prop · GI03150 · 1994-12-31 00:00:00 — Den nya lagen föreslås träda i kraft ochtillämpas första gången i fråga om . 1,8.2Lagen om utjämning av skatteinkomster och kostnader i Prop.1994/95:150 kommuneroch landsting Bilaga 7 Paragrafeninnehåller den gmndläggande bestämmelsen om att kommuner och landsting förutjämning av skatteinkomster och stmkturellt betingade kostnader mellan kommunerrespektive mellan landsting skall få ett tillägg till eller avdrag frånskatteinkomstema. Paragrafeninnehåller definitioner av vissa termer som används i lagen: Utjämningsår, garanterat skatteunderlag, uppräknat skatteunderlag, uppräknad medelskattekraft,stmkturkostnadsersättning och landsting. Medutjämningsår avses det år för vilket inkomst- och kostnadsutjämning görs. Garanteratskatteunderlag är de beskattningsbara inkomster som motsvarar den uppräknademedelskattekraften för kommunen eller , multiplicerad med antaletfolkbokförda invånare i kommunen eller året föreutjänmingsåret. Meduppräknat skatteunderlag menas de sammanlagda beskattningsbara inkomsternaenligt skattemyndighetens årliga taxeringsbeslut enligt 4 kap. 2 §taxeringslagen (1990:324) om taxering till inkomstskatt året föreutjämningsåret för en kommun eller ett landsting. Summan skall sedan räknas uppmed uppräkningsfaktorema enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelserom kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Meduppräknad medelskattekraft avses totalsumman av uppräknade skatteunderlag förhela landet, dividerad med antalet invånare i landet. Uttrycketstrukturkostnadsersättning avser summan av standard-kostnadsersättningarna förkommunen respektive . Medlandsting menas i tillämpliga delar också de kommuner som inte ingår i ettlandsting men som skall betraktas som såväl kommun som landsting. Enligtdenna paragraf får en kommun eller ett landsting som har ett garanteratskatteunderlag som överstiger det uppräknade skatteunderlaget ett tillägg.Tillägget motsvarar skillnaden mellan skatteunderlagen, multiplicerad medskattesatsen enligt 10 §. Bilaga7 Enligt denna paragraf får en kommun eller ett landsting som har ettgaranterat skatteunderlag som understiger det uppräknade skatteunderlagetvidkännas ett avdrag. Avdraget motsvarar skillnaden mellanskatteunderlagen, multiplicerad med skattesatsen enligt 10 §. Omen kommuns eller ett landstings beräknade invånarbaserade stmkturkostnadsersättningöverstiger den för hela landet genomsnittliga, invånarbaseradestmkturkostnadsersättningen har de rätt till ett tillägg. Tilläggetmultipliceras med antalet invånare i kommunen eller den 1 novemberåret före utjänmingsåret. Omen kommuns eller ett landstings beräknade invånarbaserade stmkturkostnadsersättningunderstiger den för hela landet genomsnittliga, invånarbaseradestmkturkostnadsersättningen skall de vidkännas ett avdrag enligt dennaparagraf. Avdraget multipliceras med antalet invånare i kommunen ellerlandstinget året före utjänmingsåret. Enligtdenna paragraf beräknas en kommuns eller ett landstings stmkturkostnadsersättningsom summan av en teoretiskt beräknad standardkostnadsersättning för vardera avföljande verksamheter och icke verksamhetsanknutna kostnader: Förkommuner beaktas följande verksamheter: Bamomsorg, äldreomsorg, individ- ochfamiljeomsorg, gmndskola, gymnasieskola, vatten och avlopp, gator och vägar,näringslivs- och sysselsättningsfrämjande åtgärder, byggkostnader,uppvärnmingskostnader, administration, resor och räddningstjänst,befolkningsminskning, svagt befolkningsunderlag och kallortstillägg. Förlandsting beaktas följande verksamheter: Hälso- och sjukvård, högskoleutbildningoch kallortstillägg. Delathuvudmannaskap: Kollektivtrafik. Bilaga7 För kollektivtrafik gäller enligt denna paragraf att fördelningen av tilläggeller avdrag mellan kommuner och landsting i ett län skall ske efter dennormala huvudmannaskapsfördeningen. Det innebär att de skall ansvara förhälften