prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Åtgärder som förstorkermänniskors kapacitet vad avser hälsa, utbildning och möjligheter tillinflytonde och deltogande i utvecklingsprocessen är av central betydelse föratt skapa produktiv sysselsättning och ekonomisk tillväxt. Regeringen ser detdärför som viktigt att bl.a. de hälsomässiga effekterna beaktos inom ramen förnationella och lokala utvecklingsstrategier och att satsningar i de socialasektorerna ses i samband med övriga offentligt finansierade verksamheter. 1994, liksom strategierredovisar samma övergripande slutsats. Frågan står i centram vid världstoppmötetför social utveckling i . Hälsosimationen i ett land och för olikabefolkningsgmpper bestäms i hög grad av de livsvillkor som präglar människansvardag. Speciell uppmärksamhet måste ges de gmpper, inte minst bland kvinnoroch barn, som löper störst risk att drabbas av ohälsa och tidig död. Personer med fiinktionshinder har samma rättigheteroch skyldigheter som andra medborgare i samhället. På många håll i världenfinns emellertid hinder som gör det omöjligt för människor med funktionshinderatt utöva sina rättigheter. Trots detta har handikappfrågorna länge varitlågprioriterade inom FN-systemet. Dessa frågor bör ges ökad uppmärksamhet inomramen för FN:s ekomiska och sociala verksamhet. På den svenska regeringensinitiativ inleddes inom FN arbete för att få till stånd internationellaregler. Standard rules, om funktionshindrades rätt till delaktighet ochjämlikhet. Dessa regler finns nu antagna av . Tillreglerna har knutits ett system för aktiv övervakning och uppföljning av dem.Sverige har tillsammans med ett antal andra länder gett ekonomiskt stöd för attfinansiera uppföljningsarbetet. En av de bäsfe investeringar ett land kan göra äratt satsa på flickors och unga kvinnors utbildning. Betydelsen av investeringari utbildnings-och hälsosektorerna har lett till att i nästonhälften av sina program har komponenter som stärker kvinnans deltagande. Dettoär en utveckling som och de nordiska länderna aktivt drivit i samarbetetmed . Inom FN-systemet kommer , efter förslagfrån bl.a. , att se över sin strategi på utbildningsområdet. Även det bilaterala samarbetet omformas enligtdetto synsätt. Särskilda utbildningsinsatser för flickor stöds i bl. satsningar i ökande utsträckning inriktos på verksamheter som Prop.1994/95:100 samarbetslandetpå sikt kan driva uton omfattonde utländskt stöd. avstödet utgår därför som sektorstöd istollet för som projekt: ett fungerandeskolväsende sätts i centmm. En viktig uppgift är även att främjatillgången på högre utbildad arbetskraft bl.a. genom att bisfe mottogarländernai att bygga upp en egen forskningskapacitet. svenska utvecklingssamarbetet är insatser på utbildnings- och hälsoområdenaen föratsättning för att våra insatser inom andra områden skallleda till en långsiktig och stobil utveckling i samarbetsländema. Spridningen av HIV/AIDS är ett växande globalt problem.Antolet HIV-smittode i världen beräknas öka från nuvarande 16 miljoner till 40miljoner . av de smittode finns i utvecklingsländeraa.Spridningen av HIV/AIDS är inte bara ett medicinskt problem ufen också ettekonomiskt och socialt. WHO:s aidsprogram har lett det interaationellaarbetet mot aids. I fekt med att problemet har ökat har behovet av andraFN-organs aktiva medverkan i det globala arbetet accentuerats. I juli 1994beslöt FN:s ekonomiska och sociala råd (ECOSOC) att bilda ett integreratFN-program mot aids. I programmet skall WHO, UNDP, , , ochVärldsbanken föra samman personella och finansiella resurser. Syftet är att detnya programmet skall utveckla globala tvärsektoriella strategier som sedanskall genomföras i de olika organisationernas reguljära verksamhet. Programmetskall också se till att verksamheten i fält samordnas. Det nya programmet skallbörja fungera . har varit ett av de länder som drivitfram bildandet av detto program. Jämställdhetsom mål och medel Ettperspektiv som utgår både från kvinnors och mäns simation