prop · GH0390 · 1994-01-01 00:00:00 — 2 § I stället för vad som anges i lagen (1992:1485) om beräkning av statlig inkomstskatt på förvärvsinkomst vid 1994 och taxeringar skall i fråga om fysiska personer vid taxering det fasta skatte-beloppet på tas ut endast om den beskattningsbara inkomsten överstiger ett belopp motsvarande det grundavdrag som medges vid taxe-ring till inkomstskatt enligt 48 § 2 och 3 mom. kommunal- skattelagen (1928:370). I stället för vad som anges i 10 § andra stycket lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt skall i fråga om fysiska personer vid taxering det fasta skattebeloppet på tas ut endast om den beskattningsbara inkomsten överstiger ett belopp motsvarande det grund-avdrag som medges vid taxering till inkomstskatt enligt 48 § 2 och 3 mom. kommunalskattelagen. Denna lag träder i kraft och tillämpas första gången vid taxering. 2.7 Förslag till Lag om ändring i lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 §2 Vid bestämmande av pensionsgrundande inkomst skall, utöver vad som framgår av lagen om allmän försäkring, gälla följande. Värdet av skattepliktiga förmåner i annat än pengar till arbetstagare, som skall betala sjömansskatt, skall uppskattas i enlighet med vad som föreskrivs av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Skattepliktiga förmåner skall i andra fall tas upp till ett värde som bestäms i enlighet med 8 § första*fjärde och sjätte styckena uppbörds-lagen (1953:272). När skäl föreligger får avvikelse ske från förmånsvärde som skattemyndigheten bestämt enligt 5 § andra stycket lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare. Vid beräkning av Vid beräkning av inkomst av inkomst av an-s- an-ställning skall tällning skall avdrag göras för avdrag göras för kostnader som kostnader som arbetstagaren haft arbetstagaren haft att bestrida i att bestrida i innehavd innehavd anställning, i den anställning, i den mån kostnaderna, mån kostnaderna, minskade med minskade med erhållen erhållen kostnad- kostnadsersättning, sersättning, överstiger fyratusen överstiger . Särskilda föreskrifter angående beräkning av sådan inkomst av anställning, som enligt lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt hänförs till intäkt av näringsverksamhet meddelas av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Vid beräkning av inkomst av annat förvärvsarbete får från inkomst av en viss förvärvskälla inte dras av underskott i annan förvärvskälla. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande vid beräkning av pensionsgrundande inkomst för eller . 1Lagen omtryckt 1976:1015. Senaste lydelse av lagens rubrik 1976:1015. 2Senaste lydelse 1992:490. 2.8 Förslag till Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt Härigenom föreskrivs att 17 a § lagen (1958:295) om sjömansskatt1 skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 17 a §2 Bestrides riktigheten av revisionskrav eller inbetalas icke det belopp kravet avser skall det underställas sjöm- ansskattenämnden. Finner nämn-den kravet lagligen grundat, skall den fastställa beloppet till betalning. Avser kravet skatt som redaren avdragit men icke inbetalat och har redaren icke bestritt kravets riktighet, skall kravet icke underställas sjömansskattenämnden. Redare eller Redare eller , som har att , som har att erlägga mot erlägga mot underlåtet underlåtet skatteavdrag skatteavdrag svarande belopp, är svarande belopp, är skyldig att på skyldig att på beloppet erlägga beloppet erlägga dröjsmålsavgift dröjsmålsavgift enligt 14 § 2 mom. enligt 14 § 2 mom. Som förfallodag Som förfallodag räknas därvid den räknas därvid den dag då beloppet dag då be-loppet skulle ha betalats skulle ha betalats om skatteavdrag om skatteavdrag gjorts. Hänförs skattebeloppet till fler än ett betal- ningstillfälle skall som förfallodag räknas förfallodagen för den sista betalningsposten. Denna lag träder i kraft . 1Lagen omtryckt 1970:933. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777. 