax återkommer till. Mot den ovan beskrivna bakgrunden föreslås i denna proposition att regeringen bemyndigas att delta i beslut att låta det fjärde ramprogrammet omfattas av . blir därmed, oberoende av ett medlemskap i , även fortsättningsvis delaktigt i utvecklingen av det europeiska FoU-samarbetet. Det svenska deltagandet i det europeiska forskningssamarbetet kommer att öka avsevärt. En förändrad organisation för det svenska engagemanget är mot denna bakgrund nödvändig. Den ökade omfattning och tyngd som det svenska deltagandet i EU-samarbetet får genom gör en översyn av den statliga organisationen för samarbetet motiverad. Organisationen bör kunna säkerställa bästa möjliga förutsättningar för svenskt deltagande även vid ett eventuellt medlemskap i . Senast organisationen på den statliga sidan förändrades var . Då utpekades för varje särprogram inom ramprogramet en ansvarig svensk myndighet med vissa uppgifter. Vidare inrättades Rådet för FoU-samarbete mellan och EG ("") med uppgift att utse svenska representanter i programkommittéer, att vara nationellt kontaktorgan, att svara för vissa informationsfrågor, och att vara samarbetsorganisation på det operationella planet för de ansvariga myndigheterna. Regeringen anser att det bör skapas en starkare organisation för utveckling av policy för det svenska deltagandet på olika nivåer. Därvid är det av stor betydelse att uppdelningen av uppgifter och ansvar mellan den operationella och den policyutvecklande nivån görs tydlig. Lika viktigt är det att säkerställa sambandet mellan dessa nivåer. Till den operationella nivån räknas i detta sammanhang och de ansvariga myndigheterna. Mot denna bakgrund kommer regeringen att stärka den interdepartementala beredningen för utveckling av policy för FoU-samarbete med EU. och ansvariga myndigheter förväntas bidra med underlag och förslag för policyarbetet. Förordningar och instruktioner för och för övriga berörda myndigheter kommer att modifieras så att deras uppgifter och ansvar vad gäller FoU-samarbete med EU klart framgår. Regeringen kommer att noga följa hur de möjligheter och utmaningar som forskningssamarbetet med EU innebär tas till vara och avser att ta initiativ i syfte att förstärka den del av den svenska representationen i som arbetar med EU:s forskningsverksamhet Regeringen förutsätter vid planeringen av FoU-samarbetet att är medlem av EU från . Om forskningssamarbetet med EU däremot även fortsättningsvis skall bedrivas inom ramen för kommer regeringen att initiera en förnyad prövning av formerna för finansiering av forskningssamarbetet med EU. 6.2.3 Centra för långsiktigt samarbete inom forskning och forskarutbildning Genom beslut med anledning av forskningspropositionen 1993 avsattes särskilda medel för att bygga upp långsiktigt avtalsbaserat samarbete mellan svenska universitet och högskolor och framstående utländska universitet. Regeringen har fördelat vissa medel för denna verksamhet, och kommer att fördela ytterligare medel. Samarbetet ger de deltagande svenska universiteten och högskolorna möjlighet att uppmärksammas mer i ett internationellt sammanhang, att visa vad svensk forskning har att erbjuda samt att erbjuda svenska forskare stimulerande internationellt samarbete. Strävan att främja långsiktigt samarbete inom högre utbildning och forskning mellan och utlandet bör även åstadkommas genom etablering i utlandet av svenska akademiska centra eller genom förstärkning av redan existerande svenska institutioner i andra länder. Verksamheterna i det följande kommer att finansieras inom ramen för redan tillgängliga medel. är en region som, utöver sin stora historiska och kulturella betydelse, spelar en viktig politisk och ekonomisk roll. har, liksom en rad andra länder i och , och kulturutbyte i detta område. Dessa institut har växt fram som en följd av 1800-talets intresse för antikens kultur och klassisk arkeologi, men har också haft betydelse för utvecklingen av politiska och kommersiella nätverk. i bildades , i och i . i har nära samverkan med Stiftelsen och intar en central vetenskaplig och kulturell position i och i i övrigt. i är det av de tre instituten som i flera avseenden torde ha den största utvecklingspotentialen. De är alla stiftelser med statsbidrag som verksamhetens ekonomiska bas. Regeringen fastställer stadgar och utser ordförande. Instituten har alla egna byggnader. De är forsknings- och kulturinstitutioner som också bedriver undervisning. De är huvudsakligen humanistiskt inriktade med uppgifter inom arkeologi och konst som historiskt betingad grundval. Under sin utveckling har de dock kommit att införliva andra uppgifter av både vetenskaplig och kulturell karaktär. Forskare från andra ämnesområden och fakulteter har fått arbetsmöjligheter, assistens och bostad på instituten. I det framtida universitetssamarbetet inom bör instituten kunna spela en mer betydelsefull roll som kontaktorganisationer och replipunkter för svensk forskning och utbildning i ett mer allmänt perspektiv, också inom andra vetenskapsområden än dem som dominerar verksamheten. Detta bör genomföras utan att inkräkta på den hittillsvarande kärnverksamheten. I institutens verksamhet ingår bl.a. utdelandet av stipendier för längre eller kortare studieperioder vid instituten. Symposier och seminarier skapar kontakter med universitet och högskolor i och i värdlandet och utgör inte sällan en brygga mellan forskare i berörda länder. Instituten bör ha större möjligheter att själva ta initiativ till sådan verksamhet än vad som är fallet. Även andra typer av kurser och utbildning bör kunna ordnas vid eller med bistånd av instituten. Institutens stadgar har i flera fall inskrivet att instituten skall främja kulturutbytet mellan värdlandet och . Satsningen på kulturutbytet måste ses i relation till institutens andra aktiviteter. Svenska utlandsmyndigheter (ambassader och generalkonsulat) och