prop · GH0388 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:88 Ändring i lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljes- kadefonden, m.m. Regeringen överlämnar denna proposition till . Genom lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden har med svensk rätt införlivats vissa artiklar i den i avslutade konventionen om upp- rättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (fondkonventionen). Lagen trädde i kraft . blev konventionen gällande för . Den genom konventionen upprättade fonden kallas vanligen Internationella oljeskadefonden. Ändringar i fondkonventionen kan i vissa hänseenden beslutas av oljeskadefondens församling med tre fjärdedels majoritet. har vid olika tillfällen beslutat att göra ändringar i fondkonventionen. Genom en ändring har vissa ytterligare sjösäkerhetskrav införts som villkor för utbetalning av ersättning från fonden till fartygsägare. I propositionen föreslås att denna ändring i fondkonventionen skall införlivas med svensk rätt genom en ändring i lagen om ersättning från den internationella oljeskadefonden. Lagändringen föreslås träda i kraft . I propositionen behandlas också en fråga om utformningen av skadeståndslagens regler om jämkning vid medvållande. 1 Förslag till riksdagsbeslut 3 2 Lagtext 3 3 Lagen om ersättning från den inter- nationella oljeskadefonden 7 3.1 Ärendet och dess beredning 7 3.2 Förslaget 8 3.3 Ikraftträdande 11 4 Skadeståndslagens regler om jämkning vid medvållande 11 4.1 Bakgrund 11 4.2 Gällande rätt 12 4.3 överväganden 14 4.4 Överväganden 18 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde 20 1 Förslag till riksdagsbeslut Regeringen föreslår att antar regeringens förslag till lag om ändring i lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden. Regeringen har följande förslag till lagtext. Förslag till lag om ändring i lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden Härigenom föreskrivs att bilagan till lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden till följd av ändringar av den i avslutade konventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja skall ha följande lydelse. Artiklarna 1 - 13 av den internationella konventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja International Convention Internationell Convention inter- konvention om on the Es- nationale upprättandet tablishment portant av en inter- of an création d''''un nationell International fonds fond för er- Fund for international sättning av Compensation d''''in- skada orsakad for Oil demnisation av förorening Pollution pour les genom olja Damage dommages dus à la pollution par les hydro- carbures (Supplementary(destinée à (utgörande to the compléter la tillägg till International Convention Convention inter- internatio- on Civil nationale de nella konven- Liability 1969 sur la tion om for Oil respon- ansvarighet Pollution sabilité för skada or- Damage, civile pour sakad av 1969) les dommages förorening dus à la genom olja) pollution par les hydrocar- bures) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Compensation Indemnisation Ersättning and et prise en och gott- indemnificationcharge fi- görelse nancière - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - Article 5 Article 5 Artikel 5 - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - - 3. Le Fonds 3. may be peut être kan befrias exonerated exonéré, en helt eller or tout ou en delvis från partially partie, des sina för- from its obligations pliktelser obligations qui lui mot ägaren under incombent en- och dennes paragraph 1 vers le prop- garant enligt towards the riétaire et första owner son garant au stycket, om and his titre des fonden visar guarantor if paragraphes 1 att the Fund et 2 du på grund av proves that fel eller as a result présent 1 Senaste article, s''''il lydelse prouve que, försummelse 1993:153 par la faute av ägaren of the personelle du själv: actual fault