prop · GH03147 · 1994-01-01 00:00:00 — Hänvisningen till "på arbets- marknaden" har slopats. Vidare har uttrycket "arbete som är lika eller som är att betrakta som likvärdigt" bytts ut mot "arbete som är att betrakta som lika eller likvärdigt". Syftet är att bättre klargöra paragrafens tillämpningsområde. Motiveringen till ändringarna har behandlats i avsnitt 7.2.2 och 7.2.3. 46 § Andra meningen i paragrafens första stycke är ny. Ändringen har i huvudsak utformats efter Lagrådets förslag. Innebörden av den är att JämO är behörig att föra talan också på annan grund och att framställa också annat yrkande än vad ombudsmannen kan göra enligt bestämmelserna i jämställdhetslagen. JämO bör dock föra sådan talan endast om ombudsmannen anser att det är lämpligt att detta sker i samma rättegång. Den lagstiftning som därvid kan komma i fråga torde främst vara lagen (1982:80) om anställningsskydd och lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård av barn, m.m. Självfallet bör det inte komma i fråga att JämO åberopar exempelvis bestämmelserna i den föreslagna lagen mot etnisk diskriminering som grund utan att detta har föregåtts av samråd och överenskommelse med DO. Enligt 47 § gäller att när en arbetstagarorganisation enligt reglerna i 4 kap. 5 § lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister har rätt att föra talan för en enskild medlem, får JämO göra detta bara om organisationen inte gör det. Om en arbetstagarorganisation vill föra talan för en medlem enligt jämställd- hetslagen blir det enligt den föreslagna lydelsen inte aktuellt för JämO att föra talan för medlemmen, vare sig med stöd av jämställdhetslagen eller någon annan lagstiftning. Det skulle teoretiskt kunna inträffa att den fackliga organisationen t.ex. vill angripa en uppsägning med stöd av anställningsskydds- lagen men inte enligt jämställdhetslagen medan JämO är beredd att föra talan enligt denna lag. Något hinder mot detta föreligger inte förutsatt att det inte kan anses röra sig om samma talan i de båda rättegångarna. Detta får avgöras enligt allmänna regler om rättskraft och litis pendens. Skulle det visa sig att det är fråga om samma talan är JämO:s rätt att föra talan subsidiär till den fackliga organisationens enligt 47 §. Det får dock förutsättas att en sådan situation kan lösas praktiskt genom överenskommelse mellan den fackliga organisationen och JämO. I paragrafens andra stycke görs en redaktionell ändring med anledning av ändringen i första stycket. 13.2Lagen om allmän försäkring 4 kap. 3 § I tredje stycket föreskrivs att när föräldrarna gemensamt har vårdnaden om barnet har varje förälder rätt att få föräldrapenning under hälften av den tid som föräldrapenning kan utges. I femte stycket har införts en undantagsbestämmelse för förälder som på grund av sjukdom eller handikapp varaktigt saknar förmåga att vårda barnet. Med uttrycket "varaktigt" avses att den bristande förmågan att vårda barnet i princip skall vara bestående eller att den i vart fall kan antas kvarstå som föräldrapenning kan utges, dvs. till dess barnet har fyllt eller den senare tidpunkt då barnet har avslutat det första skolåret. Att föräldern på grund av sjukdom eller handikapp varaktigt saknar förmåga att vårda barnet bör styrkas genom ett läkarutlåtande av vilket framgår sjukdomens eller handikappets inverkan på förälderns förmåga att vårda barnet. Med "den andra föräldern" avses såväl biologisk förälder som den som likställs med förälder enligt 2 § första stycket b-c. Sjätte stycket har justerats så att möjligheten att överlåta ersättningsdagar till förmån för den andra föräldern begränsas såtillvida att av de dag- ar en förälder har inte skall kunna överlåtas. Samma begränsning gäller vid flerbarnsbörd. Om vårdnadsförhållandena förändras innan samtliga dagar med föräldrapenning har utnyttjats, får möjligheterna att överlåta rätt till för- äldrapenning bedömas med hänsyn till de nya förhållandena. 