prop · GH03219 · 1994-01-01 00:00:00 — Bestämmelsen syftar till att tillgodose ett allmänt intresse av att ombudsmannen - även på andra områden än arbetslivet - skall få del av uppgifter som på olika sätt berör funktionshindrades rättigheter och intressen. Avsikten med att begära in uppgifter är inte att ombudsmannen skall fullgöra någon tillsynsuppgift (se vidare den allmänna motiveringen). Liksom i fråga om uppgifter från arbetsgivare behöver uppgifter i nu aktuella fall inte lämnas ut till ombudsmannen om det föreligger särskilda skäl. Uppgifter som handikappombudsmannen inhämtar och som rör någons personliga eller ekonomiska förhållanden omfattas av sekretesskyddet enligt vårt förslag till ändring i 9 kap. 21 § sekretesslagen (se nästföljande lagförslag). 6 § Om den som har att komma till överläggning eller lämna uppgift enligt 4 eller 5 § inte följer ombudsmannens uppmaning, får ombudsmannen förelägga vite. Om ombudsmannens rätt i övrigt att förelägga vite finns bestämmelser i (1987:10) och lagen (1979:558) om handikappanpassad kollektivtrafik. Ombudsmannens beslut om föreläggande av vite får överklagas hos länsrätten genom besvär. Talan om utdömande av vite förs vid länsrätt av ombudsmannen. Bestämmelsen i första stycket syftar till att markera vikten av ombudsmannens verksamhet. För att skapa tilltro till ombudsmannens arbete är det betydelsefullt att ombudsmannen har möjlighet att vidta kraftfulla åtgärder när det behövs. Av detta skäl ges i paragrafen en möjlighet för ombudsmannen att förelägga vite för att framtvinga en åtgärd. Det är här fråga om ett s.k. förfarandevite dvs. ett vite för att förmå någon att göra något för att myndigheten skall kunna ta ställning i saken. I andra stycket erinras om att ombudsmannen har möjlighet att förelägga vite enligt och lagen om handikappanpassad kollektivtrafik. Ett vitesföreläggande som ombudsmannen har beslutat får enligt tredje stycket överklagas hos länsrätten. Som regel bör förfarandet vara skriftligt. Den som förelagts att vid vite komma till överläggning eller lämna ut uppgifter har dock som part enligt 14 § förvaltningslagen rätt att begära muntlig förhandling hos ombudsmannen. Vitesreglerna bygger i huvudsak på lagen (1985:206) om viten. Trots att det här är fråga om ett förfarandevite bör frågan om vitets utdömande bli föremål för domstolsprövning. Detta kräver en uttrycklig bestämmelse som tagits in i tredje stycket. Av detta stycke framgår också att mål om utdömande av vite - i enlighet med huvudregeln i viteslagen - prövas av länsrätten i första instans. I ett sådant mål prövas vitets riktighet och om den som förelagts att vidta viss åtgärd är skyldig att göra det. 7 § Om ombudsmannens rät att föra talan för en enskild finns bestämmelser i lagen (1993:000) om arbetslivets tillgänglighet för personer med funktionshinder och i 20 kap. 14 a § . Inom två områden - arbetslivs- och näringsverksamhetsområdena - ges handikappombudsmannen enligt utredningens förslag rätt att föra talan för en enskild persons räkning. Paragrafen ger en upplysning om detta. 24.3 Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) 9 kap. 21 § Enligt det föreslagna tillägget omfattas uppgifter som handikappombudsmannen inhämtar i ärenden av sekretess, om uppgifterna rör någons personliga eller ekonomiska förhållande och om det kan antas att han eller hon lider skada eller men om uppgiften röjs. Sekretesskyddet förutsätter alltså att den uppgift som skall skyddas kan hänföras till ett ärende hos ombudsmannen. När det gäller termen ärende hänvisas till den innebörd som det numera har i tryckfrihetsförordningen och förvaltningslagen. Ärende kan t.ex. avse rådgivning till någon enskild som vänt sig med frågor till ombudsmannen eller om ombudsmannen tar initiativ till att följa ett enskilt fall. För att ett ärende skall uppkomma fordras inte att det är fråga om myndighetsutövning mot någon enskild. Utdrag ur remissammanställning (Ds 1993:95) över för