prop · GI03100 · 1994-12-31 00:00:00 — Motbakgmnd av att yttrade sig över riktlinjema fbr det statligabelöningssystemets omvandling - i vilket omstmktureringen av ordensväsendetutgjorde en betydande del - vill regeringen nu informera om denavsedda ändringen av ordenskungörelsen, som bör träda i kraft . I A. Statschefen 107 465 000 I I Kungliga hov- och slottsstaten 107 465 000 Regeringen 2 704 095 000 3 I mm. 2 704 095 000 6 Fråga om ändring i ordenskungörelsen(1974:768) Totaltför Statschefen och Regeringen 2 811 560 000 gotab 47527, 1994 Bilaga 3 till budgetpropositionen 1994/95:100 (andra huvudtiteln) Bilaga 3 1 Sammanfattning av reformarbetet TiUJustitiedepartementets ansvarsområde hör bl.a. pohsen, åklagarväsendet,domstolsväsendet och kriminalvården, aUtså de kämfunktioner i samhäUet somutgör huvudparten av rättsväsendet. Verksamheten inom rättsväsendet ärgmndläggande for den enskildes rättssäkerhet och rättstrygghet.Rättssäkerheten ställer höga krav på bl.a. likformighet och fömtsebarhet inormgivning och rättstillämpning. Rättstryggheten, dvs. den enskildessjälvklara krav på trygghet för liv, hälsa, integritet och egendom, uppnåsgenom ett metodiskt brottsförebyggande arbete, relevanta rättsregler ocheffektivitet i brottsbekämpningen. Ett väl ftmgerande rättsväsende är en av deviktigaste gmndpelama i ett demokratiskt samhälle. Allmän enighet räder om attdet i allt väsentligt är en exklusiv uppgift för statsmaktema att ansvara förnödvändiga uppgifter inom rättsväsendet. Tillståndet i rättsväsendet kan sägasutgöra ett mått på statsmaktemas förmåga att leva upp till de krav som måsteställas på en rättsstat. Att minska brottsligheten och öka människorstrygghet mot att utsättas för brott är en central uppgift for rättsväsendet.Ett aktivt och offensivt brottsförebyggande arbete är en avgörande fömtsättningfor möjlighetema att minska brottsUgheten. Kampen mot våld, narkotika ochekonomisk brottslighet måste prioriteras och intensifieras. Brottsoffrensställning skaU stärkas. Regeringens ambition är att åter skaU bb ettföregångsland när det gäUer att förebygga och bekämpa brott. De aviserade utgiftsnedskämingama i den statUgaverksamheten, som är en del i regeringens strategi för att stärka de offentiigafinansema, berör också rättsväsendet. Det är därför angeläget att aUamöjligheter las tiU vara att rationalisera och effektivisera verksamheten inom rättsväsendet.Målen för detta reformarbete är, trots minskade resurser, att rättssäkerhetenoch rättstryggheten skall stärkas, brottsligheten bekämpas med kraft ochrättsväsendet utnyttjas ännu effektivare. RationaUserings- och effektiviseringsåtgärdema kommeratt beröra alla nivåer inom rättsväsendet. Arbets- och organisationsformermåste omprövas och moderniseras, samordningen och samarbetet mellan myndighetemaförbättras och stärkas, användningen av informationsteknik byggas ut ochutvecklas, informationsförsörjningen effektiviseras m.m. Även stmktureUtinriktade åtgärder måste övervägas for att minska arbets- ochanslagsbelastningen inom rättsväsendet, t.ex. avkriminaU-sering, renodling avrättsväsendets uppgifter och utveckling av altemativa 1 1994/95. finansieringsformer.Målsättningen är att ytterligare förbättra använd- Prop. 1994/95:100ningen av rättsväsendets begränsade resurser och därigenom öka Bilaga 3 effektiviteten i verksamheten. Detta reformarbete kräver inte barainitiativförmåga, utan också omdöme, skicklighet och handlingskraft hos demsom skaU ansvara för genomförandet. Regeringens uppfattning är atträttsväsendet har klarat sina uppgifter väl. Regeringen har därför stor tiUtrotiU rättsväsendets förmåga att också lösa dessa stora och kompUcerade frågor päett rationeUt sätt. ansvarar inte bara förrättsväsendets institutioner och regelsystem. TiU departementets ansvarsområdehör också lagstiftning som har stor betydelse för medborgama och samhälletsutveckling, t.ex. gmndlagama, familjerätten och den övriga civilrätten. Pådessa områden drivs reformarbetet vidare. medlemskap i () medför att lagstiftningsarbetet på vissa områden kommer att ske pänya villkor och delvis i nya former. En närmare redogörelse förlagstiftningsarbetet inom område lämnas i bilaga 3.1. 