4 kap. 6 § Paragrafens femte stycke har ändrats så att föräldrapenningnivån för föräldrar med gemensam vårdnad blir av den sjukpenninggrundande inkomsten för vardera föräldern och . Detsamma gäller vid flerbarnsbörd. Om en förälder ensam har vårdnaden om barnet har den föräldern rätt till föräldrapenning på 90-procentsnivån . Om en förälder på grund av sjukdom eller handikapp varaktigt saknar förmåga att vårda barnet har den andra föräldern rätt till föräldrapenning på 90-procentsnivån . Någon möjlighet att "varva" dagar som ersätts enligt 90-procentsnivån med dagar som ersätts enligt 80-procentsnivån finns alltså inte. En följd av detta blir att för en förälder som inte uppfyllt kvalifikationsvillkoret i andra stycket kan komma att ersättas endast enligt garantinivån. Vad gäller uttrycket "varaktigt" hänvisas till författningskommentaren till 4 kap. 3 §. Som anförts där avses också med "den andra föräldern" såväl biologisk förälder som den som likställs med förälder enligt 2 § första stycket b-c. För dagar då rätt till föräldrapenning överlåts enligt 4 kap. 3 § utges föräldrapenning enligt samma nivå som skulle ha utgetts om någon överlåtelse inte hade skett. Det sagda innebär t.ex. att en förälder som ensam har vårdnaden om barnet kan överlåta dagar med ersättning på 90-procentsnivån till en styvförälder till barnet. Om vårdnadsförhållandena ändras innan samtliga dagar med föräldrapenning på 90-procentsnivån har tagits ut får i likhet med vad som gäller beträffande möjligheterna att överlåta rätten till föräldrapenning, även frågan om fördelning av dagar med respektive ersättningsnivå bedömas efter de nya förhållandena. Antalet dagar med ersättning enligt 90-procentsnivån kan således aldrig bli fler än sammanlagt 60. Ikraftträdande- och övergångsbestämmelserna De nya reglerna träder i kraft . De nya reglerna gäller bara barn som föds efter lagens ikraftträdande. När det gäller den sänkta ersätt- ningsnivån för föräldrapenningen skall dock för dagar som tas ut efter utgången av 1996 de nya reglerna tillämpas även för barn som har fötts före . Uppföljning av handlingsplan för jämställdhetspolitiken 1988-1993 1 Inledning98 2 Kvinnornas roll i ekonomin99 3 Jämställdhet på arbetsmarknaden101 Arbetsmarknad...............................102 Arbetslivsfrågor............................104 En ny jämställdhetslag......................105 Sexuella trakasserier i arbetslivet.........106 Regional- och näringslivsfrågor.............106 Pilotkommuner för jämställdhet..............108 4 Jämställdhet i utbildningen108 Jämställdhet - ett utbildningspolitiskt mål.110 Jämställdhetsfrågor i lärarutbildningen.....111 5 Jämställdhet i familjen112 Män och föräldraledighet....................112 Män i barnomsorgen..........................113 6 Kvinnors inflytande113 7 Våld mot kvinnor 115 1 Inledning Propositionen om jämställdhetspolitiken inför 90-talet (prop. 1987/88:105, bet. 1987/88:AU 17, rskr. 1987/88:364) som antogs av hade formen av en femårig handlingsplan. Tidsbestämda mål och vissa åtgärder för att nå målen föreslogs i fråga om kvinnors roll i ekonomin, kvinnors inflytande samt jämställdhet på arbetsmarknaden, i utbildningen och i familjen. Handlingsplanen rörde ett flertal samhällssektorer med en viss tyngdpunkt på arbetsmarknads- och utbildningsområdena. I propositionen Olika på lika villkor om en ny jämställdhetslag, m.m. (prop. 1990/91:113, bet. 1990/91:AU 17, rskr. 1990/91:364) föreslogs ytterligare åtgärder för att förstärka och bredda handlingsplanen, liksom åtgärder för att motverka våld mot kvinnor. Planen hade som ett uttalat syfte att ge möjlighet till en större långsiktighet i arbetet men också att markera en höjd ambitionsnivå för jämställdhetspolitiken. Till detta kan läggas syftet att förtydliga och konkretisera regeringens insatser på detta politikområde. Planen har i dessa avseenden också haft sådana effekter. Den var en hand- lingsplan för regeringens arbete med frågorna och angav riktningen för det samlade arbetet för jämställdhet i samhället. Inom vissa