prop · GH0321 · 1994-01-01 00:00:00 — - Som tidigare nämnts fortsätter ut- redningen arbetet med att försöka ytterligare flytta kvalifikationsdagen närmare valdagen. När det gäller den frågan är den mycket nära kopplad till röstlängdens status och hur den skall hanteras; samråd sker i det sammanhanget med . Med det förslag som vi nu lägger fram kommer förfarandet med den allmänna röstlängden att förenklas. Dessutom kommer samtliga väljare som flyttar i samband med skolterminens slut att tas upp i röstlängden för det valdistrikt dit de flyttat. Tidpunkten för granskning av röstlängden bör vara . Väljarna kommer sålunda att ha goda möjligheter att granska längden, vilket är väsentligt med hänsyn till att den allmänna röstlängden är ett exklusivt bevis- medel för vem som skall ha rätt att rösta. Ansökningstiden för att bli upptagen i den särskilda röstlängden bör på motsvarande sätt som för den allmänna röstlängden flyttas fram till . Likaså bör det vara hos skattemyndigheten som den särskilda röstlängden skall hållas tillgänglig för granskning. På samma sätt som beträffande den allmänna röstlängden bör anmärkningsförfarandet avskaffas och ersättas med ett rättelseförfarande. Vi föreslår att alla röstkort skall upprättas av skattemyndigheten. Kontrollen av innehållet i röstlängderna kommer från väljarnas sida i fortsättningen att ske mot uppgifterna på röstkortet. Under ordinarie valår bör röstkorten därför sändas till väljarna i så god tid att de hinner begära att uppgifterna rättas. Röstkorten bör därför sändas till de röstberättigade senast före ordinarie valdag; någon sådan risk att röstkorten under semestertid kommer bort anser vi vara mycket marginell, om inte helt obefintlig. 6 Röstning med valsedelsförsändelse Utredningens förslag överensstämmer i huvudsak med regeringens. Remissinstanserna: De flesta remissinstanser tillstyrker utredningens förslag. () avstyrker emellertid förslaget att slopa makeröstningen. På grund av det stora antalet innerkuvert som finns på olika ställen i valorganisationen anser flera remiss- instanser att innerkuverten måste godkännas i val som hålls . anser att utredningens förslag är för allmänt hållet när det gäller vem som får biträda väljaren. Enligt nämnden bör den föreslagna lagtexten i 11 kap. 3 § första stycket vallagen om möjligt förtydligas beträffande formuleringen "den som på annat sätt biträder väljaren i personliga angelägenheter". Vidare erinrar nämnden om att det eventuellt krävs ändringar också i lagen om homosexuella sambor. Posten anser att man i så stor utsträckning som möjligt också i valsammanhang skall kunna anlita en person som man i andra sammanhang litar på; det är ju väljaren som avgör om han skall använda sig av systemet med valsedelsförsändelse och då är det naturligt att denne också får avgöra vilken person han litar på och som han vill anlita som bud. RSV föreslår att ordet "valsedelsförsändelse" byts ut mot "budröst". i föreslår att lagtexten beträffande vem som får vara bud förtydligas ytterligare och att det till ordet "vård" läggs orden "eller hjälp". i är tveksam till om utredningens förslag att kontrollen av budets behörighet vid avlämnande av valsedelsförsändelse kan bli särskilt meningsfullt. Den av utredningen föreslagna skyldigheten för bl.a. att under viss valperiod förvara ytterkuverten som en ytterligare kontroll är ur arkiveringssynpunkt tungrodd och ganska omöjlig. föreslår också att begreppet "vårdare" bör definieras i lagtexten. kommun anser att förslaget att slopa de särskilda innerkuverten inte är bra eftersom de är en mycket viktig del i att kunna bevara valhem- ligheten och ett borttagande skulle göra det möjligt att otillbörligt påverka väljare med i förväg iordningställda kuvert. kommun och kommun ifrågasätter om det verkligen skulle fylla någon funktion att spara ytterkuverten från budröstning. PRO avvisar bestämt förslaget om att avskaffa den särskilda makeröstningen och därmed skapa en situation där diskussion uppkommer om huruvida