prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Det finns i praktiken inga regionala begränsningar när det gäller att tillhandahålla efterfrågade teletjänster. Ett landsomfattande digitalt långdistansnät finns etablerat . Vid slutet av var av alla förbindelser i långdistansnätet digitaliserade. Vid slutet av beräknas alla långdistansförbindelser i landet vara digitaliserade. Vidare sker modernisering av telefonnätet genom att äldre elektromekaniska telefonstationer ersätts med digitala AXE-växlar. av alla kunder var anslutna till . 6.4 Avreglering och regional utveckling Regeringens bedömning: Avregleringar bör genomföras på ett sådant sätt att olika regioners tillgång till servicefunktioner inte äventyras. Respektive tillsynsmyndighet eller den regeringen utser bör följa och till regeringen rapportera bl.a. de regionala konsekvenserna av avregleringarna. Underlagsrapporter: Utredaren föreslår att eventuella kostnader för att upprätthålla och utveckla nationella strukturer inom avreglerade områden normalt skall belasta respektive verksamhetsområde. föreslår att frågan utreds. Remissinstanserna: En stor majoritet av de remissinstanser som har berört frågan är positiva till en modell där varje verksamhet tar sitt regionalpolitiska ansvar för upprätthållande av en nationell infrastruktur. En mindre del av de svarande är avvaktande och pekar på behovet av ytterligare utredning. Några remissinstanser är negativa till en lösning inom varje verksamhetsområde. De förordar i stället upphandling via anslag i statsbudgeten. Skälen för regeringens bedömning: Regeringen har i samband med beslut om avregleringar för t.ex. inrikesflyget framhållit att avregleringar skall göras på ett sådant sätt att viktiga samhällsintressen inte åsidosätts. Ett sådant intresse, i vilket staten har ett uttalat ansvar, är att bevara viktiga funktioner som har en nationell, infrastrukturell karaktär. Sådana funktioner är t.ex. post, tele, inrikesflyg, järnvägstrafik och energiförsörjning. Inom flera av dessa områden har system införts som garanterar bl.a. tillgänglighet och rimliga priser i alla regioner. Andra funktioner kommer att behandlas med samma utgångspunkter men med lösningar som anpassas efter varje verksamhets förutsättningar. I det följande redovisas bedömningar av genomförda avregleringar från regionalpolitisk synpunkt. Inom kommunikationssektorn har avregleringar genomförts för postväsendet, inrikesflyget och telemarknaden. Syftet med avregleringarna är att genom ökad konkurrens uppnå ökad effektivitet inom de olika verksamhetsområdena, vilket ger förutsättningar för att upprätthålla service och volym över hela landet. På många områden har effektivitetsförbättringar med bättre service och lägre priser kunnat erbjudas kunderna. Beroende på verksamheternas olika förutsättningar har tillvägagångssätten för att säkra servicenivån varit olika. För post- och teleområdena gäller att stiftat lag som bl.a. anger aktuell minsta godtagbara standard på verksamhetens service och vilka åtgärder som staten förfogar över för att upprätthålla den. På teleområdet anges i telelagen (1993:597) att enskilda och myndigheter skall tillförsäkras tillgång till effektiva telekommunikationer till lägsta möjliga samhällsekonomiska kostnad. I detta ligger bl.a. att var och en skall få möjlighet att från sin stadigvarande bostad eller sitt fasta verksamhetsställe utnyttja telefonitjänst inom ett allmänt tillgängligt telenät. Med telefonitjänst avses överföring av tal och telefaxmeddelanden samt datakommunikation via låghastighetsmodem. I fråga om telenätet bör framhållas att tidigarelägger AXE-utbyggnaden vilket förbättrar utvecklingsbetingelserna i flera av landets regioner. För postverksamheten gäller postlagen (1993:1684). I denna föreskrivs att det skall finnas en grundläggande postservice som innebär att brev och paket kan nå alla i landet oavsett adressort. Det skall finnas möjlighet för alla att få brev befordrade till enhetliga och rimliga