propriétaire: or privity of the ow- ner: (a) the a) le a) det ship from navire dont fartyg från which the proviennent vilket den oil causing les hydro- olja som the pol- carbures qui orsakade lution ont causé le skadan genom damage es- dommage par förorening caped did pollution n''''a härrörde icke not comply pas observé uppfyllde with the les prescrip- föreskrifterna requirements tions i laid down formulées in: dans: (i) the i) la i) Internatio- Convention inter- nal inter- nationella Convention nationale de konvention for the 1973 pour la till för- Prevention prévention de hindrande av of Pollution la pollution förorening from Ships, par les från fartyg i 1973, as navires, den lydelse modified by telle que konventionen the Protocol modifiée par har erhållit of 1978 le Protocole genom 1978 relating de 1978 y års protokoll thereto, and relatif et till kon- as amended par les ventionen och by Re- Résolutions de ändringar solutions MEPC.14(20) som har MEPC.14(20) et antagits av and MEPC. MEPC.47(31), Internatio- 47(31), MEPC.51(32) nella MEPC.51(32) et sjöfartsorganisa- and MEPC.52(32) tionens MEPC.52(32) adoptée les 7 kommitté för adopted by septembre skyddet av the 1984, 4 den juillet 1991, miljön genom Protection resolutionerna MEPC.14(20) the 1992 respec- och International tivement par MEPC.47(31), le Comité de MEPC.51(32) Organization la protection och MEPC on 7 du milieu 52(32) marin de and 4 l''''Organi- 1984, den 4 1991, 6 sation 1992 respektive and 6 internatio- respec- nale; ou 1992, eller tively ; or (ii) ii) ii) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (iii) iii) iii) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (iv) iv) iv) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (v) v) v) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ (b) b) b) _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ Denna lag träder i kraft . 3 Lagen om ersättning från den internationellaoljeskadefonden 3.1 Ärendet och dess beredning I regleras rätten till ersättning för skador som orsakats av oljeutsläpp från tankfartyg av lagen (1973:1198) om ansvarighet för oljeskada till sjöss och av lagen (1973:1199) om ersättning från den internationella oljeskadefonden. Dessa lagar bygger på två internationella konventioner, nämligen den avslutade konventionen om ansvarighet för skada orsakad av förorening genom olja (ansvarighetskonventionen) och den avslutade konventionen om upprättandet av en internationell fond för ersättning av skada orsakad av förorening genom olja (fondkonventionen). Ansvarighetskonventionen innebär att en fartygsägare har ett strikt ansvar för skador som har orsakats av oljeutsläpp från hans fartyg. Enligt konventionen har fartygets ägare rätt att för varje olycka begränsa sin ansvarighet till ett belopp motsvarande 133 särskilda dragningsrätter (SDR) per ton av fartygets dräktighet. Ansvarigheten skall dock inte i något fall överstiga 14 miljoner SDR. En SDR motsvarar . Redan när ansvarighetskonventionen antogs var man medveten om att den inte gav de skadelidande ett tillräckligt skadeståndsrättsligt skydd. Fondkonventionen utarbetades därför som ett komplement till ansvarighetskonventionen. Genom fondkonventionen upprättades en internationell fond (oljeskadefonden) som ger ytterligare ersättning för oljeskador i de fall då den ersättning som erhålls enligt ansvarighetskonventionen är otillräcklig. Enligt 1 § första stycket lagen om ersättning från den internationella oljeskadefonden gäller bestämmelserna i artiklarna 1 -13 i fondkonventionen i dess lydelse enligt ett i antaget ändringsprotokoll som svensk lag till den del de inte uteslutande reglerar de fördragsslutande staternas inbördes förpliktelser och med iakttagande av vad som i övrigt föreskrivs i lagen. I 1 § andra stycket sägs att konventionen i angivna delar har den lydelse som en till lagen fogad bilaga utvisar. De bestämmelser i konventionen som härigenom