makan/maken är tillräckligt sjuk eller gammal för att själv inte kunna infinna sig i vallokalen. Enligt PRO skulle dessutom avskaffandet av den särskilda makeröstningen sannolikt leda till ett lägre valdeltagande. Bakgrunden till regeringens förslag Huvudregeln i vallagen är att röstning skall ske i den vallokal för det valdistrikt där väljaren finns upptagen i röstlängd och att väljaren för varje val lägger sin valsedel i ett valkuvert och personligen lämnar kuverten till valförrättaren eller röstmot- tagaren. Röstning kan också ske genom bud eller, för den som är gift, genom maka eller make. Om väljaren på grund av sjukdom, rörelsehinder eller hög ålder inte kan inställa sig i vallokalen för det valdistrikt där han är upptagen i röstläng- den, får han rösta genom bud. Bud får den vara som fyllt och som är väljarens barn, barnbarn, far, mor eller syskon eller hans vårdare. Vid röstning genom ett bud, som är väljarens släkting eller vårdare, skall väljaren själv lägga sin valsedel i ett innerkuvert. I närvaro av ett vittne och budet skall han lägga innerkuvertet i ett ytterkuvert för valsedelsförsändelse och klistra igen kuvertet. Väljaren skall sedan på heder och samvete intyga att han ställt i ordning valsedelsförsändelsen på detta sätt. Han skall dessutom intyga att han varit förhindrad att inställa sig personligen i vallokalen samt ange dagen för försändelsens anordnande. Budet och vittnet skall intyga att väljaren själv har undertecknat denna försäkran och att väljaren varit förhindrad att inställa sig i vallokalen på grund av angivna skäl. Vittnet skall också ha fyllt . Väljarens make eller barn eller makens barn får inte vara vittne. Budet får inte vara vittne. Röstning genom bud kan göras i vallokalen, vid poströstning och röstning vid utlandsmyndighet. Vid röstning genom maka eller make skall valsedelsförsändelsen ställas i ordning på samma sätt som vid röstning genom bud med det undantaget att maken inte behöver vara närvarande när väljaren gör i ordning försändelsen och han skall inte heller skriva på ytterkuvertet. Vid röstning genom make finns också den skillnaden att väljaren inte behöver vara förhindrad att personligen inställa sig i vallokalen. En valsedelsförsändelse genom make kan lämnas i vallokalen, på posten, hos utlandsmyndighet och dessutom lämnas vid röstning på fartyg. Väljare som betjänas av lantbrevbärare får lämna valsedeln genom denne. Valsedelsförsändelsen skall i så fall ställas i ordning i närvaro av vittnet men något krav på att lantbrevbäraren skall vara närvarande finns inte. Lantbrevbäraren får inte vara vittne, men skall på ytterkuvertet intyga att han tagit emot försändelsen av väljaren. Det finns således skillnader när det gäller kravet att den som skall användas som bud också skall vara närvarande när försändelsen görs i ordning. Men reglerna är olika också när det gäller var valsedelsförsändelsen får tas emot. Valsedelsför- sändelse genom make kan tas emot på samtliga ställen där röstning kan ske, dvs. på posten, hos utlandsmyndighet, på fartyg och i vallokal. Valsedelsförsändelse som lämnas av annan släkting eller vårdare kan tas emot på alla röstmottagnings- ställen utom fartyg. Valsedelsförsändelser som tas emot av lantbrevbärare kan endast lämnas på det postkontor till vilket han hör. Skälen för regeringens förslag Kretsen som kan rösta genom valsedelsförsändelse utökas Bakgrunden till utredningens förslag är att RSV ifrågasatt om inte vid röstning med valsedelsförsändelse kravet på sjukdom, rörelsehin- der eller hög ålder bör tas bort eftersom dessa förhållanden enligt RSV inte kan kontrolleras av valförrättaren eller röstmottagaren. Trots förtidsröstning på posten, på institutioner, hos utlandsmyndigheter och på fartyg, tillgång till valskjutsar anordnade av partierna och kommunerna finns det grupper som inte skulle kunna deltaga i val om möjligheten att rösta med valsedelsför- sändelse inte fanns. Denna möjlighet har därför ett stort värde för att upprätthålla ett så