priser. Privatpersoner skall också ha möjlighet att få paket befordrade till enhetliga priser. Därutöver skall det finnas en rikstäckande kassaservice som innebär att alla har möjlighet att verkställa och ta emot betalningar till enhetliga priser. Vad gäller kassaservicen kommer regeringen att i avtal uppdra åt att tillhandahålla en rikstäckande kassaservice mot ersättning enligt gällande ordning. Vidare fastslås att regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer fortlöpande skall följa utvecklingen på postområdet och bevaka att post- och kassaservicen motsvarar samhällets behov. är fr.o.m. tillsynsmyndighet på såväl post- som teleområdet. avreglerades den svenska inrikes luftfartsmarknaden. Detta innebär att huvudmålet vid meddelande av tillstånd för regelbunden inrikes trafik är att åstadkomma en effektiv konkurrens inom ramen för de trafikpolitiska målen. Regeringen har vid ett flertal tillfällen uttalat att samhället har ett ansvar för regionalpolitiskt viktig flygtrafik. har beslutat att flygtrafik mellan och skall upphandlas även för /95 med möjlighet att teckna ett treårigt avtal. Regeringen gav en särskild förhandlingsman uppdraget att upphandla denna trafik. Upphandlingen skall ske i anbudskonkurrens och trafiken skall vid behov finansieras från anslaget Köp av interregional persontrafik på järnväg m.m. Vad gäller övriga flygförbindelser inom har regeringen i årets budgetproposition uttalat att det är viktigt att flygföretagen får möjlighet att pröva sig fram, innan man drar en mer definitiv slutsats om vad marknaden förmår eller inte förmår på enskilda linjer. Vidare uttalas att intresse finns att bedriva trafik på det inre Norrlandsnätet och möjlighet bör därför ges att bygga upp denna trafik ytterligare och att det därför inte finns anledning för staten att nu upphandla trafik på andra förbindelser än . Det åligger att kontinuerligt följa utvecklingen av inrikesflyget, bl.a. vad avser uppfyllandet av de trafikpolitiska målen om tillgänglighet och regional balans. Regeringen avser dessutom att ge verket i uppdrag att genomföra en utvärdering av avregleringen av den svenska inrikes flygmarknaden, bl.a. med avseende på servicenivåer och prisutveckling i landets olika delar. I uppdraget skall också ingå förslag till åtgärder som underlättar fortsatt flygtrafik. För tågtrafiken gäller, , att regionalpolitiskt viktig trafik i stomnätet upphandlas av staten. För /95 omfattar upphandlingen . Norrlandstrafiken bedöms som särskilt viktig. Även elmarknaden är under förändring. Regeringen beslöt att inhämta Lagrådets yttrande över ett förslag till ändrad lagstiftning på elområdet. Huvudprincipen för de förändringar som föreslås är att åstadkomma en boskillnad mellan å ena sidan produktion och försäljning av el och å andra sidan distribution av el (nätverksamhet). Produktionen och försäljningen skall ske i konkurrens medan nätverksamheten som är ett monopol även i fortsättningen skall regleras och övervakas på särskilt sätt. Nätägare skall vara skyldiga att på skäliga villkor ansluta andra till sina nät och att på skäliga villkor överföra el oberoende av vem som är ägare till kraften. Regeringen föreslår att en nätmyndighet inrättas för att sköta tillsynen av nätverksamheten. Förslaget inbegriper även ett skydd för mindre kraftproducenter och en möjlighet att skydda fjärrvärme från oönskad konkurrens. De elkunder som så önskar kommer att kunna kvarstå i ett elhandelssystem med i huvudsak samma villkor som de nu rådande. I ett inledningsskede bedöms främst mindre konsumenter, exempelvis hushållskunder, ha mindre anledning att handla på den öppna elmarknaden, bl.a. beroende på att kostnaderna för mätning- och avräkning ännu är relativt höga. Dessa kunder kommer istället att garanteras el genom den säljare som innehar leveranskoncession för det område till vilket kunden hör. Eftersom merparten av hushållskunderna kommer att sakna motiv för att köpa el på den öppna marknaden måste nätmyndigheten övervaka