gjorts tillämpliga i innehåller regler av civilrättslig och processrättslig natur. Det är bl.a. bestämmelserna om fondens skyldighet att utge ersättning till fartygets ägare eller försäkringsgivare (artikel 5; jfr även Ds Ju 1973:4 s. 114). Ändringar i fondkonventionen får i vissa hänseenden beslutas av oljeskadefondens församling med tre fjärdedels majoritet (artikel 33). har vid olika tillfällen beslutat att göra sådana ändringar. I det följande kommer regeringen att ta upp en ändring som fondens församling beslutat om vid sitt sextonde möte den 5 - och föreslå att den införlivas med svensk rätt. har inte haft någon invändning mot att ändringen i fondkonventionen införlivas med svensk rätt (se dnr 93-2920). Det lagförslag som läggs fram i denna proposition är sådant att Lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Skälen för regeringens förslag: Enligt artikel 2 i fondkonventionen är ett av ändamålen med oljeskadefonden att befria fartygsägarna från en del av de ekonomiska förpliktelser som de har ålagts genom ansvarighetskonventionen. En fartygsägare som på grund av be- stämmelserna i ansvarighetskonventionen får utge ersättning för en oljeskada skall alltså kunna återfå en del av detta belopp från fonden. Fartygsägarens rätt till ersättning från fonden för utbetalt skadestånd är beroende av att vissa villkor är uppfyllda. Dessa villkor har ställts upp för att säkerställa att konventioner rörande vissa krav i säker- hetshänseende efterlevs. Enligt artikel 5.3 a) i fondkonventionen kan fonden befrias helt eller delvis från sina förpliktelser att gottgöra ägaren till ett fartyg eller dennes försäkringsgivare, om fonden visar att på grund av fel eller försummelse av ägaren själv fartyget i fråga inte uppfyllde förskrifterna i fyra konventioner som räknas upp i artikeln och olyckan eller skadan helt eller delvis orsakades av att dessa föreskrifter inte uppfyllts. De konventioner som ursprungligen nämndes i artikel 5.3 var: i) internationella konvention till förhindrande av havsvattnets förorening genom olja 1962 ändrade lydelse, ii) internationella konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss, iii) internationella lastlinjekonvention, iv) internationella sjövägsregler. För att inte förlora rätten till ersättning från fonden måste således fartygens ägare hålla och föra sina fartyg i enlighet med föreskrifterna i de nämnda internationella konventionerna. Detta bidrar till att minska risken för olyckor med oljeskador som följd. Vid tiden för fondkonventionens upprättande hade tillträtt samtliga de i artikel 5.3 nämnda sjösäkerhetskonventionerna (se Ds Ju 1973:4 s. 39). Artikel 5.4 i fondkonventionen föreskriver att när en ny konvention, som är avsedd att helt eller delvis ersätta något av de instrument som nämns i artikel 5.3, träder i kraft får fondens församling i förväg fastställa då den nya konventionen skall ersätta detta instrument eller del av detta såvitt avser tillämpningen av artikel 5.3. Sådana beslut kräver enligt artikel 33.1 b) i fondkonventionen tre fjärdedels majoritet. Vid det åttonde mötet med oljeskadefondens församling beslutade denna att tolka artikel 5.4 så att den kan tillämpas även på ändringar i de i artikel 5.3 nämnda konventionerna och detta även om dessa ändringar antagits efter ett förenklat ändringsförfarande (by a tacit amendment procedure). Till följd av flera beslut av fondens församling med stöd av artikel 5.4 innehåller artikel 5.3 numera följande uppräkning av internationella instrument: i) internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg i den lydelse konventionen har erhållit genom protokoll till konventionen och de ändringar som har antagits av Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för skyddet av den miljön genom resolutionerna MEPC.14(20) och MEPC.47(31) respektive , ii) internationella konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss med de ändringar