områden i handlingsplanen kan tydliga positiva resultat noteras, t.ex. den ökade kvinnorepresentationen i statliga styrelser m.m. samt ut- vecklingen av andelen kvinnor som skolledare. Inom andra områden, t.ex. utjämning av löner mellan kvinnor och män eller en ökad andel utbildningar och yrkesområden med en jämn könsfördelning, har emellertid sådana positiva förändringar ännu inte kommit till stånd. De åtgärder och satsningar som föreslogs på handlingsplanens fem områden har genomförts. Vissa initiativ därutöver har också tagits av regeringen. En utförligare redovisning av utfallet av handlingsplanen finns i en inom upprättad promemoria (dnr S94/1241/Jäm). Allmänt sett finns det en större medvetenhet och en större bredd i kunskapen om jämställdhetsfrågor än . Många känner till att det finns skillnader i villkor för kvinnor och män, att det är viktigt att ta vara på både kvinnors och mäns kompetens, att det behövs både kvinnor och män i beslutande församlingar, att det finns löneskillnader som beror på kön. Vidare finns en större medvetenhet om vikten av att båda föräldrarna delar på det praktiska ansvaret för hem och barn. Det har också blivit allt tydligare att jämställdhet i betydande utsträckning handlar om hur makten och inflytandet i samhället är fördelat mellan kvinnor och män. 2 Kvinnornas roll i ekonomin Sammanfattning av utvecklingen: Kvinnor har lägre inkomster än män vilket har samband dels med den ojämna fördelningen av betalt och obetalt arbete mellan kvinnor och män, dels med att kvinnor har lägre löner än män. För att belysa kvinnors och mäns ekonomiska situation har undersökningar och utredningar initierats. Bland annat har löneskillnaderna mellan kvinnor och män utretts, en första riksrepresentativ tidsanvändningsundersökning har genomförts och i de två senaste Långtidsutredningarna har kvinnors ekonomiska förhållanden analyserats. I handlingsplanen angavs ekonomiskt oberoende byggt på egen försörjning som ett centralt mål i jämställdhetspolitiken. Skillnaderna i ekonomisk standard mellan kvinnor och män skulle utjämnas framför allt genom att motarbeta den könsuppdelade arbetsmarknaden och genom att utjämna fördelningen mellan kvinnor och män av betalt och obetalt arbete. För att främja en sådan utveckling har ett utvecklingsarbete påbörjats genom insamling och systematisering av data om fördelningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Fortlöpande redovisningar och analyser är en förutsättning för att kunna vidta åtgärder som stöder utvecklingen mot en jämn fördelning mellan kvinnor och män av samhällets ekonomiska resurser. För att närmare belysa skillnaderna mellan kvinnors och mäns tid vad gäller förvärvsarbete, hemarbete, fritidsaktiviteter etc. uppdrog regeringen åt () att genomföra en tidsanvändningsundersökning. En rapport lämnades . Undersökningen som är en urvalsundersökning bland yrkesverksamma personer i visar bl.a. att drygt en tredjedel av människors tid upptas av arbete. Kvinnor förvärvsarbetar i genomsnitt medan män förvärvsarbetar i genomsnitt. Kvinnor använder i genomsnitt och män för hemarbete. Kvinnor och män ägnar således ungefär lika mycket tid åt arbete. Skillnaden är att kvinnor får sämre ekonomisk ersättning för sitt arbete eftersom hemarbetet är obetalt och inte pensionsgrundande. Störst likhet mellan kvinnors och mäns tidsanvändning finns i gruppen samboende barnlösa där båda arbetar heltid. Regeringen tillkallade en särskild utredare för att utreda arten och orsakerna till löneskillnader mellan kvinnor och män samt möjligheter att komma till rätta med förekommande lönediskriminering på arbetsmarknaden. Utredaren lämnade sitt betänkande (SOU 1993:7) Löneskillnader och löne- diskriminering, om kvinnor och män på arbetsmarknaden . Av utredningen framgår att löneskillnaderna mellan kvinnor och män är betydande. Till en del kan dessa skillnader förklaras med kvinnors och mäns olika fördelning efter yrke eller befattning, kvalifikationsnivå, ålder och utbildning. Det