prop · GH03139 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:139 Lag om behörighet att utöva veterinäryrket Regeringen överlämnar denna proposition till . Propositionens huvudsakliga innehåll Propositionen innehåller förslag till en ny lag om behörighet att utöva veterinäryrket. I lagen finns bestämmelser om en självständig veterinär ansvarsnämnd. Nämnden skall pröva disciplinfrågor för alla yrkesverksamma veterinärer i deras veterinärmedicinska yrkesutövning. Nämnden skall också pröva alla frågor om återkallande av legitimation och inskränkningar i veterinärers rätt att förskriva alkohol och narkotika. Den föreslagna behörighetslagen föranleder en följdändring i 21 § lagen (1994:000) om offentlig anställning som i prop. 1993/94:65 föreslås ersätta lagen (1976:600) om offentlig anställning från . Den nya behörighetslagen föreslås träda i kraft . 1 Innehållsförteckning 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 3 2.1 Förslag till lag om behörighet att utöva veterinäryrket3 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:000) omoffentlig anställning9 3 Ärendet och dess beredning 10 3.1 Lagrådet 11 4 Bakgrund 11 5 Nuvarande förhållanden 12 5.1 Behörighetslagstiftningen avseende veterinärer12 5.2 Den veterinära ansvarsnämnden13 5.3 Hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd16 6 En särskild veterinär ansvarsnämnd18 7 Nämndens ansvarsområde 19 8 Självständig myndighet 22 9 Sammansättningen 24 10 Kostnader 25 11 Ny lag om behörighet att utöva veterinäryrket26 12 Författningskommentarer 27 12.1 Förslaget till lag om behörighet att utöva veterinäryrket27 12.2 Förslaget till lag om ändring i lagen (1994:000) omoffentlig anställning 37 Bilaga 1 Sammanfattning av promemorian (Ds 1992:107) 38 Bilaga 2 Promemorians lagförslag 39 Bilaga 3 Förteckning över remissinstanserna45 Bilaga 4 Lagrådsremissens lagförslag 46 Bilaga 5 Lagrådets yttrande 53 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 56 Rättsdatablad 57 2 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till 1.lag om behörighet att utöva veterinäryrket, 2.lag om ändring i lagen (1994:000) om offentlig anställning. 2 Lagtext Regeringen har följande förslag till lagtext. 2.1 Förslag till lag om behörighet att utöva veterinäryrket Härigenom föreskrivs följande. Behörighet m.m. 1 § Behörig att utöva veterinäryrket är 1. den som är legitimerad enligt 2 § eller enligt föreskrifter meddelade med stöd av 3 § 1, 2. den som enligt föreskrifter meddelade av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av har tillstånd att utöva yrket i den utsträckning som anges i varje särskilt fall, 3. den som enligt föreskrifter meddelade med stöd av 3 § 2 har rätt till sådan yrkesutövning utan legitimation. 2 § Legitimation som veterinär meddelas av . Den som avlagt veterinärexamen i skall på ansökan legitimeras som veterinär. Detsamma gäller den som har avlagt veterinärexamen utomlands och genomgått av regeringen, eller efter regeringens bemyndigande, av föreskriven efterutbildning. Legitimation får dock inte meddelas om omständigheterna är sådana att en legitimation skulle komma att återkallas. Om den som har avlagt veterinärexamen utomlands är mycket skicklig och särskilt erfaren inom veterinäryrket, får legitimation meddelas trots att han inte har genomgått föreskriven efterutbildning. 3 § För veterinärer med sådan utländsk utbildning som omfattas av åtaganden enligt internationella överenskommelser meddelar regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, föreskrifter om 1. legitimation, 2. behörighet att utan legitimation utöva veterinäryrket. 4 § Tillstånd enligt 1 § 2 att utöva veterinäryrket i områden intill får meddelas att gälla för varje veterinär som uppehåller tjänst som veterinär i sådana trakter i och som gränsar till . 5 § För att veterinärer inför allmänheten skall få tillkännage att de är särskilt kunniga inom en viss gren av veterinäryrket, skall de ha uppfyllt de villkor för specialistkompetens som har föreskrivits av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av . 