vardera. Paragrafenmotsvarar 10 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag tillkonununer och 7 § i lagen om skatteutjänmingsbidrag till landsting. Denärmare bestämmelsema om beräkningen av tillägg och avdrag bör enligt förstastycket överlåtas till regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer. Enligtandra stycket skall regeringen besluta om de skattesatser som skall tillämpasenligt 3 och 4 §§. Regeringen skall då ta hänsyn till överenskommelser omändrad fördelning av uppgiftema inom området med åtföljande skatteväxlingmellan kommuner och landsting. Kommunernaoch landstingen skall enligt deima paragraf året föreutjämningsåret av få uppgift om de preliminäratilläggen och avdragen enligt bestämmelsema i denna lag. Förstastycket motsvarar 13 § första stycket i den nuvarande lagen om statiigtutjänmingsbidrag till konununer och 9 § första stycket i lagen omskatteutjämningsbidrag till landsting med den skillnaden att medelskattekraftenfastställs året före utjämningsåret i stället för bidragsåret. Enligtandra stycket skall skattemyndigheten fastställa tilläggens och avdragensstorlek samt lämna kommunema och landstingen uppgift om detta senast den 25januari utjänmingsåret. Bilaga7 Paragrafen motsvarar 14 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidragtill kommuner och 10 § i lagen om skatteutjänmingsbidrag till landsting. Paragrafenmotsvarar 15 § i den nuvarande lagen om statligt utjämningsbidrag till kommuneroch 11 § i lagen om skatteutjämningsbidrag till landsting. Föreskrifterom ikraftträdande av denna lag meddelas i lagen (1995:000) om införande avlagen (1995:000) om utjänming av skatteinkomster och kostnader i kommuner ochlandsting. 1.8.3Förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om utjämning avskatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting Paragrafeninnehåller bestämmelse om att lagen (1995:000) om utjänming av skatteinkomsteroch kostnader i kommuner och landsting och lagen om införande av denna lagskall träda i kraft och tillämpas första gången i fråga . Enligtdenna paragaraf upphävs dels nuvarande lagen (1992:670) om statligtutjänmingsbidrag till kommuner dels nuvarande lagen (1992:671) omskatteututjämningsbidrag till landsting. Enligtdenna paragraf gäller att i fråga om statligt utjämningsbidrag ochskatteutjämningsbidrag för och skall de upphävda lagamafortfarande tillämpas. Bilaga7 I denna paragraf erinras om att hänvisningar i lag eller någon annanförfattning till föreskrift som ersatts genom bestämmelser i lagen (1995:000)om utjämning av skatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting ochinförandelagen skall i stället den nya bestämmelsen gälla. Enligtdenna paragraf skall regeringen, eller den myndighet regeringen bestämmer,fastställa ett referensbidrag för varje kommun respektive för varje landstmg.Referensbidraget för en kommun utgörs av det statliga utjämningsbidraget tillkommunen för samt bidraget för med anledning av skattereformenseffekter (prop. 1993/94:150, bil. 7) minskat med för beslutade avdragfrån kommunens skatteinkomster. Ett landstings referensbidrag utgörs avskatteutjänmingsbidraget för minskat med för beslutade avdragfrån skatteinkomster. Paragrafenanger att vad som senare i lagen benämns bidragsminskning eller bidragsökningär skillnaden mellan en kommuns eller ett landstings referensbidrag och detbidrag samt tillägg eller avdrag som kommunen eller skulle fått omlagen (1995:000) om generellt statsbidrag till kommuner och landsting och lagen(1995:000) om utjämning av skatteinkomster och kostnader hade gällt redanunder . Enligtdenna paragraf skall vad som sägs i denna lag om landsting också tillämpas ifråga om kommuner som inte ingår i något landsting. Enligt/öritostycket begränsas den sammanlagda bidragsminskningen till per invånare i en kommun . För de kommuner vars uppräknade skattekraft för översteggarantinivån i det statliga utjämningsbidraget