prop · GI03150 · 1994-12-31 00:00:00 — Även efter att en korrigering gjorts för återförda skatter,regeländringai; inkomsträntor m.m. framgår att de offentliga utgiftema ökatpåtagligt . Detta innebär att uppgången i utgiftskvoten endast delvisär ett resultat av ökad mndgång. Nuvarande nivå på de offentiiga utgiftemaframstår som hög också vid en internationell jämförelse. Detta gäller oavsettvalet av redovisningsmetod. I ovannämnda har en jämförelse gjorts mellan och fem andraländer'. Den tidsperiod som analyserats är , samt 1990 som etthuvudår för jämförelserna. Då brattoutgiftema stalls i relation till BNP liggerSverige i topp bland de imdersökta ländema, . Störst ärskillnaderna gentemot och (42,6 respektive ). Viden korrigering för olikheterna i utgifts- och skattesystem reducerasskillnaderna påtagligt. Avvikelsen gentemot och Tysklandbegränsas till Nettoutgiftskvoten i Danmarkoch kommer upp i nivå med den svenska. Det är dock viktigtatt betona att denna jämförelse avser . Därefter har utgiftskvoten iSverige vuxit betydligt snabbare än i övriga länder. , , , ochTyskland. 13.3 Drivkrafl;er bakom de offentliga utgifternas utveckling. Bilaga 1.1 Den offentliga sektoms utgifter är på flerasätt kopplade till nationalinkomstens utveckling. Höjda löner i näringslivettenderar att åtminstone leda till höjda löner också i den offentligasektom. Ersättningama i socialförsäkringssystemen är med automatik koppladetill löneutvecklingen. En uppgång i antalet sysselsatta får till följd attutgiftemas storlek tenderar att öka i exempelvis sjuk- ochföräldraförsäkringen. En höjd förvärvsfrekvens innebär ökade utgifterockså för pensionssystemet. Transfereringar som U-landsbistånd och EU-bidragär mer eller mindre direkt kopplade till den samhällsekonomiska utvecklingen. En stor del av den offentiiga sektoms utgifter tenderarsåledes att långsiktigt utvecklas på ett likartat sätt som BNP. Detta tenderaratt ge en relativt stabil utgiftskvot, Detta gäller dock endast om det intesker förskjutningar i demografi och arbetskraftsdeltagande. En ökad andel pensionärereller en uppgång i arbetslösheten är två faktorer som kan leda till påtagligaförändringar i utgiftskvoten. Det finns emellertid också en rad andra faktorer som kanbidra till att de offentiiga utgiftema utvecklas annorlunda än BNP. Storlekenpå offentiig konsumtion och investeringar är i hög grad ett resultat avavgöranden som görs i riksdag och kommunfiillmäktige. Uppräkningen avbasbeloppet, som styr ersättningsnivåema i bl.a. pensionssystemet, har t.ex.justerats vid flera tillfallen. Utgiftssystem som är reglerade i lag kannaturligtvis också ändras genom politiska beslut. Det finns dessutom lagreglerade utgiftssystem därkopplingen till BNP: s utveckling är mindre uppenbar eller saknas helt. Exempelpå det förra är bambidragen och bidragsförskotten som styrs av antalet barnrespektive antalet skilsmässor Ett annat exempel är räntebidragssystemet därutbetalningarna på kort sikt i hög grad styrs av räntans nivå. Detsamma gällerden offentiiga sektoms räntebetalningar på den egna skulden. I diagram 13.1 framgick att de uppgångi utgiftskvoten i huvudsak kan återföras till transfereringamas snabbatillväxt. I reala termer har dessa i det närmaste fyrdubblats mellan 1970 och1994 (diagram 13.2). Övriga utgifter, dvs. offentiig konsumtion och offentiigainvesteringar, har däremot utvecklats i ungefär samma takt som BNP. Transfereringamas snabba tillväxt under perioden 1970-94har flera förklaringar: - ATP-systemets gradvisa mognad i kombination med enkontinuerlig uppgång i antalet förtidspensionärer har medfört att desammantagna pensionsutbetalningar vuxit mer än dubbelt så snabbt som BNP. -De senasteårens kraftiga uppgång i arbetslösheten har inneburit att Prop. 1994/95:150utgiftema för t.ex. A-kassa och AMU-bidrag vuxit snabbt och därmed Bilaga1.1 uppnått en historiskt sett stor volym. -Transfereringarnatill hushållen har också vuxit till följd av ett ökat stöd till barnfamiljernabl.a. genom