2 Rättsväsendets besparingar perioden - 1998 Föratt stärka de offentiiga finansema kommer, som nämnts, utgiftema på allasamhäUsområden att minska med början /96. De sammanlagdabesparingama för rättsväsendet kommer under budgetåret att uppgå till cirka 400miljoner kronor. En närmare beskrivning av viUca besparingar ochrationaliseringsåtgärder som kommer att genomföras finns under respektiveanslagsavsnitt. Som exempel på sådana åtgärder kan här nämnas ytterligarerationaliseringar och åtgärder for att underlätta frivilliga avgångar inompoUsväsendet, en ändrad instansordning inom de allmännaförvaltningsdomstolarnas område samt ett fortsatt rationaUseringsarbete inomkriminalvården i form av bl.a. organisationsförändringar och en begränsning avutbyggnaden av anstalts- och häktesorganisationen. EmeUertid kommer inte dessa åtgärder att räcka utansträvandena mot ett rationeUare, effektivare och bUligare rättsväsende måstefortsätta även . Därför kommer inriktningen att vara att utgiftemainom rättsväsendet skaU skäras ned med ytterligare så att den sammanlagda besparingen uppgårtiU . De nu nämnda besparingama stäUer krav på attreformarbetet inom rättsväsendet fortsätter, när det gäller såväl rättsreglernasom stmkturen och organisationen. Som exempel kan nämnas ett ökat användande avprövningstiUstånd i främst hovrätterna och ett ökat användande av altemativtill fängelse vilket minskar belastningen på kriminalvården. Inom området forsamhällets rättshjälp i olika former kommer sådana förändringar att genomförassom minskar statens utgifter. Under fömtsättning att en arvsskattereformgenomförs kan vidare verksamheten med bouppteckningsregistering vid tingsrättema avskaffas eller åtminstone förenklasavsevärt vilket kan ge stora besparingar. Utrymme finns också Prop.1994/95:100 för mer alhnänna rationaliseringar på andra delar av rättsväsendetsoUka Bilaga 3 verksamhetsområden. Regeringen återkommer senare med deförslag till lagstiftrung och de direktiv som är nödvändiga för att genomföraden nu skisserade nedskärningen av utgiftema inom rättsväsendet. Sammanfattningav besparingama (miljoner kr) 1995/96 n2 mån) '* besparingar på sammanlagt600 miljoner kr för budgetåren 1997 och 1998 är inte fördelade påverksamhetsområden. Sverigekommer att bU medlem i Europeiska unionen. De grundlagsändringar somkrävs för detta har trätt i kraft. Medlemskapet innebär att deeuropeiska gemenskapemas regelverk blir gäUande i , antingen direkteller efter särskilda svenska lagstiftningsåtgärder. Det innebär också attprincipema om EG-rättens företräde framför nationeU lagstiftning och om dessdirekta tillämpning och effekt vinner insteg i det svenska rättsUvet. Vi träderin i en delvis ny rättslig miljö med gemensamt beslutad lagstiftning på mångaområden och med gemensamma institutioner. Våra svenska domstolar och andra myndigheter ärallmänt sett väl förberedda for den nya situationen, inte minst genom dengradvisa anpassning som ägt mm tiU följd av och genom de informations-och UtbUdningsinsatser som i olika sammanhang vidtagits av statsmaktema. Det ärändå ofrånkomligt att de rättstiUämpande organen kommer att behöva ägna myckentid och stora resurser åt den omstäU-ningsprocess som pågår. Det bör isammanhanget understrykas att tUlämpningen av EG-rätten är en angelägenhet somi varje medlemsstat ankommer på de nationeUa domstolama och myndighetema. Dessahar alltså det yttersta ansvaret För att tillämpas på ettkorrekt sätt i det egna landet. Någon överprövning av svenska domar ochmyndighetsbeslut varken kan eUer får ske av de gemensamma EG-institutionema.YtterUgare konsekvenser av ett EU-medlemsskap, t.ex. för poUsens arbete på detintemationeUa planet, kommer att beröras i det följande. På ett liknande sätt som EU-medlemsskapet kan deninkorporering av Prop. 1994/95:100 konvention om mänskligarättigheter och gmndläggande fri- Bilaga 3 heter som beslutat om -med ikraftträdande - leda till att intemationella rättskäUorfår ökad betydelse for svensk rättskipning. 