prop · GH0326 · 1994-01-01 00:00:00 — Regeringens proposition 1993/94:26 om utvidgad rätt till målsägandebiträde och förbättrat rättsligt bistånd till brottsoffer utomlands Regeringen föreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag ur regeringsprotokollet . I propositionen behandlas frågor om utvidgad rätt till målsägandebiträde och förbättrat rättsligt bistånd till brottsoffer utomlands. Enligt förslaget skall målsägandebiträde, utöver vad som gäller, kunna förordnas i samtliga mål om brott enligt , om fängelse kan följa på brottet och om det med hänsyn till målsägandens personliga förhållanden och andra omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av biträde. Målsägandebiträdets uppgifter skall kvarstå även om talan avskiljs för att handläggas som ett särskilt tvistemål. Undantag gäller för det fall tvistemålet handläggs som ett s.k. småmål enligt 1 kap. 3 d § . Målsägandebiträdets uppgifter skall också kvarstå när en fråga om enskilt anspråk överklagas till högre rätt. Slutligen klargörs att målsägandebiträde får förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade överklagat domen i ansvarsdelen. I propositionen föreslås också ändringar i reglerna om när allmän rättshjälp skall kunna beviljas i angelägenhet som skall behandlas utom riket. Om den rättssökande är bosatt i och saken gäller ett brott mot honom eller henne som motsvarar brott enligt 6 kap. skall det inte längre krävas att det finns särskilda skäl för rättshjälp. Förmånerna i utlandsangelägenheter rörande brott utvidgas till att också avse ersättning för resa och uppehälle. Vidare skall en- ligt förslaget reglerna i lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. omfatta även dem som i utlandet blivit utsatt för våldsbrott. Det innebär att de skall ha rätt att få sådant ekonomiskt bistånd i anslutning till brottet som behövs för att de skall kunna ta tillvara sin rätt. Lagändringarna föreslås träda i kraft . 1 Förslag till Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Härigenom föreskrivs beträffande rättshjälpslagen (1972:429)1 dels att 8 § skall ha följande lydelse, dels att det i lagen skall införas en ny paragraf, 9 b §, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 8 § Allmän rättshjälp får ej beviljas 1. i angelägenhet 1. i angelägenhet som skall prövas som skall prövas eller på annat sätt eller på annat sätt behandlas utom behandlas utom riket, om ej den riket; rättshjälp rättssökande är får dock beviljas en bosatt här och rättssökande som är särskilda skäl bosatt här, om saken föreligger för gäller ett brott mot rättshjälp, honom eller henne som motsvarar brott enligt 6 kap. eller om det finns särskilda skäl för rättshjälp, 2. utlänningar som varken är eller tidigare varit bosatta här, om det inte finns särskilda skäl för rättshjälp, 3. den som är eller har varit näringsidkare i angelägenhet som har upp- kommit i hans näringsverksamhet, om det inte finns skäl för rättshjälp med hänsyn till verksamhetens art och begränsade omfattning, hans ekonomiska och personliga förhållanden och omständigheterna i övrigt, 4. i fråga om anspråk som överlåtits till den rättssökande, om överlåtelsen kan antagas ha ägt rum i syfte att åstadkomma fördel vid prövning av begäran om rättshjälp, 5. för upprättande av självdeklaration, 6. för upprättande av äktenskapsförord, testamente eller gåvohandling, 7. i angelägenhet rörande bodelning, om det inte med hänsyn till boets beskaffenhet och makarnas eller sambornas personliga förhållanden finns särskilda skäl för rättshjälp, 8. om frågan om rättshjälp kan anstå till dess en annan rättslig angelägenhet, vari anspråket stöder sig på väsentligen likartad grund, har avgjorts slutligt, 9. ägaren eller tidigare ägare av en fastighet eller en byggnad i angelägenhet som avser fastigheten eller byggnaden, om han har eller borde ha haft rättsskyddsförsäkring eller något annat liknande rätts- 1Lagen omtryckt 1993:9. