prop · GH0397 · 1994-01-01 00:00:00 — 1993/94:97Regeringens proposition Ansökningsförfarandet enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall Regeringen överlämnar denna proposition till . I propositionen föreslås att lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) ändras på så sätt att kommunerna tar över länsstyrelsernas nuvarande uppgifter i enskilda ärenden om beredande av vård enligt LVM. En följdändring föreslås i . Lagändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till riksdagsbeslut.................3 2 Lagtext.....................................3 2.1....Förslag till lag om ändring i lagen om vård av miss- brukare i vissa fall....................3 2.2.............Förslag till lag om ändring i brottsbalken8 3 Ärendet och dess beredning..................9 4 Bakgrund...................................10 5 Nuvarande ordning..........................11 6 Ansvaret för att utreda och aktualisera frågan om tvångsvård för vuxna missbrukare......................12 7 Kostnader..................................16 8 Ikraftträdande.............................16 9 Specialmotivering..........................17 9.1..Förslaget till lag om ändring i lagen om vård av miss- brukare i vissa fall...................17 9.2...........Förslaget till lag om ändring i brottsbalken20 Bilaga 1............Sammanfattning av betänkandet21 Bilaga 2.....................Remissammanställning22 Bilaga 3..............Lagrådsremissens lagförslag26 Bilaga 4.......................Lagrådets yttrande32 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 2 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1. lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall, 2. lag om ändring i . Regeringen har följande förslag till lagtext. Lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare Härigenom föreskrivs i fråga om lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall dels att 14 § skall upphöra att gälla, dels att nuvarande 8 § skall betecknas 10 §, nuvarande 9 § betecknas 8 § och nuvarande 10 § betecknas 9 §, dels att 6 och 7 §§, de nya 8-10 §§ samt 11, 13, 15, 38, 44, 45 och 47 §§ skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 6 § Myndigheter som i sin Myndigheter som i sin verksamhet regelbundet verksamhet regelbundet kommer i kontakt med kommer i kontakt med missbrukare är skyldiga missbrukare är skyldiga att anmäla till att anmäla till social- om de får nämnden om de får kännedom kännedom om att någon kanom att någon kan antas antas vara i behov av vara i behov av vård vård enligt denna lag. enligt denna lag. Detta Detta skall dock inte skall dock inte gälla gälla myndigheter inom myndigheter inom hälso- hälso- och sjukvården i och sjukvården i vidare vidare mån än som följer mån än som följer av andra av andra stycket. En läkare skall göra En läkare skall göra anmälan till länsstyrel- anmälan till socialnämn- sen, om han i sin verk- den, om han i sin samhet kommer i kontakt verksamhet kommer i kon- med någon som kan antas takt med någon som kan vara i behov av vård antas vara i behov av enligt denna lag och omhänder- han bedömer att denne tagande enligt 13 § eller inte kan beredas vård enligt denna lag och tillfredsställande vård han bedömer att denne eller behandling genom inte kan beredas till- läkarens egen försorg fredsställande vård eller eller i övrigt inom behandling genom läkarens hälso- och sjukvården. egen försorg eller i övrigt inom hälso- och 7 § skall skall inleda utredning, när inleda utredning, när den den genom anmälan enligt genom anmälan enligt 6 § 6 § eller på något annat eller på något annat sätt sätt har fått kännedom omhar fått kännedom om att att det kan finnas skäl det kan finnas skäl att att bereda någon bereda någon tvångsvård. Myndigheter som avses Myndigheter som avses i 6 § första stycket är i 6 § första stycket är skyldiga att lämna skyldiga att lämna socialnämnden alla upp- alla gifter som kan vara av uppgifter som kan vara betydelse för en sådan av betydelse för en sådan utredning. 