4 Domstolarna och åklagarväsendet Decentrala delar av rättsväsendet som utgörs av domstolar och åklagarmyndigheterskaU utvecklas så att de kan svara mot de krav som stäUs inför 2000-talet. Genom beslutet att tillkaUaDomstolsutredningen togs ett viktigt steg mot ett rationeUare och effektivaredomstolsväsende. Sedan utredningen lämnade sitt slutbetänkande Domstolama infor2000-talet (SOU 1991:106) har arbete pågått for att förverkliga huvuddelen av utredningensforslag. Detta har lett tiU att ett flertal viktiga reformer har kunnatgenomföras, medan andra har påbörjats. Den huvudsakliga vinsten ligger i genom förändringar på såväl det processrättsliga som det organisatoriskaoch administrativa planet skapar ett effektivare och bättre fungerandedomstolsväsende. En annan fördel som är viktig är att verksamhetenkan bedrivas med mindre resurser. Det fortsatta reformarbetet syftar tiU att renodladomstolamas arbetsuppgifter så långt som möjligt. Domstolama bör i princip haendast rättskipande uppgifter. Detta gäller både allmänna domstolar och aUmännaförvaltningsdomstolar. Även mellan instansema i de bådadom-stolsorganisationema bör renodlingsprincipen få genomslag. Ett effektivt ochrationellt domstolsväsende fömtsätter att varje instans bara ägnar sig ät detsom den är avsedd för. Instansordningen bygger därför på en funktionsfördelningmellan de olika nivåema. I linje härmed skaU tyngdpunkten i rättskipningenligga i första instans. Hovrättemas och kammarrättemas uppgift skall i förstahand vara att kontrollera riktigheten av överklagade underrättsavgöranden ochatt korrigera de avgöranden som är materieUt eUer formeUt oriktiga. Dettakräver i många faU inte en fullständig omprövning av det överklagadeavgörandet, utan prövningen kan ske i enklare former. ochRegeringsrätten skaU främst ägna sig åt prejudikatbildning. Principen om att den gmndläggandedomstolsprövningen skall ligga i första instans kan numera sägas vara genomfördi de allmänna domstolama. I fråga om de allmänna förvaltningsdomstolama pågårsedan en tid ett omfattande arbete med att etappvis flytta ner ett stort antalmålgmpper i instansordningen så att den första domstolsprövningen sker i länsrätti stäUet för som i kammarrätt. Arbetet med detta går vidare och närmarsig sin slutfas. Som ett led i strävandena att effektiviserahovrättsforfarandet så att målen kan avgöras på ett snabbare och merändamålsenligt sätt och resursema kan koncenti-eras på de mer svårbedömda ochkvalificerade målen har kravet på prövningstiUstånd i hovrätt utvidgats. Ensärskild utredare arbetar vidare på detta område. Regeringen har stora förväntningarpå resultatet av denna utredning som bör kurma leda till att det införs generella regler omprövningstillstånd i hovrätt. I detta hänseende Prop. 1994/95:100 harreformarbetet när det gäUer de allmänna förvaltningsdomstolama Bilaga 3 kommitlängre. Regler av generell karaktär som gör det möjligt att ställa krav påprövningstiUstånd i kammarrätt har inforts i förvaltningsprocesslagen,och frågan om vilka målgmpper som skaU omfattas av ett sådant krav har däreftertagits upp parallellt med att olika måltyper har flyttats ner i inslanskedjan. När det gäller Regeringsrätten har regeringennyUgen foreslagit ändringar som irmebär att Regeringsrätten avlastas vissaärenden om resning och återstäUande av försutten tid liksom en delrättsprövningsärenden, vilka skall handläggas av kammarrätterna. Det innebär attRegeringsrätten mer kan koncentrera sig på de mål och ärenden som harbetydelse för prejudikatbUdningen. Andra förslag som innebär en renodling avRegeringsrättens roU forbereds. Även förfarandereglema kommer att ändras ochmoderniseras. Regeringen kommer att presentera ett förslag till en nyärendelag som bl.a. är