prop · GH03140 · 1994-01-01 00:00:00 — Antalsmässigt betyder detta ett sysselsättningsbortfall med sammanlagt ca 11 000 resp. ca 13 000 personer. I väntas antalet sysselsatta öka med . Antalsmässigt betyder detta ett sysselsättningsbortfall med sammanlagt ca 11 000 resp. ca 13 000 personer. I väntas antalet sysselsatta öka med sammanlagt ca 35 000 personer (se tabell 6). För stödområdenas del innebär länsstyrelsernas prognoser för en likartad årlig sysselsättningsminskning . Sammantaget för hela perioden innebär detta ett sysselsättningsbortfall med ca 5 000 personer i stödområde 1 och med ca 12 000 personer inom stödområde 2. Inom det tillfälliga stödområdet beräknas antalet sysselsatta minska med närmare 14 000 personer. Utanför stödområdena väntas antalet sysselsatta stagnera kring nivå (se tabell 6). 3.2 Jord- och skogsbruket De ca 120 000 personer som är sysselsatta inom jord- och skogsbruket svarar för endast av landets totala sysselsättning. Likafullt har denna sektor en förhållandevis stor regionalpolitisk idssysselsättning vid sidan om annan verksamhet. har sysselsättningen inom jord- och skogsbruket minskat med eller med sammanlagt ca 81 000 personer. Denna minskningstakt är mycket kraftig jämfört med den inom övriga näringsgrenar. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar har antalet sysselsatta inom denna sektor minskat med ca 7 000 personer eller med mellan och 1993. * Enligt en av SCB redovisad avgränsning som bygger på faktiska pendlingsströmmar mellan kommuerna . Samliga kommuner har i denna avgränsning hänförts till någon lokal arbetsmarknad. Flertalet kommuner i norra och utgör en egen lokal arbetsmarknad beroende på att pend- lingen till/från dessa inte är särskilt omfattande. Regionalt fördelat har antalet sysselsatta inom sektorn minskat relativt likartat inom riksområdena . Minskningen har dock varit något större relativt sett inom stödområdena än i området utanför dessa. Bland länen har , och samt haft den största minskningen inom sektorn med . Den minst ogynnsamma utvecklingen har haft med en årlig minskning med drygt en halv procent (se tabell 7 och tabell 7 i bilaga 1:1). Länsstyrelsernas prognoser innebär för landet som helhet att antalet sysselsatta inom jord- och skogsbruket kommer att minska med knappt en procent . Detta är en väsentligt lägre minskningstakt än . Sammantaget väntas antalet sysselsatta fram minska med ca 8 000 personer. Inom stödområdena väntas minskningen relativt sett bli drygt så stor som i området utanför dessa. Bland länen uppvisar den klart ogynnsammaste prognosen med en årlig minskning inom sektorn med (se tabell 7). svarade tillverkningsindustrin för av den totala syssel- sättningen i landet. minskade antalet sysselsatta inom sektorn med eller med sammanlagt ca 34 000 personer. Den kraftiga lågkonjunktur som inträffat har inneburit att ett mycket stort antal industriarbetsplatser försvunnit. Enligt SCB:s arbetskrafts- undersökningar har industrisysselsättningen minskat med eller med ca 151 000 peroner mellan resp 1993. Om denna skattning skulle visa sig vara riktig innebär detta att antalet sysselsatta inom industrisektorn minskat med ca 185 000 arbetstillfällen . Endast omkring var fjärde sysselsatt inom sektorn är kvinna. Ser man till industrisysselsättningens regionala utveckling kan bl.a. konstateras att denna minskat klart i samtliga riksområden. , och Bergslagen har haft en något större minskning än övriga riksområden (se tabell 8). Inom stödområdena har industrisysselsättningen minskat mest inom stödområde 2 och i det tillfälliga stödområdet medan nedgången inom stödområde 1 endast varit hälften så stor som i landet som helhet. Sammantaget för har antalet industrisysselsatta minskat med omkring 8 000 resp. 9 000 inom stödområde 2 resp. det tillfälliga stödområdet. Inom stödområde 1 har minskningen varit ca 800 personer (se tabell 8). Industrisysselsättningen har minskat i samtliga län . Några län uppvisar dock en något mer dämpad minskning nämligen , och . Den största minskningen relativt sett har , , och haft (se tabell 8 i bilaga 1:1 samt figur 12 i bilaga 1:3). På en lägre regional nivå kan noteras att 94 av totalt 111 lokala arbetsmarknader fått en minskad industrisysselsättning . Den största minskningen relativt sett har i nämnd ordning skett i , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och lokala arbetsmarknader. Minskningen bland dessa varierar mellan 2,5-10,. Endast i 14 lokala arbetsmarknader har denna sektors sysselsättning ökat. Dessa är , , , , , , , , , Åseles, Hyltes, , samt lokala arbetsmarknader (se figur 13 i bilaga 1:3). Länsstyrelsernas prognoser för industrisektorns sysselsättning innebär för landet som helhet en årlig minskning , vilket endast är omkring en fjärdedel av den minskning som skett . Prognoserna innebär således en väsentligt mer dämpad utveckling . För de olika landsändar som de åtta riksområdena representerar, innebär länsstyrelsernas prognoser en oförändrad industrisysselsättning i medan de övriga sju väntas få en minskad dylik. Den klart största minskningen förutses ske i Mellersta med en årlig minskning av industrisysselsättningen med . Sammantaget väntas omkring drygt 5 000 färre bli sysselsatta inom sektorn i denna del av landet (se tabell 8). För stödområdenas del innebär prognoserna en likartad minskning inom stödområde 1 och 2 med en årlig nedgång med drygt en procent medan de tillfälliga stödområdena beräknas få en något större minskning. Utanför stödområdena emotses en väsentligt mer dämpad minskning av industrisysselsättningen. Jämfört med utvecklingen innebär detta en något förstärkt minskningstakt i stödområde 1 medan denna väntas bli väsentligt reducerad inom stödområde 2 resp. det tillfälliga stödområdet (se tabell 8). Flertalet län beräknas få en minskad industrisysselsättning. Bland länen väntas och få en väsentligt större minskning av industrisysselsättningen än övriga län. , , och beräknas få en svag tillväxt av sektorns sysselsättning. I , och och väntas inte sektorns sysselsättning förändras nämnvärt (se tabell 8 i bilaga 1:1 samt figur 12 i bilaga 1:3). 3.3.1Sysselsättningsutvecklingen inom olika industribranscher Av tabell 9 framgår hur sysselsättningen varit inom olika industribranscher inom och utanför stödområdena samt vad länsstyrelsernas prognoser sammanräknade innebär för sysselsättningsutvecklingen inom dessa branscher fram t.o.m. . minskade sysselsättningen inom samtliga av de redovisade branscherna. Minskningen var störst inom varvs- och tekoindustrin med och därefter följde järn- och stålindustrin med . Eftersom dessa branscher är lokaliserade till vissa regioner har de regionalpolitiska effekterna av denna utveckling varit avsevärda. Däremot finns inte de senaste årens kraftiga utslagning av industriarbetsplatser med i dessa siffror varför mer aktuell statistik sannolikt kommer att visa på mycket negativa sysselsättningseffekter för många regioner. Av tabellen framgår även att sysselsättningen inom de olika branscherna haft en väsentligt annorlunda utveckling inom stödområde 1 och 2 än utanför dessa områden. Man bör dock i detta sammanhang vara uppmärksam på att vissa branscher inom stödområdena sysselsätter så få personer att även mindre förändringar ger ett stort relativt utslag. Länsstyrelsernas prognoser över sysselsättningsutvecklingen inom olika branscher har dock delvis hunnit beakta en del av de senaste årens negativa sysselsättningsutveckling inom industrin. Sammantagna pekar dessa prognoser mot en klar stabilisering av sysselsättningsutvecklingen inom samtliga branscher. Den mest negativa utvecklingen väntas inom gruv- och tekoindustrin med en årlig minskning resp. (se tabell 9). 