införandet och utvidgningen av föräldrapenningen. -Kostnadema förräntebidragssystemet (infördes ) har vuxit snabbt. Dels till följd av enkraftig uppgång i såväl priser och volymer för bostadsbyggandet i slutet av1980-talet och dels till följd av nuvarande höga ränteläge. -Ett flertal årmed omfattande statiiga budgemnderskott har resulterat i en kraftigt ökadstatsskuld. I kombination med nuvarande höga ränteläge har detta medfört enpåtaglig uppgång i räntebetalningarna . Ibbell 13.1 Den offentliga sektoms transfereringar Hushåll Arbetslöshet Pensioner Övrigt 11,2 0,2 6,1 4,9 14,7 3,6 7,5 3,6 Källor: och . Det finns således flera orsaker till de offentligautgiftemas förhållandevis snabba utveckling . Avavgörande betydelse är dock att ett flertal transfereringssystem under lång tidtillåtits växa i betydligt snabbare takt än skatteunderlaget. Stödet tillbarnfamiljerna, pensionssystemet och räntebidragen är några exempel på detta.De senaste årens uppgång i arbetslösheten och nuvarande höga ränteläge harbidragit till att höja utgiftsnivån ytterligare. Enförstärkning av budgetprocessen Prop. Ett viktigt mål för budgetpolitiken är att stabiliserastatsskulden som andel av BNP. För att uppnå detta krävs en återhållsamutgiftsutveckling. Utrymmet för ytterligare skattehöjningar är däremot starktbegränsat. De offentiiga utgiftema är lättare att kontrollera genompolitiska beslut än budgetunderskott och skuldutveckling. Eftersom regeringen iden nya budgetprocessen till ska redovisa både totalt utgiftsutrymmeoch ramar för de olika utgiftsområdena, är utgiftsutvecklingen det naturligaoperativa målet för budgetpolitiken. I Finansplanen aviseras införandet av etttak för de offentliga utgiftema fr.o.m 1997. Den konkreta utformningen av ettsådant tak blir dock föremål för ytterligare utredningar En viktig fördel med ett utgiftstak är att budgetpolitikenhärigenom ges en högre grad av fömtsägbarhet. Fömtsättningama för en effektivrambudgetering varierar dock mellan olika utgiftsområden. För att en styrningav utgiftsutvecklingen ska framstå som trovärdig krävs att utgifter som avolika skäl inte kan eller bör styras istället särbehandlas. Det gäller delsräntoma för statsskulden och dels utgifter som är ytterst konjunkttirkäns-liga. Möjlighetema att på förhand fastställa kostnadema förstatsskulden är av namrliga skäl begränsade. Det fömtsätter, vid sidan av en iövrigt perfekt budgetprognos, en korrekt bedömning av nivån på framtida räntoroch valutakurset Liknande svårigheter föreligger för utgiftsområden därutgiftemas storlek kan variera i betydande grad till följd av den samhällsekonomiskautvecklingen. Exempel på detta är statens utgifter för arbetsmarknadsstöd. Den beskrivning som här görs av de offentiiga utgiftemasutveckling fram t.o.m. baseras på scenariet med medelhög tillväxt sompresenteras i kapitel 12.1 detta scenario fömtsatts BNP öka med i genomsnitt2,. Den totala arbetslösheten minskarsamtidigt från till . Denna utveckling innebär att den offentiiga sektoms realautgifter beräknas bli i stort sett oförändrade . Nivån drasvisserligen upp av fortsatt växande räntebetalningar och den tillkommandeavgiften till EU. Därtill kommer att också offentiig konsumtion, offentiigainvesteringar och stödet till pensionärer ökar något imder perioden. Denutgiftsökning som dessa faktorer ger upphov till balanseras dock av enmotsvarande nedgång för övriga transfereringar Att utgiftsvolymen minskar i åtskilliga utgiftssystem,inte bara i relativa termer utan också i absoluta tal, är i vissa fall ennaturlig följd av den Med reala utgifter avses liksom tidigare utgiftema ilöpande priser deflaterade med BNP-deflatom. Sjunkande arbetslöshet lederautomatiskt till att mindre pengar behöver betalas ut i form av t.ex.arbetslöshetsunderstöd. Ett fortsatt lågt byggande i kombination med sjunkanderäntor och den pågående successiva avvecklingen av räntebidragen innebär attkostnadema för räntebidragssystemet reduceras påtagligt. Även andra utgiftssystemfår