8 § (9 §) skall i skall i samband med att samband med att utredningen inleds utse redogörelsen enligt 8 § en tjänsteman hos nämnden upprättas utse en som skall svara för tjänsteman hos nämnden kontakterna med miss- som skall svara för brukaren och med olika kontakterna med vårdgivare. missbrukaren och med olika vårdgivare. 9 § När utredningen har (10 §) inletts skall När utredningen har socialnämnden, om det inletts skall inte är uppenbart , om det obehövligt, besluta om inte är uppenbart läkarundersökning av obehövligt, besluta om missbrukaren samt utse läkarundersökning av en läkare för un- missbrukaren samt utse dersökningen. Läkaren en läkare för un- skall i ett intyg ange dersökningen. Läkaren missbrukarens aktuella skall i ett intyg ange missbrukarens aktuella hälsotillstånd. 10 § Av socialnämndens (8 §) utredning skall framgå När en fråga uppkommit missbrukarens förhållanden om att bereda en samt tidigare vidtagna missbrukare tvångsvård och planerade åtgärder. Av skall socialnämnden lämnautredningen skall också en framgå i vilket hem redogörelse för miss- intagning kan ske och brukarens förhållanden vilken vård utanför hemmet samt för tidigare som planeras, om vidtagna och för plane- intagning sker. Socialnämn- den skall också ange i vilket hem intagning kan ske och vilken vård utanför hemmet som planeras, om intagning sker. 11 § Anser efter utredning att det efter utredning att det finns skäl att bereda finns skäl att bereda någon tvångsvård, skall någon tvångsvård, skall ansöka om nämnden ansöka om sådan vård sådan vård hos länsrätten.hos länsrätten. Till ansökan skall Till ansökan skall fogas de uppgifter fogas den utredning socialnämnden lämnat nämnden gjort och, om det enligt 8 § och, om det inte möter synnerligt inte möter synnerligt hinder, ett läkarintyg om hinder, ett läkarintyg missbrukarens aktuella om missbrukarens aktuella hälsotillstånd. Om ansökan inte innehåller läkarintyg eller om det behövs av något annat skäl, får rätten besluta om läkarundersökning. 13 § eller polismyndigheten får besluta att en missbrukare skall omhändertas, om 1. det är sannolikt att han kan beredas vård med stöd av denna lag, och 2. rättens beslut om vård inte kan avvaktas på grund av att han kan antas få sitt hälsotillstånd allvarligt försämrat, om han inte får omedelbar vård, eller på grund av att det föreligger en överhängande risk för att han till följd av sitt tillstånd kommer att allvarligt skada sig själv eller någon närstående. Kan socialnämndens beslut om omhändertagande inte avvaktas, får beslut om omhändertagande fattas av nämndens ordförande eller någon annan ledamot som nämnden har förordnat. Beslutet skall anmälas vid nämndens nästa sammanträde. När har När socialnämnden har ansökt om tvångsvård, fåransökt om tvångsvård, får även rätten besluta att även rätten besluta att missbrukaren missbrukaren skall omhändertas. 15 § eller eller polismyndigheten polismyndigheten beslutat om beslutat om omhändertagande, skall omhändertagande, skall beslutet genast beslutet genast underställas länsrätten underställas länsrätten eller, om beslutet har eller, om beslutet har fattats efter det att fattats efter det att har ansökt nämnden har ansökt om om tvångsvård, den rätt tvångsvård, den rätt som som prövar frågan om vård.prövar frågan om vård. skall Har polismyndigheten genast underrättas om fattat beslutet, skall beslutet. Har polis- myndigheten genast myndigheten fattat underrätta socialnämnden beslutet, skall om sitt beslut. myndigheten genast underrätta socialnämnden om sitt beslut. 