3.3.2Industrisysselsättningens regionala fördelning efter arbetsställenas storlek Som framgår av tabell 9 i bilaga 1:1 återfinns endast av de anställda inom arbetsställen med mindre än fem anställda. Skillnaderna mellan länens andelar varierar här mellan av den totala industrisysselsättningen. Inom gruppen arbetsställen med 5-49 anställda återfinns drygt en femtedel av de industrisysselsatta. Inom denna grupp är de regionala variationerna betydligt större än bland de minsta arbetsställena. De högsta andelarna uppvisar typiska s.k. småföretagarlän som , och med en andel kring . har dock väsentligt färre industrisysselsatta än de båda övriga länen. Även och har en förhållandevis hög andel sysselsatta inom denna storleksklass. Län med särskilt låga andelar är och . Ser man till förhållandena när det gäller arbetsställen med 50-199 anställda så finns omkring en fjärdedel av landets industrisysselsatta vid sådana arbetsställen. Även för denna storleksklass är de regionala variationerna betydande. De högsta andelarna uppvisar , , , och med . extremt höga andel beror främst på att anställda från en högre storleksklass av sekretesskäl även inräknats här. Särskilt låga andelar industrisysselsatta inom storleksklassen uppvisar samt de båda storstadslänen och . Inom storleksklassen 200-499 anställda återfinns i landet som helhet omkring en femtedel av de industrisysselsatta. De regionala variationerna är något mindre för denna klass än för de båda tidigare. och läns särskilt höga andelar förklaras till en del, liksom i fallet tidigare, av att anställda från en högre storleksklass medräknats. Vid sidan om dessa båda län har den högsta andelen med . Bland län som uppvisar särskilt låga andelar industrisysselsatta bland denna typ av arbetsställen är främst flera av de s.k. skogslänen. Inom den största storleksklassen med minst 500 anställda arbetar knappt en tredjedel av de anställda inom gruv- och tillverkningsindustrin. Inom denna storleksklass är de regionala variationerna betydande. De högsta andelarna har , och samt med . I dessa tre län finns således närmare varannan anställd inom industrin vid ett "stort" företag. Även och har en förhållandevis hög andel sysselsatta vid denna typ av arbetsställen. , och kommer inte långt efter med en andel kring . Ett annat sätt att belysa industrins utveckling- och struktur är att studera denna utifrån den indelning i sektorer som redovisats av Vinell/. På en mer aggregerad nivå används följande fem sektorer: skyddad-, arbetskraftsintensiv-, kapital-, kunskaps- samt FoU-intensiv sektor. Principerna bakom denna indelning i sektorer följer olika utrikeshandelsteorier som förklarar bestämningsfaktorerna till produkters/industriers skilda konkurrenskraft. För att ge en viss regional belysning åt denna indelning av industrin redovisas i tabell 10 resp. sektors andel av den totala industrisysselsättningen inom olika riks- och stödområden . Som framgår av denna tabell är den s.k. skyddade industrisektorn av klart större betydelse i och i än i och Bergslagen. Sektorn betyder vidare väsentligt mer i stödområde 1 än i stödområde 2 och även mer än i området utanför dessa båda stödområden. Den arbetskraftsintensiva sektorn är klart störst inom riksområdet med öarna med en andel på . Denna sektor är knappt hälften så stor relativt sett i men även i har den en förhållandevis liten betydelse för industrisysselsättningen. Inom stödområde 1 svarar sektorn för ungefär vartannat arbetstillfälle inom tillverkningsindustrin medan den i stödområde 2 och utanför stödområdena är av väsentligt mindre betydelse. Den kapitalintensiva sektorn betyder mest inom riksområdena Bergslagen och Mellersta med en andel . I och med öarna svarar sektorn för endast av industrisysselsättningen. Även i Syd- och har denna sektor en förhållandevis liten betydelse. Ser man till stödområdena så betyder sektorn nästan ingenting alls för sysselsättningen inom stödområde 1 medan stödområde 2 har mer än dubbelt så hög andel som området utanför stödområdena. Sektorn som benämns kunskapsintensiv är störst inom riksområdena och med en andel på resp. . med öarna har också en förhållandevis hög andel medan den för övriga riksområden ligger . Stödområde 1 har endast av områdets industrisysselsättning inom denna sektor medan andelen inom stödområde 2 ligger . Utanför