6 § Den som inte är behörig att utöva veterinäryrket får inte mot ersättning behandla sjukdomar på vilka epizootilagen (1980:369) eller lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur är tillämplig. Den som saknar behörighet att utöva veterinäryrket får inte beteckna sig vete- rinär i samband med att han mot ersättning undersöker djurs hälsotillstånd eller behandlar djur för sjukdom eller liknande tillstånd genom att vidta eller föreskriva åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte. Han får inte heller i samband med verksamheten använda en sådan titel eller yrkesbeteckning som innehåller ordet veterinär eller ger sken av att han är legitimerad eller på annat sätt auktoriserad av en myndighet eller har specialistkompetens som veterinär. Veterinärers allmänna skyldigheter m.m. 7 § En veterinär skall fullgöra sina uppgifter i överensstämmelse med vetenskap och beprövad erfarenhet. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om vad veterinärer är skyldiga att göra i sin yrkesutövning och om tillsyn över veterinärers verksamhet. 8 § En veterinär är skyldig att låta sin verksamhet inspekteras av den myndighet som enligt föreskrifter som avses i 7 § andra stycket har tillsyn över verksamheten eller av den som tillsynsmyndigheten förordnar. Om tillsynsmyndigheten finner att en veterinär är skäligen misstänkt för brott i utövningen av veterinäryrket, skall myndigheten, om inte annat följer av 30 §, anmäla veterinären till åtal 1. om det för brottet är föreskrivet fängelse, eller 2. om det finns anledning anta att det kommer att föras talan om enskilt anspråk. 9 § En veterinär får inte obehörigen röja eller utnyttja vad veterinären i sin yrkesutövning har fått veta om enskildas affärs- eller driftsförhållanden. I det allmännas verksamhet gäller bestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Disciplinansvar 10 § Om en veterinär uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter sina skyldigheter i sin veterinära yrkesutövning får disciplinpåföljd meddelas veterinären. Är felet med hänsyn till samtliga omständigheter ringa, får någon påföljd inte meddelas. Disciplinpåföljder är erinran och varning. Disciplinpåföljd får inte meddelas en veterinär för att han deltagit i strejk eller i en liknande stridsåtgärd. 11 § Om en veterinär har anmälts till åtal, får något disciplinärt förfarande enligt denna lag inte inledas eller fortsättas i fråga om den förseelse som avses med anmälan. Om en fråga om disciplinansvar har anmälts till får dock veterinären underrättas om detta. Om en gärning har prövats i straffrättslig ordning, får ett disciplinärt förfarande inledas eller fortsättas bara om gärningen, av någon annan orsak än bristande bevisning, inte har ansetts vara något brott. 12 § Disciplinpåföljd får meddelas bara om veterinären från förseelsen skriftligen har underrättats om vad som anförs mot veterinären. Disciplinpåföljd får inte meddelas en veterinär senare än efter förseelsen. Återkallelse av legitimation och annan behörighet m.m. 13 § Legitimation som veterinär skall återkallas om veterinären 1. visat grov oskicklighet vid utövandet av veterinäryrket eller på annat sätt visat sig vara uppenbart olämplig att utöva yrket, 2. på grund av sjukdom eller någon liknande omständighet inte kan utöva veterinäryrket tillfredsställande. Om en veterinär som har fått legitimation här i landet på grund av auktorisation i ett annat land förlorar denna auktorisation, skall legitimationen återkallas. 14 § Om det finns grundad anledning anta att legitimationen bör återkallas enligt 13 § första stycket 2, får veterinären föreläggas att låta sig undersökas av anvisad läkare. Om ett föreläggande om läkarundersökning har beslutats, får legitimationen återkallas för tiden till dess ärendet slutligt avgörs. Har veterinären inte följt ett föreläggande om läkarundersökning från det att veterinären fick del av detta, får legitimationen återkallas. 