leve- ranskoncessionsinnehavarnas verksamhet och se till att den totala prisbilden är rimlig. För såväl nätverksamhet som elpriser inom en leveranskoncession gäller att prissättningen skall vara skälig. Nättariffer inom ett koncessionsområde skall dock utjämnas och vara oberoende av var kunderna finns inom området. Områdenas utformning har därmed stor betydelse för tarifferna - det är t.ex. betydligt kostsammare att bedriva nätverksamhet i ett glesbygdsområde än i ett tätortsområde. Det bör vara en särskild uppgift för nätmyndigheten att se till att de nya förhållandena på elmarknaden inte leder till försämrade villkor vad gäller överföring av el för kunder utanför tätorterna. Regeringen avser att ge nät- myndigheten i uppdrag att följa denna fråga närmare och särskilt redovisa hur kostnaderna för elöverföring utvecklas för kunder i glesbygdsområden. Även inom elområdet införs således grundregler och en tillsynsfunktion för att bl.a. säkra tillgången till elenergi till rimliga priser även för små kunder i glesa och perifera områden. Avslutningsvis vill vi framhålla att vi således avser att ge samtliga myndigheter som har tillsynsansvar eller motsvarande funktion inom avreglerade områden i uppdrag att redovisa utvecklingen av bl.a. servicenivån och priser i de regionalpolitiskt prioriterade regionerna. Berörda myndigheter bör i anslutning till sin uppföljningsverksamhet också lämna förslag till åtgärder på eventuella problem. Regeringens bedömning: Ett gemensamt mål för regeringens finans-, närings- och regionalpolitik är att främja ekonomisk tillväxt i alla delar av landet. Näringslivsfrågor som har stor betydelse för den regionala utvecklingen, är bl.a. riskkapitalförsörjning för små- och medelstora företag, företagsförnyelse, kvinnors företagande och turism. Underlagsrapporter: Utredaren konstaterar att de regionala utvecklingsfonderna har spelat en viktig roll för mindre företags försörjning med risklånekapital. Finanskrisen har medfört att bankerna sänkt sina risknivåer vilket bidragit till att öka behovet av den typ av lån som utvecklingsfonderna erbjuder. En fortsatt utbyggnad av en regionaliserad organisation som erbjuder risklånekapital framstår därför som angelägen. När det gäller insatser för ökat nyföretagande menar utredaren att statens möjligheter att bidra är begränsade. Åtgärder för att förbättra tillgången till riskägar- och risklånekapital är viktiga i detta sammanhang. Staten har bl.a. genom Industri- och nyföretagarfonden engagerat sig i att stödja teknikbaserat nyföretagande. Fonden är placerad i . I rapporten föreslås en uppbyggnad av konkurrerande statliga institutioner placerade i andra regioner för att öka mångfalden och reducera sannolikheten för stora felsatsningar. I om den regionala utvecklingen i anges behovet av reindustrialisering som en av de viktigaste framtidsfrågorna. Remissinstanserna: Flera av remissinstanserna har kommenterat utredarens förslag om riskkapital- och risklåneförsörjningen och instämmer i att kapitalfrågan är väsentlig för företagen. Av dessa instanser har många påpekat behovet av ytterligare insatser på kapitalförsörjningsområdet. Utvecklingsfonderna i och understryker vikten av att det finns ett regionalt utbud av riskkapital och riskvilligt lånekapital för att ge en försäkring om att de ekonomiska möjligheter som ryms inom regionen ägnas tillräcklig uppmärksamhet. Utvecklingsfonden i framhåller att staten bör ha fortsatt beredskap för att delta i bildandet av regionala utvecklingsbolag för att tillföra näringslivet riskägarkapital. Utvecklingsfonden menar emellertid att fondernas omfattande samarbete med andra statliga riskfinansiärer, samt riskkapitalbolag ger även teknikbaserade företag bra möjligheter att välja bland alternativa finansieringskällor. menar att rapporten tenderar att övervärdera betydelsen av statliga fonder och andra statliga insatser när det gäller att trygga företagens kapitalförsörjning. Förbundet menar att riskkapitalförsörjningen i princip