alla (SOU 1992:52) 1 Remissinstanserna och strukturen i slutbetänkande (SOU 1992:52) Ett samhälle för alla har tillställts 267 remissinstanser. Av dessa har 177 instanser lämnat yttrande. Därutöver har ytterligare 51 svar inkommit från instanser som själva tagit initiativ till att lämna synpunkter. Sammanställningen omfattar därmed 228 lägger förslag i slutbetänkandet som omfattar många skilda samhällsområden. Mot den bakgrunden har en gruppering gjorts av remissinstanserna genom indelning av dessa i fyra breda kategorier. Den första benämns expertinstanser och inkluderar statliga myndigheter och andra expertinstanser. Den andra omfattar såväl offentliga som privata producenter och intresseorganisationer knutna till produktionen. Här ingår landsting, kommuner, arbetsgivarorganisationer, fackliga organisationer/yrkesföreningar samt övriga företag, producenter och intresseförbund knutna till dessa. Den tredje kategorin utgörs av företrädare för konsumenter bestående av handikapporganisationer och pensionärsorganisationer. Till denna kategori hänförs i sammanställningen även handikappråd. Den sista kategorin består av övriga och utgörs i huvudsak av frikyrkoförsamlingar. Efter remiss har svar inkommit från följande 52 statliga myndigheter och instanser med expertfunktioner. Försäkringsöverdomstolen, Kammarrätten i , Hovrätten för västra , (JämO), ombudsmän (), Länsrätten i , , (), , i län, i , i , Statskontoret, (), (), (), , , , , (), i skolan (), , nyhetsin- formation och litteratur (), Talboks- och (TPB), (), , Styrelsen för riksfärdtjänst, , , , , , (), Arbetarskyddsstyrelsen, (), (), (), för byggnadsforskning (BFR), Transportforskningsberedningen (TFB), Arbetslivsfonden, Arbetsmiljöfonden (Amfo), , arkitektursektionen, (), , masskommunikation, , , , , (), Högskolecentrum för handikappforskning i , , centrum för handikappforskning, , arbetsgruppen angående handikappvetenskap, , centrum för rehabiliteringsteknik (CERTEC). och tio remitterade landsting har avgivit yttrande. Dessa är landstingen i följande län: , , , , , , , , och . och nio av 24 länsförbund har yttrat sig. Dessa länsförbund är , län, , , , , , och . 33 av 45 tillfrågade kommuner har lämnat yttranden. Dessa kommuner är: , , , , , , , kommun, , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , , och . Fyra arbetsgivarorganisationer och 14 fackliga organisationer/yrkesföreningar har avgett yttranden. De är (), (), () och , i (LO), (), (), akademikers centralorganisation (), medlemsförbunden i - , , och , , , () och Föreningen (). Övriga producentinstanser som beretts tillfälle och inkommit med yttranden utgör 25 stycken. Dessa är , allmännyttiga bostadsföretag (), Byggentreprenörerna, , , Kvinnors byggforum, radio AB, , Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS), , (), (), (), järnvägstrafik, (), Svenska buss- trafikförbundet (Buss), , , Svenska sjukvårdsleverantörers förening, i , Svenska röda korset, center för torterade flyktingar, Samarbetsorganet för invandrarorganisationer i (SIOS), frikyrkoråd. har avstått från svar till förmån för medlemsförbunden och Rörelsefolkhög- skolornas intresseorganisation vilka har inkommit med yttranden. 25 av 38 tillfrågade handikapporganisationer och tre pensionärsorganisationer har yttrat sig. Dessa är (), (), i , Förbundet blödarsjuka i (FBIS), och skrivsvårigheter (FMLS), Föreningen (), Hjärt- och lungsjukas riksförbund, (), Neurologiskt (), rättigheter (), (), (RNj), barn och ungdomar (RBU), (), (), , ungdomar och vuxna (FUB), av intresseföreningar för schizofreni (RIKS-IFS), och allergi (RmA), (), autism (FA), (RfCf), (), (), () och () samt (), pensionärsgemenskap (RPG) och (). Därutöver har ytterligare 51 yttranden inkommit från instanser som själva tagit initiativ till att lämna synpunkter. Dessa är de gröna (MP), , Professor , avdelningen för byggnadsfunk- tionslära vid i egenskap av ordförande vid /W 84 Non-Handicapping Environments, , områdesgruppen för