finns emellertid, enligt utredningen, löneskillnader som inte går att förklara, löneskillnader som varierar mellan . Förslag i betänkande behandlas i föreliggande proposition. I Långtidsutredningarna och 1992 inom har särskilt kvinnornas situation analyserats (LU 90 bil. 23 och LU 92 bil. Dessa utredningar har bl.a. visat att kvinnors ekonomiska beroende av enskilda män under har minskat genom att kvinnorna ökat sitt arbetskraftsutbud. har deras beroende av politiska och fackliga beslutsprocesser ökat. Vidare har påvisats hur förändringar i ekonomin påverkar och samverkar med utvecklingen av jämställdhet mellan kvinnor och män och vad ett svenskt EU-medlemskap kan betyda i detta sammanhang. Vad gäller övriga utredningar och kommittéer inom har rutiner utarbetats för att tillgodose kraven på att resultat och eventuella förslag analyseras ur ett jämställdhetsperspektiv. Direktiv till sådana utredningar som kan få betydelse för samhällets jämställdhetsmål fastställs efter gemensam beredning mellan och annat berört departement. redovisas för vissa uppgifter avseende för- delningen av ekonomiska resurser mellan kvinnor och män. Dessa uppgifter har utökats under loppet av femårsperioden och årets redovisning (bil. 2 i denna proposition) är ytterligare utökad. En vidare utveckling av denna redovisning kommer att ske i samband med att regeringen tillsätter en utredning som skall belysa skillnader i kvinnors och mäns tillgång till ekonomiska resurser och möjligheter att utöva ekonomisk makt på individnivå, familjenivå och samhällelig nivå. har vidare en professur i nationalekonomi, särskilt kvinnoforskning, inrättats vid i (prop. 1989/90:90, bet. 1989/90:UbU 25, rskr. 1989/90:328). Därmed bör kunskaperna om kvinnors roll i ekonomin i förhållande till mäns öka. 3 Jämställdhet på arbetsmarknaden Sammanfattning av utvecklingen: Generellt har inte någon utveckling mot jämnare könsfördelning med avseende på yrkesområden skett . Inom 21 av 52 yrkesområden har dock könsfördelningen blivit jämnare medan det motsatta gäller för 19 yrkesområden. En fortsatt utjämning har ägt rum när det gäller kvinnors och mäns sysselsättning, såväl nationellt som regionalt. beror denna förändring främst på att arbetslösheten ökat snabbare för män än för kvinnor. Även skillnader i medelarbetstid har minskat. Ett flertal åtgärder för att förbättra kvinnors arbetsmiljö liksom för att stödja kvinnors företagande och deras roll i den regionala utvecklingen har vidtagits . Projektverksamhet har bedrivits för att motverka sexuella trakasserier i arbetslivet. En ny jämställdhetslag trädde i kraft . Handlingsplanens mål för jämställdhet på arbetsmarknaden syftade dels till att utjämna skillnader mellan kvinnors och mäns förvärvsarbete och arbetstider på såväl nationell som regional nivå, dels till att bryta könsuppdelningen när det gäller yrkesområden och kvalifikations-/befattningsnivåer. För att uppnå målen föreslogs åtgärder bl.a. inom arbetsmarknads-, arbetslivs-, regional- och näringspolitiken. Generellt kan sägas att femårsperiodens snabba utveckling från arbets- kraftsbrist till hög arbetslöshet har påverkat insatser, arbetsmetodik och resultat. Nya frågeställningar, problem och behov har tillkommit genom att antalet arbetstillfällen inom mansdominerade branscher minskat drastiskt, som kvinnornas framtida arbetsmarknad blivit allt svårare att bedöma mot bakgrund av den strukturomvandling som pågår bl.a. inom den offentliga sektorn. Den tidigare utvecklingen mot ökande arbetskraftstal fortsatte under periodens båda första år. Arbetslösheten var liten och låg dessutom på samma nivå för både kvinnor och män, från att tidigare ha varit högre för kvinnor. steg arbetslösheten brant, men betydligt mer för män än för kvinnor. redovisade statistiken från arbets- kraftsundersökningen () året därpå högre arbetslöshetstal för män än för kvinnor. Skillnaden i sysselsättning mellan könen utjämnades därmed ytterligare. Utjämningen kan avläsas såväl nationellt