prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — i anser att en strategi för tillväxt även borde ha behandlat den roll som regionala och lokala myndigheter/organ bör spela för att främja utvecklingen, inte minst borde länsstyrelsernas reella möjligheter att samordna regional- och näringspolitiska insatser i länet behandlats. anser att målet bör vara att involvera bl.a. utvecklingfonden och länsarbetsnämnden tillsammans med i ett strategi- och programarbete i syfte att realisera målen för regional- och näringspolitiken. menar att ansvaret för den regionala utvecklingen bör ligga hos ett organ med direkt demokratisk förankring i regionen. Samma organ bör ha till uppgift att i nära samverkan med övriga intressenter i regionen, som kommuner, länsstyrelse och högskola, utarbeta strategiska visioner för regionen. framhåller att det är värdefullt att lyfta fram och tillerkänna kommunerna en förstärkt roll i en förnyad och mer tillväxtorienterad regionalpolitik. Regionalpolitiken skulle därmed få en tydligare lokaldemokratisk förankring. kommun menar att kommuner som utformar en strategi och en adekvat åtgärdsplan bör kunna tilldelas regionalpolitiska projektmedel i form av rambeviljningar i stället för efter tidsödande framställningar till projekt för projekt. kommun pekar på att det ökade regionalpolitiska ansvaret som tilldelats har medfört ökad närhet mellan stödsökande företag och beslutsfattare. Förändringen har också inneburit att tidsintervallet från ansökan till beslut förkortats. kommun anser att en sammanhållen regionalpolitik förutsätter att ett tydligt ansvar placeras på regional nivå, ett ansvar som föreslås åvila länsstyrelserna. Kommunen menar att länsstyrelserna i samråd med berörda kommuner skall upprätta regionala utvecklingsplaner. Länsstyrelserna föreslås tilldelas ett ökat ansvar för sektorssamordningen i länet. kommun menar att länsstyrelsernas och kommunernas roll i regionalpolitiken kan förstärkas ytterligare bl.a. genom en fortsatt de- centralisering från till länsstyrelserna. Kommunernas ökade kompetens på området innebär dessutom att regionalpolitiska medel bör kunna anförtros kommunerna utan allt för stor styrning. påpekar att en överblick över den svenska regionalpolitikens utveckling ger en något ostrukturerad bild av ansvarsfördelningen mellan olika aktörer. menar att det enklaste vore om samtliga statliga stödmedel samordnades under en och samma myndighet på regional nivå. En sådan samordning skulle dessutom stämma bättre överens med EGs regionalpolitik. kommun menar att den regionalpolitik som staten bedrivit inte har förmått ta till vara tillväxtpotentialen i en kommun som . Först har den negativa utvecklingen i kommunen vänt. Skälet till detta är den nya form av "regionalpolitik" som har praktiserats i kommunen. Fördjupad samverkan mellan myndigheter och kommun gjorde det möjligt att utforma paketlösningar för att utveckla näringslivet i kommunen. Kommunen mottog också riktade pengar genom det s.k. projektet. Det nya var att kommunen fick ett mycket stort inflytande över hur medlen skulle användas. I stället för att satsa på tidsbegränsade bered- skapsarbeten och meningslösa omskolningar satsades resurserna på kompetenshöjan- de utbildningar som var anpassade till kommunens näringsliv. Ett resurscentra som, förutom att bistå företagen med ekonomisk och teknisk rådgivning, fungerade som samordningscentral för de involverade aktörerna, kommunen, , länsarbetsnämnden, arbetsförmedlingen och SIND/etablerades. Kommunen menar att erfarenheterna från understryker att det i glesbygdskommuner krävs stor samordning mellan olika politikområden och samhällssektorer för att effektivt stimulera tillväxten. understryker i sitt remissvar att kommunerna med sin helhetssyn och en nära kontakt med näringslivet bör ges en större och viktigare roll i genomförandet av regionalpolitiken. Bl.a. föreslår kommunen att staten skall lämna ekonomiska resurser direkt till kommuner i stödområdet och ge kommunerna befogenheter att själv avgöra hur dessa medel skall användas för att skapa utveckling. En sådan regionaliserad regionalpolitik skulle främja uppkomsten av regionalpolitiska experiment, vilket, enligt , behövs. kommun anser att försök bör inledas med att överföra projektmedel till kommunerna för olika typer av regionala insatser. kommun understryker att den föreslagna förändringen