enligt lagen (1992:670)om statligt utjämningsbidrag till kommuner gäller enligt arulra stycketatt den sammanlagda bidragsminskningen för hela införande- Prop. 1994/95:150perioden får uppgå till högst per invånare i en kommun den Bilaga . Paragrafeninnehåller en bestämmelse om att den sammanlagda bidragsminskningen ocksåbegränsas genom att de kommuner som får beräknade sammanlagdabidragsminskningar som överstiger eller får ett fastinförandetillägg. Enligtandra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellanbeloppsgränsema enligt första stycket och en kommuns sammanlagda beräknadebidragsminskning. Enligtdenna paragraf begränsas bidragsminskningen ytterligare på så sätt att för dekommuner vars beräknade bidragsminskningar överstiger perinvånare i kommunen införs ett rörligt införandetillägg. Den beräknadebidragsminskningen skall dock först minskas med det fasta införandetillägget.Införandetillägget beräknas enligt följande: - för skillnaden mellan den beräknadebidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidrags-minskningenoch , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och och - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och . Enligtdenna paragraf begränsas bidragsminskningen för de kommuner vars uppräknadeskattekraft för översteg garantinivån i det statiiga utjänmingsbidragetår enligt lagen (1992:670) om statiigt utjänmingsbidrag till kommuner.Dessa kommuner får ett rörligt införandetillägg. Den beräknadebidragsminskningen skall dock först minskasmed det fasta införandetillägget. Detrörliga införandetillägget beräknas enligt följande: Bilaga7 - för skillnaden mellan den beräknadebidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och , - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och och - för motsvarar skillnaden mellan denberäknade bidragsminskningen och . Enligtdenna paragraf begränsas bidragsökningen på så sätt att förde kommuner som får beräknade bidragsökningar införs ett rörligtinförandeavdrag. Införandeavdraget för är eller, ombidragsökningen är mindre än detta belopp, den faktiskt beräknade ökningen. Förår 1997 är avdraget eller, om bidragsökningen är mindre än dettabelopp den faktiskt beräknade ökningen. är avdraget 112 kronoreller, om bidragsökningen är mindre än detta belopp den faktiskt beräknadeökningen. Dennaparagraf iimebär att den sammanlagda bidragsminskningen för åren 1996-2003begränsas för ett landsting till per invånare i den 1november 1994. Enligtförsta stycket begränsas bidragsminskningen på så sätt att de landsting som fårsammanlagda bidragsminskningar som överstiger får ett fastinförandetillägg. Enligtandra stycket motsvarar det fasta införandetillägget skillnaden mellanbeloppsgränsen enligt första stycket och en kommuns sammanlagda beräknadebidragsminskning. Bilaga7 Enligt denna paragraf införs en årlig begränsning av bidragsminskningen sominnebär att minskningen inte fär överstiga per invånare. Ombidragsminskningen överstiger detta belopp så får ett rörligtinförandetillägg. Den beräknade bidragsminskningen skall dock först minskas meddet fasta införandetillägget. Införandetillägget beräknas enligt följande: - skillnaden mellan den beräknande bidragsminskningenoch per invånare för , - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare, - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare, - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare, - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare, - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare och - för skillnaden mellan den beräknandebidragsminskningen och per invånare. 