är nödvändigt förförståelsen av orsakerna bakom och lösningaraa av globala ödesfrågor somfattigdomen, miljöhoten, befolkningstillväxten, migrationsproblemen ochspridningen av HIV/AIDS. för miljö och utveckling år 1992betonade kvinnans betydelse för en miljömässigt hållbar utveckling. om de mänskliga rättigheterna lyfte fram diskrimineringav kvinnor som ett av de stora hindren för varaktig utveckling i u-länderna.FN-konferensen om befolkning och utveckling slog fast att en sferktsfeUning för kvinnoraa och ökad utbildning är viktiga faktorer för att minskabefolkningstillväxten. Jämställdhet utgör en central faktor i analysen avdemokrati och mänskliga rättigheter. Kvinnor och män har lika rätt att påverkasin egen framtid och få del av de sociala, ekonomiska och politiska resurseraai samhället. Ett effektivare utnyttjande av kvinnors potential skulle bidra väsentligt ökad tillväxt i ekonomin som helhet. Stmkturella, kulturella och religiösa faktorerhindrar kvinnor i många länder från att ta del av och bidra till ekonomisk tillväxt. Det kan to sitt Uttryck i att kvinnan har ålagts hela ansvaret för tillsyn av bara och åldringareller i förbud för kvinnor att äga mark och teckna krediter. Prop.1994/95:100 Dessa hinder bidrar till att kvinnor ofto är speciellt utsattoavseende Bilaga 4 osäkerhet kring sina försörjningsmöjligheter. Kunskapen omdessa hinder och om kvinnors och mäns skilda sociala och ekonomiska rollermåste förstärkas i det internationella utvecklingssamarbetet. För att stärka kvinnornas roll i samhället krävsbetydande attitydförändringar, och ofto en omprövning av urgamla sedvänjor.Inte sällan krävs ändringar av diskriminerande lagar och regler. Ettinternationellt normativt arbete är ett viktigt bidrag för att åstodkommadjupgående och permanento förändringar. är ettmycket viktigt tillfälle att bidra till detto arbete. Regeringen anser att detinternationella utvecklingssamarbetet skall inriktas på att eliminera våld ochandra övergrepp mot kvinnor, som t.ex. könsstympning och att kvinnor skall geslika tillgång som män till politiska och ekonomiska resurser, utbildning,arbetsutveckling och sociala tjänster som t.ex. hälsovård. Det könsrelateradeperspektivet skall genomsyra hela biståndet från hälso-, jordbmks- ochlandsbygdsutvecklingsstöd till infrastmktur och makroekonomiskt stöd. I dialogenmed mottagarländerna bör kvinnans ställning lyftas fram som en viktig ochcentral fömtsättning för hållbar utveckling. avser regeringen att utarbeta enpolitik som utgår från både kvinnors och mäns perspektiv i det internationellautvecklingssamarbetet och en strategi för dess implementering. I januari 1995anordnar regeringen i samarbete med SIDA ett internationellt idéseminarium omstärkande av kvinnornas roll i utvecklingsprocessen. Som nämnts kommer regeringen att medriksdagspartierna inleda en översyn av de biståndspoUtiska målen i syfte attfrämja ökad jämställdhet mellan kvinnor och män i utvecklingssamarbetet. Stöd till ekonomiska reformer och skuldlättnader Entung skuldbörda och brist på sund makroekonomisk politik bidrar till attundergräva den ekonomiska och sociala utvecklingen i många . policybaserade biståndet, framförallt betalningsbalansstöd, kopplasfinansiellt stöd till krav på såväl politiska som ekonomiska reformer. Deekonomiska reformprogrammen syftor till att minska de makroekonomiskaobalanserna och genom stmkturella och institutionella reformer skapa ettgynnsamt klimat för investeringar och en gmnd för ekonomisk tillväxt ochminskad fattigdom. I många samarbetsländer har genomgripande reformer visat sigvara en föratsättning för att andra samarbetsprojekt skall kunna genomföras påett effektivt sätt. För att reformerna skall kunna genomföras krävspolitisk vilja och ett utvecklingsfrämjande ledarskap i samarbetsländema.Dessutom krävs tillräcklig extern finansiering i form av betalningsbalansstödoch skuldlättnader. Genom en sådan finansiering kan ett land undvika kraftiganedskärningar i den löpande importen och