i regionalpolitiken förutsätter att samspelet mellan aktörer på olika nivåer i samhället förstärks. Lokala och regionala aktörer kommer att spela en större roll än vad som är fallet. Därför krävs det ett klargörande av statens och regionernas ansvar och hur dessa skall samspela för att en ny regionalpolitik skall kunna bli framgångsrik. i län menar att det är en svaghet att rapporten utgår ifrån att det endast är statliga myndigheter som skall verkställa den statliga politiken. Därigenom bortses ifrån att det i olika delar av har vuxit fram ett frivilligt regionalt samarbete kring regionala utvecklingsfrågor som ett komplement till den nationella politiken. i understryker i sitt remissvar att de senaste årens regionalpolitik inneburit att staten minskat sin roll som regionalpolitisk aktör. Ökade krav har ställts på regionerna själva. tror att denna utveckling kommer att fortsätta, varvid de menar att det är uppenbart att den regionala nivån behöver en kraftfull aktör. Denna roll föreslår man skall spelas av ett direktvalt regionalt parlamentariskt organ med egna finansieringsresurser som . Landstingen i Kopparbergs-, Jämtlands-, och framhäver också vikten av att regionala utvecklingsfrågor anförtros ett direktvalt regionalt organ. i framför uppfattningen att tiden nu är mogen för att föra en förutsättningslös diskussion kring regional organisation och uppgiftsfördelning mellan den statliga och den regionala kommunala nivån. i framhäver att samordnade insatser inom regionen vad avser näringslivsfrågor, kommunikationer, utbildning, kollektivtrafik och miljö blir allt viktigare. i menar att den breddning av regionalpolitiken som förordas i rapporten, och som tillstyrker, också borde ha avspeglat sig i en tydligare insikt om den bredd med vilken de regionala frågorna hanteras i länen och den betydelse det har att den regionala hanteringen utgår från den politiska legitimitet som bara ett direktvalt organ representerar. påpekar att detta inte minst gäller i det viktiga programarbete som kommer att krävas av den regionala nivån om blir medlem av EU. påpekar att bidrag från EUs strukturfonder vid ett eventuellt medlemsskap i unionen förutsätter ett fördjupat regionalt programarbete och menar att detta arbete ges en demokratisk förankring inom regionen. i menar att det finns ett växande behov av att angripa utvecklingsfrågorna från ett regionalt snarare än ett sektoriellt perspektiv. Ett decentraliserat regionalt ansvar underlättar inte endast den nödvändiga sektorssamordningen, utan ger också utrymme för att anpassa utvecklingsstrategin efter de olika regionernas förutsättningar. I likhet med andra landsting menar i att ett ökat regionalt ansvar för utvecklingsfrågorna bör vila på det direktvalda folkstyrets grund. i län anser det nödvändigt att "underifrånperspektivet" får genomslag för att regionernas speciella förutsättningar skall beaktas och rätt åtgärder ska kunna vidtagas i olika delar av landet. hänvisar till att detta synsätt ligger i linje med den politiska diskussion som förs i bl.a om att det krävs ett samlat regionalt agerande i strategiska utvecklingsfrågor, ett ansvar som förutsätts bli samlade hos regionens egna politiker. i menar att det är en självklarhet att ansvaret för den regionala samhällsplaneringen måste ha en folklig förankring och därför utföras av ett i demokratiska former direktvalt organ. Därför påpekar man att de hänvisningar som i rapporten görs till länsstyrelsernas programarbete och deras fördelning av fria resurser avser uppgifter som borde överföras till det direktvalda politiska organet. påpekar att för att regionernas speciella förutsättningar skall kunna tillvaratas är det viktigt att företrädare för regioner får möjligheter att agera. refererar till den politiska diskussion som förs i om behovet av ett samlat regionalt agerande i strategiska utvecklingsfrågor genom regionens egna politiker. Några av motiven för detta är att det blir en bättre helhetssyn och en klarare ansvarsfördelning. Ett nytt politiskt styrt regionalt organ bör enligt diskussionen i också överta statliga regionala utvecklingsuppgifter från länsstyrelser och också från andra statliga myndigheter. Mot denna bakgrund är kritisk till den ensidiga fokuseringen på den statliga regionala nivåns roll i regionalpolitiken. En breddning av regionalpolitiken mot regional utveckling innebär att