tvärvetenskaplig handikappforskning, Högskolan för lärarutbildning i , , , styrelsen, Åsbackaskolan, (), (), , , , inom omsorg och handikapp (FOMS), läns handikappråd, i , Handikapprörelsen i , , SRF , allmänna patientförening (SAPF), (DHR Ung), Kommun-HCK , HCK i , DHR läns distrikt, Filadelfiaförsamlingen Stigsjö, Filadelfiaförsamlingen , Filadelfiaförsamlingen , , Filadelfiaförsamlingen , , Filadelfiaförsamlingen , Filadelfiaförsamlingen , Filadelfiaförsamlingen Stryksele, Filadelfiaförsamlingen , , , Filadelfiaförsamlingen , Filadelfiaförsamlingen , Filadelfiaförsamlingen , , Filadelfiaförsamlingen , Pingstförsamlingen , Pingstförsamlingen , gemensamt yttrande från pingstförsamlingarna i , , , , , , , , och , Pingstförsamlingen , Pingstförsamlingen , Pingstförsamlingen , Pingstskolornas handikappverksamhet (PHV), Sionförsamlingen , gemensamt yttrande från Sionförsamlingen Stöpen och Sionförsamlingen , Betaniaförsamlingen Nyhem samt de enskilda personerna , , och , och . Tillvägagångssättet i sammanställningen av remissvaren De 51 remissinstanser som själva tagit initiativ till synpunkter fördelas i remissammanställningen på de fyra kategorier som nämns ovan, dvs. expertinstanser, producenter, konsumenter och övriga. Strukturen i övrigt för sammanställningen bygger på en uppläggning med tre svarsrubriker för varje förslag. Dessa rubriker är; remissinstansernas svar i sammanfattning, olika remissinstansers svar samt remissinstansernas motiv och synpunkter. Under den första rubriken redovisas det totala antalet instanser som tillstyrker ett förslag, som avstyrker det och som förordar en fördjupad analys eller enbart lämnar synpunkter utan att själva ta ställning till förslaget. Under "olika remissinstansers svar" belyses antalet instanser inom respektive huvudkategori som är positiva, negativa etc. Ordningen för sammanställningen är alltid först instanser som tillstyrker, därefter de som avstyrker och sist de som har svar i övrigt. Vid genomgången av remissinstansernas motiv och synpunkter görs ingen indelning i positiva, negativa osv. Istället bygger sammanställningen på den uppdelning som finns inom var och en av de fyra huvudkategorierna. Vid redovisningen av ett mindre antal förslag används enbart två av de tre rubrikerna; remissinstansernas svar i sammanfattning och remissinstansernas motiv och synpunkter. I dessa fall inkluderar den första rubriken även i huvudsak det innehåll som annars finns under "olika remissinstansers svar". Skälet för denna struktur i vissa fall är att antalet remissinstanser är få och/eller att de har samma sakbedömning i stort. 14 Bevakning av funktionshindrades likställighet med andra invånare 14.1 En handikappombudsman inrättas En handikappombudsman (HO) skall inrättas med uppgift att överblicka samtliga samhällssektorer och verka för att de handikappolitiska målen förverkligas. HO:s uppgifter och roll skall läggas fast i lagen om handikappombudsman. Ny lagstiftning inom andra prioriterade områden skall komplettera den nämnda lagen. HO skall ha rådgivande och upplysande uppgifter samt fungera som granskare och utvärderare av lagstiftning inom handikappområdet och vid behov föreslå ändrad lagstiftning. HO skall inte uppfattas som en tillsynsmyndighet i traditionell mening och inte överta sektorsmyndigheternas nuvarande uppgifter. HO skall följa tillämpningen av lagstiftningen på handikappområdet. För att göra detta verkningsfullt skall HO kunna driva processer inom prioriterade områden. HO skall kunna företräda enskilda i mål och ärenden som är betydelsefulla för rättstillämpningen eller om det annars finns särskilda skäl för det. Förutsättningen för att HO skall kunna ha en processförande roll är att det finns sanktionerade förbudsbestämmelser inom de aktuella områdena. understryker att för varje tillämplig lag fordras en precisering vari en diskriminerande handling består och vilken rättsföljd som skall gälla. Enligt utredningen innebär möjligheten att