2Senaste lydelse 1992:626. 3 Ärendet och dess beredning Utredningen om tjänsteinkomstbeskattning (Fi 1992:01) påbörjade sitt arbete (dir. 1992:3). Vissa frågor, som i enlighet med direktiven behandlats med förtur, redovisades i ett avgivet delbetänkande, Beskattning av vissa naturaförmåner m.m. (SOU 1992:57). De frågor som togs upp i delbetänkandet rörde bl.a. kostförmån, beskattningen av traktamenten, personalvårdsförmåner, förmånliga lån samt hobbyinkomster. Med utredningsförslagen som grund lade regeringen fram en proposition om vissa frågor om beskattning av inkomst av tjänst (prop. 1992/93:127). godtog genom beslut i allt väsentligt propositionens förslag (bet. 1992/93:SkU14, rskr. 1992/93:148, SFS 1992:1596 * 1601). Lagstiftningen trädde i kraft och tillämpas första gången vid taxering. Utredningen om tjänsteinkomstbeskattning redovisade sitt slutbetänkande, Översyn av tjänsteinkomstbeskattningen (SOU 1993:44). De frågor som tas upp i betänkandet är bl.a. reglerna om avdrag för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats och för resor med egen bil i tjänsten, utlandstraktamenten, vissa frågor rörande inrikestraktamenten samt värderingen av bostadsförmåner och reseförmåner. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 1. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr 2853/93). lades i promemorian Beskattning av bilförmån, (Ds 1993:53), fram förslag till nya regler angående beskattning av bilförmån. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning över remissinstanserna finns i bilaga 2. En sammanställning av remissyttrandena finns tillgänglig i (dnr 3065/93). I det följande behandlas de frågor som tas upp i slutbetänkandet och promemorian. godkände ett förslag från finansutskottet om ett tillkännagivande från till regeringen om att slopa grundavdraget vid taxeringen till statlig inkomstskatt vid 1995 o0ch taxeringar (bet. 1992/93:FiU30, rskr. 1992/93:447). Enligt utskottet borde det ankomma på regeringen att lägga fram erforderliga lagförslag. Förslag till de lagändringar som föranleds av ställningstagande i denna fråga läggs därför också fram i denna proposition. I förevarande ärende tas också upp förslag till vissa mindre regelför- ändringar. Regeringen föreslår således en justering av reglerna om det särskilda grundavdraget för folkpensionärer som innebär att med folkpension jämställs motsvarande utländska pensionsförmåner. Regeringen föreslår även att skattefrihet enligt den s.k. ettårsregeln i punkt 3 av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen (1928:370), KL, skall medges offentliganställda när fråga är om statlig och tjänsteexport. Slutligen föreslås vissa redaktionella ändringar i uppbördslagen (1953:272), UBL, lagen (1984:668) om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, (USAL), lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring samt lagen (1958:295) om sjömansskatt. Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som finns i bilaga 3. Lagrådets yttrande finns i bilaga 4. Lagrådet har underkastat lagtexten i de remitterade förslagen till lagar om ändring i kommunalskattelagen, uppbördslagen, lagen om självdeklaration och kontrolluppgifter och lagen om uppbörd av socialavgifter från ar- betsgivare viss omarbetning, som framgår av bilagan till Lagrådets yttrande. Regeringen godtar i huvudsak Lagrådets förslag till ändringar och återkommer till Lagrådets synpunkter i avsnitt 4.11.3 och i specialmotiveringen till punkterna 3 och 4 av anvisningarna till 33 § kommunalskattelagen. Förslagen till ändringar i punkt 1 av anvisningarna till 48 § och punkt 3 av anvisningarna till 54 § kommunalskattelagen, 11 § uppbördslagen, 31 § lagen om uppbörd av socialavgifter från arbetsgivare, 4 § lagen om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring samt 17 a § sjömansskattelagen har inte granskats av Lagrådet. Dessa förslag är enligt regeringens mening av sådan beskaffenhet att Lagrådets hörande saknar betydelse. 