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse skydd som omfattar angelägenheten och något annat inte följer av andra stycket, 10. i angelägenhet rörande trafikskadeersättning enligt trafikskade- lagen (1975:1410) eller rörande skadestånd som kan betalas från en föreliggande ansvarsförsäkring; dock får rättshjälp beviljas den skadelidande om angelägenheten är anhängig vid domstol eller rör enbart annan skada än personskada, 11. den som ej har befogat intresse av att få sin sak behandlad. I fall som avses i första stycket 9 får rättshjälp beviljas när den rättssökandes egna kostnader i angelägenheten har uppgått till minst det basbelopp som anges i 6 § första stycket. Därvid beaktas endast kostnader av sådant slag som kan antas komma att betalas från den rättssökandes rättsskydd eller, om något sådant inte finns, kostnader som avses i 9 § andra stycket. I fråga om visst slag av ärenden som är talrikt förekommande och normalt av enkel beskaffenhet kan regeringen förordna att allmän rättshjälp ej skall beviljas. Under förutsättning av ömsesidighet kan regeringen förordna att medborgare i en viss främmande stat och den som, utan att vara medborgare i den staten, är bosatt där skall vara likställd med svensk medborgare i fråga om allmän rättshjälp. 9 b § I fråga om kostnader för rätts- hjälp i sådana rättsliga angelägen- heter rörande brott mot den rättssökande som behandlas utom riket gäller bestäm- melserna i 9 § andra stycket 1-4. Detta gäller dock endast i den mån kostnaderna inte täcks genom någon försäkring eller ersätts av domstol eller annan myndighet i den främmande staten. Om den rättssökande har kallats till en dom- stol eller annan myndighet lämnas ersättning för resa och uppehälle även om personlig inställelse inte ålagts. Denna lag träder i kraft . 3 2 Förslag till Lag om ändring i lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. Härigenom föreskrivs beträffande lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. att det i lagen skall införas två nya paragrafer, 4 a och 5 a §§, av följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4 a § En i bosatt svensk medborgare, som i utlandet blivit utsatt för våldsbrott, har rätt att av beskickning eller konsulat få ekonomiskt bistånd i anslutning till brottet om det behövs för att han eller hon skall kunna ta till vara sin rätt. Bistånd enligt första stycket får omfatta kostnader för utredning och bevisning samt för ersättning till ombud eller tolk. 5 a § Den som fått bistånd enligt 4 a § skall till staten återbetala vad han eller hon mottagit endast om det finns särskilda skäl. Denna lag träder i kraft . 4 3 Förslag till Lag om ändring i lagen (1988:609) om målsägandebiträde Härigenom föreskrivs att 1-3, 6 och 8 §§ lagen (1988:609) om målsägandebiträde skall ha följande lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 §1 I mål om brott När förundersökning enligt 6 kap. har inletts skall skall, ett särskilt biträde sedan för- för målsäganden undersökning har (målsägandebiträde) inletts, ett förordnas i mål om särskilt biträde 1. brott enligt 6 för målsäganden kap. , (målsägandebiträde) om det inte är förordnas, om det uppenbart att inte är uppenbart målsäganden saknar att målsäganden behov av sådant saknar behov av biträde, sådant biträde. 2. brott enligt 3 Om det med hänsyn eller 4 kap. till målsägandens , på personliga relation vilket fängelse kan till den misstänkte följa, eller enligt eller andra om- 8 kap. 5 eller 6 § ständigheter kan eller antas att måls- försök, förberedelse äganden har behov eller stämpling till av biträde, skall, sådant brott, om det sedan med hänsyn till förundersökning har målsägandens person- inletts, liga relation till målsägandebiträde den misstänkte eller förordnas även i andra omständigheter mål om kan antas att 1. brott enligt 3 målsäganden har eller 4 kap. behov av sådant , på biträde, vilket fängelse kan följa, 2. brott enligt 8 3. annat brott kap. 5 eller 6 § enligt , eller på vilket fängelse försök, för- kan följa, om det beredelse eller med hänsyn till stämpling till målsägandens sådant brott. personliga för- hållanden och övriga omständigheter kan antas att målsäganden har ett särskilt starkt behov av sådant biträde. Målsägandebiträde får förordnas i högre rätt, om åklagaren eller den tilltalade har över- klagat domen i ansvarsdelen. 