driva processer att HO kan sägas förfoga över sanktioner dels i form av eventuella domstolsutslag, dels genom att HO kan föreslå ny lagstiftning. Inom områdena arbetsliv och näringsverksamhet föreslås bestämmelser om förbud mot diskriminering och sanktioner. Inom plan- och byggområdet och den allmänna trafikförsörjningen föreslås bestämmelser om senaste tidpunkter för tillgänglighetsskapande utgärder kopplade till möjligheter att förelägga vite. Frågan om utdömande av vite skall prövas av länsrätten efter ansökan av HO. HO bör till sitt förfogande ha ett kansli med omkring tio personer. Kostnaden beräknas till . Remissinstansernas svar i sammanfattning Förslaget om en handikappombudsman behandlas av 97 remissinstanser. Förslaget i sin helhet mottas i princip positivt av 68 instanser medan 15 är tveksamma eller avstyrker. En HO med en opinionsbildande roll men utan processförande funktioner tillstyrks av 12 instanser. Av de senare önskar en instans en samlad översyn av frågan. Ytterligare två instanser förordar en djupare analys respektive ger lagtekniska synpunkter på förslaget. 14 expertinstanser redovisar synpunkter. Av dessa är åtta i princip positiva till förslaget; ombudsmän (), Länsrätten i , , (), , i och (). Fyra är negativa eller tveksamma; Hovrätten för västra , i län, Statskontoret och för byggnadsforskning (BFR). En djupare analys förordas av (JämO) medan Kammarrätten i ger lagtekniska synpunkter utan att ta egen ställning till förslaget. (Lf) och fem landsting lämnar synpunkter på förslaget. Tre landsting tillstyrker förslaget i sin helhet. Ett landsting avstyrker det. och ett landsting är positiva till en HO som har opinionsbildande men inte processförande uppgifter , sju länsförbund och 22 kommuner yttrar sig i frågan. Ett länsförbund avstyrker förslaget i sin helhet medan och sex länsförbund tillstyrker en HO under förutsättning att denne enbart ges opinionsbildande funktioner. Från 13 kommuner föreligger bifall till förslaget i sin helhet medan sex stycken avstyrker detsamma. En HO begränsad till enbart opinionsbildande uppgifter tillstyrks av tre kommuner. Två kommuner som är positiva till utredningens förslag pekar på att rollen som HO måste tydliggöras. En kommun som avstyrker förslaget förordar att handikapporganisationerna istället skall ges ytterligare bidrag för bevakning av att funktionshindrades behov tillgodoses. I gruppen fackförbund/yrkesföreningar, arbetsgivarföreningar och övriga producenter lämnas svar av 14 remissinstanser, varav tolv är positiva till utredningens förslag och två avstyrker det. Tillstyrker förslaget gör (), (), (), , , , , (), , Rörelsefolkhögskolornas intresseorganisation (), i och frikyrkoråd. Utredningens förslag avstyrks av () och Före- ningen socialchefer (). Förslaget behandlas av 27 företrädare för konsumenter, varav 23 handikapporganisationer, en patientförening, två länshandikappråd och ett pensionärsförbund. Samtliga är positiva till förslaget utom () som önskar en annan lösning med utgångspunkt i ett eget förslag om lagreglering av ansvars- och finansieringsprincipen. Ytterligare sex remissinstanser lämnar svar och tillstyrker utredningens förslag. Dessa är de gröna (MP), Filadelfiaförsamlingen i , Pingstförsamlingen i , Sionförsamlingen i , Pingstskolornas handikappverksamhet (PHV) och den enskilde personen . Remissinstansernas motiv och synpunkter Kammarrätten i framhåller att en lagdefinition saknas av det i utredningen centrala begreppet funktionshindrad. Kammarrätten anser att 6 § förslaget till lag om handikappombudsman är ofullständig genom att där inte anges vilken länsrätt som är behörig i mål där HO:s beslut om föreläggande av vite överklagas och i mål om utdömande av vite. Vidare anser kammarrätten att HO:s ställning som "åklagare" eller ställföreträdande målsägande enligt förslag till ny paragraf i 20 kap 14 a § inte är tillräckligt utredd. Hovrätten för västra anser sig inte ha anledning att rikta anmärkning mot