15 § Bestämmelserna i 13-14 §§ om återkallelse av legitimation gäller även annan behörighet att utöva veterinäryrket. 16 § Om en veterinär missbrukar sin rätt att förskriva narkotiska eller alkoholhaltiga läkemedel eller teknisk sprit, får denna rätt dras in eller begränsas. Förskrivningsrätten får också dras in eller begränsas om veterinären själv begär det. Om det finns sannolika skäl för misstanke om sådant missbruk som avses i första stycket, får förskrivningsrätten dras in eller begränsas till dess frågan prövats slutligt. Ett sådant beslut gäller . Om det finns särskilda skäl, får beslutets giltighet förlängas med ytterligare högst . 17 § En veterinär, vars behörighet att utöva yrket har återkallats, skall återfå denna behörighet när förhållandena medger det. Vad som sägs i första stycket gäller även i fråga om inskränkningar i förskrivningsrätten enligt 16 §. 18 § Frågor om disciplinansvar enligt denna lag prövas av . Nämnden prövar även frågor om återkallelse och begränsning av legitimation samt andra frågor som avses i 13-17 §§. 19 § består av ordförande och fem andra ledamöter. Ordföranden skall vara eller ha varit ordinarie domare. Två ledamöter skall vara veterinärer. Övriga ledamöter utses bland personer som har insikt i djurhållning och som kan anses företräda allmänhetens intressen. Regeringen utser ordförande, övriga ledamöter och, i den utsträckning det behövs, ersättare för dem. För ersättare gäller vad som sägs om ledamot. 20 § är beslutför med ordföranden och minst fyra andra ledamöter. Ordföranden får ensam fatta beslut som 1. innebär att ett ärende avgörs i sak, om det är uppenbart att ärendet inte kan leda till någon påföljd och om ärendet inte heller rör ansökan om att återfå behörighet, 2. inte innefattar ett slutligt avgörande i sak och inte rör fråga enligt 14 § eller 16 § andra stycket eller utdömande av vite enligt 26 § andra stycket. Ärenden som har avgjorts av ordföranden ensam skall anmälas vid nästa sammanträde med nämnden. 21 § I fråga om jäv mot den som handlägger ärenden i skall bestämmelserna i 4 kap. om jäv mot domare tillämpas. 22 § Om det framkommer skiljaktig mening vid en överläggning i , skall bestämmelserna i 29 kap. om omröstning i brottmål med endast lagfarna ledamöter tillämpas. Ordföranden säger dock sin mening först. Handläggningen i 23 § Frågor om disciplinansvar skall tas upp på anmälan av 1. den myndighet som har tillsyn över den yrkesutövning som föranleder anmälan, 2. veterinärens arbetsgivare, eller 3. den som har lidit skada till följd av veterinärens yrkesutövning. Frågor som avses i 13-17 §§ tas upp på anmälan av eller den som saken gäller. Bestämmelser om rätt för ombudsmän och för Justitiekanslern att göra anmälan i ärenden om disciplinansvar och om återkallelse av behörighet samt om handläggningen av sådana ärenden finns i 6 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän och i 6 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn. 24 § Förfarandet hos är skriftligt. Muntlig förhandling får dock förekomma när det kan antas vara till fördel för utredningen. 25 § Är en anmälan så ofullständig att den inte kan läggas till grund för en prövning i sak, skall förelägga anmälaren att avhjälpa bristen. Om anmälaren inte följer föreläggandet, får anmälan avvisas. Vad som sägs om anmälan gäller också i fråga om ansökan. 26 § skall se till att varje ärende blir tillräckligt utrett. Överflödig utredning skall avvisas. Nämnden får fordra in journaler och andra handlingar som behövs för utredningen. Därvid får nämnden förelägga en veterinär vite. 27 § Om en fråga kräver särskild sakkunskap, får inhämta yttranden från myndigheter och andra sakkunniga i frågan. I fråga om sådana sakkunniga skall 40 kap. 2-7 och 12 §§ tillämpas. De som är skyldiga att lämna yttrande har rätt till ersättning för sitt utlåtande endast om det är särskilt föreskrivet. Andra sakkunniga från vilka nämnden inhämtat yttrande har rätt till ersättning av allmänna medel för sitt uppdrag. får bevilja förskott på sådan ersättning. 