2 § Målsägandebiträde Målsägandebiträde får inte förordnas får inte för- sedan åklagaren har ordnas sedan beslutat att åklagaren har beslu- allmänt åtal inte tat att allmänt åtal skall väckas eller inte skall väckas att sådant åtal eller att sådant skall åtal skall 1Senaste lydelse 1990:999. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse läggas ned eller läggas ned. sedan åklagaren avstått från att fullfölja talan mot dom i målet. 3 § Målsägandebiträdet Målsägandebiträdet skall ta till vara skall ta till vara målsägandens målsägandens intressen i målet intressen i målet samt lämna stöd och samt lämna stöd och hjälp till hjälp till målsäganden. målsägandebiträdets Målsägandebiträdet uppgift ingår inte skall bistå att bistå målsäganden med att målsäganden med att föra talan om föra talan om enskilt anspråk i enskilt anspråk i anledning av anledning av brottet, om detta brottet, om detta inte görs av görs av åklagaren. Målsägandebiträdets uppgift kvarstår även om talan avskilts enligt 22 kap. 5 § rätte- gångsbalken för att handläggas som särskilt mål enligt reglerna för tvistemål, såvida inte målet handläggs enligt 1 kap. 3 d § . Målsägandebiträdets uppgift kvarstår också om tingsrättens dom överklagas endast i fråga om enskilt anspråk. 6 § Om ett Om ett målsägandebiträde målsägandebiträde förordnas, ersätts förordnas, ersätts målsägandens målsägandens där- därefter efter uppkommande uppkommande kostnader för kostnader för bevisning och bevisning och utredning med utredning med anledning av talan anledning av talan om enskilt anspråk om enskilt anspråk och, i fall där i samma målsägandebiträdets utsträckning som om uppgift kvarstår en- målsäganden ligt 3 § andra beviljats allmän stycket, för resa rättshjälp med och uppehälle i anledning av en samband med in- sådan talan. ställelse inför domstol, i samma utsträckning som om målsäganden beviljats allmän rättshjälp med anledning av en sådan talan. 8 § Bestämmelserna i i 31 31 kap. rätte- kap. rät- gångsbalken om tegångsbalken om skyldighet för den skyldighet för den tilltalade eller tilltalade eller annan att till annan att till staten återbetala staten återbetala kostnader som kostnader Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse enligt rättens som enligt rättens beslut betalats av beslut betalats av allmänna medel allmänna medel gäller även i fråga gäller även i fråga om kostnader enligt om kostnader enligt denna lag. I mål där målsägandebiträdets uppgift kvarstår enligt 3 § andra stycket gäller beträffande dessa kostnader bestämmel- serna i 18 kap. om ansvar för motparts rättegångskostnader. Denna lag träder i kraft . Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , , , , , , P. och Proposition om utvidgad rätt till målsägandebiträde och förbättrat rättsligt bistånd till brottsoffer utom- lands I promemorian Några brottsofferfrågor - utvidgad rätt till målsägandebiträde och förbättrat rättsligt bistånd till brottsoffer utomlands (Ds 1992:24) som upprättats inom föreslås vissa ändringar i lagen (1988:609) om målsägandebiträde, rättshjälpslagen (1972:429, RHL) och lagen (1973:137) om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m.m. Promemorian har remissbehandlats. Jag avser nu att ta upp de frågor som behandlas i promemorian. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en sammanfattning av promemorian som bilaga 1, dels promemorians lagförslag som bila- ga 2, och dels en förteckning över remissinstanserna som bilaga 3. En sammanställning av remissvaren finns tillgänglig i lagstiftningsärendet (dnr 92-1404). Regeringen beslutade att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag som utarbetats i ärendet. De till Lagrådet remitterade förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. Lagrådet har beträffande förslaget att utvidga målsägandebiträdets behörighet att ta tillvara målsägandens intressen i fråga om skadestånd förordat att nuvarande ordning behålls. Jag återkommer till Lagrådets synpunkter i min följande framställning (avsnitt 5.2 och 5.3). Lagrådet har i övrigt lämnat förslagen utan erinran. Lagrådets yttrande bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 5. Jag har gjort vissa redaktionella ändringar i lagtexten. För många människor som utsätts för brott medför detta ingripande verkningar av olika slag. Ett brott innebär ofta en omskakande personlig upplevelse och kan vålla både fysiska och psykiska skador samt orsaka förluster både av ekonomisk art och av annat slag. För ett brottsoffer kan det också vara påfrestande att medverka i det rättsliga förfarandet hos polis, åklagare och domstol. Mera allmänna integritetskränkningar uppstår också ofta. Brottsoffrens situation har fått ökad uppmärksamhet. Det har på olika sätt klarlagts att brottsoffrens situation kan vara sådan att det krävs ett ökat engagemang från främst samhällets sida. I den kriminalpolitiska debatten har, såväl i som internationellt, efterhand ställts krav på olika åtgärder för att förbättra brottsoffrens ställning. I har brottsofferfrågorna aktualiserats i skilda sammanhang . har i olika sammanhang - som jag i det följande skall redovisa närmare - givit regeringen i uppdrag att se över lagstiftningen i olika hänseenden. Vidtagna och planerade åtgärder finns också redovisade i budgetpropositionerna. Redovisningarna handlar framför allt om det s.k brottsofferprogrammet och hur arbetet med detta fullföljts (prop. 1987/88:100 bil 4 s. 34 f, prop. 1988/89:100 bil 4, s. 32 f, prop. 1989/90:100 bil 4, s. 36 f, prop. 1990/91:100 bil 4, s. 35 f och prop. 1991/92:100 bil 3 s. 49 f). finns en motsvarande redovisning intagen i prop. 1992/93:100 bil 3, s. 44 f. I såväl höstens som vårens regeringsförklaring sägs att brottsoffrens ställning skall stärkas. I denna lagrådremiss tar jag upp ett par frågor, nämligen frågor dels om utvidgad rätt till målsägandebiträde och måls- ägandebiträdets uppgifter och processuella ställning, dels om rättsligt bistånd till brottsoffer i angelägenheter som behandlas utomlands. En omfattande kartläggning av vidtagna åtgärder på brottsofferområdet har gjorts i departementspromemorian Brottsoffren i blickpunkten - åtgärder för att stärka brottsoffrens ställning (Ds 1993:29). Promemorian innehåller också förslag till ytterligare åtgärder för att stärka brottsoffrens ställning. Bl.a. föreslås att en s.k. brottsofferfond skall inrättas. Remissbehandlingen av den promemorian har avslutats och förslagen bereds nu vidare inom med sikte på ställningstaganden av regeringen möjligt. 3 Översikt över gällande lagstiftning m.m. på brottsofferområdet Begreppet brottsoffer förekommer inte i lagstiftningen. Där används i stället termen målsägande. De två termerna är dock inte helt synonyma. Av 20 kap. 8 § (RB) framgår att målsägande är den mot vilken ett brott har blivit begånget eller som har blivit förnärmad av brottet eller lidit skada av det. Vem som i visst fall är att anse som målsägande har betydelse i flera avseenden. Den enskilda åtalsrätten, rätten att ange vissa brott till åtal liksom möjligheten att föra talan om enskilt anspråk i anledning av brottet gäller i allmänhet endast för den som är att anse som målsägande i förhållande till det begångna brottet. Målsäganden är i formellt hänseende att anse som part i rättegången endast när han för talan, dvs. framställer ett yrkande om ansvar eller skadestånd. Sedan åklagaren väckt åtal, kan målsäganden biträda åtalet (20 kap. 8 § RB). Det innebär att målsäganden inträder i processen som åklagarens medpart och har vissa möjligheter att agera självständigt i rättegången när det gäller ansvarsfrågan. Om åklagaren har beslutat att inte väcka åtal kan målsäganden