4 Förändringar i inkomstslaget tjänst har omfattande förändringar företagits av reglerna i inkomstslaget tjänst. De största förändringarna skedde givetvis i samband med skattereformen (prop. 1989/90:110). Men även därefter har företagits tämligen omfattande regeländringar. Dessa kan i stort hänföras till två olika kategorier. Till den ena kan räknas frågor som av olika skäl inte hann färdigbehandlas i samband med skattereformen men där beredningsarbetet bedrivits vidare i olika former och efter hand lett fram till lagstiftning. Den andra kategorin avser justeringar av olika slag av skattereformens regler. Det arbete som bedrivits av Utredningen om tjänsteinkomstbeskattning har till stor del avsett justeringar i skattereformens regler, huvudsakligen i syfte att minska administrativt krångel för anställda och arbetsgivare som föranletts av vissa inslag i skattereformen eller att rätta till materiellt sett mindre önskvärda effekter av vissa regler. En utgångspunkt för justeringarna har varit att de inte skall rubba skattereformens grundläggande princip om en likformig inkomstbeskattning. De frågor som utredningen tog upp i sitt delbetänkande var av denna karaktär, exempelvis förslagen rörande kostförmån, traktamenten och förmånliga lån. Så är också fallet med flera av de förslag som läggs fram i utredningens slutbetänkande, t.ex. förslagen rörande egen bil i tjänsten, vissa justeringar i reglerna om avdrag för ökade levnadskostnader vid inrikes tjänsteresa och flyttningskostnadsersättning. Ett par av de huvudfrågor utredningen tar upp i sitt slutbetänkande kan dock sägas tillhöra den förstnämnda kategorin och innebär att skattereformen fullföljs i fråga om en mer likformig inkomstbeskattning som också ger underlag för lägre skattesatser och därmed lägre skattekilar. Dit hör reglerna för resor mellan bostad och arbetsplats och utlandstraktamenten, där utredningens arbete kan sägas utgöra en direkt fortsättning på det arbete som bedrevs i Utredningen om reformerad inkomstbeskattning, RINK. Även översynen av bostadsförmånsreglerna kan räknas till denna grupp. Som nämndes inledningsvis har präglats av omfattande förändringar av reglerna i inkomstslaget tjänst. Ett så högt förändringstempo kan skapa problem för arbetsgivare, anställda och skatteförvaltning. Det kan vara svårt för den enskilde att hålla sig informerad om vad som gäller. Nya lönerutiner och liknande måste utvecklas av arbetsgivarna. Kollektivavtal måste omförhandlas m.m. måste ständigt ändra i informationsmaterial, blan-ketter och dylikt och det kan även vara svårt för skattemyndigheternas personal att hålla sig informerad om vilka regler som gäller. Svårigheterna förstärks också av att förändringarna i många fall beslutats före det att de trätt i kraft. Det är således önskvärt från många syn- punkter med en lägre förändringstakt och mer stabila regler. I och med de förslag som Utredningen om tjänsteinkomstbeskattning nu lagt fram kan emellertid de frågor inom inkomstslaget tjänst som kvarstod efter skattereformen på det hela taget anses vara färdigbehandlade. Dessutom torde, såvitt nu går att överblicka, behovet av att justera i de regler som tillkom i samband med skattereformen i stort vara tillgodosett. Om de förslag som tas upp i detta ärende genomförs finns det därför anledning att tro att regelsystemet inom inkomstslaget tjänst därefter kan bli förhållandevis stabilt, även om det alltid kommer att vara nödvändigt med ändringar i skattesystemet för att anpassa det efter bl.a. den ekonomiska utvecklingen i samhället. De förslag utredningen lagt fram i slutbetänkandet har, på ett undantag när, fått ett överlag positivt bemötande från remissinstanserna. Undan-taget gäller de föreslagna förändringarna av avdragsrätten för kostnader för resor mellan bostad och arbetsplats. Detta förslag avstyrks av flertalet remissinstanser. Mot bakgrund av bl.a. remisskritiken har