28 § Till muntlig förhandling skall parterna kallas. En enskild får kallas att inställa sig personligen. Att den kallade inte kommer till förhandlingen utgör inte något hinder för ärendets vidare handläggning och avgörande. En enskild part, som har inställt sig till en muntlig förhandling, får tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa och uppehälle, om finner att han skäligen bör ersättas. Nämnden får bevilja förskott på ersättningen. Närmare bestämmelser om ersättning och förskott meddelas av regeringen. 29 § Bestämmelserna om motivering av beslut och om underrättelse om beslut i 20 och 21 §§ förvaltningslagen (1986:223) skall tillämpas även på beslut enligt 14 § och 16 § andra stycket. 30 § Om i ett ärende som handläggs där finner att åtalsanmälan enligt 8 § andra stycket bör göras, skall nämnden göra sådan anmälan. Överklagande m.m. 31 § beslut och beslut i ett särskilt fall enligt denna lag får överklagas hos kammarrätten. 32 § beslut får överklagas av 1. , 2. den som enligt 23 § första stycket anmält en fråga om disciplinansvar, om beslutet har gått honom emot, 3. annan som beslutet angår, om det har gått honom emot. Bestämmelser om rätt för ombudsmän och för Justitiekanslern att söka ändring i beslut om disciplinansvar eller i behörighetsfråga med anledning av fel i yrkesutövningen finns i 7 § lagen (1986:765) med instruktion för ombudsmän och i 7 § lagen (1975:1339) om Justitiekanslerns tillsyn. Överklagandet skall göras från det beslutet har meddelats. 33 § Beslut som inte innebär att ett ärende avgörs får överklagas endast i samband med överklagande av det slutliga beslutet i ärendet. Ett beslut som inte är slutligt får dock överklagas särskilt när nämnden har 1. ogillat en invändning om jäv mot ledamot av nämnden eller en invändning om att det finns hinder mot ärendets prövning, 2. avvisat ombud eller biträde, 3. förordnat om saken i avvaktan på att ärendet avgörs, 4. förordnat om läkarundersökning, 5. dömt ut vite, eller 6. förordnat om ersättning för någons medverkan i ärendet. 34 § Beslut som meddelas med stöd av denna lag gäller , om inte något annat bestäms. 35 § I ärenden om disciplinansvar är anmälaren motpart till den veterinär som har överklagat eller kammarrättens slutliga beslut enligt denna lag. I ärenden om återkallelse av behörighet och inskränkning av förskrivningsrätt är veterinärens motpart. Straffbestämmelser 36 § En veterinär som mot ersättning utövar veterinäryrket när hans legitimation är återkallad eller hans behörighet av annan anledning har upphört, döms för obehörig utövning av veterinäryrket till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller en veterinär med begränsad behörighet som åsidosätter de föreskrifter som gäller för behörigheten. En veterinär som bryter mot 5 § döms till böter. En veterinär som hindrar eller undandrar sig inspektion enligt 8 § döms till böter, om inte gärningen är belagd med straff i . 37 § Den som med uppsåt eller av oaktsamhet bryter mot 6 § första stycket, döms för smittfarligt kvacksalveri på djur till böter eller fängelse i högst , om inte gärningen är belagd med straff enligt 36 §. Den som bryter mot 6 § andra stycket, döms till böter. Denna lag träder i kraft , då lagen (1965:61) om behörighet att utöva veterinäryrket m.m. skall upphöra att gälla. Den som vid lagens ikraftträdande har behörighet att utöva veterinäryrket enligt äldre föreskrifter skall anses ha samma behörighet enligt den nya lagen. En myndighet som vid lagens ikraftträdande överlämnar ett ärende om disciplinansvar till skall anses som anmälare enligt 23 § första stycket. 