i är naturliga samarbetspartners när det gäller kulturutbytet. Informationsverksamheten blir särskilt betydelsefull om instituten skall få en mer poängterad uppgift att inom den svenska universitets- och högskolevärlden sprida kunskap om värdlandet och dess vetenskapliga möjligheter. Genom sin belägenhet och nära kontakter med motsvarande institut från andra länder och med värdlandets universitet och andra organisationer har instituten en position som gör det möjligt för dem att utgöra länkar till hemlandet på många områden. En förstärkning av insatserna på informationsområdet bör kunna samordnas med de verksamheter som bedrivs genom i . Regeringen har i denna fråga samrått med . En förstärkning och utökning av verksamheten bör ske i första hand vid i , som genom sin redan inarbetade position har stora möjligheter att utvidga och utveckla sin verksamhet. Förstärkningen avser främst andra ämnesområden än dem som dominerat verksamheten. Syftet är att förstärka det allmänvetenskapliga samarbetet med . Även de båda övriga institutens uppgifter bör kunna vidgas. i har en viktig uppgift som brygga till den muslimska världen på de samarbetsområden svenska universitet och högskolor kan ha intresse av. Efter har samarbetet med intensifierats och tagit nya former. Detta har skett utifrån de övergripande riktlinjer som riksdag och regering angett för samarbete med länderna i . Det innebär bl.a. att nordvästra givits prioritet såsom tillhörande det geografiska närområdet. Längst har samarbetet kommit med staden . En rad projekt har finansierats genom BITS, och . Det mest omfattande samarbetet på det akademiska området mellan och /står och , Kungl. Tekniska högskolan och för. Regering och riksdag fattade beslut om att bidra till etableringen av en Handelshögskola i - den största koncentrerade svenska utbildningsinsatsen utomlands . Satsningen är ett viktigt led i att stärka samarbetet i . Utbildningen kommer att utgöra ett värdefullt bidrag till de baltiska staternas utveckling. skall också kunna verka som en bro för svenska företags utveckling i . För Östersjösamarbetet spelar svenskundervisningen en stor roll. Det hör till Svenska institutets uppgifter att stödja svenskundervisningen utomlands. Detta sker bl.a. genom bidrag till lektorer för undervisning i svenska vid vissa universitet och högskolor i . Regeringen har utöver detta anslagit särskilda medel för litteratur och utrustning som ett bidrag till dessa universitets möjligheter att upprätthålla en hög kvalitet i svenskundervisningen. Stödet till svenskundervisningen, etableringen av i och det ökande universitetssamarbetet skall ses som delar i en systematisk satsning att stärka de vetenskapliga och kulturella relationerna mellan och övriga Östersjöstater. Det är också i detta perspektiv som inriktningen mot i den nya universitetsstrukturen i skall ses. Ett fortsatt och förstärkt samarbete inom högre utbildning och forskning med länder inom är angelägen. har ett stort intellektuellt kapital och hög vetenskaplig kompetens särskilt inom det naturvetenskapliga området. är i olika avseenden en strategisk plats i , inte minst gäller detta utbildning och forskning. För att skapa hållbarhet i kontakterna krävs en fastare och mera långsiktig etablering. är en uppenbar plats för en sådan etablering vilken skulle kunna bestå i ett självständigt centrum eller vara anknutet till ett universitet eller en akademi. En naturlig utgångspunkt för inriktningen av det fortsatta samarbetet bör kunna vara kunskapsområden som är av gemensamt intresse för . Samarbetet bör gälla avgränsade områden där svenska universitet och högskolor har en framskjuten position t.ex. naturvetenskap/miljö, ekonomi/handel samt teknik/informationsteknologi. Regeringen har erfarit att ett stort intresse finns bland universitet och högskolor i Stockholms- och för att etablera ett permanent samarbete på det akademiska området inom områden där samarbete redan inletts. Förutom de som redan är engagerade i har i uttryckt intresse för att i första hand medverka i grundutbildning motsvarande engagemanget i samt med företagsledarutbildning. Akademiska centra vid framstående universitet i utlandet Det ovan föreslagna akademiska centrum i motiveras dels utifrån en allmän strävan att stödja återupprättandet av demokrati och införande av marknadsekonomi i , dels av önskemålet att stärka samarbetet mellan länderna i . Det skall också ses som ett led i strävan att skapa ett nära och varaktigt samarbete med utländska akademiska miljöer. Sådant samarbete bör också etableras med andra framstående utländska universitet. Verksamheten vid dessa centra bör variera alltefter det utvalda tyngdpunkter, men vissa drag bör vara gemensamma. Tonvikten bör ligga på utbildning på mycket kvalificerad nivå, men kan också omfatta forskning. Dessa centra bör efter hand till en del kunna bli självbärande genom bidrag från andra källor, bl.a. från företag och genom kursavgifter. avses bli ett av de första utländska universitet vid vilket ett "svenskt campus" inrättas. Många svenska universitetsforskare har redan utvecklat goda kontakter med detta universitet. Inriktningen av Stanfordetableringen bör ligga inom naturvetenskap, teknik och nyföretagande med möjlighet att utnyttja den omgivande högteknologiska miljön i . Tillgången till spetskunnande och kontakt med ytterst betydelsefulla miljöer är motivet för utvecklingen av ett liknande centrum i . I ett senare skede kan ytterligare centra komma att etableras i och vid den amerikanska östkusten. Att etablera svenska universitetscentra vid utländska universitet kommer att kräva ett starkt engagemang från de deltagande svenska universitetens sida. Regeringen avser ge i uppdrag att tillsammans med företrädare för det svenska universitets- och högskoleväsendet planera och ansvara för genomförande av de insatser som här aktualiserats.