regeringen valt att inte lägga fram utredningens huvudförslag i denna del. Regeringen kommer inte heller att föreslå att utredningens förslag till avdrag för kostnader för resor med egen bil i tjänsten genomförs. Regeringen ställer sig visserligen i stort positiv till förslaget men anser det inte genomförbart av statsfinansiella skäl. I övrigt bör utredningsförslagen i allt väsentligt genomföras. En annan fråga som gäller inkomst av tjänst men som beretts i annan ordning rör beskattningen av bilförmån. lades i promemorian Beskattning av bilförmån, (Ds 1993:53), fram förslag till nya regler angående beskattning av bilförmån. Bakgrunden till promemorian var att reglerna för beskattning av bilförmån kritiserats för att ge upphov till obilliga beskattningseffekter på grund av den starka schabloniseringen. Ingen hänsyn tas till faktisk privat körsträcka vilket missgynnat tjänstebilar i egentlig mening. Promemorian har remissbehandlats. Promemorians huvudförslag om att grunda förmånsvärdet på faktisk privat kör-sträcka har avstyrkts av en stor majoritet av remissinstanserna, främst med hänsyn till problemen med uppgiftslämnande. Förslaget bör mot bakgrund av den kritik som riktats mot det inte genomföras. De alternativa förslag som lades fram i promemorian och som främst innebär justeringar i nuvarande regler i förenklande syfte har däremot fått ett i stort sett positivt bemötande av remissinstanserna och bör med vissa justeringar genomföras. I det följande redovisar regeringen sina närmare ställningstaganden i de i ärendet aktuella frågorna. 4.2 Resor mellan bostad och arbetsplats Utredningens förslag: Överensstämmer med regeringens i fråga om rätt till avdrag för väg-, bro- eller färjeavgifter som uppkommit vid resorna mellan bostad och arbetsplats. Såvitt avser avdrag för kostnad för resa mellan bostad och arbetsplats föreslår utredningen att en avståndsgräns införs som innebär att avdrag inte medges om avståndet mellan bostaden och arbetsplatsen (enkel resa) är högst . Är avståndet medges -oavsett färdmedel - avdrag med per kilometer och resa till den del avståndet överstiger . Är avståndet längre än medges avdrag, för avståndet enligt nämnda regel med per kilometer och för den del av avståndet som överstiger enligt följande. Den som använt egen bil för resorna får avdrag med per kilometer medan övriga får avdrag med per kilometer. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna avstyrker försla-get om att införa olika avståndsgränser. Kritiken från remissinstanserna går i huvudsak ut på att de föreslagna reglerna är alltför krångliga och att de missgynnar dem som inte har tillgång till allmänna kommunika-tioner för resor mellan bostad och arbetsplats. Förslaget om avdragsrätt för väg-, bro- eller färjeavgifter lämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Skälen för regeringens förslag Enligt punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL har skattskyldig rätt till avdrag för skälig kostnad för resa till och från arbetsplatsen där denna varit belägen på sådant avstånd från hans bostad, att han behövt anlita och även anlitat särskilt fortskaffningsmedel. Om avståndet mellan den skattskyldiges bostad och arbets-plats uppgår till och det klart framgår att användandet av egen bil för resa mellan bostad och arbetsplats regelmässigt med-för en tidsvinst i jämförelse med allmänna kom- mu-nikationsmedel medges avdrag för kostnader för resa med egen bil. Den som använder bilen i tjänsten kan också under vissa förutsättningar med-ges avdrag för resa med egen bil. Bilavdraget bestäms enligt schablon på grundval av genomsnittliga kostnader för mindre bil och med hänsyn till de kostnader som är direkt beroende av körd vägsträcka. Den som har förmån av fri bil är inte be-rättigad till avdraget. Fr.o.m medges avdrag för kost-nader för resa mellan bostad och arbetsplats endast till den del kostnaderna överstiger . Vid taxering skall avdrag för kostnad för resa