3 2.2 Förslag till lag om ändring i lagen (1994:000) om offentlig anställning Härigenom föreskrivs att 21 § lagen (1994:000) om offentlig anställning skall ha följande lydelse Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Föreskrifterna i 14-19 §§ gäller inte 1. dem som kan meddelas disciplinpåföljd enligt lagen (1986:644) om disciplinförseelser av krigsmän, m.m., för förseelser som omfattas av den lagen, 2. hälso- och sjukvårdspersonal, som i sin yrkesutövning står under tillsyn, för sådana förseelser i denna yrkesutövning som skall prövas av , 3. veterinärer, som står 3. veterinärer för sådana under Statens förseelser i yrkesutövningen jordbruksverks tillsyn, om som skall prövas av förseelsen har skatt i . utövningen av veterinäryrket. Denna lag träder i kraft . 4 3 Ärendet och dess beredning hemställde i en skrivelse till om en översyn av (numera den veterinära ). Översynen borde behandla bl.a. frågor om sammansättning, nämndens ansvarsområde och dess ställning i förhållande till tillsynsmyndigheten. Genom beslut bemyndigade regeringen chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra en översyn av veterinärväsendet (dir. 1991:35). I utredarens uppdrag ingick att analysera nuvarande och framtida behov av veterinär verksamhet. Enligt direktiven skulle även den veterinära uppgifter och organisation förslag skulle läggas fram om de ändringar som kunde vara motiverade med hänsyn bl.a. till skrivelse till regeringen. Genom tilläggsdirektiv (dir. 1992:62) begränsades emellertid utredarens uppdrag på så sätt att det inte längre skulle omfatta någon översyn av . Översynen av ansågs vara av sådan karaktär att den kunde genomföras inom . Den särskilda utredaren har lagt fram sitt betänkande Veterinär verksamhet, behov, organisation och finan- siering (SOU 1992:88). Den inom genomförda översynen av den veterinära har resulterat i promemorian (Ds 1992:107), i vilken föreslås att en självständig ansvarsnämnd skall handlägga alla ärenden om återkallelse av legitimation och liknande behörighetsfrågor. Som en följd av detta föreslås i promemorian även en ny behörighetslag för veterinärer. Skälen för detta anges vara att den nuvarande behörighetslagen skulle behöva kompletteras med en hel del nya bestämmelser och att övriga bestämmelser som berörs av förslaget är svåröverskådligt spridda i flera författningar och därför bör sammanföras i en författning. Promemorians förslag har i formellt avseende, utan att detta förhållande inneburit något ställningstagande, anpassats till det organisationsförslag som lagts fram i betänkandet Veterinär verksamhet, behov, organisation och finansiering. Enligt detta förslag skulle tillsynen över veterinärväsendet utövas av . Några åtgärder för att genomföra ett sådant förslag är emellertid inte aktuella. En sammanfattning av promemorian finns i bilaga 1 och promemorians lagförslag finns i bilaga 2. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över de remissinstanser som har yttrat sig över promemorian finns i bilaga 3 och en sammanställning av dessa yttranden finns tillgänglig i (dnr 1815/92). 5 3.1 Lagrådet Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 4. Lagrådets yttrande finns i bilaga 5. De synpunkter som Lagrådet har anfört har beaktats av regeringen i enlighet med vad som redovisas i de avsnitt som berörs av synpunkterna. På förslag av Lagrådet har dessutom vissa redaktionella ändringar i lagtexten gjorts. 4 utgör en del av och prövar frågor om fel och försummelser av veterinärer i deras yrkesutövning. För att beskriva bakgrunden till nämnden och skälen till att det finns en särskild får man gå tillbaka till den tidpunkt då Veterinärstyrelsen inrättades. Fram stod veterinärerna under Medicinalstyrelsens tillsyn. När tillsynsansvaret det året flyttades över till den nya Veterinärstyrelsen omorganiserades Medicinalstyrelsen. Vid omorganisationen fick Medicinalstyrelsen en särskild om fel och försummelser av underställda tjänstemän och yrkesutövare (prop. 1947:67, bet. 1947:SU87, rskr. En sådan disciplinnämnd inrättades också inom Veterinärstyrelsen (prop. 1947:68, bet. 1947: JoU23, rskr. Beträffande motiven för en disciplinnämnd inom Veterinärstyrelsen anförde föredragande statsrådet inledningsvis att även om en sådan nämnd hade större betydelse på humanmedicinens område så skulle det med säkerhet visa sig värdefullt att få såväl