anpassad tiU de nya måltyper som efterhand läggs påtingsrättema, t.ex. konkurrensmål och mål enUgt skuldsaneringslagen. Frågan omatt införa regler som innebär att en större gmpp människor får möjlighet att idomstol driva anspräk, s.k. gmpptalan, är aktueU. En sådan möjlighet kanförväntas få betydelse särsldlt på konsument- och mUjöområdet men också påjämställdhetsområdet. Även förvaltningsprocesslagen behöver ändras mot bakgmndav de genomgripande förändringar som görs beträffande instansordningen. Såkrävs t.ex. en mer genereU reglering av myndighetemas talerätt iförvalmingsprocessen. Förvalmingsförfarandet och förvaltiiingsprocessen måsteockså anpassas tiU krav på domstolsprövning av vissaförvaltningsbeslut. Till de områden inom processrätten som behöver sesöver hör rättshjälpen. Lagstiftningen på detta område är också för närvarandeföremål för en genomgripande översyn som rör bl.a. villkoren för och omfattningenav rättshjälpen, regleringen av ersättning tiU biträden, den aUmännarättshjälpens förhåUande tiU rättsskyddsforsäkringar samt vissa frågor som rörorganisationen. Översynen bör kunna leda tiU betydande besparingar inomrättshjälpen. Även vad gäller arbetsmetodema vidtas åtgärder foratt rationalisera verksamheten inom domstolsväsendet. Som exempel kan nämnasdatabas-erade målhanteringssystem for domstolama, något som bör kunnaleda tiU rationeUare arbetsmetoder Domstolsväsendets organisation i stortrymmer också i sig möjUgheter tiU rationaUserings- ocheffektivise-ringsåtgärder av olika slag. Fömtom att domstolamas arbetsuppgifterrenodlas så långt som möjligt bör också bl.a. skilda former av samverkan meUanolika domstolar och myndigheter kunna skapa bättre organisatoriskaforutsättningar för ett rationeUt rättsväsende. Den informationstekniskautvecklingen ger nya möjligheter som måste tas tiU vara. De ändringar i organisation och denomfördelning av administrativa uppgifter meUan verket och domstolama som förnärvarande pågår är värdefuUa inslag och denna omställningsprocess bör därförslutföras som planerat. I det här sammanhanget skall också kort beröras detregeringsforslag om förvaltningen inom domstolsväsendet som 1993 bl.a. ledde tiU en ändrad sammansättning av och 5 FackUga representanter /95:1(X) skuUe inte längre ingå i dessa organ och de politiskt förtroendevalda Bilaga 3 skulle utgå ur styrelsen som i stället sattes samman av personer huvudsakligenhämtade firån domstolama. Regeringen avser att återinföra den ordning som gäUdetidigare. Det är viktigt att modemisering och rationaliseringinom åklagarväsendet drivs lika långt som inom andra delar avstatsförvaltningen. Ett förändringsarbete pågår också på flera plan i syfte attskapa en åklagar-organisation som på bästa sätt kan anpassa verksamheten tillvad som behövs på den lokala och regionala nivån. Bland annat bereds frågorrörande den lokala och regionala orgaiusationen, och vidare avser Riksåklagarenatt på eget initiativ se över beslutsstmkturen inom åklagar väsendet undervåren 1995. Även här bör den nya informationstekrukens möjUgheter umyttjas påbästa sätt för att göra verksamheten så effektiv som möjUgt. Straffsystemetär av stor betydelse för samhällets förmåga att upprätthålla respekten förgivna normer och regler. Men för att uppnå målet för det kriminalpoUtiskaarbetet - att minska brottsligheten - måste den allmänna poUtiken ha eninrikming som leder tiU social trygghet, en rättvis fördelning och ettmänniskovänligt samhälle, dvs. tiU ett samhälle som vilar på sohdaritetmänniskor emellan. En ekonomisk poUtik och en fkmilje-poUtik som syftar tillatt minska klyftoma i samhället och andra åtgärder som motverkar segregationoch utslagning är därför av största betydelse. Eftersom brottsUgt beteende oftagmndläggs tidigt, är det särskUt viktigt att det på aUa områden skapasfömtsätmingar for bam och unga att växa upp och utvecklas tiU mogna, trygga ochansvarskännande individer. Att på detta sätt skapa bättre levnadsvilUcor, inteminst för bam