stort valdeltagande som möjligt och används också av omkring en procent av antalet röstande. Endast den som på grund av sjukdom, rörelsehinder eller hög ålder inte kan rösta i vallokal eller hos utlandsmyndighet får rösta genom bud. Visserligen är det som RSV pekat på knappast möjligt att göra en objektiv prövning av om väljaren uppfyller dessa förutsättningar. Det är nämligen inte bara graden av sjukdom eller rörelse- hinder som avgör. Ett relativt lindrigt handikapp kan ju göra det omöjligt att rösta för den som har långt avstånd till vallokalen, postkontoret eller utlandsmyndigheten. I likhet med några remissinstanser anser vi emellertid att någon annan bedömning än väljarens egen uppfattning inte kan ligga till grund för bedömningen om hans sjukdom, rörelsehinder eller höga ålder hindrar honom från att rösta på annat sätt; väljer den enskilde att rösta genom bud, trots att hans handikapp är lindrigt, bör detta vara hans ensak. Bestämmelserna ger dessutom väljaren en upplysning om lagstiftarens avsikt att denna form av röstning endast skall användas i undantagsfall. Kravet på att bud och vittne skall intyga att väljaren inte kunnat rösta på annat sätt bör också i sig vara ett hinder mot att den som inte uppfyller förut- sättningarna ändå röstar med valsedelsförsändelse. Inte heller regeringen anser att man bör utöka den krets som kan rösta med valsedelsförsändelse genom att ta bort kraven på sjukdom, handikapp eller hög ålder. Någon ändring i detta avseende bör därför inte ske. Som också utredningen anser finns det däremot inte några egentliga skäl för att röstning med valsedelsförsändelse inte bör kunna ske även vid röstning på fartyg; vi föreslår därför att en sådan möjlighet införs. När det gäller terminologin bör begreppet röstning med valsedelsförsändelse behållas, eftersom det innefattar inte bara budröstning utan också röstning genom lantbrevbärare. Vem skall få vara bud? Röstning med valsedelsförsändelse har emellertid den allvarliga nackdelen att den typiskt sett innebär begränsade möjligheter att garantera väljarens hemliga och fria val. Vidare begränsas möjligheten att hjälpa väljaren att avge en giltig röst. Röstmottagaren i vallokalen kontrollerar ju att väljaren inte överlämnar fler än ett kuvert avseende ett och samma val. Andelen röster som underkänns med denna form av röstning är också jämförelsevis hög och enligt vår mening bör man därför genom ändringar i de formella föreskrifterna för röstning med valsedelsförsändelse så långt möjligt försöka minska risken för att röster avgivna på detta sätt blir underkända. Den väljare som lämnat rösten räknar ju med att hans röst kommer att ligga till grund för valresultatet. Det finns därför anledning att närmare definiera vem som skall få uppträda som bud i egenskap av vårdare och att göra det möjligt att kontrollera detta, allt i syfte att minska risken för att den kategori väljare som det här är fråga om utsätts för otillbörlig påverkan. Som framgått får den som är väljarens barn, barnbarn, far, mor, syskon eller hans vårdare vara bud om han eller hon fyllt . har behandlat frågan om de krav som ställs på bud. En synpunkt som framförts är att det tydligare borde preciseras vad som menas med vårdare. har också prövat frågor som gällt budröstning. Huvudsyftet med reglerna om budröstning är att söka undvika otillbörliga påtryckningar i organiserad form. Det finns tyvärr exempel på att sådant förekommer. Det viktigaste kravet på budet bör vara att det är en person som väljaren litar på och som han själv har utsett. Däremot bör budets exakta förhållande till den röstande ha mindre betydelse. Väljarens barn får t.ex. vara bud men inte makens barn, inte heller styvmor eller styvfar. Inte heller en granne, hur betrodd denne än är, kan vara bud. Enligt vår mening bör ifrågavarande bestämmelser ändras så att de bringas mer i överensstämmelse med huvudsyftet. Därför föreslår vi att även sambo, makes barn eller sambos barn skall kunna vara bud. Detta föranleder också