som föranleds av protokoll till konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss och de ändringar som har antagits av Internationella sjöfartsorganisationens sjösäkerhetskommitté genom resolutionerna MSC.1 (XLV) och MSC.6(48) och MSC.13(57) respektive respektive , och med ändring genom resolution 1 antagen vid möte, mellan stater anslutna till inter- nationella konvention för betryggande av säkerheten för människoliv till sjöss, om ett globalt sjösäkerhetssystem rörande radiokom- munikation, iii) internationella lastlinjekonvention, eller iv) internationella sjövägsregler. Med anledning av vissa av de nu nämnda besluten i fondens församling om ändringar i artikel 5.3 har regeringen vid olika tillfällen beslutat att ge ändringarna till känna genom särskilda tillkännagivanden i (se SFS 1979:550, 1980:613, 1982:69, 1984:176 och 1986:797). Samtliga ändringar som beslutats av fondens församling har införlivats med svensk rätt (jfr prop. 1990/91:196, bet. 1991/92:LU4, rskr. 1991/92:16, prop. 1991/92:77, bet. 1991/92:LU19, rskr. 1991/92:130 och prop. 1992/93:143, bet. 1992/93:LU26 rskr. 1992/93:170 ). antogs genom resolutionerna MEPC.51(32) och MEPC.52(32) vissa ändringar internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg. Ändringarna - som beslutades av Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för skyddet av den miljön - företogs i enlighet med ett förenklat ändringsförfarande som är föreskrivet i konventionen. Ändringarna trädde i kraft och blev då gällande även för . Resolutionerna i fråga finns tillgängliga hos , traktatenheten. Ändringarna innebär bl.a. att det för tankfartyg införs nya strängare regler om utsläpp av olja och om filterutrustning på fartygen samt att strängare regler införs om konstruktionen av nya tankfartyg, särskilt i vad avser dubbel botten och dubbla skrov. Ändringarna är av betydelse för att förhindra förorening genom oljeskador. Vid det sextonde mötet med oljeskadefondens församling den 5 - beslutades att dessa senaste ändringar av konvention skulle tas med i uppräkningen över instrument i artikel 5.3 i fondkonventionen. Ändringar i artikel 5.3 måste beslutas i förväg (jfr artikel 5.4 fondkonventionen). Församlingen beslutade i detta fall att ändringen i fondkonventionen skall träda i kraft . Den berörda punkten i artikeln fick följande lydelse (ändringen kursiverad): i) internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg i den lydelse konventionen har erhållit genom protokoll till konventionen och de ändringar som har antagits av Internationella sjöfartsorganisationens kommitté för skyddet av den miljön genom resolutionerna MEPC.14(20), MEPC.47(31), MEPC.51(32) och MEPC.52(32) , respektive . Det var redan vid tillträde till fondkonventionen förutsatt att de i artikel 5.3 nämnda sjösäkerhetskonventionerna kunde bytas ut mot konventioner med motsvarande innehåll. Det måste också sägas vara ett allmänt svenskt intresse att fartygsägarna följer föreskrifterna i de nämnda sjösäkerhetskonventionerna. har också - som redan har framhållits i avsnitt 3 - inte haft några invändningar mot att den ifrågavarande ändringen i fondkonventionen görs. är också folkrättsligt bundet av ändringen. Den bör därför införlivas med svensk rätt. Bestämmelserna i artikel 5 rör ekonomiska förhållanden mellan fartygsägarna och fonden, dvs. förhållanden mellan enskilda. En ändring av artikeln måste därför införlivas med svensk rätt genom lag (se 8 kap. 2 § regeringsformen). Den ändring av artikel 5.3 i fondkonventionen som har beslutats av oljeskadefondens församling träder i kraft . Ändringen av lagen om ersättning från den internationella oljeskadefonden bör träda i kraft . 