som regionalt. Andelen deltidssysselsatta har minskat för kvinnor och ökat för män. Skillnaden i veckoarbetstid mellan könen har därmed utjämnats något. Proportionerna mellan kort och lång deltid har i stort varit desamma för kvinnorna under dessa år, medan en något ökande andel av de deltidsarbetande männen nu har kort deltid. De i handlingsplanen uppsatta målen för en jämnare könsfördelning inom olika yrkesområden utgick från AKU:s indelning i 52 grupper. Antalet yrkesområden med jämn fördelning (dvs. att båda könen är representerade med ) har minskat från fem till tre . Antalet områden med stark snedfördelning (dvs. med arbetstagare av samma kön) har dock minskat från 15 till 14. Könsfördelningen har blivit jämnare inom 21 yrkesområden och mindre jämn inom 19. Sammanfattningsvis kan konstateras att kvinnor ökat sina andelar på fler mansdominerade yrkesområden än män inom kvinnodominerade. Förändringarna sker långsamt och behöver följas än handlingsplanens . Behovet att studera förändringar över gäller även för kvalifikationsgrad och befattningsnivå. Andelen kvinnor i arbete av rutin- karaktär är mycket större än andelen män, medan motsatsen råder för chefsposter. Dessa förhållanden belystes i studien är chef, som SCB genomförde på regeringens uppdrag och som ger möjlighet att återkommande följa utvecklingen på området. I det följande redovisas de viktigaste åtgärderna inom berörda politikområden. Arbetsmarknad Inom arbetsmarknadspolitikens område föreslogs fortsatta insatser mot del- tidsarbetslösheten samt ökade aktiviteter från arbetsförmedlingens sida för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. När handlingsplanen antogs hade insatser mot den ökande deltidsarbetslösheten inom främst den kommunala sektorn inletts. Dessa vidgades till fler branscher och fortsatte i stor omfattning så länge efterfrågan på arbetskraft var stor, men i takt med den växande arbetslösheten ökade även den registrerade deltidsarbetslösheten kraftigt. Andelen kvinnor bland de deltidsarbetslösa har minskat . Den ekonomiskt största satsningen inom arbetsmarknadsområdet avsåg en femårig försöksverksamhet med stödinsatser före, under och efter genomgången arbetsmarknadsutbildning för kvinnor respektive män som väljer för sitt kön otraditionell utbildning. Högst per individ har kunnat disponeras av länsarbetsnämnd eller arbetsförmedling för särskilda insatser, upp till ett belopp på (dvs. högst 7 000 personer ). () egen uppföljning visar att medlen använts i ringa utsträckning (ca ). Några resultatmått i form av antal personer som fått del av stödet föreligger ej. AMS redovisar inga skäl till den låga förbrukningen, men konstaterar att insatser för kvinnor finansieras över olika anslag varför beloppet inte ger någon totalbild av verkets insatser på området. De projekt som genomförts har enligt AMS varit framgångsrika och även medfört goda möjligheter till metodutveckling. Försöksverksamheten avslutades i och med /93. Regeringen konstaterade emellertid kompletteringsproposition att problemet med en könsuppdelad arbetsmarknad på intet sätt är löst. Därför föreslogs att av medlen får kvarstå för att även fortsättningsvis användas för projekt som syftar till att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Medlen skall även användas för utbildningsinsatser för den egna personalen i samband med projekten. AMS fick uppdraget att till regeringen redovisa sin strategi för hur detta arbete skall bedrivas . I uppdraget ingår även att utveckla ett uppföljningssystem som ger förutsättningar att kontinuerligt följa verkets jämställdhetsarbete. De nu tilldelade projektmedlen har fördelats till länsarbetsnämnderna efter ansökan hos AMS. Alla län finns representerade med åtminstone ett - ofta flera - projekt och varje län har utsett en kontaktperson. En lägesrapport kommer att ställas samman /95 och erfarenheterna från innevarande år kommer att ligga till grund för revideringar av det strategidokument som verket presenterat enligt