bör kunna ordnas inom ramen för det ordinarie kreditförsörjningssystemet. finns det ett stort antal privata och offentliga institutioner som förmedlar riskkapital. Sedan banksystemet på nytt börjat fungera och konkurrensen förhoppningsvis blivit bättre kommer, enligt , ett ännu större utbud av finansiella tjänster att erbjudas också till småföretag. tar inte ställning till förslaget om fler fonder vid sidan av Industri- och nyföretagarfonden. Förbundet saknar en precisering av hur fonderna är tänkta att fungera, finansieras och deras relation till andra aktörer inom området. delar uppfattningen att tillgången på statligt risk- och lånekapital bör förbättras. Företagarna anser att utvecklingsfonderna även i fortsättningen bör verka regionalt. Grundläggande är dock tillgång till en fungerande kapitalmarknad med lönsamma företag som med egna vinstmedel förmår bygga upp eget kapital. SAF framhåller att den betraktar utvecklingsfondernas nuvarande finansieringsverksamhet som tillfällig. När företagens lönsamhetsnivå förbättras och kapitalmarknaden fungerar tillfredsställande kan utvecklingsfonderna avvecklas. SAF känner stor tveksamhet till idén att bygga upp ytterligare regionala fonder, då man menar att nuvarande aktörer på marknaden bör kunna ta hand om finansiering av såväl lån som riskkapital. Skälen för regeringens bedömning: Ekonomisk tillväxt, ökad sysselsättning och teknisk kompetensutveckling är viktiga mål för som industrination och är av grundläggande betydelse för vår framtida utveckling. Åtgärder för att främja dessa mål är avgörande för att öka levnadsstandarden och välfärden. Att skapa bättre förutsättningar för näringslivet ökar företagens möjligheter till anpassning och utveckling som deras konkurrenskraft stärks. Investeringar i utbildning och forskning samt infrastruktur är av stor vikt. Av stor betydelse är också att förstärka och förnya industrins produktionskapacitet som det är viktigt att företagen förmår att utnyttja ny teknik för att utveckla nya produkter för nya marknader. Små och nyetablerade företag spelar en viktig roll för att ta tillvara ny teknik och innovationer. Förutsättningarna för att driva företag skiljer sig dock åt beroende på näringslivsmiljö i form av infrastruktur, regionens historiska företagsstruktur och geografiska läge. För att åstadkomma ett bättre klimat för företagen behövs därför både generella förändringar och regionalt anpassade åtgärder. Omfattande förändringar för att åstadkomma ett gynsammare klimat för företagen och därmed öka tillväxten har genomförts. Strategiska förbättringar av skattesystemet, avregleringar, förbättrad riskkapitalförsörjning, stöd till nyföretagande och företagsutveckling, investeringar i utbildning och forskning samt infrastruktur utgör grunden för att öka konkurrenskraften och därmed skapa möjligheter för tillväxt och nya arbetstillfällen i hela landet. Skattepolitiken spelar en central roll för att skapa förutsättningar för en uthålligt hög tillväxt och minskad arbetslöshet. Regeringen har därför sedan sitt tillträde koncentrerat förändringsarbetet på skatteområdet till åtgärder som syftar till att minska skatternas skadliga effekter på produktion och nyföretagande. Exempelvis avskaffades förmögenhetsskatten på arbetande kapital i företagen och skogsvårdsavgiften (prop. 1991/92:60, bet. 1991/92:SkU10, rskr. 1991/92:97). Investeringar i riskkapital har missgynnats jämfört med riskfritt sparande i bank eller obligationer. Det gäller avkastningen på kapital som enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag placerat i sina företag. Investeringar i aktier har beskattats dubbelt genom att bolagsvinster har träffats av såväl bolagsskatt som ägarskatter. Sådana effekter har hämmat riskkapitalbildningen och tillväxten. Regeringen har sett det som en särskilt angelägen uppgift att undanröja överbeskattningen av riskkapitalet. Så har skett genom att antagit regeringens proposition om Fortsatt reformering av företagsbeskattningen (prop. 1993/94:50, bet. 1993/94:SkU15, rskr. 1993/94:108). Avkastningen på det kapital som en enskild näringsidkare eller en delägare i ett handelsbolag har investerat i verksamheten beskattas fr.o.m. i inkomstslaget kapital och inte i näringsverksamhet. Vidare avskaffades dubbelbeskattningen av aktiebolagens utdelningar fr.o.m. . Även andra inslag i reformen innebär en kraftfull förbättring av riskkapitalförsörjningen och därmed av ekonomins tillväxt. Enskilda näringsidkare och delägare i handelsbolag ges möjlighet att fondera vinstmedel i företagen. De fonderade vinstmedlen (expansionsmedel) enkelbeskattas till skattesatsen och kan användas för att expandera verksamheten utan ytterligare beskattning. Nyföretagande stimuleras genom den nya möjligheten att kvitta underskott av nystartad aktiv näringsverksamhet mot inkomst av tjänst. En utvidgning av kvittningsrätten att omfatta även s.k. generationsskiften övervägs. Regeringen avser att återkomma till med ett förslag i frågan med sikte på att förslaget skall kunna gälla års taxering. En ny reservationsmöjlighet införs, periodiseringsfond, som ersätter den tidigare skatteutjämningsreserven. Genom att avsättningar grundas på årsvinsten blir den nya reserveringsmöjligheten särskilt värdefull för nystartade företag. De nu beskrivna åtgärderna på skatteområdet förbättrar kapitalförsörjningen för företagen och underlättar och stimulerar nyföretagande. Detta är positivt för hela landet, men har särskild betydelse genom att i samverkan med regionalpolitiskt stöd stimulera nyföretagandet i regionalpolitiskt prioriterade områden. För att främja försörjningen av riskkapital till små och medelstora företag har staten vidare vidtagit vissa åtgärder. Bland annat har staten medverkat i bildandet av två förvaltningsbolag (och ) och sex riskkapitalbolag som byggts upp med medel, , från de förutvarande löntagarfonderna. Ombildningen av den dåvarande Industrifonden till Industri- och nyföretagarfonden som fonden tillfördes ytterligare kapital har inneburit stärkta resurser för nyföretagande. bemyndigade regeringen att inrätta stiftelser på sju högskoleorter. Stiftelserna tillförs ett kapital på sammanlagt . De skall bl.a. medverka till exploatering av forskningsresultat. har vidare beslutat att de regionala utvecklingsfonderna skall ersättas av regionala aktiebolag, som får vissa förstärkta finansieringsresurser (prop. 1993/94:40, bet. 1993/94:NU11, rskr. 1993/94:80). Regeringen har tillsatt en organisationskommitté för bl.a. etableringen av de regionala utvecklingsbolagen. En väl fungerande kapitalmarknad är nödvändig för näringslivets utveckling och för att stärka tillväxten i hela landet. De senaste årens svaga ekonomiska utveckling har försvårat de mindre företagens kreditförsörjning. För de små och medelstora företagen finns, förutom en brist på ägarkapital, även en brist på riskvilligt lånekapital. Utvecklingsfonderna, senare utvecklingsbolagen, kommer genom sin regionala förgrening att ha en väsentlig uppgift att fylla inom områdena finansiering, rådgivning och information till små och medelstora företag över hela landet. Regionalpolitiken syftar, liksom näringspolitiken, till att bl.a. främja tillväxt och förnyelse i näringslivet. Det är därför viktigt att de åtgärder som vidtas inom de båda politikområdena samverkar med varandra. Här har länsstyrelserna en viktig samordnande roll eftersom de enligt sin instruktion bl.a. svarar för frågor om näringslivsutvecklingen i respektive län. I norra och i regioner som utsatts för genomgripande struk- turförändringar behövs även fortsättningsvis insatser i form av regional- politiskt stöd och risklånefinansiering för att komplettera de åtgärder som vidtagits inom kapitalmarknadsområdet. I de regionalpolitiskt prioriterade områdena i norra är andra- handsvärdet av byggnader och maskiner ofta lågt till följd av den mycket begränsade lokala marknaden. Det innebär en högre risknivå för bankerna att lämna lån till investeringar inom dessa