därmed bättre utnyttja den befintligakapaciteten, som intäkter tillförs stotsbudgeten. policybaserade stödet utgör således ett incitament till nödvändiga Prop.1994/95:100 reformer som det bidrar med nödvändiga finansiellaresurser för Bilaga 4 genomförandet av reformerna. Fattigdomsbekämpning och sociala frågor såsomutbildning, hälsovård och vattenförsörjning har givits ökad prioritet ireformprogrammen . som ekonomiska reformergenomförs pågår i många länder en känslig demokratiseringsprocess, enbalansgång som ibland kan vara svår att hantera. Regeringen betonar vikten avatt reformprogrammen inte bara skall vara ekonomiskt motiverade uton också varapolitiskt, socialt och miljömässigt hållbara. Mottagarlandets administrativa kapacitet attgenomföra programmen är ofto svag. I reformprogrammen ökar betoningen påstmkturella reformer, i vilka reformeringen av statsförvaltningen har encentral plats. Reformprogrammen bör därför ofta kompletteras medförvaltningsbistånd. Jordbmkets centrala betydelse nödvändiggör attsärskild uppmärksamhet ägnas åt effekterna av liberalisering inom jordbraket,framförallt för småbönderna. Regeringen understryker vidare vikten av detarbete som görs i olika fora att föra fram både kvinnors och mäns villkor ianalysen av programmens effekter. Detta perspektiv är nödvändigt inte bara föratt bedöma programmens effekter på fattigdomens utbredning uton även för enbedöming av programmens tillväxteffekt. Regeringen anser att det finns anledning attnärmare följa reformprogrammen samt att fördjupa analysen av deras samladeeffekt på fattigdom och utveckling både . SIDA:s skriftStrukturanpassing - bistånd och utveckling är ett viktigt bidrag i dettoarbete. Flertalet av de svenska samarbetsländema genomförreformprogram, om än i olika takt. Regeringen anser att stöd till ekonomiskareformprogram är av central betydelse i samarbetet med de länder därmottogarlandets regering tar reellt ansvar för att genomföra programmen.Trovärdigheten i policybiståndet kan endast bevaras om givarländeraa genom ettsamlat agerande inställer stöd i de fall mottogarlandets ansträngningar attgenomföra programmet visar allvarliga briser. På motsvarande sätt måsteberedskap finnas att ge additionelit stöd med kort varsel om påtagliga ansträngningaratt genomföra programmen kan påvisas. Denna flexibilitet belyser stödetsspecifika karakfer, vilket kan föranleda hög variation i utnyttjandet avanslagna medel. En viktig och nödvändig del av resursmobiliseringentill dessa länder bör utgöras av skuldlättnadsåtgärder. har internationellt drivit frågan om ytterligare skuldlättnadsåtgärder för de fattigaste, mest skuldtyngda länderaa som genomför ekonomiska reformprogram. En del av biståndet används också direkt för att lindra dessa länders skuldbörda. För att analysera och diskutera de fattigaste ländernas skuldproblem arrangerade tillsammans med ett internationellt skuldseminarium i . En av de viktigaste slutsatserna vid seminariet var att även om en omfattonde skuldminskning av bilaterala skulder genomförs i , enligt medgivna 53 villkor, finns det mellan10 och 15 låginkomstiänder som fortfarande kommeratt ha en ohållbar skuldsittiation. Ytterligare åtgärder måste Prop. 1994/95:100därför vidtos för dessa länder, vilket alltså innebär exceptionell Bilaga 4skuldlättnad i samt särskilda finansieringsinsatser för att minskabördan av deras skuld till multilaterala instittitioner. Något generelltangreppssätt är emellertid svårt att föreslås, uton lösningaraa måste isfelletutformas land för land. kommer att fortsatt aktivt driva frågan omytterligare skuldlättnadsåtgärder för dessa länder i olika fora, medutgångspunkt bl.a. från de slutsatser som drogs vid det svenskschweiziskaskuldseminariet om behovet av en samordnad strategi för att hantera olikaländers skuldproblem. Utgångspunkten bör vara att åstodkomma en hållbarskuldsittiation med avseende på bilaterala, multilaterala och kommersieUaskulder och medverka till nödvändiga ekonomisk-politiska reformer. Stödtill