och ungdomar, är naturUgtvis i första hand en allmän välfärds-och rättvisefråga, och därmed något som främst ankommer på andra än Justitiedepartementetoch dess myndigheter. Exempelvis är samhällets förmåga att motverka alkohol-och narkotikamissbmk central i det kriminal-politiska arbetet. Likaså är den allmäimanormbildningen - bl.a. genom en diskussion kring etik och moral - betydelsefuU.Men givetvis har också rättsväsendet här viktiga uppgifter. För att i praktikenuppnå det kriminalpoUtiska målet är det direkt brottsförebyggande arbete sompoUsen svarar för av avgörande betydelse, men naturligtvis är också de insatsersom görs inom kriminalvården och på andra håU inom rättsväsendet viktiga. Utvecklingen inom poUsen drivs nu enUgt tvåhuvudlinjer. För det första skall närpoUsverksamheten vara basen i polisensverksamhet. Den skaU bedrivas vid små lokalt anknuma enheter där uppgiften iförsta hand är att bekämpa vardagsbrottsligheten och skapa trygghet inärsamhället. Den andra huvudlinjen innebär en specialisering av denkriminalutred-ningsverksamhet där arbetet kräver särskUd kompetens ochsamordning. Den brottsUghet som skaU bekämpas av dessa kvalificerade kriminal- enheter är ofta i någonmening organiserad och grov. I denna andra Prop. 1994/95:100 huvudlinjeingår utvecklandet av kriminalunderrättelseverksamheten - Bilaga 3 dvs. attinhämta och analysera samt delge information om brottslingar och brott tiU deoperativa enhetema i poUsorganisationen. Strategin för allt polisarbete är att det skallvara problemorienterat, dvs. kunskapen om gämingsmän, kriminella handlingar ochandra bakom-Uggande orsaker skaU användas aktivt i arbetet på att förhindrabrottsUghet och ordningsstömingar. En viktig insikt, som detta ger, är attmånga av poUsens uppgifter kan och bör lösas i samarbete och samverkan medandra myndigheter och organisationer. I ett läge där besparingar således inte kanundvikas är det emeUertid viktigt att se tiU att poUsen ges bästa möjligafömtsättningar för sitt arbete. Ny teknik måste tas i bmk i polisens arbete.Särskilt när det gäUer den grövre och organiserade brottsUgheten är det såledesviktigt att polisen får fömtsätmingar att tillgodogöra sig de ökade möjUghetertiU övervakning och informationsinsamling som denna nya teknik medför. Detfinns därför anledning att se över gällande regler för exempelvisbrottsregistrering, TV-övervakning, hemUg teleavlyssning, hemlig teleövervakningoch annan teknisk övervakning. Det ekonomiska läget gör att rationaUseringar måstegöras även inom kriminalvården. En utgångspunkt i detta arbete måste dock varaatt kravet på humanitet kan uppfyUas. Genom ändringar i kriminalvårdslagstiftningenkommer möjlighetema till differentiering av de intagna mellan olika anstalteroch anstaltstyper att öka, vUket skapar fömtsättningar för ert bättre påverkansarbete.Metodutveckling och framtagande av olika påverkansprogram är här viktigainslag. Det är också angeläget med en uppföljning och utvärdering avprogramverksamheten och andra behandlings- och utbildningsprojekt för deintagna. Förhållandena för intagna som är psykiskt störda måste förbättras.Fortsatta insatser kommer att vidtas för att förhindra förekomsten av narkotikapå anstaltema. Regeringens inrikming är att minskaanvändningen av fängelsestraff. De ytterligare altemativ till fängelse som nuprövas i form av försöksverksamhet med samhäUstjänst och intensivövervakningmed elektronisk kontroll är därför av stort intresse. Förberedelser pågår ocksåför att göra en översyn av bötesstraffet i syfte att bl.a. belysa möjlighetemaatt öka användningen av böter som påföljd. Häktena bör humaniseras, bl.a. genom att åtgärdervidtas för att minska de häktades isolering. Myndighetemas resultatrapportering måste utvecklas.Det gäller framför aUt redovisningar och analyser av måluppfyUelse, effekteroch utfaU, som underlag för åtgärds- och resursavvägningen i fråga om rättsväsendetssamlade insatser mot brott. Mot denna bakgmnd har en utredning