1.8.4Lag om mervärdesskattekonton för kommuner och landsting Förslagethar behandlats under avsnitt 1.4 Enligtdenna paragraf skall det för reglering av kommuners och landstings kostnaderför viss mervärdesskatt hos finnas två räntebärande konton(räntekonton med kredit). Ett konto för kommunerna (kommunkonto) och ett förlandstingen (landstingskonto). Enligtdenna paragraf skall kommuner och landsting betala in medel till kommunkontot respektivelandstingskontot. Bilaga7 Inbetalningarna till respektive konto skall motsvara ett avRiksskatteverket fastställt tillskott enligt 5 §. Tillskottet skallmultipliceras med antalet invånare i kommunen eller den 1 novemberåret före inbetalningsåret. fastställt tillskottet skall det multipliceras med antaletinvånare i kommunen eller året föreinbetalningsåret. Inbetalning till respektive konto görs genom att beloppetdras av i samband med och på motsvarande sätt som gäller vid utbetalning avkommunalskattemedel enligt 4 § lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser omkommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m. Riksskatteverketskall enligt/öwfa stycket fastställa ettbelopp per invånare för kommuner respektive ett belopp per invånare förlandsting (tillskott) avseende nästkommande år. Beloppen är således lika föralla kommuner respektive lika för alla landsting. Förde kommuner som inte ingår i ett landsting gäller enligt andra stycket atttillskottet utgörs av summan av de för övriga kommuner och för landstingenfastställda tillskotten. Riksskatteverketskall beräkna tillskotten så att kommunemas och landstingens inbetalningar tillrespektive konto med hänsyn tagen till räntan på kontot så nära som möjligtmotsvarar utbetalningama från kontot. Inbetalningama skall över tiden motsvarautbetalningama. Systemet skall således bygga på självfmansiering. Av första stycketframgår att kommuner och landsting kan ansöka om utbetalning från kontona förden ingående mervärdesskatt som inte är avdragsgill enligt mervärdesskattelagen(1994:200). Enligt andra stycket får kommunalförbund ansöka om utbetalning frånbåde kommun- och landstingskontot för ingående mervärdesskatt som inte äravdragsgill enligt mervärdesskattelagen. respektivelandstingskontot görs i förhållande till kommunemas och Prop. 1994/95:150landstingens deltagande i kostnadema för förbundets verksamhet. Detta Bilaga7 är en ändring jämfört med den nuvarande lagen (1994:1799) om kommuners ochlandstings hantering av mervärdeskatt för . Enligtdenna paragraf skall bestänunelsema i 8 kap. 9 och 10 §§ mervärdesskattelagen(1994:200) gälla i tillämpliga delar vid utbetalning. Enligtförsta stycket får kommuner och landsting ansöka om utbetalning från kontonaför de ökade kostnader som till följd av bestämmelsema om mervärdesskattuppkommer vid upphandling avseende egen verksamhet inom sjukvård, tandvård,social omsorg och utbildning. Utbetalning till kommun och landsting skall skeäven då kommunen och länmar bidrag till näringsidkare för dennesverksamhet inom nämnda områden. Första stycket överensstämmer i princip med 2 §i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering av mervärdeskattför . Avandra stycket framgår att utbetalning görs på motsvarande sätt tillkommunalförbund och sådant beställarförbund som bedriver försöksverksamhetenligt lagen (1994:566) om lokal försöksverksamhet med finansiell samordningmellan socialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst. Paragrafenmotsvarar 3 § i den nuvarande lagen om kommuners och landstings hantering avmervärdesskatt för . Skattemyndigheteni skall enligt denna paragraf, även fortsättningsvis som enligtnuvarande system administrera systemet och besluta om utbetalning från kontona. Bilaga 7 12 § eller beslut enligtdenna lag får överklagas hos regeringen. Den nya lagen föreslås träda i kraft den 1 januari 1996.Lagen (1994:1799) om kommuners och landstings hantering av mervärdesskatt förår 1995 gäller dock fortfarande i fråga om särskilt bidrag för tiden fram tillden nya lagens ikraftträdande. Övriga lagförslag har kommenterats i den allmäimamotiveringen. 