med egen bil medges med och per kilometer enligt en särskild lag (SFS 1992:1601). Enligt direktiven har syftet med utredningen beträffande den här aktuella frågan varit att åstadkomma enklare och mer lättillämpade regler. Utredningen skulle särskilt pröva modeller som innebär att den nuvarande tidsgränsen kan slopas eller ges minskad betydelse. Som framgår av utredningens ingående analys av problemen på om-rådet är det knappast möjligt att ersätta den nuvarande tidsgränsen med avståndsgränser utan att relativt kraftiga försämringar uppstår för vissa grupper med begränsad tillgång till allmänna kommunikationer. Det förslag som utredningen lagt fram kan sägas vara en modifiering av RINK:s förslag, som också innebar att avdragsrätten var relaterad till ett system med avståndsgränser. Nackdelarna för t.ex. glesbygdsbor med dåliga kommunikationer mildras med utredningens förslag i förhållande till RINK-förslaget men finns ändå i stor utsträckning kvar. Modifie-ringarna har dessutom fått ske till priset av ett betydligt mer invecklat regelsystem. En annan nackdel med utredningsförslaget, som också fanns i RINK:s förslag, är att vissa skattskyldiga skulle kunna få avdrag med belopp som avsevärt överstiger de faktiska kostnaderna. I sammanhanget finns också anledning beakta, vilket bl.a. påpekats från några remiss-instanser, att problemen med den nuvarande tidsgränsen synes ha minskat . Enligt regeringens mening kan mot denna bakgrund utredningsförslaget sammantaget inte anses innebära sådana fördelar i förhållande till dagens regler att det bör genomföras. Nuvarande regler bör således i stort behållas. Utredningen har också föreslagit att avdrag skall * vid sidan av scha-blonavdraget * medges för faktiska väg-, bro- eller färjeavgifter som den skattskyldige haft vid resorna mellan bostad och arbetsplats. En för-utsättning för avdrag är enligt utredningen att kostnaderna uppkommer vid resa på den vägsträcka som bedöms vara den närmaste bilvägen till arbetsplatsen. Avgifter av detta slag förekommer endast i begränsad omfattning. Det får dock anses sannolikt att det blir betydligt vanligare att vägar och broar finansieras med särskilda avgifter som tas ut av dem som använder vägen eller bron. Kostnader av detta slag är inte möjliga att beakta inom ramen för ett schablonavdrag. Regeringen anser därför att avdragsrätt vid sidan av schablonavdraget för dessa kostnader bör införas när kostnaderna uppkommer i samband med resor med egen bil mellan bostad och arbetsplats. För en sådan avdragsrätt talar också att det av miljöskäl är angeläget att den från tidssynpunkt kortaste kör-sträckan väljs. Enligt gällande regler skall den skattskyldige göra en tidsvinst på minst vid färd med egen bil jämfört med allmänna kommunikationsmedel för att avdrag för kostnad för resa med egen bil skall medges. Tidsvinstberäkningen bör avse en jämförelse med tidsmässigt kortaste färdväg för bil, även om en avgiftsbelagd väg eller bro eller en färja därvid måste utnyttjas. De som har bilförmån har inte rätt till avdrag för kostnad för resa med bil mellan bostad och arbetsplats. De bör dock omfattas av den föreslagna avdragsrätten för väg-, bro eller färjeavgifter. Har en arbetsgivare betalat sådana avgifter för en anställd uppkommer en skattepliktig för-mån. Detta torde gälla även den arbetstagare som åtnjuter bilförmån. Ersättningen kan således inte anses ingå i det schablonmässigt bestämda förmånsvärdet. Om ersättning för dessa avgifter ingår i det schablonmässigt bestämda förmånsvärdet skulle det få till konsekvens att arbets-givaren kan betala dessa avgifter för den anställde t.ex. under dennes semester, utan att det utlöser några beskattningskonsekvenser. En sådan ordning skulle enligt regeringens mening vara otillfreds- ställande och bör därför inte införas. Förslaget att införa avdragsrätt för vägavgifter m.m. föranleder ändringar i punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL. Som nämnts inledningsvis medges enligt en särskild lag avdrag för kostnader för bilresor mellan bostaden och arbetsplatsen med per mil vid taxering. Vid taxering kommer om inga särskilda åtgärder vidtas reglerna i punkt 4 av anvisningarna till 33 § KL att gälla. Detta skulle, med hänsyn till den bedömning av prisutvecklingen för bilkostnader som kan göras, innebära att avdrags-beloppet per mil sänks. Regeringen anser inte att det föreligger skäl att sänka detta belopp . Det bör därför genom en särskild lag bibehållas på nuvarande nivå även för . 