ändringar i lagen om homosexuella sambor. När det sedan gäller begreppet vårdare finns det enligt vår mening anledning att närmare försöka definiera detta begrepp. Med hänsyn till att tillämpningen av denna bestämmelse ofta görs av personer som annars inte sysslar med lagtolkning bör denna definition tas in i lagtexten. Det skall i första hand vara en person som lämnar väljaren vård på ett yrkesmässigt sätt; om det inte finns något inslag av yrkesmässighet så skall den som uppträder som bud lämna väljaren bistånd som inte är av helt obetydlig eller tillfällig karaktär. Den relation som finns mellan väljaren och vårdaren skall här garantera att det finns det förtroende dem emellan som förutsätts. När det gäller personer som enligt vanligt språkbruk behöver vård innebär den föreslagna definitionen ett förtydligande av begreppet vårdare. Vi ansluter oss därför till det förslag till definition som utredningen föreslår, nämligen att "vårdare" ersätts med "den som yrkesmässigt eller på därmed likartat sätt ger väljaren vård av mera varaktigt slag". Men den väljare som är sjuk, handikappad eller gammal behöver inte vara föremål för vård i denna mening. Han kan t.ex. klara sig utan sådan vård men behöva hjälp med t.ex. bank- och postärenden. En person som lämnar väljaren en sådan hjälp uppfattas inte med normalt språkbruk som vårdare. Men också i denna situation finns det typiskt sett ett förtroende mellan väljaren och den som brukar hjälpa honom på detta sätt. Med den nya definitionen som vi nu föreslår krävs det en uttrycklig föreskrift i lagtexten så att det framgår att även den som lämnar väljaren hjälp på annat sätt än genom att vårda honom kan fungera som bud. När det gäller den närmare utformningen av lagtexten går det inte att komma mycket längre än vad vi nu föreslår. När det sedan gäller möjligheterna att kontrollera vem som uppträder som bud har det föreslagits att budet på ytterkuvertet skall ange i vilket vårdnadsförhållande han står till väljaren. Enligt vår mening räcker det med en föreskrift att budet på ytterkuvertet skall anteckna sitt namn, sitt personnummer och sin adress. Vid röstmottagningen bör budet vidare kunna legitimera sig. Därigenom kan röstmottagaren/valförrättaren kontrollera vem som uppträder som bud. Den utbredda användningen av personnummer har utsatts för kritik och många känner oro inför en onödig användning av personnummer. Frågan om en begränsad användning av personnummer är föremål för utredning (dir. 1993:7). I direktiven anges dock att det inte går att se bort från att integritetsskyddsintresset kan stå i viss motsättning till andra viktiga värden i vårt samhällsskick, bl.a. på tryckfrihets- och offentlighetsprincipens område. Även frågor om valförfarandet är enligt vår mening ett sådant område där integritetsskyddsintresset måste vägas mot andra viktiga värden. Det är här främst fråga om att säkerställa att en avgiven budröst verkligen ger uttryck för väljarens vilja och att denne skall kunna rösta genom bud utan att behöva riskera att bli utsatt för otillbörliga på- tryckningar. Ett sådant skyddsintresse bör i detta sammanhang vara större än budets. Vi anser därför att det inte finns något hinder mot att införa ett krav på att budet skall ange sitt personnummer. Genom en föreskrift att budet på ytterkuvertet skall anteckna sitt personnummer och sin adress får man en möjlighet att kontrollera vem som lämnar försändelsen. Men när valsedlarna lagts i urnan finns det inte någon föreskrift att ytterkuvertet för valsedelsförsändelsen skall sparas. Det finns alltså ingen möjlighet att då med säkerhet bevisa vem som uppträtt som bud. För att det efter valet skall finnas säker bevisning om detta bör ytterkuverten tas om hand av valförrättarna och bevaras på samma sätt som annat valmaterial, nämligen till utgången av den tid som valet gäller. Med dessa kontrollmöjligheter bör risken minska för att den som inte är behörig att uppträda som bud ändå gör det. Ett sätt att minska risken för att