samspel av åtgärder mellan olika sektorer och olika aktörer där den regionala dimensionen förstärks. Detta kommer att kräva ett klargörande av statens och regionernas ansvar och ett samspel på regional nivå för att en ny bredare regionalpolitik skall bli effektiv. i Göteborg- och län noterar att rapporten inte behandlar aktörerna inom regionalpolitiken och menar att det finns fog för viss kritik över att kommuner och landsting inte nämns. Dessa har en mycket viktig roll genom att de är stora arbetsgivare, satsar betydande resurser på infrastruktur i form av service, utbildning och näringslivsutveckling. framhäver att de program som rapporten föreslår att länsstyrelserna skall upprätta riskerar att bli skrivbordsprodukter om de inte utformas i samarbete med kommuner och landsting. För att sådana handlingsplaner skall få någon genomslagskraft krävs det, enligt , dessutom att de görs för större regioner än de nuvarande länen. () instämmer i rapportens uppfattning att det finns skäl att skärpa kraven på länsstyrelsernas programarbete. Enligt TCOs uppfattning hade det i detta sammanhang varit naturligt och angeläget att föreslå åtgärder för att i större utsträckning engagera arbetsmarknadens parter i regionernas utveckling. påpekar i sitt remissvar att rapporten utgår från en mycket traditionell syn på vad som är tillväxtskapande faktorer. En rad faktorer som myndigheten betraktar som väsentliga behandlas inte alls eller mycket summariskt i rapporten. Kulturens roll belyses inte. Den sociala strukturens betydelse undervärderas. Kvinnors roll och möjligheter behandlas inte, vilket finner anmärkningsvärt med tanke på den vikt staten tilldelar målet om jämställdhet mellan könen. Vidare påpekas att rapporten inte nämner något om ekologisk balans och utnyttjande av landsbygdens resurser. menar också att för stor vikt läggs vid vad myndigheten kallar gårdagens infrastruktur, till vilken de hänför vägar och broar, medan det de betecknar som framtidens infrastruktur - data- och teleteknik - är undervärderad. ansluter sig till den syn på regionalpolitik som presenteras i rapporten. Kommunen konstaterar att rapportens synsätt rimligen förutsätter att länen utanför stödområdet tilldelas ökade resurser inom ramen för de s. k. länsanslagen. kommun framhäver att anslag för regional utveckling bör öka för att möjliggöra ett offensivt arbete för att utveckla kommuner och regioner. kommun påpekar att det för att underlätta näringslivets omstrukturering är av synnerlig vikt att de regler som styr de regionalpolitiska organens agerande ses över. föreligger i många fall en detaljstyrning som bidrar till att motverka en effektiv fördelning av resurser. instämmer i rapportens perspektiv att tillväxten sker underifrån i samhället. Mot denna bakgrund menar kommunen att staten bör utöka sina anslag till lokala utvecklingsinsatser inom t.ex. företagarföreningar, byalag, kvinnligt företagande och kooperativ. kommun konstaterar att regionalpolitiken, vad beträffar den egna kommunen, misslyckats. Etableringen av innebar att nedgången tillfälligt stoppades. Bristen på kommunalt inflytande över naturtillgångarna i kommunen har bidragit till att kommunen haft svårt att agera slagkraftigt för att påverka utvecklingen. () ifrågasätter bedömningen i rapporten att som medlem i EG/EU skulle kunna påräkna stöd för regionalpolitiska insatser i båda de typer av regioner som traditionellt varit föremål för regionalpolitiska insatser. refererar till en amerikansk studie av betingelserna för demokratin i olika delar av . I den refererade studien hävdas att regioner med en hög civil kultur (civilitet) i stort sett var förutbestämda att få en fungerande regional demokrati, medan regioner med en historia av enbart rikedom och välstånd inte var det. Dessutom fanns det ett samband mellan omfattningen på civilitet i en region och den ekonomiska utvecklingen. Av detta drar slutsatsen att civilitet är en förutsättning för en framgångsrik ekonomisk utveckling. Graden och mängden av frivilligt organiserade verksamheter som körer, fotbollsföreningar, fågelskådargrupper, syjuntor, bokcirklar etc. är, enligt riksförbundet, tillsammans med mångfald i pressen avgörande för en regions framtida utveckling. Därför menar att en regionalpolitik för tillväxt måste skapa förutsättningar för mångfald i pressen och innefatta åtgärder för att stärka föreningslivet.