prop · GH0371 · 1994-01-01 00:00:00 — Vidare införs i en ny 35 § en bestämmelse om att trafikförsäkring enligt trafikskadelagen skall - i fråga om skador som uppkommit med svenskregistrerad bil vid trafik i ett annat EES-land - täcka det ersättningsansvar för de uppkomna skadorna som enligt lagstiftningen i det land där skadan inträffat skall vara täckt av obligatorisk motorfordonsförsäkring. Detsamma skall enligt bestämmelsen gälla i fråga om skador vid direkt färd mellan två EES-länder. Som motiv till lagändringarna och den ändrade synen på främst det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet anför föredraganden bl.a. att den nu förordade tolkningen är naturlig med hänsyn till direktivets systematis- ka uppbyggnad samt att reglernas nuvarande utformning kan föra med sig praktiska olägenheter - bl.a. vid skaderegleringen - genom att den skadelidande har rätt att åberopa materiell skadeståndsrätt i andra länder. Lagrådet känner viss tveksamhet till den omtolkning som sålunda skett av det tredje direktivet. Lagrådet är sålunda inte helt övertygat om att den tolkning av direktivet som gjordes i det tidigare lagstiftningsärendet är fel. Det finns emellertid skäl som talar för den tolkning som förordas. För en sådan tolkning talar sålunda, som föredraganden påpekat, den systematiska uppbyggnaden av direktivet, särskilt i beaktande av hur reglerna om trafikskadeersättning i allmänhet är utformade inom . I sistnämnda avseende gäller i princip - till skillnad mot vad som gäller i - att de skadeståndsrättsliga frågorna om när ansvar föreligger och om ersättningens storlek inte regleras i lagstiftningen om obligatorisk motorfordonsförsäkring. Där regleras endast skyldigheten att inneha en försäkring som täcker det skadeståndsrättsliga ansvar som följer av särskilda regler eller allmänna principer på området. Mot denna bakgrund är det mindre troligt att man med direktivet, som ju gäller motorfordonsförsäkring, avsett att införa en ordning som innebär att ersättningsskyldigheten i det land där skadan uppkommit skall kunna avgöras på grundval av reglerna om skadeståndsskyldighet i det land där fordonet hör hemma. Detta gäller så mycket mer som skadeståndsskyldighet i internationella sammanhang i allmänhet bedöms på grundval av de materiella reglerna i det land där den skadegörande handlingen företogs (lex loci delicti). Lagrådet finner med hänsyn till det anförda att det finns fog för den tolkning av det tredje motorfordonsförsäkringsdirektivet som gjorts i förevarande lagstiftningsärende. Detsamma kan sägas i fråga om den ändrade inställningen till det första motorfordonsförsäkringsdirektivet. Lagrådet kan därför i princip godta de ändringar som i dessa avseenden föreslagits i remissen. När det sedan gäller utformningen av lagregleringen bör 14 § andra stycket justeras bl.a. så att det klarare framgår att det är i de avseenden som anges i 14 § andra stycket som den skadelidande skall ha valfrihet, nämligen i fråga om belopp, skadeprioritering och turordning mellan skadelidande. Lagrådet föreslår att 14 § andra stycket får följande lydelse: Om skada uppkommer i följd av trafik här i landet med ett fordon som är hemmahörande i något av länderna inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, tillämpas på begäran av den skadelidande i stället för första stycket de motsvarande föreskrifter om obligatorisk motorfordonsförsäkring som gäller i det land där fordonet hör hemma. I 35 § föreskrivs enligt det remitterade förslaget att en trafikförsäkring enligt lagen skall täcka det ersättningsansvar för de uppkomna skadorna som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkom skall vara täckt av obligatorisk motorfordonsförsäkring. Det är tydligen meningen att det angivna ersättningsansvaret skall omfatta också det ansvar enligt det andra landets lagstiftning som följer av att man där inför regler för uppfyllande av de ifrågavarande direktiven. Genom hänvisningen till den utländska lagstiftningen blir omfattningen av regeln i 35 § således beroende av hur man i de andra EES-länderna utformar lagstiftningen om införlivande av de ifrågavarande direktiven. Det kan mot bakgrund av att olika metoder tydligen kan bli aktuella i det avseendet ifrågasättas om detta är en lämplig ordning. Det kunde här vara lämpligt med en reglering som låser fast vad trafikförsäkringen skall omfatta i detta avseende. Lagrådet vill emellertid inte motsätta sig förslaget i denna del. 35 § bör dock omformuleras med hänsyn till att statens fordon inte omfattas av försäkring. Även vissa redaktionella ändringar bör företas. Lagrådet föreslår att paragrafen får följande lydelse: Trafikförsäkring som meddelas enligt denna lag skall i fråga om skada som uppkommer i följd av trafik med ett motordrivet fordon i något annat land i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet än , utöver vad som följer av 8 § andra meningen, täcka ersättning som enligt lagstiftningen i det land där skadan uppkommit skall omfattas av en obligatorisk motorfordonsförsäkring. Vad som sagts nu gäller också i fråga om skada som uppkommer vid direkt färd mellan två länder som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, om skadan tillfogas en medborgare i ett sådant land. Tillhör fordon som avses i första stycket svenska staten skall svenska staten i stället bära ersättningsansvaret. Ett alternativ för det fall man - i enlighet med lagrådets resonemang i det föregående - i högre grad vill låsa fast tillämpningsområdet för paragrafen kan vara att i en andra mening i första stycket föreskriva följande: "Om den skadelidande begär det skall ersättningen därvid bestämmas med tillämpning av 14 § första stycket i stället för motsvarande utländska föreskrifter." Proposition ..................................1 Propositionens huvudsakliga innehåll..........1 Propositionens lagförslag.....................2 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde ............................7 1 Ärendet och dess beredning................7 2 Självrisk på ersättning vid sakskada som vållats av okänt fordon..............................9 2.1 Bakgrund............................9 2.2 Nuvarande förhållanden.............11 2.3 Överväganden.......................14 2.3.1 Undantag från självrisk vid skador på renar.....................14 2.3.2 Undantag för annan egendom...15 3 EG:s tredje motorfordonsförsäkringsdirektiv17 3.1 Bakgrund...........................17 3.2 Överväganden.......................20 4 Kostnader................................22 5 Ikraftträdande...........................22 6 Upprättade lagförslag....................22 7 Specialmotivering........................23 7.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafik- skadelagen (1975:1410).............23 7.2 Förslaget till lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).......23 7.3 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:302) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).......26 7.4 Förslaget till lag om ändring i lagen (1993:303) om ändring i lagen (1992:1121) om ändring i trafikskadelagen (1975:1410).......27 8 Hemställan...............................27 9 Beslut...................................27 Bilaga 1 Lagrådsremissens lagförslag........28 Bilaga 2 Utdrag ur protokoll vid lagrådets sammanträde .............32