stödområdet är andelen ytterligare något högre. Den FoU-intensiva sektorn har klart störst betydelse inom riksområdet med en andel av industrisysselsättningen på . intar en mellanställning med en omkring hälften så hög andel medan sektorn inom de övriga riksområdena endast svarar för en marginell del av industrisysselsättningen. Inom stödområdena har denna sektor mycket liten betydelse för sysselsättningen. På en lägre regional nivå har de 111 lokala arbetsmarknader som tidigare använts i denna redovisning också grupperats efter andelen industrisysselsatta inom ovannämnda fem sektorer. En dylik gruppering visar bl.a. vilka lokala arbetsmarknader som hade högst andel industrisysselsatta inom resp. sektor . Skyddad sektor: Följande lokala arbetsmarknader var i nämnd ordning sysselsättningsmässigt mest beroende av denna sektor: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Andelen industrisysselsatta inom denna sektor bland dessa varierade mellan och . Den riksgenomsnittliga andelen var . Arbetskraftsintensiv sektor: Följande lokala arbetsmarknader var i nämnd ordning sysselsättningsmässigt mest beroende av denna sektor: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Andelen industrisysselsatta inom sektorn varierade bland dessa mellan och . Den riksgenomsnittliga andelen var . Kapitalintensiv sektor: Följande lokala arbetsmarknader var i nämnd ordning sysselsättningsmässigt mest beroende av denna sektor: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Andelen industrisysselsatta inom denna sektor varierade bland dessa mellan och . Den riksgenomsnittliga andelen var . Kunskapsintensiv sektor: Följande lokala arbetsmarknader var i nämnd ordning sysselsättningsmässigt mest beroende av denna sektor: , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Andelen industrisysselsatta inom denna sektor varierade bland dessa mellan och . Den riksgenomsnittliga andelen var . FoU-intensiv sektor: Följande lokala arbetsmarknader var i nämnd ordning sysselsättningsmässigt mest beroende av denna sektor: , , , , , , , , , , , och . Andelen industrisysselsatta inom denna sektor varierade bland dessa mellan och . Den riksgenomsnittliga andelen var . Denna sektor visar den största regionala koncentrationen bland de fem sektorerna. Byggnadsindustrin sysselsatte ca 296 000 personer eller av landets totala sysselsättning. ökade antalet sysselsatta inom denna sektor , vilket sammanlagt för perioden betydde ca 35 000 fler sysselsatta. har en markant omsvängning skett och antalet sysselsatta minskat mycket kraftigt. Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar har antalet sysselsatta inom sektorn minskat med sammanlagt omkring en fjärdedel eller med ca 80 000 personer mellan och 1993. Av statistiska skäl finns inte heller för denna sektor någon regional fördelning av den kraftiga nedgång som skett . Endast av de sysselsatta inom byggnadsindustrin är kvinnor. Sysselsättningen inom denna sektor är förhållandevis jämnt fördelad över landet och i det stora flertalet län svarar byggnadsindustrin för av sysselsättningen. ökade antalet sysselsatta inom sektorn kraftigt i flertalet län. Den svagaste utvecklingen hade , , , och med en stagnerande eller endast mycket svagt ökande sysselsättning (se tabell 10 i bilaga 1:1). Inom stödområdena minskade antalet sysselsatta mycket svagt inom stödområde 1 medan sektorns sysselsättning inom stödområde 2 och det tillfälliga stödområdet ökade klart och relativt likartat. Ökningen inom dessa båda områden var t.o.m. något större än utanför stödområdena relativt sett (se tabell 11). Länsstyrelsernas prognoser för innebär för byggnadsindustrins del en årlig minskning med -1,. Sammantaget för hela perioden betyder detta ett sysselsättningsbortfall med ca -36 000 personer. Ser man till prognoserna från ett regionalt perspektiv kan konstateras att sektorns sysselsättning väntas minska kraftigt i flertalet riksområden och det är endast som väntas få en mer dämpad minskning (se tabell 11). Även för stödområdenas