jordbruk, infrastruktur och näringsliv Jordbraketvar basen för utveckling i vårt land och så är det i flertolet fattiga länderidag. Ökad produktion och bättre fungerande marknader krävs för att förbättralivsmedelsförsörjningen. Ökad produktivitet i jordbmket är avgörande författigdomsbekämpningen i många länder. Den samlade jordbmksmarken, en ändligresurs, måste brakas på ett uthålligt sätt. försvinner stora arealerjordbmksmark till följd av erosion, försaltning och urbanisering. Potentialenför nyodling är begränsad. I söder om har torka och inbördeskrigbidragit till att hindra jordbrakets utveckling. Den politik som förts i mångaländer har förvärrat situationen genom att hålla prisema nere. I vissa länderhar bönderna fått mindre än halva världsmarknadspriset för sina grödor.Produktionen har då gått ner och länderna har i vissa fall tvingats importeralivsmedel. Böndernas köpkraft har minskat liksom deras sparande. Erfarenheteraafrån framgångsrika länder understryker isfellet behovet av satsningar påjordbraket. Avgörande för en hållbar lösning på många ländershungerproblem är bl.a. att ge jordbmket föratsättningar att utvecklas. Detgäller att göra det möjligt också för småbönderna att förbättra produktivitetoch därmed inkomster. I många fall krävs ekonomiska reformer. krävsdirekt stöd, t.ex. insatser för att förbättra infrastrakttir och rådgivning,utveckling av system för äganderätter och tillgång till krediter. Handelshinder i i-länderaa gör dessutom attu-landsjordbmken har svårt att hävda sig. Genom subventioner blir livsmedel påvärldsmarknaden alltför billiga och tränger ut u-länderaas inhemska produktion.Uppgörelsen inom handelsförhandlingar, den s.k. Uraguaymndan, 1993 samt bildandet av WTO innebar steg i rätt riktning i fråga ombegränsning av i-länderaas subventioner liksom handelsliberaliseringar som geru-länderaa ökat marknadstillträde. En effektiv infrastrakmr är av central betydelseför jordbrakets och näringslivets utveckling samt för den enskilda människans levnadsnivå. Den är en resurskrävande del av varje lands utveckling; av -''4 investeringar,motsvarande , går Prop. 1994/95:100 till dessaändamål. Framstegen har varit remarkabla, men mycket Bilaga 4 återstår attgöra. Andelen hushåll med tillgång till rent vatten har fördubblats på femtonår, men en miljard människor saknar fortfarande rent vatten. Produktionen avelektricitet per capife har fördubblats, men två miljarder saknar helttillgång. Mycket bisfend har gått till infrastmkmr, såvälbilateralt som genom utvecklingsbankerna. Resurser har framförallt satsats påinvesteringar, medan effektivitet, underhåll och kostnadsfeckning oftoignorerats. Genomgripande reformer krävs. Hållbara framsteg kräver självbärandeverksamheter. uppskattor underskottet i u-länderaa bara i el-,järnvägs- och vattenverksamhet till . Infrastrakttir är ett område där statens rollhåller på att omprövas. Stoten och den privato sektorn bör i allt störreutsträckning komplettera varandra. I allt fler länder öppnas sektoreraa,särskUt el och tele, för privato investeringar. Stoten har en viktig reglerandeuppgift för att motverka missbrak av monopolstollning och främja tillgång föralla. När det gäller infrastrakttir som sig till fattiga, t.ex. vattenoch sanitet, är decentraliserad brakarstyrd verksamhet ofto att föredra. Ävendessa verksamheter bör vara självbärande, annars kommer underhållet att blieftersatt. Många undersökningar visar att betolsystem för tillgång tillgmndläggande samhällsservice är funktionella också för de fattiga. I detfesammanhang bör också frågan om lokalsamhällets roll akmaliseras. bör såväl multilateralt som bilateraltverka för att göra infrastrakmrsektorn mer effektiv, både genom privato ochstotiiga initiativ. bör särskilt inrikto sig på insatser för att storkaunderhåll av infrastmkmr. Bisfendets roll inom infrastrakmr behöver dockytterligare klargöras. SIDA:s skrift Staten, marknaden och biståndet är ettsynnerligen förtjänstfullt bidrag till denna diskussion. har