röster som avgivits med valsedelsförsändelse blir underkända är att ha så enhetliga regler för denna typ av röstning som möjligt. Att överbringa rösten genom maka eller make hänför sig till den tid då väljaren praktiskt taget inte kunde rösta på annat sätt än genom att själv infinna sig i vallokalen på valdagen. Det är också en kvarleva från förr då mannen företrädde sin hustru i en mängd angelägenheter. Som vi påpekat ovan är grundsynen i vallagen att röstning är en personlig handling. Som påpekats från flera håll är möjligheten för makar att rösta med valsedelsförsändelse också otidsenlig eftersom motsvarande möjlighet inte finns för sambor. Formkraven vid röstning med valsedelsförsändelse är till för att, så långt möjligt, skydda väljarens valhemlighet. Formkraven vid röstning med olika valsedelsförsändelser är som tidigare framgått inte lika. Så t.ex. behöver äkta make inte underteckna det intyg som ett bud måste göra. Detta kan leda till osäkerhet för såväl väljare och bud som valfunktionär. Det förekommer t.ex. att röstmottagare på posten inte uppmärksammar att budet inte är make, varpå rösterna senare ogiltig- förklaras. jämställer man i allt större utsträckning makar med sambor. I detta sammanhang utgör den särskilda makeröstningen ett undantag. Det har med tiden dessutom blivit alltmer komplicerat att kontrollera att "budet" och väljaren är gifta med varandra. Röstmottagare på posten har ingen möjlighet att kontrollera de uppgifter som lämnas utan får godta dessa. När det gäller kontrollmöj- ligheterna i vallokalen så har också de tunnats ut. Röstlängderna upprättas numera i personnummerordning. var röstlängderna uppställda med fastighetsindelningen som grund och makar fördes intill varandra i längden. Då innebar olika efternamn inte samma problem. kan det även i vallokalen vara svårt att kontrollera att äktenskap föreligger. Såväl principiella som praktiska skäl talar därför för att äkta make-röstning som en särskild form av röstning genom valsedelsförsändelse upphör och att i stället äkta make får fungera som vanligt bud. Med dagens regler i övrigt oförändrade skulle detta innebära att make kan vara bud bara för den som är förhindrad genom handikapp etc. att själv lämna sin röst i vallokalen eller annan röstmottagningslokal. PRO har kritiserat förslaget att slopa den särskilda makeröstningen eftersom det skulle kunna föra med sig onödiga diskussioner i hemmen och dessutom sannolikt leda till ett lägre valdel- tagande, en inställning som det visat sig att riksdagspartierna också har förståelse för. Den särskilda makeröstningen används främst av äldre par och regeringen har förståelse för att förslaget kan få de konsekvenser PRO befarar. Enligt regeringens mening bör förslaget därför träda i kraft först . Vid de val som hålls kommer sålunda äkta makar att kunna välja såväl det nuvarande systemet med makeröstning som den nya möjligheten att använda make som bud. Tidpunkten för anordnande av valsedelsförsändelse Valsedelsförsändelse vid ordinarie riksdagsval och vid val i hela riket av landstings- och kommunfullmäktige får vara anordnade tidigast före valdagen och vid röstning på fartyg tidigast före valdagen. Datum för anordnande skall anges på ytterkuvertet. Som framgått ovan är det inte ovanligt att datum saknas och att rösterna därför underkänns. En anledning till att ta bort kravet på datumangivelse är att detta krav ofta förbises av väljaren eller att han av misstag fyller i fel datum. För att en röst från en väljare skall underkännas måste det enligt regeringens mening finnas mycket tungt vägande skäl. Man bör kunna utgå ifrån att flertalet väljare ställer i ordning sin valsedelsförsändelse först i samband med att röstmottagningen vid posten, utlandsmyndighet och fartyg får börja. Kravet på att väljaren uttryckligen skall ange datum på försändelsen bör därför enligt vår uppfattning kunna tas bort. Att väljaren inte gjort i ordning försändelsen före föreskrivet datum bör i stället kunna tas med i den