4.3 Bilkostnader i tjänsten Utredningens förslag: Avdrag för kostnader för resor med egen bil i tjänsten skall medges enligt två schabloner som med nuvarande kostnadsläge kan beräknas till resp. per kilometer. Avdrag medges för varje körd kilometer under beskattningsåret upp till och med med det lägre kilometeravdraget och för varje körd kilometer utöver med det högre kilometeravdraget. Vid beräknandet av schablonerna skall det lägre schablonavdraget bestämmas till ett belopp som motsvarar den schablonmässigt beräknade merkostnaden per kilometer för 10 000 kilometers körning i tjänsten med mindre bil när den privata körsträckan uppgår . Det högre kilometeravdraget skall bestämmas så att den som kör i tjänsten och privat med större bil totalt sett får avdrag för sina genomsnittliga kostnader som belöper på tjänstekörningen. Det högre kilometeravdraget skall alltså beräknas så att den som kör i tjänsten får full kompen- sation för att han för körsträckan får avdrag endast med ett lägre belopp per kilometer än vad som motsvaras av de genomsnittliga kostnaderna. Utredningen föreslår vidare vissa ändringar i UBL föranledda av huvudförslaget. Remissinstanserna: Majoriteten av remissinstanserna har tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran. Skälen för regeringens bedömning: Enligt de regler som gällde före skattereformen var huvudprincipen den att avdrag medgavs för bilkostnader i tjänsten med belopp som svarade mot den del av de totala faktiska kostnaderna som belöpte på bilens användning i tjänsten. I praktiken blev i stor utsträckning nivån på den skattefria bilkostnadsersättningen för anställda i offentlig tjänst styrande för avdragsrätten. Enligt nuvarande regler, som infördes i samband med skattereformen, medges avdrag för kostnader för resor med egen bil i tjänsten enligt schablon med per mil. Schablonen grundar sig på den merkostnad som kan beräknas uppkomma på grund av körningen i tjänsten. skattskyldige har inte någon möjlighet att få ett högre avdrag även om han visar att hans faktiska kostnader överstigit schablonen. Den nuvarande avdragsschablonen har kritiserats, främst av dem som har en omfattande tjänstekörning, för att inte motsvara de verkliga kostnaderna för tjänstekörningen. I direktiven till utredningen uttalades bl.a. mot bakgrund härav att möjligheterna att återinföra avdragsrätt för faktiska kostnader skulle undersökas. Enligt utredningen är det emellertid förenat med en rad problem att kombinera ett schablonavdrag grundat på merkostnader för körning i tjänsten med en alternativregel om rätt till avdrag för faktiska kostnader för tjänstekörningen. Utredningen har vid sin analys av frågan inte funnit det möjligt att utarbeta ett sådant förslag. Enligt utredningen kan nuvarande schablonmetod där merkostnaden för tjänstekörning ersätts anses acceptabel för den som har en relativt begränsad tjänstekörning. Däremot kan det nuvarande schablonavdraget inte anses täcka de faktiska kostnaderna för skattskyldiga som kör långt i tjänsten. Avvikelsen i dessa fall är så stor att avdraget inte kan anses ge ett godtagbart resultat för de skattskyldiga i fråga. Utredningen har valt att lägga fram ett förslag som innefattar två avdragsschabloner, en lägre som innefattar tjänstekörning upp till och med och en högre som omfattar körsträckor därutöver. Med nuvarande kostnadsläge skulle schablonbeloppen uppgå till resp. per mil.