del förutses en kraftig och relativt likartad minskning av byggnadsindustrins sysselsättning. Stödområde 2 beräknas dock få en något större minskning än övriga stödområden. För länens del betyder prognoserna att och län kommer att få den största minskningen relativt sett med . Flertalet län beräknas få en betydande sysselsättningsnedgång och det är endast i som minskningen beräknas bli mycket liten (se tabell 10 i bilaga 1:1). var ca 502 000 personer sysselsatta inom sektorn varuhandel, vilket motsvarade av den totala sysselsättningen. minskade antalet sysselsatta inom varuhandeln mycket svagt. Varuhandeln brukar delas upp i detaljhandel och partihandel varav den förra svarar för av sektorns sysselsättning. har sysselsättningen inom partihandeln ökat med drygt en procent medan den inom detaljhandeln minskat med närmare en procent . Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar har sysselsättningen minskat med ca 44 000 personer eller med mellan 3:e kvartalet 1991 och 1993. Könsfördelningen inom sektorn är förhållandevis jämn. Varuhandeln är liksom byggnadsindustrin förhållandevis jämnt fördelad över landet. Sysselsättningsutvecklingen kännetecknas dock av en relativt olikartad utveckling mellan olika delar av landet. Bland riksområdena kan konstateras att och Mellersta haft den mest ogynnsamma sysselsättnings- utvecklingen med en årlig minskning med omkring en procent. Fyra av riksområdena har haft en svag tillväxt av sektorns sysselsättning medan resterande två riksområden haft en svag minskning eller stagnation av antalet sysselsatta (se tabell 12). När det gäller stödområdena så har sysselsättningen inom varuhandeln minskat klart inom samtliga typer av områden. Nedgången har varit störst inom stödområde 1 med och minst inom stödområde 2 . Utanför stödområdena har sektorns sysselsättning inte förändrats nämnvärt (se tabell 12). Bland länen har sysselsättningen inom varuhandeln utvecklast mest ogynnsamt i med en årlig minskning på -1,. Även och har haft en förhållandevis ogynnsam sysselsättningsutveckling inom sektorn. Den mest gynnsamma utvecklingen har haft (se tabell 11 i bilaga 1:1). Länsstyrelsernas prognoser innebär för varuhandelns del en mycket svag tillväxt . Regionalt är bilden splittrad med en förväntad nedgång av sysselsättningen i omkring hälften av länen och en mer nämnvärd tillväxt i sex län. Den klart största ökningen av sektorns sysselsättning väntas, liksom , ske i (se tabell 11 i bilaga 1:1). 3.6 Samfärdsel, post och tele Inom sektorn samfärdsel, post och tele sysselsattes omkring 293 000 personer, vilket motsvarade av den totala sysselsättningen. minskade sysselsättningen inom sektorn mycket svagt. Sektorns andel av sysselsättningen i länen varierar mellan . Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar har antalet sysselsatta inom denna sektor minskat med ca 39 000 personer eller med mellan och 1993. Omkring var tredje sysselsatt inom denna sektor är kvinnor. minskade sektorns sysselsättning svagt i och Bergslagen medan den i riksområdet med öarna ökade klart. Även Mellersta hade en viss sysselsättningstillväxt inom sektorn (se tabell 13). Ser man till den länsvisa utvecklingen så ökade antalet sysselsatta inom sektorn klart i , , och . En lika klar minskning av sysselsättningen skedde i , och och (se tabell 12 i bilaga 1:1). Länsstyrelsernas prognoser innebär för sektorn samfärdsel, post och tele en ökning av sysselsättningen . Sammantaget betyder detta en ökning med ca 9 000 personer. Den mest gynnsamma utvecklingen av sysselsättningen väntas ske i men även i Syd- och väntas en viss tillväxt. Den mest ogynsamma förändringen beräknas ske i Mellersta med en årlig minskning med knappt en procent. Även i med öarna och i väntas en liten reduktion av antalet sysselsatta (se tabell 13). Sektorn privata tjänster utmärks bl.a. av att den består av en rad mycket heterogena verksamheter samt att den i mycket hög grad är lokaliserad till storstadsregionerna och vissa större orter. sysselsattes