förslaget i sak men anför att det är tveksamt om åtgärden skulle innebära någon förbättrad ställning för personer med funktionshinder. Ärenden som rör diskriminering av nämnda personer bör enligt hovrätten kunna handhas av något redan existerande organ, förslagsvis diskrimineringsombudsmannen. Vidare anförs att begreppet "personer med funktionshinder" måste preciseras i lagtexten eftersom begreppet är grundläggande med tanke på bl.a. straffansvar. Hovrätten avstyrker förslaget till en ny paragraf i och i konsekvens med detta även hänvisningen till nämnda lagrum i 7 § förslaget till lag om handikappombudsman. (JämO) anför tveksamhet till om utredningens förslag är rätt sätt att stärka funktionshindrades ställning. JämO förordar att innan en ny ombudsmannainstitution införs bör en mer noggrann diskussion om ombudsmannainstitutens framtid ske. Detta för att inte riskera att ombudsmannainstitutet som sådant blir mindre verkningsfullt och att olika perspektiv och skyddsintressen går om lott och ger upphov till oklarheter eller intressekonfliker. ombudsmän () anser att inrättandet av en HO kan ha en psykologisk betydelse som inte bör underskattas. JO har därför ingen annan invändning mot förslaget än att den offentliga ombudsmannafunktionens auktoritet knappast ökar genom att allt fler ombudsmannainstitutioner tillskapas. JO anser beträffande HO:s uppgifter att det är självklart att dessa bör omfatta rådgivning, opinionsbildning och allmän övervakning. Vidare anser JO att de skyldigheter som skall åvila arbetsgivaren enligt 4 § lagförslaget om arbetslivets tillgänglighet och HO:s rätt att begära uppgifter från olika organ kan godtas. I övrigt anser JO att vitesrätten är haltande och bör ägnas uppmärksamhet under det fortsatta lagstiftningsarbetet. Detta med tanke på att uppgiftsskyldigheten enligt förslaget inte är absolut. Dessutom ifrågasätter JO rent allmänt om en central myndighet kan och bör ha maktbefogenheter i form av vitesföreläggande för att framtvinga bl.a. handikappanpassning av byggnader som fordrar detaljkunskap och kännedom om lokala förhållanden. Länsrätten i har ingen invändning mot förslaget. ser positivt på förslaget men menar att HO:s roll måste göras tydligare i förhållande till andra myndigheters uppgifter. Regeringens proposition 1992/93:159 om stöd och service till vissa funktionshindrade (LSS) tilldelar länsstyrelserna samma uppdrag inom detta område som HO avses få. Uppgiften som processförare och rollen som förhandlande i förhållande till arbetsgivare bör särskilt förtydligas anser . () menar att en HO bör kompletteras av ett sektorsövergripande centralt organ med uppgift att göra övergripande kontinuerliga utvärderingar och uppföljningar av handikappfrågornas läge. och i tillstyrker förslaget men vill ha ett förtydligande av ansvars- och rollfördelningen i förhållande till andra myndigheter. i län avstyrker förslaget med hänvisning till att ordinära tillsynsmyndigheters påverkansmöjligheter minskar om många särintressen skall bevakas av olika ombudsmän. i betonar kunskapsuppbyggnad som en av de viktigaste uppgifterna samt länsstyrelsernas roll på den regionala nivån i fråga om uppföljning och utvärdering av åtgärder. Statskontoret är på principiell grund tveksamt till inrättande av fler ombudsmän och menar att den oklarhet som råder om befogenheter och ansvarsgränser för de redan befintliga ombudsmännen bör klargöras innan en ny inrättas. Statskontorets bedömning är att en HO kan anstå med tanke på att tillsynsfrågan inom LSS-området har fått en lösning och att innebär ett rättsskydd. () anför att verket har yttrat sig över inrättandet av en barnombudsman och att verket inte fann några skäl mot en sådan. Inte heller ifråga om en HO finner RRV skäl mot ett inrättande, men anser att verksamheten bör byggas upp successivt. för byggnads- forskning (BFR) redovisar tveksamhet till att påskynda en tillsättning av en HO. (Lf) framhåller att den opinionsbildande delen