4 Skadeståndslagens regler om jämkning vidmedvållande I 6 kap. 1 § skadeståndslagen finns bestämmelser om att skadestånd kan jämkas, om den skadelidande själv har medverkat till skadan. Jämkningsmöjlig- heterna är mer begränsade vid personskada än vid sakskada och ren förmögenhetsskada. Utformningen av reglerna om jämkning vid medvållande aktualiserades med anledning av motionsyrkanden i lagstiftningsärendet om en produktansvar- slag. Motionären föreslog att det i produktansvarslagen skulle införas en särskild jämkningsregel, som skulle reglera personskador på samma sätt som sakskador och rena förmögenhetsskador. Vidare föreslog motionären en motsvarande ändring av skadeståndslagens jämkningsregel. anslöt sig till motionärens uppfattning såvitt gällde produktansvarslagen och hemställde att som sin mening skulle ge regeringen till känna att regeringen borde efter övervägande av spörsmålet återkomma till med förslag till en särskild jämkningsregel i produktansvarslagen, om inte starka skäl talade mot en sådan reglering (se bet. 1991/92:LU14 13 f.). beslöt i enlighet med utskottets hemställan (se rskr. 1991/92:78). I 10 § produktansvarslagen har härefter införts en bestämmelse av den föreslagna innebörden (se prop. 1992/93:38, bet. 1992/93:LU9, rskr. 1992/92:47, SFS 1992:1137). Beträffande motionsförslaget om en ändring av skadeståndslagens jämk- ningsregel anförde lagutskottet följande (se bet .1991/92LU14 s. 14). "När det sedan gäller den mer övergripande frågan om ändring i skadeståndslagens allmänna regel om jämkning vid personskada kan utskottet i än mindre grad än på produktansvarsområdet överblicka konsekvenserna av en sådan lagändring. Spörsmålet måste enligt utskottets mening ses i ett större sammanhang än inom ramen för det nu aktuella ärendet. Det kan dock inte uteslutas att utformningen av skadeståndslagens jämkningsbestämmelse kan komma att aktualiseras i samband med de överväganden rörande jämkning vid produktskador som utskottet ovan förordat. Något särskilt tillkännagivande finner utskottet emellertid inte påkallat, och motion 1991/92:l2 yrkande 9 avstyrks följaktligen." Regeringen tog dock inte upp frågan i lagstiftningsärendet om en jämkningsregel i produktansvarslagen (se prop. 1992/93:38 s. 16). 6 kap. 1 § skadeståndslagen har följande lydelse: Skadestånd med anledning av personskada kan jämkas, om den skadelidande själv uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet har medverkat till skadan. Skadestånd till förare av motordrivet fordon som har gjort sig skyldig till brott som avses i 4 § eller 4 a § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott kan även jämkas, om föraren därvid genom vårdslöshet har medverkat till skadan. Har personskada lett till döden, kan skadestånd till efterlevande också jämkas, om den avlidne uppsåtligen har medverkat till dödsfallet. Skadestånd med anledning av sakskada eller ren förmögenhetsskada kan jämkas, om vållande på den skadelidandes sida har medverkat till skadan. Jämkning av skadestånd enligt första eller andra stycket sker efter vad som är skäligt med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständig- heterna i övrigt. Jämfört med vad som gäller för sakskada och ren förmögenhetsskada är möjligheterna att jämka skadeståndet vid personskada begränsade i två hänseenden. Vid sakskada och ren förmögenhetsskada kan skadeståndet jämkas inte bara när den skadelidande själv är medvållande utan även när vissa andra personer som står i ett särskilt förhållande till honom - t.ex. hans anställda - har medverkat till skadan. Man talar då om passiv identifikation mellan den skadelidande och den medverkande personen. Vid personskada kommer passiv identifikation i fråga bara på så sätt att skadestånd till efterlevande kan jämkas, om den avlidne uppsåtligen har medverkat till dödsfallet. I andra fall av personskada är det en förutsättning för jämkning att den skadelidande själv har medverkat till skadan. Vidare är möjligheten att jämka skadestånd vid personskada begränsad till fall där den skadelidande har medverkat till skadan uppsåtligen eller genom grov vårdslöshet. I förarbetena till be- stämmelsen (se prop. 