ca 708 000 personer inom denna sektor, vilket motsvarade av den totala sysselsättningen. Sektorns sysselsättningsandel har ökat från och har alltmer kommit att närma sig industrins andel på . En del av denna ökning beror på att verksamheten som tidigare räknats till industrisektorn hänförts till privata tjänster. ökade antalet sysselsatta inom privata tjänster , vilket innebar att denna sektor hade samma kraftiga tillväxt som byggnadsindustrin. Sammantaget ökade antalet sysselsatta inom privata tjänster med ca 85 000 personer . Regionalt sett har sysselsättningen inom sektorn ökat kraftigt i de flesta delar av landet. Bland länen har tillväxttakten varierat (se tabell 14). Sektorns regionala koncentration till storstadsområdena och större orter har dock medfört att den kraftiga sysselsättningstillväxten än mer ökat den regionala obalansen gentemot övriga delar av landet. Detta återspeglas bl.a. av att närmare hälften av sektorns totala sysselsättningstillväxt skedde i de tre storstadslänen (se tabell 13 i bilaga 1:1). Länsstyrelsernas prognoser innebär för sektorn privata tjänster att sysselsättningen kommer att öka med en procent fram . Jämfört med är det dock fråga om en väsentligt lägre tillväxttakt. Sammantaget för beräknas sektorns sysselsättning öka med ca 68 000 personer. Hälften av denna ökning väntas ske i de tre storstadslänen. Ser man till prognoserna för de åtta riksområdena så kan konstateras att och Bergslagen vänats få den mest gynnsamma utvecklingen av sektorns sysselsättning med en årlig tillväxt på omkring en och en halv procent. Den svagaste tillväxten väntas ske i med öarna (se tabell 14). Prognoserna för länen innebär att antalet sysselsatta inom privata tjänster väntas fortsätta att öka i samtliga län med undantag för där sysselsättningen beräknas ligga kvar kring nivå och för som vänts få en svag minskning (se tabell 13 i bilaga 1:1). 3.8 Den offentliga sektorn sysselsattes ca 1 410 000 personer inom sektorn offentlig förvaltning och tjänster, vilket motsvarade av den totala sysselsättningen i landet. Var tredje sysselsatt återfanns således inom denna sektor, vilken haft en mycket kraftig sysselsättningstillväxt under såväl 1970- som . fanns av de sysselsatta inom denna sektor. ökade antalet sysselsatta inom denna sektor , vilket var väsentligt lägre än . Sammantaget ökade sysselsättningen inom sektorn med ca 49 000 personer . Enligt SCB:s arbetskraftsundersökningar har antalet sysselsatta inom denna sektor minskat med eller med ca 81 000 sysselsatta mellan det 3:e kv. 1993 och 1991. Ett trendbrott tycks således ha skett beträffande sysselsättningutvecklingen inom denna sektor. av de sysselsatta inom den offentliga sektorn är kvinnor. Från ett regionalt perspektiv kan allmänt konstateras att sysselsättningen inom denna sektor, till skillnad mot den inom privata tjänster, är förhållandevis jämnt fördelad över landet. Detta har i sin tur haft stor betydelse för att upprätthålla den regionala balansen i olika delar av landet. Om trenden med en minskande sysselsättning inom sektorn fortsätter riskerar den regionala balansen att försämras. Om detta sker och i vilken utsträckning är beroende av vilka delar som kommer att minska mest och hur de är regionalt fördelade. ökade sysselsättningen inom den offentliga sektorn med omkring en procent i flertalet riksområden. Undantaget var där sysselsättningen minskade med omkring en halv procent . Minskningen i detta område förklaras främst av sysselsättningsminskningar inom försvarsmakten (se tabell 15). Inom stödområde 1 minskade sysselsättningen inom den offentliga sektorn med knappt en halv procent eller ca 120 arbetstillfällen . Inom stödområde 2 ökade sysselsättningen något mer relativt sett än i det tillfälliga stödområdet och utanför stödområdet (se tabell 15). Ser man på den länsvisa utvecklingen så var det endast i tre län som sysselsättningen inom den offentliga sektorn inte ökade. Dessa var och med en svag minskning samt med en oförändrad sysselsättningsnivå.