lekmanna- och rättssynpunkter som veterinärmedicinska synpunkter beaktade i disciplinära frågor. Det gällde då särskilt sådana disciplinära frågor som direkt berör enskilds rätt. I disciplinnämnden skulle ingå Veterinärstyrelsens chef, som skulle vara ordförande, föredraganden i det aktuella ärendet, chefen för den administrativa byrån samt de ledamöter av det vetenskapliga rådet som företrädde jordbruksnäringen och den juridiska vetenskapen. Föredragande statsrådet framhöll att en sådan nämnd också torde vara ägnad att skapa förtroende hos allmänheten för veterinärväsendet. Tillsynen över veterinärerna fördes över till Lantbruksstyrelsen. Där inrättades som motsvarade den disciplinnämnd som funnits inom Veterinärstyrelsen. Nämnden fick då en sammansättning som innebar att det i nämnden skulle ingå - utöver avdelningschefer inom Lantbruksstyrelsen - tre av regeringen särskilt utsedda ledamöter, varav en jurist med domarerfarenhet och en veterinär. utökades antalet särskilt utsedda ledamöter till fyra. Genom den verksreform som genomfördes fick varje central myndighet en personalansvarsnämnd med uppgift att pröva frågor om bl.a. avskedande och disciplinansvar vid fel eller försummelser av någon av myndighetens anställda. Lantbruksstyrelsen kom därefter att ha två ansvarsnämnder, dels personalansvarsnämnden, dels . När Lantbruksstyrelsen ersattes av skedde i det här avseendet inte annan förändring än att den särskilda gavs namnet **. 5 Nuvarande förhållanden 5.1 Behörighetslagstiftningen avseende veterinärer om veterinär yrkesutövning finns i lagen (1965:61) om behörighet att utöva veterinäryrket m.m. och i kungörelsen (1965:62) med tillämpningsföreskrifter till lagen om behörighet att utöva veterinäryrket m.m. Dessutom förekommer i andra författningar speciella föreskrifter om behörighet för vissa veterinärtjänster, bl.a. i förordningen (1971:810) med allmän veterinärinstruktion, som även innehåller föreskrifter om veterinärers allmänna skyldigheter och om disciplinansvar. Endast den som är behörig att utöva veterinäryrket får mot ersättning behandla sjukdomar på vilka epizootilagen (1980:369) eller lagen (1983:738) om bekämpande av salmonella hos djur är tillämpliga. Den som saknar behörighet att utöva yrket får inte beteckna sig veterinär i samband med att han mot ersättning undersöker djurs hälsotillstånd eller behandlar djur för sjukdom genom att vidta eller föreskriva åtgärder i förebyggande, botande eller lindrande syfte. För behörighet att utöva veterinäryrket krävs enligt lagen 1.legitimation som meddelar eller 2.förordnande att tjänstgöra som veterinär enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av , 3.rätt att utan legitimation utöva yrket enligt föreskrifter som meddelas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, av , eller 4.innehav av en begränsad behörighet enligt beslut av regeringen eller . Legitimation kan den få som avlagt veterinärexamen i eller som avlagt sådan examen utomlands och genomgått föreskriven efterutbildning i . Ett villkor är att det inte finns sådana omständigheter som enligt lagen föranleder återkallelse av legitimationen. Den som har avlagt examen utomlands och som äger framstående skicklighet och särskild erfarenhet inom veterinäryrket kan legitimeras utan genomgången efterutbildning. I förordningen till lagen finns bestämmelser som har sitt ursprung nordiska överenskommelse om godkännande av vissa yrkesgrupper för verksamhet inom hälso- och sjukvården och inom veterinärväsendet. Denna överenskommelse har ersatts av en ny överenskommelse om gemensam nordisk arbetsmarknad för viss hälso- och sjukvårdspersonal och veterinärer som trätt i kraft . Vidare kan till följd av veterinärer med sådan utbildning som omfattas av avtalet få svensk legitimation. Sistnämnda grupp har också rätt att tillfälligt tillhandahålla tjänster utan att ha legitimation. Förordnanden att tjänstgöra som veterinär utan legitimation meddelas bl.a. veterinärstuderande som tjänstgör under ferier.