vidkännas minskningar till följd av medvetna besparingar Det minskadestödet till barnfamiljerna är ett exempel på detta. Kombinationenav realt oförändrade utgifter och en genomsnittiig BNP-tillväxt på ledertill att utgiftskvoten sjunker med mellan 1994 och 2000.Nedgången är påtaglig för såväl transfereringarna som den offentiiga sektomsegna resursutnyttjande. Den offentiiga sektoms konsumtion och investeringarsjunker från av BNP av BNP . Detta är i nivåmed den andel som rådde . Trots denna nedgång i den offentliga sektoms egnaresursutnyttjande dröjer sig de sammantagna offentliga utgiftema kvar på ennivå som överstiger av BNP. Detta bör betecknas som en hög nivå, inteminst i ett intemationellt perspektiv. Transfereringarna motsvarar år 2000ungefär av BNP vilket är en dubbelt så hög nivå som i början av1970-talet. Till hälften förklaras denna uppgång av ökade pensioner ocharbetsmarknadsstöd till hushållen. En annan starkt bidragande faktor är deökade ränteutgifterna. Prop.1994/95:150 Bilaga l.I Procent av BNP 50 Procent av BNP 50 O I ■'.■■■ I ■■■ I I I M I I I I I I I I I I I I I 1 o 1970 1974 1978 1982 1986 1990 1994 1998 Pensioner Arbetslöshetsersättning Ränteutgifter Räntebidrag Övrigt Betraktas utvecklingen istället i nominella termer ökar deoffentiiga utgiftema med i genomsnitt . giftema samt överföringarna till hushållen i form avarbetsmarknadsstöd Prop. 1994/95:150 exkluderas uppgår ökningstakten till2,. Att de totala utgiftema Bilaga 1.1 utvecklas något långsammare ändetta justerade utgiftsmått förklaras av sjunkande räntor och arbetslöshet. Diagram 13.5 Den offentliga sektoms utgifter Procentuellförändring i löpande priser 24- 1''r 1971 19741977 1980 1983 1986 1989 1992 1995 1998 I diagram 13.5 framgår att variationerna i de offentligautgiftemas utveckling endast till en del låter sig förklaras av ränteutgiftemasoch arbetsmarknadsstödets utveckling. Andra faktorer som t.ex. inflationensutveckling har haft en avgjort stöne betydelse. Regeländringar av tekniskkaraktär är också en faktor som bör uppmärksammas. Förekomsten av regeländringar försvårar inte bara möjligheternatill analys av historiska data - de utgör också en komplikation då nivån på ettframtida utgiftstak ska fastställas. Dels därför att det kan vara svårt att påförhand fastställa de exakta effektema av t.ex. en skatteändring och delsdärför att ytterligare justeringar av ett redan justerat utgiftsmått kan ledatill att målet för budgetpolitiken blir mindre tydligt. Fl.Potentiell produktion Prop. Bilaga 1.1 Fl.l Inledning Avgörande för tillväxten imder är dels densvenska ekonomins tmderliggande tillväxtförmåga och dels omfattningen av denkonjunktmella återhämtningen efter den djupa recessionen. Ett sätt att fånga inhur stort det konjunkturella bidraget till BNP-tillväxten kan förväntas bli äratt beräkna storleken på det s.k. produktionsgapet. Produktionsgapet anger hurmycket den faktiska produktionen understiger den trendmässiga, ellerpotentiella, produktionsnivå som kan upprätthållas varaktigt, utan att priseroch löner accelererar Ett positivt gap innebär att arbetskraften och kapitaletär undemtnyttjat som inflationen i alhnänhet sjunker Ett negativtproduktionsgap, dvs. den faktiska produktionen är större än den potentiella,avspeglar en ohållbar överhettning med stigande pris- och löneökningar. Ekonomins produktionsgap är av stor betydelse förutfommingen av finanspolitiken. Ett litet positivt gap i kombination med ettstort budgetunderskott indikerar att den cykliska komponenten i budgetunderskottetär liten och att kraftfiilla åtgärder krävs för att minska dess storlek. Problemet är, emellertid, att den potentiella produktioneninte är direkt mätbar och därmed inte heller produktionsgapet. Olika metoderhar därför kommit till användning för att beräkna den potentiellaproduktionsnivån, vilket ofta leder till olika slutsatser Syftet medföreliggande kapitel är att uppskatta det svenska produktionsgapets storlek ochatt diskutera olika osäkerhetsmoment