tillsatts meduppgift att ta fram en samlad resultatredovisning för det kriminalpoUtiskaområdet. Syftet med en sådan resultatredovisning är att den skaU kunna ge ettbättre underlag för bedömningen av vilka insatser som ger bäst resultat iförhåUande till de kriminalpolitiska målen. Avsluöiingsvis skaU här sägas att när det gäUerinriktningen av krimi- Prop. 1994/95:100 nalpoUtiken är det fyra frågor somkommer att ägnas särskild uppmärk- Bilaga 3 samhet : -det brottsförebyggande arbetet, -kampen motnarkotikabrottsUgheten, -en kraftsamling mot våldet, och -kampen mot den ekonomiska brottsUgheten. Idet följande kommer dessa fyra frågor att beröras ytterligare. 5.2 Brottsförebyggande och brottsofferiniiktat arbete Föratt minska brottsligheten och öka tryggheten mot brott är det nödvändigt attutveckla det brottsförebyggande arbetet. Den brottsförebyggande dimensionen måste beaktas isamhäUets verksamhet på aUa nivåer, inte bara inom rättsväsendet. Liksom andra samhällsinsatser mot brott måste detbrottsförebyggande arbetet bygga på kunskaper om verkUgheten, t.ex. ombrottsUghetens omfattning och sUiiktur, orsakema tUl att brott begås samtsociala och andra faktorer som finns i bakgmnden tiU brottsligt beteende.Brottsförebyggande rådet () har en viktig roU när det gäUer att förse statsmaktema,myndighetema och de enskilda med kunskap, idéer och information. En tyngdpunkt i det brottsförebyggande arbetetmåste vara att förhindra att ungdomar dras in i kriminalitet. Forskningen visaratt krimineUt beteende inte sällan gmndläggs mycket tidigt i livet, redan underde första skolåren eUer . Tidiga insatser från bl.a. skolan för attuppmärksamma och stödja bam med särskilda behov kan därför vara av avgörandebetydelse för att förhindra att ungdomar hamnar i ett krimineUt Uvsmönster. De tecken som tyder på att nyrekryteringen avnarkotikamissbmkare ökar är oroande och måste tas på stort aUvar, inte minstsom ett led i det brottsförebyggande arbetet. Polisens insatser måste inriktasig såväl på missbmkarledet som på den organiserade narkotU Ett annat viktigt inslag i det brottsförebyggandearbetet är att begränsa tiUfällena och incitamenten att begå brott. att minska förekomsten av vapen i samhäUet. Andra åtgärder rör t.ex.utformning av butiker och bankkontor, bUars lås samt övervakning av offentiigaeUer andra platser som är brottsutsatta. PoUsens nya iruiktning mot ett problemorienteratarbetssätt ger goda fömtsättningar för att utveckla det brottsförebyggandearbetet i enlighet med vad som har sagts. Den parlamentariska har ibetänkandet Trygghet mot brott i lokalsamhäUet (SOU 1994:122) förordat attideeUa organisationer, näringsidkare och andra ensldlda i ökad utsträckningengagerar sig i brottsförebyggande arbete. BRÅ kommer att tiU regeringen redovisaett underlag tiU ett nationeUt brottsförebyggande program. Förslagen från BRÅoch bör kunna ge underlag för att ytterligare utveckla ettplarunässigt och sammanhåUet handlande från samhäUets sida när det Prop.1994/95:1{X) gäUer brottsförebyggande arbete. Det kan finnas skäl att i detta utveckUngsarbeteavsätta särskilda resurser för att främja nya initiativ i detbrottsförebyggande arbetet. Här avses initiativ för att t.ex. utveckla nyametoder och kunskaper som innebär att det brottsförebyggande arbetet kan forasframåt. Ett brett brottsförebyggande arbete har väsentligaberöringspunkter med brottsofferinriktad verksamhet. Många myndigheter ochorganisationer som arbelar brottsförebyggande har också en viktigbrottsofferstödjande funktion. Vidare kan det i vissa faU vara lämpUgt attinrikta det brottsförebyggande arbetet på stödåtgärder för brottsoffer eUerpresumtiva brottsoffer. Det kan mot denna bakgmnd vara motiverat att på siktöverväga möjUghetema att samordna vissa insatser och resurser i de brotts-forebyggandeoch brottsofferinriktade verksamhetema. Brottsoffrens stälhiing har fortiöpande förstärktsgenom olika lagstiftningsåtgärder. Arbetet kommer att drivas vidare i olikaformer.