av HO:s uppgifter är mycket viktig men att inte tillräckligt övertygande skäl föreligger för att HO skall tilldelas en processförande roll. Lf erinrar om att ett inte obetydligt antal ombudsmannainstitutioner har tillkommit eller föreslagits tillkomma medan deras inbördes befogenheter och samspelet dem emellan inte har varit föremål för någon övergripande översyn. Lf föreslår en sådan översyn innan nya ombudsmän inrättas och med avseende på en eventuell processförande roll för HO. avstyrker den föreslagna processförande funktionen eftersom denna tilldelar HO en dubbelroll som myndighet och partsorgan för de funktionshindrade. Ombudsmannens möjlighet att som statlig tillsynsmyndighet begära in uppgifter av arbetsgivare, myndigheter m.fl. i kombination med rollen som funktionshindrades rådgivare, förhandlare och ibland processförare innebär en sammanblandning av en myndighets och en partsföreträdares uppgifter menar förbundet. Effekten blir att funktionshindrade ges en ställning som saknar egentlig motsvarighet i . Förbundet framhåller också att HO:s uppgift att i enskilda ärenden verka för olika uppgörelser med den funktionshindrades motpart i praktiken innebär att en statlig myndighet mycket lätt blandar sig i en myndighets interna handläggning, vilket är oförenligt med svensk rätt. Vidare anser att förslaget brister i avgränsningar mot befintliga statliga myndigheter som JO och JK. län tillhör gruppen av remissinstanser som avvisar en processförande roll för HO. anser dock att HO genom vitesföreläggande skall kunna tvinga en arbetsgivare eller en myndighetsföreträdare till överläggningar. () påtalar att ansvarsfördelningen mellan och HO måste bli tydlig i fråga om granskning av lagstiftning. () framhåller att befintliga organ och institutioner kan tillvarata funktionshindrades intressen i sina verksamheter. () framhåller att en analys behövs av utredningens förslag, inte minst inom arbetslivsområdet där ett klargörande bör ske visavi parterna på arbetsmarknaden. Tjänstemännens central- organisation (TCO) anser att HO bör vara fristående i förhållande till andra myndigheter och handikapporganisationer samt att HO:s huvudfunktion bör vara att granska tillämpningen av gällande lagstiftning. HO bör enligt TCO kompletteras av ett centralt organ med ett samlat ansvar att bevaka och fullfölja en offensiv handikappolitik. Föreningen () anser att det finns många parter och ideella organisationer som besitter förmåga och möjligheter att tillvarata och bevaka funktionshindrades behov och intressen. i tillstyrker förslaget och anför att HO även bör få en pedagogisk funktion såväl mot beslutsfattare som allmänhet. anser att möjligheter till straffpåföljd behövs för att sätta press på beslutsfattare så att fattade beslut genomförs. () och fem medlemsförbund tillstyrker förslaget men framhåller att HO måste ha möjlighet till sanktioner i form av direkt vitesföreläggande av arbetsgivare som underlåter att uppfylla de skyldigheter som utredningen lämnar förslag om enligt 2 § lagen om arbetslivets tillgänglighet för personer med funktionshinder. HCK understryker att HO måste få tillräckliga resurser, bl.a. med tanke på att många enskilda kan komma att vända sig till HO som en följd av HO:s möjlighet att föra talan för enskilda personer i ärenden av principiell natur. Neurologiskt () anser att HO:s arbete huvudsakligen bör vara av generell karaktär men att det bör finnas möjlighet för HO att aktivt stödja även enskildas rättsintresse i enskilda angelägenheter oavsett diskrimineringens härkomst. NHR framhåller att en precisering behövs av lagförslaget beträffande när uppgifter inte behöver lämnas ut. Vidare menar förbundet att HO själv skall kunna förelägga vite utan att gå via länsrätten. Den som berörs kan sedan överklaga till länsrätten. Beträffande utredningens förslag om ändring i sekretesslagen anför NHR att frågan om när ett ärende skall anses vara för känsligt för att lämnas ut måste klargöras.