som ligger till gmnd för en sådanbedömning. Kapitiet inleds med en kort genomgång av konjimkturteori.Avsnittet behandlar olika teorier som söker förklara vad det är som ger upphovtill konjunkmrrörelset 1 nästföljande avsnitt diskuteras två vanliga mått påpotentiell produktion - s.k. HP-filtrering och produktionsfimktionsansatsen. Idet avslutande avsnittet redovisas försök att uppskatta det svenskaproduktionsgapet med en produktionsftmktionsansats. Konjunkturcykelteori baseras på att det går att dela uppproduktionsutvecklingen i en trendkomponent och en cyklisk komponent. Kan inteen cyklisk komponent urskiljas så är det inte heller meningsfullt att tala omen konjunkturcykel. Det traditionella synsättet är att den trendmässigatillväxten utvecklas i en jämn takt medan konjunkturcykeln beskrivs avefterfrågedrivna variationer kring denna långsiktiga tillväxttrend. I modem makroteori ses i allmänhet inte konjunkturcykelnsom produk-tionsawikelser från en långsiktig linjär trend. Utvecklingen av produktionenöver tiden beskrivs istallet av att ekonomin utsätts för olika typer avförändringai; s.k. chocker En del chocker, exempelvis teknisk utveckling ochbefolkningstillväxt, har i huvudsak varaktiga (trend- mässiga) effekter på produktionsnivån - teknisk utvecklingleder till en Prop. 1994/95:150 högre produktionsförmåga såväl som iframtiden. Andra chocker har Bilaga 1.1 mer tillfälliga effekter påproduktionsnivån. Det kan handla om förändringar i hushållens sparande ellerpenningmängdsförändringat Variationer i produktionsnivån som inte är övergåendebestämmer den trendmässiga utvecklingen. Det fiims heller ingen anledning atttro att varaktiga chocker leder till en jämnt stigande utveckling avproduktionstrenden, utan den kan förändras mellan olika år För att under dessa mer komplexa förhållanden kunna urskiljaden konjunkturella delen av produktionen krävs ytterligare antaganden. Envanlig utgångspunkt är att tillfälliga chocker ger upphov till tillfälligaeffekter. Tillfälliga chocker uppfattas oftast som efterfrågechockerUtbudschocker, däremot, antas leda till varaktiga produktionseffekter Dettraditionella synsättet är att cykliska fluktuationer förklarar en mycket stordel av den kortsiktiga produktionsutvecklingen - det är tillfälligaefterfrågechocker som ger upphov till omfattande konjunkturrörelser Undersenare år har det uppmärksammats att också stömingar från ekonomins utbudssidakan ha betydelse för produktionsutvecklingen på kort sikt. En utbredd uppfattning är att tillfälligaefterfrågebortfall kan ge upphov till, om inte permanenta effekter, så i allafall utdragna anpassningsprocesser - arbetslösheten sägs uppvisa persistens ianpassningen. Det är speciellt den europeiska arbetslöshetsutvecklingen under1980-talet som pekar på detta. Arbetslösheten där har visat tydliga tendenseratt ligga kvar på höga nivåer långt efter det att den initiala konjunktumedgångsom orsakade uppgången i arbetslösheten har passerat. Med denna mer sammansatta bild av effektema av efterfråge-och utbudschocker blir slutsatserna vad det gäller konjunkturbedönmingar ochutfommingen av den ekonomiska politiken svårare. I synnerhet kan begreppetpotentiell produktion bli svårt att definiera eftersom det är oklart hurpersistensproblemen på arbetsmarknaden skall hanteras. Annorlunda uttryckt såleder förekomsten av långa anpassningsprocesser till att distinktionen mellantrend och cykel blir otydlig och beroende av tidsperspektivet för analysen.Detta får till följd att beräkningar av potentiell produktion lätt blir osäkraoch svåra att tolka. Fl .3 Olika mått på potentiell produktion I detta avsnitt presenteras två olika metoder att beräknaden potentiella produktionsnivån: Hodrick & Prescott (HP) filter metodenoch en produktionsftmktionsansats. Gemensamt för ansatserna är att de försökerurskilja konjunkturcykeln från den underliggande trendmässiga produktionsutvecklingen. Det s.k. HP-filtret är en tidsseriemetod för att urskiljaden trendmässiga