38 § I mål om beredande av I mål om beredande av tvångsvård, där tvångsvård, där omhändertagande har omhändertagande har beslutats enligt 13 § beslutats enligt 13 § första eller andra första eller andra stycket, skall länsrättenstycket, skall länsrätten ta upp målet till ta upp målet till avgörande inom avgörande inom från den dag då ansökan omfrån den dag då ansökan om vård kom in eller, om vård kom in eller, om be- beslutet om slutet om omhändertagande omhändertagande har har fattats efter det fattats efter det att att socialnämnden har har ansökt ansökt om vård, inom en om vård, inom vecka från den dag då från den dag då under- underställningen skedde. Om Om ett beslut om omedel- ett beslut om omedel- bart omhändertagande inte bart omhändertagande är verkställt när det inte är verkställt när detunderställs eller om underställs eller om länsrätten har beslutat om länsrätten har beslutat omhän- om omhän- dertagande enligt 13 § dertagande enligt 13 § tredje stycket, skall tredje stycket, skall målet tas upp till målet tas upp till avgörande inom avgörande inom från den dag då beslutet från den dag då beslutet verkställdes. Länsrätten får förlänga dessa tider, om det behövs ytterligare utredning eller om någon annan särskild omständighet gör det nödvändigt. 44 § Beslut av den som förestår vården vid ett LVM-hem får överklagas av den enskilde hos länsrätten, om beslutet avser överflyttning enligt 25 §, avslag på begäran om utskrivning eller förstörande eller försäljning av egendom enligt 36 §. Andra beslut enligt denna lag av den som förestår vården vid ett LVM-hem får inte överklagas. Beslut om Beslut om läkarundersökning enligt läkarundersökning enligt 10 § eller 11 § tredje 9 § eller 11 § tredje stycket får inte stycket får inte överklagas. Beslut om omhändertagande enligt 13 § första eller andra stycket får inte överklagas. Överklagande av rättens beslut om omhändertagande enligt 13 § tredje stycket är inte inskränkt till . 45 §1 skall skall lämna biträde för lämna biträde för att att 1. på begäran av 1. på begäran av socialnämnden eller rätten eller föra en missbrukare till rätten föra en en beslutad läkarundersök- missbrukare till en beslutad läkarundersök- ning, ning, 2. på begäran av socialnämnden föra den som skall beredas vård eller som är omhändertagen enligt denna lag till ett LVM-hem eller sjukhus, 3. på begäran av chefsöverläkaren i fall som avses i 24 § tredje stycket föra den som skall beredas vård eller som är omdelbart omhändertagen enligt denna lag till ett LVM-hem, samt 4. på begäran av den som förestår vården vid ett LVM-hem efterforska, hämta eller förflytta någon som skall tas in i hemmet eller som vårdas där med stöd av denna lag. 47 § avses i denna lag socialnämnden i den kommun som enligt 3 § socialtjänstlagen (1980:620) har ansvaret för att den enskilde får det stöd och den hjälp som han behöver. Att överflyttning av ärenden till en annan socialnämnd kan ske i vissa fall framgår av 72 § socialtjänstlagen. Med avses i denna lag i det län, inom 1 Senaste lydelse 1990:606. vilket den ansvariga Beslut om tvångsvård kommunen är belägen. enligt 5 § och med Beslut om tvångsvård anledning av omhänder- enligt 5 § och med tagande enligt 13 § anledning av omhänder- fattas av länsrätten i det tagande enligt 13 § län där den ansvariga fattas av länsrätten i kommunen är belägen. Den det län som anges i länsrätt som meddelade andra stycket. Den läns- beslutet om vård beslutar rätt som meddelade också i frågor som avses i beslutet om vård be- 44 § första stycket. slutar också i frågor som avses i 44 § första stycket. Denna lag träder i kraft . Om ett ärende som har anhängiggjorts hos länsrätten före inte har avgjorts slutligt vid lagens ikraftträdande tillämpas äldre bestämmelser. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 31 kap. 2 § och 38 kap. 2 § skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 31 kap. 2 §1 Kan den som har begått Kan den som har begått en brottslig gärning bli en brottslig gärning bli föremål för vård enligt föremål för vård enligt lagen (1988:870) om vård lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa av missbrukare i vissa fall får rätten överlämna åtfall får rätten överlämna åt eller, i socialnämnden eller, i fråga om den som redan ärfråga om den som redan är intagen i ett hem där intagen i ett hem där sådan vård meddelas, åt sådan vård meddelas, åt styrelsen för hemmet att styrelsen för hemmet att föranstalta om behövlig föranstalta om behövlig vård. Innan rätten be- vård. Innan rätten slutar om överlämnande beslutar om överlämnande skall skall socialnämnden eller eller styrelsen höras. Är för brottet stadgat strängare straff än fängelse , får överlämnande enligt första stycket ske endast om det föreligger särskilda skäl. 38 kap. 2 §2 Har domstol med stöd av 31 kap. 1 § överlämnat någon till vård inom men finnes därefter att vården ej kan genomföras med den dömdes samtycke eller, vid prövning i därför stadgad ordning, att i lag angivna förutsättningar brister för vård av det slag som socialnämnd i yttrande till domstolen förklarat sig ämna anordna, äger efter ansökan av åklagare den rätt som först dömt i målet undanröja förordnandet om överlämnande till vård och döma till annan påföljd för brottet. Vad nu har sagts Vad nu har sagts gäller gäller på motsvarande sättpå motsvarande sätt när när domstolen har domstolen har överlämnat överlämnat någon till vårdnågon till vård med stöd av med stöd av 31 kap. 2 § 31 kap. 2 § och den vård och den vård som som socialnämnden i ytt- i yttrande rande till domstolen har till domstolen har förklarat sig ämna förklarat sig ämna föranstalta om visar sig föranstalta om visar sig inte kunna anordnas. inte kunna anordnas. Denna lag träder i kraft . Vad i 38 kap. 2 § andra stycket i dess nya lydelse sägs om yttrande av socialnämnden skall även avse yttrande som före avgivits av länsstyrelse. 1 Senaste lydelse 1988:1483. 2 Senaste lydelse 1981:1253. 3 Ärendet och dess beredning Regeringen beslutade att en särskild utredare skulle tillkallas för att göra en analys av förutsättningarna för och konsekvenserna av att tillståndsgivningen enligt lagen (1977:293) om handel med drycker (LHD) överförs till kommunerna. Utredaren skulle vidare utreda om socialnämnderna skulle få det fulla ansvaret för utredning och ansökan om vård enligt lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM). I betänkandet Kommunernas roll på alkoholområdet och inom missbrukarvården (SOU 1993:31) har utredaren lämnat förslag om att från till respektive kommun överföra ansvaret för dels tillståndsgivning enligt LHD, dels ansvaret för utredning och ansökan om vård enligt LVM. I propositionen behandlas dock enbart utredarens förslag till ändring i LVM. Betänkandet har remissbehandlats. I kommittédirektivet (Dir. 1992:68) angavs i fråga om LVM bl.a. följande. Ett starkt skäl för en förändring av nuvarande ordning är att socialnämnderna har att genomföra stora delar av utredningsarbetet och att det är socialnämnderna som skall svara för det fortsatta vårdarbetet när länsrätten har fattat beslut om ett onhändertagande. I denna situation kan roll bli oklar och uppenbar risk finns att befintliga utredningsresurser används ineffektivt. Från olika håll har hävdats att roll borde begränsas till dels en tillsynsfunktion gentemot kommunerna, dels en expertroll i förhållande till länsrätten. En sammanfattning av utredningens förslag när det gäller LVM finns i bilaga 1. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena i denna del finns i bilaga 2. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har lämnat förslaget utan erinran. Efter lagrådsgranskningen har vissa redaktionella ändringar gjorts i förhållande till det remitterade förslaget till lag om ändring i lagen (1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall. Efter det att lagrådsremissen överlämnats har observerats att en följdändring också bör göras i 38 kap. 2 § . Ett tillägg till förslaget till lag om ändring i görs därför. Det lagförslag som tillkommit faller under Lagrådets granskningsområde. Förslagets beskaffenhet är dock av sådan art att Lagrådets yttrande inte behöver inhämtas. Bakgrunden till utredningens uppdrag är i första hand den rådande arbetssituationen vid länsstyrelserna, vilken gjort det svårt