ovan. Regeringen har i budgetpropositionen 1993/94:100, bilaga 11, slagit fast att arbetet med att åstadkomma en mindre könsuppdelad arbetsmarknad måste bedrivas både i ett kort- och ett långsiktigt perspektiv, i låg- såväl som i hög- konjunktur. En mängd olika åtgärder behövs och nya uppslag måste prövas. Möjlighet att pröva nya och annorlunda arbetsuppgifter finns för både kvinnor och män genom ungdomspraktik och arbetslivsutveckling. Viktiga uppgifter för arbetsförmedlingen att arbeta vidare med är enligt propositionen stimulans till kvinnors nyföretagande samt att uppmärksamma de unga flickor och kvinnor som genomgått utbildning till mansdominerade yrken inför deras övergång till arbete. Särskild uppmärksamhet skall vidare ägnas åt att bredda arbetsmarknaden för kvinnor i regionalpolitiskt prioriterade områden. För att ge fortsatta förutsättningar att utveckla metodik och pröva nya vägar för att minska könsuppdelningen på arbetsmarknaden föreslår regeringen att AMS också för /95 får förfoga för projektverksamhet. Genom senare års höga arbetslöshet har arbetsmarknadspolitiken tvingats verka i en omfattning den inte är konstruerad för. Regeringen kommer därför att tillsätta en parlamentarisk kommitté med uppdrag att se över arbetsmark- nadspolitikens roll, omfattning, inriktning och avgränsning (dir. 1993:132). I uppdraget ingår också att analysera hur arbetsmarknadspolitiken kan bidra till att minska könsuppdelningen på arbetsmarknaden. Utredningen skall dessutom analysera de jämställdhetspolitiska konsekvenserna av samtliga de förslag som läggs fram. Arbetslivsfrågor Handlingsplanens åtgärder inom arbetslivspolitiken avsåg bl.a. förbättringar av kvinnors arbetsmiljö och Arbetarskyddsstyrelsens roll/ansvar i detta sammanhang, utformning av handverktyg som passar kvinnor samt inrättande av ett särskilt jämställdhetsprogram vid Arbetsmiljöfonden. I handlingsplanen påvisades stora brister i kunskaperna om kvinnors arbetsmiljö. Arbetarskyddsstyrelsen (ASS) utformade därför på regeringens uppdrag ett handlingsprogram för arbetsmiljöinsatser inom några särskilt utvalda kvinnodominerade branscher (kontorsarbete, elektroindustri, förskola och sjukvård). En oroande utveckling beskrevs där och behovet av kraftfulla insatser påtalades. betänkande Arbete och hälsa (SOU 1990:49), som avlämnades ungefär , visade på samma behov. genomfördes en rad ändringar i arbetsmiljölagen, som innebar en höjd ambitionsnivå i flera viktiga avseenden och som är av stor betydelse för det fortsatta utvecklingsarbetet kring kvinnors arbetsmiljö. Regeringen har i olika sammanhang angivit att kvinnors arbetsmiljö måste bli föremål för mer omfattande insatser. Det har bl.a. lett till att området prioriterats inom och att särskilda resurser avsatts. Arbete pågår med att integrera åtgärdsförslagen i det ovannämnda handlingsprogrammet för kvinnors arbetsmiljö i moderniseringen av tillsyn. har ett flerårigt metodutvecklingsprojekt startat i syfte att öka inspektionens kompetens inom området. Arbetet kommer att samordnas med insatser i samband med den nya föreskriften om internkontroll och även omfatta utbildnings- och informationsinsatser. Utvärdering kommer att ske successivt. Till detta arbete kommer även att knytas projekt om kvinnliga läkares arbetsmiljö och om belastningsskador till följd av ensidigt monotont arbete inom verkstadsindustrin. Även inrättandet av Arbetslivsfonden innebar en ambitionshöjning i arbetsmiljöarbetet. Något fler kvinnor än män ingår i de arbetsplatsprogram som beviljats medel. visar en specialanalys av ett antal fall- studier att kvinnor på mansdominerade industriarbetsplatser tenderar att hamna i bakgrunden, trots att det är kvinnorna som har de mest monotona jobben. En särskild arbetsgrupp, ALFA-Q, med en kontaktperson i varje län, har i uppdrag att stödja arbetet för att förnya kvinnors arbetsliv. Fondens centrala styrelse har antagit ett program för gruppens arbete som skall gälla fram till då fonden avvecklas.