i allmänhet väcka enskilt åtal (20 kap. 8 § RB). Om åklagaren lägger ned ett väckt åtal därför att det enligt hans bedömning inte finns tillräckliga skäl för att den misstänkte är skyldig till brottet, kan målsäganden ta över åtalet (20 kap. 9 § RB). Målsäganden kan i mål om allmänt åtal på egen hand överklaga ansvarsfrågan till högre rätt om åklagaren inte överklagar (20 kap. 8 § RB). Vidare kan målsäganden i anslutning till åtal för brottet framställa yrkanden om enskilt anspråk i anledning av brottet och få skadeståndstalan handlagd i brottmålet (22 kap. 1 § RB). Målsäganden kan föra sin talan genom ombud eller med hjälp av biträde (12 kap. 1 och 22 §§ RB). Frågan om biträde åt målsäganden i samband med förundersökning och rättegång kom i fokus i samband med de omfattande ändringar i regler om sexualbrott som trädde 1984 (prop. 1983/84:105, bet. 1983/84:JuU25, rskr. 1983/84:332). Genom en ny regel i infördes då en möjlighet för en målsägande som behöver personligt stöd under rättegången att åtföljas av en s.k. stödperson (numera 20 kap. 15 §). Stödperson får anlitas i alla slags brottmål där målsäganden hörs. Förutsättningen är endast att målsäganden med hänsyn till brottets art eller annars kan antas vara i behov av ett personligt stöd. Möjligheten att anlita stödperson infördes i första hand med tanke på mål om sexualbrott och vissa andra våldsbrott. Stödpersonens uppgift är enbart att vara ett personligt stöd åt målsäganden. I den promemoria (Ds 1993:29) om brottsoffer jag nämnt föreslås att 20 kap. 15 § RB ändras så att målsäganden i princip själv skall få bestämma om han eller hon vill åtföljas av en stödperson. I sammanhanget bör också nämnas de möjligheter som finns att enligt socialtjänstlagen (1980:620) utse en särskild s.k. kontaktperson med uppgift att hjälpa den enskilde och hans närmaste i personliga angelägenheter. 1983/84:105 (s. 42 f) anförs att det kan finnas utrymme att utse en kontaktperson för t.ex. den som blivit utsatt för ett sexualbrott. Kontaktpersonens uppgifter bestäms av den enskildes behov och kontaktpersonen kan också fungera som stödperson i samband med en rättegång. I det lagstiftningsärende om sexualbrott som jag nämnt i det föregående framhölls från flera håll att det inte är tillräckligt med ett personligt stöd åt målsäganden utan att det i många fall behövs också juridisk hjälp under det rättsliga förfarandet i anledning av brottet. Regeringen uppdrog åt (Ju 1982:01) att ta upp frågan om formerna för utvidgad rättshjälp åt i första hand kvinnor som utsatts för sexualbrott eller vissa andra våldsbrott. Kommittén redovisade sina överväganden i slutbetänkandet Målsägandebiträde (SOU 1986:49). Förslagen ledde sedermera till lagstiftning på området och lagen (1988:609) om målsägandebiträde trädde i kraft (prop. 1987/88:107, bet. 1987/88:JuU33, rskr. 1987/88:318). Lagen, som innebar en principiell nyordning, ger målsäganden möjlighet att på statens bekostnad få ett eget juridiskt biträde - ett målsägandebiträde - vid förundersökning och rättegång rörande vissa typer av brott. En målsägande som behöver juridisk hjälp utöver den som polisen, åklagaren, målsägandebiträdet eller domstolen bistår med kan enligt bestämmelserna i rättshjälpslagen få juridisk rådgivning eller, under vissa förutsättningar, allmän rättshjäp med biträdesförordnande. Rådgivning i rättsliga angelägenheter enligt bestämmelserna i rättshjälpslagen lämnas av en jurist på advokatbyrå under högst mot en fast avgift som i vissa fall kan sättas ned eller efterges. Allmän rättshjälp kan beviljas fysisk person i en rättslig angelägenhet, om han behöver sådant bistånd och hans beräknade årsinkomst inte överstiger ett visst belopp, för en person utan försörjningsbörda. För att allmän rättshjälp skall kunna beviljas måste det vara fråga om en rättslig angelägenhet. Detta krav anses inte uppfyllt beträffande den som i egenskap av målsägande eller vittne enbart skall höras i rättegången. Om målsäganden framställer