eller omöjligt för länsstyrelserna att fullgöra sin uppgift som regional tillsyns- och expertmyndighet inom bl.a. det sociala vårdområdet. Frågan har därför väckts om att avlasta länsstyrelserna vissa ärendegrupper. LVM-ärenden har härvid uppmärksammats. De har ett direkt samband med de uppgifter som redan åvilar kommunerna och kan på ett naturligt sätt infogas i kommunernas övriga verksamhet. kan vissa rationaliseringsvinster göras om kommunerna tar över de uppgifter som åvilar . Nuvarande LVM föregicks av en äldre lag (1981:1243). Enligt den äldre LVM hade hela ansvaret för utredning och ansökan om tvångsvård av missbrukare. I betänkandet Missbrukarna Tvånget (SOU 1987:22) föreslog emellertid den s.k. socialberedningen att socialnämnderna skulle få ett större ansvar för själva utredningsarbetet, men att länsstyrelserna fortfarande skulle ha huvudansvaret för utredning och ansökan om vård enligt LVM. Socialberedningens förslag fick ett blandat mottagande. Ett flertal remissinstanser tillstyrkte beredningens förslag eller ville behålla den dåvarande ordningen. Andra remissinstanser avstyrkte beredningens förslag och ville ge socialnämnderna hela ansvaret för utredning och ansökan om vård enligt LVM. beslutade i enlighet med regeringens proposition (prop. 1987/88:147, bet.1987/88:SoU25, rskr. 1987/88:382) att skulle behålla ansvaret för utredning och ansökan men att socialnämnden skulle anlitas för själva utredningsarbetet. I samband med riksdagsbehandlingen reserverade sig de borgerliga partierna mot förslaget och föreslog i stället att socialnämnderna skulle ges det fulla ansvaret för utredning och ansökan enligt LVM. Det har således funnits olika uppfattningar om roll när det gäller handläggningen av LVM-ärenden. Diskussionen är inte ny. Redan i samband med att nykterhetsvårdslagen avskaffades och ersattes av socialtjänstlagen och den äldre LVM förekom olika meningar om vem som skulle ha ansvaret för eventuell tvångsvård av missbrukare. Ett skäl till att behålla ansvaret för utredning och ansökan hos har varit att skapa förutsättningar för en enhetlig bedömning av vårdbehovet i LVM-ärenden. Det har bl.a. anförts att det kan föreligga skilda bedömningar om behovet av LVM-vård i enskilda fall och att det därför kan finnas skäl att en instans som är fristående från prövar frågan. Häremot har anförts att socialnämnderna i praktiken genomför stora delar av utredningsarbetet och att de också ansvarar för de fortsatta vårdinsatserna bortsett från själva tvångsvården. I departementspromemorian Länsstyrelsernas sociala funktioner (Ds 1989:9) angavs att länsstyrelserna på grund av resursbrist haft svårt att 7 fullgöra sina tillsynsuppgifter på det sociala området. Behovet av en översyn av bl.a. ansökningsförfarandet i LVM-ärenden framhölls. Statskontoret konstaterade i promemorian sociala funktion - resursbehov (PM ) att om länsstyrelserna skall kunna fullgöra sina tillsynsuppgifter måste antingen betydande resurstillskott anslås eller andra åtgärder vidtas för att frigöra resurser där. Statskontoret ansåg det möjligt att genomföra lagändringar som skulle frigöra resurser så att tillsynsarbetet skulle inom ramen för den befintliga organisationen. Statskontoret föreslog därför bl.a. att handläggning av ärenden enligt LVM skulle överföras till kommunerna. Socialtjänstlagen (1980:620) (SoL) är den lag som i första hand reglerar socialnämndens arbete med missbrukare. LVM är ett komplement till SoL och reglerar de situationer då frivillig vård bedöms vara otillräcklig och då tvångsmässig vård enligt annan lagstiftning inte är påkallad. En förutsättning för tvångsvård är att missbrukaren är i behov av vård till följd av ett fortgående missbruk. Härutöver krävs att missbrukaren till följd av missbruket antingen utsätter sin fysiska eller psykiska hälsa för allvarlig fara, löper en uppenbar risk att förstöra sitt liv, eller kan befaras komma att allvarligt skada sig själv eller någon närstående. Behandlingen