ett nytt synsättvuxit fram baserat på vunna erfarenheter. Detta betonar marknadsekonomi ochprivatsektoratveckling genom skapandet av livskraftiga företog och utvecklandeav inhemska kapitolmarknader. Den privato sektom är grandläggande för ekonomiskutveckling, vari privat ägande, marknader, konkurrens, företagsamhet ochrisktogande allt mer utgör drivkrafter. Erfarenheterna visar på vikten av välfungerande balans mellan den offentiiga och privato sektora. Medan den privatosektorns roll som utvecklingsmotor bekräftos alltmer, växer insikten om behovetav en effektiv offentlig sektor inriktad på främjande av människors hälsa ochkunskaper, miljöskydd, administrativ och fysisk infrastrakmr m.m. Detfe tonkesätt ställer krav på såväl givare sommottogare. Mottogarländeraas vilja och förmåga att utveckla den privato sektomgenom en sund och hållbar politik är avgörande. För givare innebär utvecklingenockså nya utmaningar som kommer att kräva förändringar i existerande bistånd.Bl.a. måste effektema på den privato sektom av insatser i andra sektoreranalyseras. Sysselsättningoch sociala skyddsnät Prop. Detråder ett storkt samband mellan fattigdom, arbetslöshet och ' undersysselsättning. I många växer antolet arbetsföra betydligtsnabbare än antolet arbetstillfällen. Ett allt större antol människor i dessaländer saknar säkra försörjningsmöjligheter. Speciellt utsatto är oftolantarbetore, outbildad arbetskraft i sfedema, ungdomar och en stor andel avden kvinnliga arbetskraften. Möjlighetema att skapa säkra försörjningsmöjligheterär intimt förknippade med ekonomisk till växt och resursemas fördelning. Avavgörande betydelse är tillväxtens karakfer, dvs. dess förmåga att viaarbetskraftsintensiva lösningar skapa sysselsättning i de formella ochinformella sektorerna. Satsningar på småskalig industri, krediter ochinfrastrakmr kan bidra till att fler arbetstillfällen skapas i den informellasektom. Utbildningsinsatser bör ägnas speciell uppmärksamhet. De hinder somexisterar för kvinnor att delto på lika villkor på arbetsmarknaden måsteelimineras. Regeringen finner det angeläget att ökaduppmärksamhet ägnas åt hur ökad sysselsättning i kan främjas ochkommer att ge den nya myndigheten i uppdrag att uppmärksamma denna fråga.Orsakeraa bakom arbetsbrist är olika mellan olika regioner och länder och äveninom länder. Ett landstrategiskt angreppsätt är nödvändigt, där uppmärksamhetenfokuseras på speciellt utsatto grappers simation. Många människor i våra samarbetsländer lever intebara i osäkerhet om huravida de har arbete eller ej. De tvingas också leva iosäkerhet om vad som händer med dem i det fall de blir gamla, sjuka,handikappade eller av andra skäl inte kan försörja sig. Ofto finns, inomfamiljen eller i en större krets, informella system som till en del säkersfeUeratt den som drabbas blir omhändertogen. Det är när de traditionella systemen äri upplösning, som människors utsatthet blir akut. Kvinnor är ofto särskiltutsatta. I de flesto mottogarländer saknas privato och stotiiga instimtionersom kan träda in i de informella systemens . Regeringen anser att lämpliga åtgärder somförstorker sociala skyddsnät för utsatta gmpper i våra samarbetsländer böridentifieras. FN:s sociala toppmöte utgör ett viktigt tillfälle attprecisera policyarbetet kring fattigdom, sysselsättning och social säkerhet. Gemensamsäkerhet är ett övergripande mål för utrikespolitik. I derma strävan berörs många aspekter av utvecklingssamarbetet. Långsiktigthållbar utveckling och demokrati kräver fred och stobilitet. Ettav de övergripande målen med det svenska utvecklingssamarbetet måste vara att förebygga och förhindra uppkomsten av väpnade konflikter.Slutet på det har givit oss föratsättningaraa för att påsikt bygga en tryggare värld. De historiska konflikter som blossat upp efter att ha legatdjupfrysfe har dock lett till nya problem Simationeni f.d. , och är bara några exempel på deutmaningar vi sfer inför. katastrofer är genom sin omfattning och karakfer globala Prop.1994/95:100 