ett eget yrkande och därigenom blir part i rättegången, är emellertid denna förutsättning uppfylld. Utöver det fallet att målsäganden väcker talan om enskilt anspråk i brottmålet är det fråga om en rättslig angelägenhet om målsäganden själv väcker åtal, biträder åklagarens talan, fullföljer talan i brottmålet i högre rätt eller övertar väckt åtal. Allmän rättshjälp enligt rättshjälpslagen kan i viss utsträckning också beviljas den som har utsatts för brott utomlands. En förutsättning för detta är att det föreligger särskilda skäl för rättshjälp. Den praxis som har utvecklats på området är mycket restriktiv och i enlighet med olika uttalanden i förarbetena har förmånerna begränsats till biträdeshjälp och utomprocessuella utredningskostnader. Någon ersättning för målsägandens kostnader för inställelse vid den utländska domstolen utgår inte. Om gärningsmannen inte kan betala skadestånd och det inte heller finns någon försäkring som täcker skadan, kan brottsoffer i vissa fall få ersättning från staten, s.k. brottsskadeersättning enligt bestämmelserna i brottsskadelagen (1978:413). Det är i första hand person- skador som ersätts. Även om gärningsmannen är okänd kan ersättning betalas, men då måste det finnas en utredning som visar att skadan uppkommit till följd av brott och inte t.ex. genom en olyckshändelse. Ersättningsbeloppen är maximerade och det görs ett visst avdrag för självrisk. Ansökan om ersättning görs hos från skadetillfället. Ersättning kan betalas ut även för det fall att den brottsliga gärningen begåtts utomlands. Däremot kan inte ersättning för inställelsekostnader vid förundersökning och rättegång utomlands betalas med stöd av lagen. I finns en ideell rikstäckande organisation till stöd för brottsoffer, . Förbundet samarbetar med den internationella organisationen Forum for . I vissa länder kan brottsoffer få stöd och praktiska råd på platsen av de nationella brottsofferjourerna. Även Riksorganisa- tionen för kvinnojourer i , ROKS, samt lokala kvinnojourer kan ge stöd till kvinnor som utsatts för brott. Jag vill i detta sammanhang också redovisa vissa internationella åtaganden på brottsofferområdet. ratificerade regeringen en inom utarbetad konvention om ersättning till offer för våldsbrott. Enligt konventionen skall varje stat som tillträder konventionen utse en central myndighet, som skall ta emot och handlägga ansökningar om bistånd. Konventionen syftar till att harmonisera de skilda europeiska staternas bestämmelser om ersättning till offer för våldsbrott och att ge bestämmelserna bindande karaktär. En ytterligare målsättning är att säkerställa samarbete mellan konventionsstaterna i fråga om sådan ersättning. Konventionsstaterna skall särskilt verka för att personer som skadas på ett främmande lands territorium får ersättning av det landet. Konventionen har trätt i kraft såvitt avser nio stater (, , , , , Stor- , , och ). Ytterligare fyra stater har undertecknat konventionen. I sammanhanget kan också nämnas att FN i en rapport, of for Victims of Crime and Abuse of , Report of A/Res/40/881, har angivit vilka grundläggande rättsprinciper som skall gälla för brottsoffer. Det sägs bl.a. att offer bör behandlas med medkänsla och respekt. De skall ha rätt till rättsordningens skydd och system bör skapas för att ge offren gottgörelse på ett snabbt, rättvist och lättillgängligt sätt. Offren skall informeras om sina rättigheter och få det stöd som behövs under det rättsliga förfarandet. Om offret inte kan få fullt skadestånd från gärningsmannen eller från annat håll bör staten betala ekonomisk ersättning om offret fått betydande kroppsskada eller nedsatt hälsa till följd av allvarligt brott. Offren bör också få den materiella, medicinska, psykologiska och sociala hjälp som behövs genom regeringens försorg och genom andra frivilliga, samhällsbaserade insatser. Berörd personal inom polis, rättsväsende, sjukvård m.m. bör utbildas för att bättre förstå offrens behov. 4 Rätten till målsägandebiträde