under LVM-vården har som syfte att avbryta missbruket men den skall även inriktas på motivation för fortsatt frivillig vård. Meningen är att tvångsvården skall upphöra när tvånget är nödvändigt för att ge den enskilde den vård eller det stöd han behöver. I den gamla LVM var det enbart polismyndigheten som fick besluta om ett omhändertagande. I den nya LVM har även socialnämnden denna möjlighet. Eftersom det ofta gäller att snabbt fatta beslut fordras inte att nämnden sammanträder för att avgöra frågan. Nämndens ordförande eller annan ledamot som nämnden har förordnat kan fatta beslut i ärendet. Även i övrigt har socialnämndens engagemang i LVM-ärenden ökat jämfört med den äldre lagstiftningen. Socialnämnderna skall mer aktivt än tidigare planera den fortsatta vården. skall en särskild kontaktperson utses för att göra upp en plan för den fortsatta vården och bistå missbrukaren med kontakter med andra vårdgivare. I den nya LVM har socialnämndernas roll förändrats framför allt när det gäller ansvaret för utredningsarbetet. har en allmän utredningsskyldighet enligt 50 § SoL. Det åvilar också nämnden enligt 11 § SoL att sörja för att missbrukaren får behövlig hjälp och vård. Sådana insatser för en missbrukare kan vara påkallade alldeles oavsett om LVM också kan bli tillämplig. skall därför alltid göra en utredning, om den får kännedom om något som tyder på att någon är i behov av behandling eller stöd för missbruksproblem. Om socialnämnden får kännedom om att någon är i behov av LVM-vård skall nämnden göra en anmälan till . Det åvilar också nämnden då en fråga om LVM-vård har uppkommit hos att lämna en redogörelse för klientens tidigare och aktuella förhållanden. skall enligt 7 § LVM inleda en utredning om den genom anmälan eller på annat sätt fått kännedom om att en person är i behov av LVM-vård. Själva utredningsarbetet skall skötas av socialnämnden, som svarar för insamlandet av faktaunderlaget medan bedömer behovet av LVM-vård. Det är också som beslutar om den läkarundersökning av missbrukaren som förutsätts ske under utredningen. I sin ansökan till länsrätten skall läns- styrelsen ange vilka grunder för tvångsvården som den anser tillämpliga. Ansökan om vård prövas därefter av länsrätten, vars beslut kan överklagas hos kammar- 6 Ansvaret för att utreda och aktualisera frågan om tvångsvård för vuxna missbrukare Regeringens förslag: , i stället för som , skall ha ansvaret för utredning av behov av tvångsvård för vuxna missbrukare. Nämnden skall också ha ansvaret för att ansökan om beredande av tvångsvård görs hos länsrätten om det finns skäl till det. Myndigheter som i sin verksamhet kommer i kontakt med missbrukare samt läkare skall därmed anmäla till socialnämnden, i stället för som till , om de får kännedom om att någon kan antas vara i behov av vård enligt LVM. Även den upplysningsskyldighet som myndigheterna har enligt 7 § andra stycket LVM skall som en följd härav fullgöras till socialnämnden. Om en domstol överlämnar en person som begått en brottslig gärning till vård enligt LVM skall det i förekommande fall åvila socialnämnden i stället för att föranstalta om behövlig vård. Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens. Remissinstanserna: En klar majoritet av remissinstanserna (46 st) tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran. Endast nio instanser avstyrker förslaget. De som avstyrker betonar vikten av en enhetlig rättstillämpning och behovet av en fungerande initiativrätt för om kommunen inte gör något. Kommunernas dåliga ekonomiska situation styr enligt dessa remissinstanser alltmer kommunernas handlande inom missbrukarvården. Flera klientorganisationer befarar därför att den föreslagna kommunaliseringen kommer att innebära en ytterligare försämring för deras medlemmar. Skälen för regeringens förslag: Det har länge rått delade meningar om vilken roll kommunernas socialtjänst bör ha i förhållande till de vuxna missbrukarna, främst vad avser tvångsvården.