1.9 Förslag till riksdagsbeslut Prop. Bilaga 7 Regeringen föreslår att 1.antarregeringens förslag till lag om generellt statsbidrag till kommuner ochlandsting, 2.antarregeringens förslag till lag om utjämning av skatteinkomster och kosmader ikommuner och landsting, 3.antarregeringens förslag till lag om införande av lagen (1995:000) om utjämning avskatteinkomster och kostnader i kommuner och landsting, 4.antarregeringens förslag till lag med särskilda bestämmelser om utbetalning avskattemedel , 5.antarregeringens förslag till lag om mervärdesskattekonton för kommuner ochlandsting, 6.antarregeringens förslag till lag om ändring i lagen (1965:269) med särskildabestämmelser om kommuns och annan menighets utdebitering av skatt, m.m, 7.antarregeringens förslag till lag om ändring i lagen (1979:417) om utdebitering ochutbetalning av skatt vid ändring i rikets indelning i kommuner, landsting ochförsamlingar, 8.antarregeringens förslag till lag om ändring i lagen (1994:961) med särskildabestämmelser om utbetalning av skattemedel , 9.godkännerregeringens riktlinjer när det gäller statsbidragsutvecklingen för de närmasteåren (avsnitt 1.2.4), 10. godkänner regeringens riktlinjerför ett nytt bidrags- och utjämningssystem (avsnitt 1.3), 11. bemyndigar regeringen att utgebidrag för särskilda insatser för vissa kommuner och landsting i enlighet medvad regeringen förordar (avsnitten 1.3.6, 1.5.7 och 1.5.8), 12. bemyndigar regeringen att upptalån på och ge ut motsvarande belopp som förlagslån och äveni övrigt ingå de avtal som är erforderliga för saneringen av kommunsekonomi enligt de riktlinjer regeringen föreslagit (avsnitt 1.5.7), 13. bemyndigar regeringen att ändra villkoren för det statligalån som Prop. 1994/95:150 år 1993 beviljats kommun enligt deriktlinjer regeringen 7 föreslagit (avsnitt 1.5.7), 14. till Generellt statsbidrag till kommuner /96 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på , 15. till Generellt statsbidrag till landsting fövhuågeei 1995/96 under sjunde huvudtiteln anvisar ett förslagsanslag på , 16. till Särskilda insatser för vissa kommuner ochlandsting för /96 under sjunde huvudtiteln anvisar ettreservationsanslag på 1 , 17. under sjunde huvudtitelns förslagsanslag GlStatligt utjämningsbidrag för kommuner för /96 anvisar ettbelopp som är 38 lägre än vad som föreslagits i prop.1994/95:100 bil. 18. under sjunde huvudtitelns förslagsanslag G2Skatteutjämningsbidrag till landsting för /96 anvisas ettbelopp som är 7 lägre än vad som föreslagits i prop.1994/95:100 bil. 2 Förbud mot monetär finansiering m.m. '■op- 1994/95:150 Monetärfinansiering, även benämnt sedelpressfmansiering, är liktydigt med att statenfinansierar utgifter i statsbudgeten genom att låna i . En sådanfinansieringsform kan - om den blir bestående - uppfattassom att sedelpressama utnyttjas för att betala statens utgifter. Vid ett sådantförfarande är risken betydande för ökad inflation i ekonomin. Normaltförekommer inte statlig upplåning i i välutvecklademarknadsekonomier, annat än för att hantera statens kortfristigalikviditetsbehov. Men flertalet länder har valt att reduceraäven denna möjlighet, för att därigenom säkerställa att det inte förekommernågon form av offentiig finansiering i . Ett förbud mot monetärfinansiering verkar förtroende-skapande på de finansiella marknadema och bidraräven till en klarare ansvarsfördelning mellan penning- ochstatsskuldspolitiken. Inom EU har ett förbud mot statliga kreditmöjligheter icentralbankema trätt i kraft. Regeringenföreslår därför i denna proposition ett explicit förbud för attbevilja staten kredit. I ett första avsnitt lämnas en redogörelse för statenskortfristiga likviditetshantering och regeringens förslag att införa ett förbudför staten att låna i . I avsnittet ingår även förslag om hursärskilda rekvisitioner av valutalån i syfte att förstärka valutareserven skallhanteras. Därefter följer ett avsnitt om kapitalinsatser iintemationella finansorgan och regeringens förslag om begränsningar avRiksbankens behörighet att göra sådana insatser. Avslutningsvis föreslårregeringen en anpassning av lagstiftningen till nyaräntestymingssystem. 