1975:12 s. 133) framhålls att en vårdslöshet skall vara av mycket allvarligt slag för att den skall kunna betecknas som grov. Denna jämkningsmöjlighet får därför mycket begränsad praktisk betydelse. Endast när den skadelidandes handling vittnar om en betydande hänsynslöshet eller nonchalans, som har medfört avsevärd risk även för andra än honom själv, eller när han har visat uppenbar likgiltighet för sitt eget liv eller sin egen hälsa, kan det enligt motiven bli aktuellt att jämka skade- ståndet på denna grund. I 6 kap. 1 § tredje stycket skadeståndslagen anges efter vilka grunder skadeståndet skall jämkas. Jämkningen skall ske efter vad som är skäligt med hänsyn till graden av vållande på ömse sidor och omständigheterna i övrigt. Sådana omständigheter är framför allt parternas ekonomiska förhållanden (jfr prop. 1975:12 s. 173). De nuvarande reglerna i skadeståndslagen om jämkning vid medvållande kom till genom en lagändring . gällde att, om vållande på den skadelidandes sida hade medverkat till skadan, skadeståndet skulle jämkas efter vad som var skäligt. Bestämmelsen var tillämplig såväl vid personskada som vid sakskada och ren förmögenhetsskada. Det föredragande statsrådet angav följande principiella utgångspunkter för förslaget att begränsa jämkningsmöjligheterna vid personskada (prop. 1975:12 s. 130 f.): "Nuvarande grundsatser om jämkning av skadestånd på grund av skadelidandes medvållande har utbildats vid då rättvisa och billighet ansågs fordra att de ekonomiska följderna av en skada skulle bäras av alla dem som uppsåtligen eller av oaktsamhet hade skuld till skadan, den skadelidande inbegripen. Sedermera har även andra argument anförts till stöd för regler om jämkning. Sålunda har det gjorts gällande att en möjlighet till jämkning på grund av medvållande skulle vara värdefull från preventionssynpunkt, dvs. att enskilda personer till följd av jämkningsrisken skulle föranledas att iaktta större försiktighet. Vidare har medvål- landeregler ansetts ha vissa fördelar från rättssystematisk och rättsteknisk synpunkt, främst med hänsyn till samban- det mellan dessa regler och de allmänna förutsättningar för skadeståndsansvar som består i att den skadegörande handlingen skall ha skett uppsåtligen eller av oaktsamhet samt att skadan skall ha orsakats av denna handling. Med- vållandereglerna har också försvarats med hänvisning till det allmänna rättsmedvetandet. I vart fall har behov ansetts föreligga av en jämkningsmöjlighet för att man skall kunna uppnå resultat som i det enskilda fallet framstår som en rimlig kompromiss. Som jag har sagt bör skadeståndsreglerna utformas så att de tillgodoser socialt motiverade ersättningsbehov som de leder till en samhällsekonomiskt rationell fördelning av förlusterna genom skadefall. Vid personskador kan emellertid en tillämpning av de nuvarande medvållandereglerna få konsekvenser som inte är förenliga med dessa krav. Tillgängliga ekonomiska resurser utnyttjas bäst om skaderiskerna i samhället slås ut på så många händer som möjligt. Om fullt skadestånd utgår, leder det ofta till en acceptabel riskspridning eftersom skadeståndet i de flesta fall täcks av en ansvarsförsäkring. Rimligtvis kan man inte räkna med att de skadelidande i motsvarande mån skall ha skyddat sig genom att teckna frivilliga sjuk- och olycksfallsförsäkringar osv. Visserligen täcks uppkomna personskador till en del av socialförsäkringsförmåner o.d. I de flesta fall torde emellertid en jämkning av skadestånd på grund av med- vållande medföra att skadan delvis kommer att stanna på den skadelidande. Från sociala och humanitära synpunkter kan det inte anses rimligt att den som drabbas av en skada på detta sätt skall bli lidande av en tillfällig oaktsamhet e.d. Och även om den skadelidande kan skaffa behövlig ekonomisk hjälp från annat håll, i sista hand från socialhjälpen, kan detta inte anses innebära en rationell användning av samhällsresurserna."