områden. Kapitalmarknaden är också mindre utbyggd i norra vilket bl.a. innebär att det är svårt att finna finansiering till nyföretagande och teknisk förnyelse. Vi kommer att i avsnitt 8 redogöra för de direkt företagsinriktade regionalpolitiska åtgärderna. Vi kommer där bl.a. att föreslå en förstärkning av Norrlandsfondens kapital och fortsatta möjligheter att lämna lån till privata regionala investmentbolag. Vi har tidigare understrukit betydelsen av företagsförnyelse för att skapa tillväxt i olika regioner. En av regeringens åtgärder har varit att främja en fungerande marknad för riskkapital och risklånefinansiering. Tillgång till riskfinansiering är en förutsättning för att företagen skall kunna göra bl.a. investeringar i ny teknik. En annan viktig åtgärd som nämnts är att förstärka FoU-kapaciteten i regioner med svag FoU-kapacitet genom utvecklingsprogram som finansieras gemensamt av staten med regionala och lokala intressenter samt näringslivet i berörda regioner. Andra viktiga åtgärder är att ta vara på innovationer och att sprida kunskap om ny teknik till företagen. Regeringen har uppdragit åt att genomföra ett treårigt program för teknikspridning till små och medelstora företag. Detta program skall också ses i ett regionalpolitiskt perspektiv. I stora delar av landet - främst i stödområdena - är nätverket glest, både mellan företag och mellan företag och offentliga institutioner, t.ex. högskolor och forskningsinstitut. FoU-miljön är svagt utvecklad. Tillgången på utbildad arbetskraft som dels kan tillföra ny teknik, dels förbättra nuvarande teknik är mer begränsad än i andra delar av landet. I detta arbete är teknikkonsulter viktiga för teknikspridning inom de regionalpolitiskt prioriterade regionerna. En slutlig redovisning av uppdraget skall lämnas av . I budgetpropositionen (bil. 13) har regeringen lämnat förslag om att på olika sätt främja innovationsprocessen. Bland annat föreslås där att ett innovationsstöd inrättas för att kunna finansiera innovationer i tidiga utvecklingsskeden. Vidare avser regeringen att ge bl.a i uppdrag att lämna förslag till olika insatser för att stimulera innovationsverksamhet. Vi kommer i avsnitt 8.7.2 att avisera förslag som gör det möjligt för och produktråden att med regionalpolitiska medel stödja teknikprojekt som behöver tidig finansiering i de regionalpolitiska stödområdena. I syfte att öka kvinnors företagande har regeringen lämnat uppdrag till (se avsnitt 8.7.3) att genomföra åtgärder för att främja kvinnors företagande i hela landet samt lämna förslag om den framtida inriktningen av sådana åtgärder. Turismen är en växande näring i världen. I uppskattades omsättningen till och sysselsättningen beräknades till ca 80 000 helårsarbetstillfällen. Turismen är därmed en av största näringsgrenar. Turismen är också av stor betydelse för den regionala utvecklingen i landet. I vissa regionalpolitiskt prioriterade områden utgör turismen den dominerande näringen med god utvecklingspotential. Utifrån turismens varierande behov påverkas också sysselsättningen i olika delar av landet. Varje region, storstäder, fjällkedjan, m.fl., har sina turistiska förutsättningar. Därigenom har arbetstillfällen skapats på orter där de utgör en förutsättning för bevarande och utveckling av samhällets infrastruktur. Särskilt i norra inland och på har turismen stor regionalpolitisk betydelse. I de mest utpräglade vinterturistorterna är turistnäringen den huvudsakliga inkomstkällan. Turismen är här basnäringar och alltså en förutsättning för näringslivs- och samhällsutvecklingen. För bl.a. de turistanläggningar som vuxit upp längs fjällkedjan har det regionalpolitiska stödet varit väsentligt. Dessa anläggningar bidrar till att åstadkomma sysselsättning och utveckla ekonomin på åtskilliga regionalpolitiskt prioriterade orter. Turismen är också en näring som lämpar sig väl för småskalighet. I glesbygd och landsbygd har många nya företag som ger både deltids- och heltidssysselsättning vuxit fram.