överlevnadsproblem som direkt påverkar vår säkerhet. Det gäller att i försto hand förhindra att väpnadekonflikter bryter ut både mellan och inom stoter. Dessa frågor måste betonasmer i hela utvecklingssamarbetet. Inte minst viktigt är demokratisering ochskydd av mänskliga rättigheter. Just mänskliga rättigheter kränks ofta särskiltsvårt i den process som leder fram till s.k. komplexa katostrofer. En snabbutveckling, som även når de fattiga, undanröjer många konfliktorsaker ochsferker samhällets och stotens förmåga att motsfe och att lösa konflikter. Om konflikten ändå är ett fakmm gäller det att hametoder för konfliktlösning som svarar mot dagens komplexa katostrofer. Enbartmilifera insatser är ingen framkomlig väg. kan t.ex. insatser för attfrämja respekten för mänskliga rättigheter vara en fömtsättning för fred.Insatser för att förebygga och lösa konflikter samt att främja varaktig fredoch långsiktig utveckling kräver för att vara framgångsrika en helhetssyn sominvolverar insatser av såväl politisk, militär som humanifer och civil namr,samt ett nära samarbete mellan stoter, internationella och enskilda organisationer.Det finns ett behov av nytonkande, såväl vad gäller förhållandet mellankatastrofbistånd och övrigt bisfend, som mellan humanitära insatser ochinsatser för att angripa gmndorsakeraa till katastrofer. Kraven på samverkan och samordning på såvälpolicynivå, operativ nivå som fältnivå inom FN-systemet har blivit allt större.Fredsprocesserna i och är exempel på att det är möjligtatt inom FN:s ram utveckla sambandet mellan fred, säkerhet och utveckling samtangripa konflikter på ett effektivt och framgångsrikt sätt. Arbetet med att anpassa såväl den interaationellakatostrofhjälpen inom FN som det svenska katastrofbisfendet till de nyaförhållanden har pågått . Inte desto mindre återsfer mycketarbete innan katostrofbiståndet kan uppfylla de krav som bör sfellas vad gällerlångsiktighet, effektivitet och professionalitet i insatseraa. avser regeringen drivasärskilt följande områden: -konflikthantering och FN:sförmåga att uppnå kortsiktiga och långsiktiga lösningar på komplexakatostrofer. En svensk policy bör utarbetas för konflikthantering inomFN-systemet och roll. kommer att intensifierasitt arbete i dessa frågor. Särskilt bör sambanden mellan de humanifera,politiska och fredsbevarande aktiviteteraa belysas. Vidare bör för varjeuppkommande eller pågående komplex katostrof en strategi för svenskt agerandeutorbetos; -reformeringen av FN:skatastrofbisfend i syfte att uppnå tydliga styrformer, finansieringsformer sommöjliggör långsiktig planering samt en helhetssyn på FN:s katastrofarbete; -sambandet mellan akufe katostrofinsatser, återappbyggnad och Praktiska former bör utvecklas för att inom 57 katostrofbisfendet underlätfe övergången till mer långsiktiga utvecklingsinsatsergenom bl.a. samverkan mellan FN-systemet, Prop. 1994/95:100 utvecklingsbankerna samt givar- och mottogarländeraa; Bilaga 4 -åtgärder för minröjning.Landminor är i många länder i eller efter en konflikt ett akututvecklingshinder. Kvarliggande minor innebär personligt lidande, hinder förbl.a. jordbrak och en kvarsfeende konfliktrisk. kommer att fortsättodriva frågan om internationellt förbud mot s.k. antipersonella landminor.Sverige skall också fortsätto bidra till minröjningsinsatser, som sker t.ex.i . Den forskning som görs i för att to fram nya metoder förminröjning bör stödjas; -fortsatt hög kvalitet på desvenska katostrofinsatseraa. Detto kräver bl.a. utveckling av den svenskaresursbasen samt sferkt bevakning och uppföljning av de insatser som görs inomramarna för FN och de olika FN-organ som är verksamma inom katastrofområdet. Bland viktigaste insatser till stöd förgemensam säkerhet ingår stöd till fredsprocessen i Mellanöstera och beredskapför stöd till försoning och återappbyggnad i f d. . Syftet medstödet är att genom t.ex. sysselsättningsskapande åtgärder påskynda och spridade positiva effekterna av fredsprocessen i Mellanöstera.