försäkran som väljaren lämnar på ytterkuvertet. Med denna ändring torde man, om än marginellt, kunna minska antalet val- sedelsförsändelser som blir underkända av formella skäl. De särskilda innerkuverten tas bort Vid röstning genom valsedelsförsändelse används särskilda innerkuvert. Bakgrunden till detta är tanken att väljaren i vallokalen själv skall ställa i ordning sina valkuvert. Han bör därför inte kunna ta med "färdiga" valkuvert in i vallokalen eller till annan röstmottagningslokal. Med dessa bestämmelser vill man säkerställa att väljaren gör ett eget val och inte påverkas av någon annan på ett otillbörligt sätt. Av samma skäl är både valkuverten och de särskilda innerkuverten försedda med påskriften att ingen märkning får göras på dem. Utredningens förslag i detta avseende grundar sig på en framställning från RSV till regeringen med förslag om att de särskilda innerkuverten skall avskaffas. Som skäl för detta har anförts dels kostnadsbesparingar, dels att röster i onödan blir underkända på grund av att fel kuvert använts. Med hänsyn till valhemligheten är det av största vikt att valsedlar inte kan härledas. När valkuverten hamnat i valurnan bör det därför inte finnas något kännetecken på dem som kan knytas till en viss väljare. Så är emellertid fallet med röster avgivna genom valsedelsförsändelse. Om antalet sådana röster är litet är risken stor för att valhemligheten bryts. Med hänsyn till detta bör de särskilda innerkuverten avskaffas. Detta får till följd att det lager av innerkuvert som finns hos val- administrativa myndigheter skall makuleras. Eftersom innerkuvert finns hos ett stort antal aktörer i valförfarandet - innerkuvert skall enligt gällande bestämmelser distribueras till samtliga röstmottagare och de partier som vid något av de två senaste riksdagsvalen fått mer än en procent av rösterna i hela landet - är det sannolikt att det vid nästa val kommer att finnas innerkuvert kvar hos någon av dessa. Utredningen har övervägt om man under valen skulle kunna godkänna att väljare använder sig av ett sådant innerkuvert trots att han rätteligen skulle ha använt sig av ett vanligt valkuvert. Med hänsyn till den risk detta skulle innebära för väljarens valhemlighet anser vi liksom utredningen att en sådan röst inte skall godkännas. Det är därför viktigt att de aktörer som deltar i valförfarandet blir informerade om att en valsedel som lämnas i ett innerkuvert kommer att bli underkänd. För det fall väljare vid val som hålls kommer att använda sig av möjligheten att rösta genom make, finns det onekligen en risk för att innerkuvert kommer att användas. Även om ett sådant förfarande kan komma att äventyra valhemligheten bör intresset av att rösten godkänns i detta fall väga tyngre. Vi föreslår därför i fråga om sådana innerkuvert, att de skall godkännas och bedömas som vanligt valkuvert. 7 Postens röstmottagning Utredningens förslag innebär att den generella röstmottagningen på postkontor under valdagen tas bort och ersätts av en möjlighet för väljare från andra kommuner att rösta i en viss vallokal i kommunen. Den som vistas i sin egen kommun skall dock inte få rösta i annan vallokal än i den där han finns upptagen i röstlängd. Remissinstanserna: Samtliga remissinstanser - utom Posten - tillstyrker eller har ingen erinran mot utredningens förslag. Posten föreslår att röstning på postkontor under valdagen även i fortsättningen skall vara möjligt men att i besparingssyfte antalet deltagande postkontor begränsas till ett eller ett par i varje kommun (300-400 totalt). Detta förslag skulle innebära att man får lika många röstningsställen som i utredningens förslag; postkontoren skulle dessutom kunna hålla öppet , dvs. mot , utan att kostnaden skulle bli högre. Förslaget skulle enligt Postens beräkningar innebära en kostnadsminskning från 8 milj. kr. till 1,5 - 2 milj. kr. RSV: Om ytterligare besparingar skall göras bör det även övervägas om inte tiden för poströstning kan inskränkas än mer, exempelvis före valdagen.