2.2 Statens kortfristiga likviditetshantering 123 § lagen (1988:1385) om riksbank anges att får beviljastaten kredit för att tillgodose statens kortfristiga likviditetsbehov.Regeringen beslöt att ersätta denna kreditform med ett system därRiksgäldskontoret, som regeringen har bemyndigat att ansvara för statensupplåning, sköter sin likviditetshantering utanför . Någon förändringi lagstiftningen gjordes emellertid inte. Idet tidigare systemet kunde utnyttja en kreditmöjlighet påkontorets konto i . Denna kreditmöjlighet utnyttjades normalt endastför att hantera dagliga fluktuationer i saldot på statens checkräkning och inteför att finansiera statens budgetunderskott. Såväl tillfälliga underskott somöverskott på statens checkräkning kunde fmansieras respektive placeras pånämnda konto. Fluktuationer på kontot påverkade likviditeten i banksystemetvilket medförde ett penningpolitiskt betingatbehov av att prognostisera det dagliga saldot på statens checkräk- Prop.1994/95:150 ning. Förändringar i likviditeten parerades av , främstgenom Bilaga 7 s.k. återköpsavtal (repor). Vid exempelvis ettlikviditetsöverskott i banksystemet som orsakats av statliga utbetalningarneutraliserade detta genom att sälja statspapper med avtal omåterköp . Hur väl lyckades styralikviditeten avgjordes till stor del av tillförlitiigheten i prognosema för destatliga betalningarna. Regeringensbeslut innebar att fick ett fullständigt ansvarför att hantera statens kortfristiga finansiering. Stegvis ochsommaren 1994 ersattes kontokrediten med finansiering på den öppna marknaden.Kontokrediten avvecklades . För medfördeförändringen att den sedvanliga upplåningen på penning- ochobligationsmarknaden i statsskuldväxlar och statsobligationer kompletteradesmed kort marknadsfinansiering eller likviditetshantering i form av återköpsavtal,emission av statsskuldväxlar med kort löptid och transaktioner på den s.k.dagslånemarknaden. Det faktum att upplåning numera skerutanför innebär att statens betalningar inte längre påverkarlikviditeten i banksystemet. Detta har effektiviserat det statligabetalningssystemet och bidragit till att niinska behov av attgenomföra likviditetsstyrande operationer. Omläggningenav kortfristiga likviditetsförvaltning innebar dock inte attalla möjligheter till statlig finansiering i avskaffades. Riksbankenkunde låna medel till staten genom att köpa statspapper från Riksgäldskontoret.Direktköpen eller rekvisitionerna utnyttjades i penningpolitiskt syfte, delsför att kunna ge motparter på den svenska penningmarknaden, s.k.primary dealers, möjlighet att låna värdepapper i repotransaktioner för attdärigenom förbättra likviditeten och de peimingpolitiska kanalema, dels föratt via interventioner kunna påverka räntoma för statsskuldväxlar. Dämtöverger gällande lagstiftning möjlighet att vid särskilda tillfällenrekvirera statspapper för att kraftigt öka storleken på det värdepappersinnehavsom behövs för marknadsoperationer. Likaså kan begära att Riksgäldskontorettar upp lån i utländsk valuta för att tillgodose behov av ökadvalutareserv. Behovet av särskilda rekvisitioner av statspapper och utländskvaluta har dock minskat sedan övergången till rörlig växelkurs. I samband medvalutaoron rekvirerade stora volymer statspapper och utländskvaluta från för att kunna intervenera på penning- och valutamarknadenoch därigenom påverka korta räntor och försvara den fasta växelkursen. Likvidenför de valutalån som tog upp för Riksbankensräkning bokfördes som en valutatillgång i bankens balansräkning, dvs ivalutareserven. betalade ersättning till Riksgäldskontoreti svenska kronor till kontorets kontokredit i . Skulle ett sådantförfarande genomföras betalar direkt till ett särskilt konto ibanksystemet. innebärsystemet att bär risken för växelkursför- Prop.1994/95:150 ändringar när valutalån tas upp på begäran av .