produktionsutvecklingen från den cykliska. Metoden används avbland andra Riksbank. Vid beräkning av trenden skall skillnaden mellanden faktiska produktionen i varje period och trenden vara så liten som möjligt,men trenden skall också förändras så lite som möjligt mellan två perioder Dessatvå krav står alltid i konflikt med varandra och en avvägning mellan dem måstegöras. Ju mer anpassningsbar trenden görs desto större vikt läggs vid detförsta kravet. Stor vikt vid detta krav innebär att en förändring iproduktionsnivån i hög grad uppfattas som varaktig. I diagram Fl.l illustrerasutvecklingen av den potentiella produktionsnivån i beräknad medHP-filtet' Som framgår av diagrammet är produktionsgapet mycket litet i slutetav . Diagram Fl.l Det svenska produktionsgapet beräknat medHP-filter Säsongrensade kvartalsdata, priser Potentiell BNP enligt HP-filter-metoden 1 1983:1 1985:1 1987:1 1989:1 1991:1 1993:1 Källor:Statistiska centralbyrån och . Osäkerheten förknippad med metoden har framför allt attgöra med att det är svårt att göra en korrekt avvägning mellan vad som är envarakrig Prop.1994/95:150 Bilaga 1.1 Trenden idiagrammet har anpassats så att den faktiska produktionsutvecklingen iallmänhet genererar konjunkturcykler som är långa. Den trend somgenereras av HP-filtret överanpassas dock till utfall under slutet av perioden.Genom att uttnyttja prognoser över den framtida produktionsutvecklingen kaninnevarande års produktionsgap beräknas så att överanpassningen inte blir likakraftig. I diagram Fl. 1 har BNP-prognoser avseende åren1995 och 1996 utnyttjats. produktionsförändringoch vad som är en tillfällig. Även om avvägningen Prop. ärkorrekt så fångar metoden endast det genomsnittliga förhållandet Bilaga 1.1 mellantrend och konjunktur - ibland kan konjunkturkomponenten i en produktionsförändringvara större än sin historiska andel och ibland kan En mer alhnän invändning mot tidsseriemetoder som inte byggerpå ekonomisk teori är att de ofta inte är lämpliga för analys avdramatiska förändringar som inträffar mycket sällan. produktionsfalleti kan felaktigt tolkas som ettöverdrivet fall i den potentiella produktionsnivån även om det i självaverket handlar om en ovanligt djup lågkonjunktur. bristerframstår ändå HP-filtrering som en relativt enkel och användbar metod föratt anpassa flexibla trender till olika tidsserier Med den s.k. produktionsfimktionsansatsen analyserasproduktionsnivån utgående från användningen av produktionsfaktorernaarbetskraft och kapital samt dessa faktorers produktivitet. Sambandet mellanproduktionen och produktionsfaktorerna studeras formellt med hjälp av en s.k.produktionsfunktion (se figur Fl.l). Den potentiella produktionsnivåndefinieras av jämviktsnivåema för antalet arbetade tunmar och kapitalstockensamt den varaktiga komponenten i den totala faktorproduktiviteten (TFP). Ettviktigt steg i beräkningarna är att minska arbetskraftsutbudet i jämvikt medden arbetslöshetsnivå som är förenlig med konstanta löneökningar och konstantinflation. Med denna definition av jämviktsarbetslöshet blir också kopplingenmellan produktionsgap och inflation tydlig; är den faktiska arbetslöshetenlägre än jämviktsarbetslösheten är risken stor för att löneökningstakten, ochi förlängningen inflationen, stiger. Den trendmässiga produktionsutvecklingenblir således liktydig med en produktionsutveckling som är förenlig medoförändrad inflation. Jämviktsnivån vad gäller kapitalstocken sätts i allmänhettill dess faktiska nivå. Fördelen med produktionsfimktionsansatsen är att dentvingar analyti-kem att bilda sig en uppfattning om bidragen från olikaproduktionsfaktorer och den tekniska utvecklingen till tillväxten. Kunskapenom det exakta förhållandet mellan insatser av produktionsfaktorer och produktionsresultatetär dock begränsad. Det finns också empiriska och teoretiska problem med attmäta och definiera en aggregerad kapitalstock samt med att beräkna nivån påjämviktsarbetslösheten. Dessa problem bör dock inte misskrediteraproduktionsfimktionsansatsen jämfört med andra metoder att beräkna potentiellBNP. Skillnaden är snarare den att fundamentala osäkerhetsfaktorer görs mertydliga. Det är exempelvis uppenbart att den potentiella produktionsnivån istor utsträckning beror på arbetslöshetens jämviktsnivå. Det kan därför vara enfördel att ha ett mått på potentiell BNP som lätt låter sig anpassas till olikabedömningar av jämviktsarbetslösheten. Används istallet renatidsseriemetoder(exempelvis HP-filter) är det omöjligt att utröna vilken nivå påjämviktsarbetslösheten Prop. 1994/95:150 som ligger implicit i ett givet produktionsgap. Figur Fl.l Produktionsfunktionsansatsen - en principskiss TotelfaktorproduWivitet (TFP) 1 följande avsnitt redovisas beräkningar av denpotentiella produktionsnivån och produktionsgapets storlek för åren 1983-94.Den valda metoden är i gmnden en produktionfimktionsansats även omHP-filtrering också används i syfte att urskilja underliggande trender i vissatidsserier Metoden är för övrigt densamma som den som används ochförespråkas av . Att metoden är densamma betyder emellertid inte attberäkningen av produktionsgapet överensstämmer med . Skillnader ibedömningar av trendnivåerna i olika tidsserier (exempelvis jämviktsarbetslöshetensstorlek) och val av tidsserier leder till betydande skillnader. Utgångspunkten för analysen är att förädlingsvärdet i detsvenska näringslivet betraktas utifrån en produktionsfunktion (se figur Fl.l).Förädlingsvärdet i näringslivet beror på antalet Produktionsfiinktionen antas vara av typ. Ilogaritmerad form har den följande utseende, y(t)=a*n +(l-a)k +e, där y är förädlingsvärdet i näringslivet, n är antaletarbetade timmar, k är kapitalstocken och e är tolalfaktorproduktiviteten (TFP).Den valda produktionsfunktionen skall inte betraktas som en exaktrepresentation av näringslivets 'verkliga' produktionsfUnktion. Istället bördenses som eu bokföringssystem som fångar in bidragen frän arbete, kapital och totalfaktorpro-duktivitettill näringslivets samlade förädlingsvärde. 15 1994/95. arbetadetimmar, kapitalstockens storlek och totalfaktorproduktiviteten Prop.1994/95:150 (TFP). För att beräkna potentiell produktion måste trenden i TFPbestämmas. Utgående från faktiskt antal arbetade timmar samt kapitalstocken inäringslivet kan den faktiska totalfaktorproduktiviteten räknas ut. Denrelativa vikten av arbete i förhållande till kapital (parameter a i fotnot 2)approximeras med lönernas andel av näringslivets förädlingsvärde. Denna andelhar varit och uppvisar inte så stora variationer EttHP-filter har slutligen använts för att eliminera tillfälliga variationer i denberäknade produktiviteten.' Trenden i antalet arbetade timmar Det mest komplexa i beräkningarna är att uppskatta dentrendmässiga (varaktiga) nivån för antalet arbetade timmar i näringslivet. Ifigur Fl.2 ges en översiktlig bild av de olika delmomenten. För att göra distinktionenmellan varaktig och konjunkturen arbetslöshet tydlig definieras denkonjunkturella arbetslösheten som den del av arbetslösheten som har elimineratsnär konjunkturläget är normalt.'' I deima analys, liksom i de medelfristigakalkylerna, betraktas 1999 som då konjunkturläget är normalt. Ett viktigt ställningstagande är att avgöra hur stor delav skillnaden mellan faktiskt och totalt arbetsutbud som kan antas varakonjunkturberoende. Med totalt arbetsutbud avses här den faktiskaarbetskraften, enligt definitionen i , samt personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder som inte klassificeras som tillhörandearbetskraften (exempelvis arbetsmarknadsutbildning, ungdomspraktik ocharbetslivsutveckling). Därtill har lagts de latent arbetssökande, dvs. personersom velat och kunnat arbeta men inte sökt arbete (se diagram Fl.2). I syfte att korrigera för överanpassning i trenden vidHP-filtrering har BNP-utvecklingen t.o.m. i scenariot för medelhögtillväxt (se kapitel 12) utnyttjats för att generera en TFP serie som går framtill är 2000. Serien har sedan filtrerats med HP-filter.