prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — Degrundläggande gemensamma inttessena på energionuådettUlgodosågs när slöts, dels genom Euratom som skapadessamma år, dels genom den redan år 1951upprättade Europeiska kol- och stelgemenskapen (EKSG). Utoyttjandet avolje- och namrgastUlgångar i medlemsländema ansågs lUcsom elförsörjningen generellt vara de berörda ländemas nationeUa angelägenheter.EKSG har behandlats i det föregående. För Euratom hänvisas särskilt till avsmtt21. Redan föreoljekrisen i början av 1970-tdet började man inom EG att vidte vissa gemensamma åtgärder för att minskaeffektema av eventaeUa avbrott i oljeförsörjningen blandmedlemsländerna. Bl.a. beslutedes att medlemsländerna skallberedskapslagra oljeprodukter för en viss tids förbrakning. EG fastsldldesenare också vissa gemensamma långsUctiga målför energiutayttjandet som skulle innebära ett minskat oljeberoende för gemenskapens medlenunar, liksomett anfal regler cx;h rekommendationer avseende energisparande ra.ra. Under1980-falet uppmärksammades energisektorns betydelse för industtins konkurrenskrafti samband med arbetet att skapa EG:s inre marknad. I en basrapport år 1988redovisade kommissionen de hinder sora fanns för en ökad integration påenergiområdet. De väsentiigaste hindrenfanns inom el- och gassektorema där nationeUa monopol cx:h orafattenderegleringar var vadigt förekonunande. Ett undanröjande av dessa hinder skullemöjliggöra ett bättte gemensarat utayttjande av energfresursema och geekonomiska vinster En ökad integrermg av de nationella energfrnarknadema ansågsvara av stor vikt för att uppnå jämlika konkurrensviUkor mellan medlemsländemasmdusttier. Med utgångspunkt i basrapporten uterbetede kommissionen flera 382 beslutederådet ora ett dfrektiv (90/377/EEG) om pristransparens för industrieUaslutanvändare av el och gas. direktivet åläggs medlemsländernaatt öppet redovisa viss stetistik över de priser som kontrakteras, iavsikt att minska risken för oskälig prisdiskriminering mellanmdustriella kunder. om det s.k. transitdirektivet för el (90/547/EEG), som ger de nätansvariga enheterna i medlemsländema möjligheter att påkaUa transitering av elkraft över nationsgränser mot skdigersättnmg. beslutodes om ett lUcartat direktiv avseende transitering av gas (91/296/EEG). De nänmdadfrektiven anges ofta som ett försto steg i processen mot en inre marknad förenergi. En mer konttoversiell fråga blev kommissionens förslag om fortsattaåtgärder för avreglering av energunarknadema för el cx:h gas i samband medinförandet av den ime marknaden firån år1993. Förslaget innebar avskaffande av exklusiva rättigheter när detgäUer produktion, överföring och gränsöverskridande handel med el och gas. EnvUctig del av förslaget var att införa rätt för aUa aktörer att mot skdigersättnmg utayttja befintiiga el- och gasnät, s.k. Thfrd Party Access (TPA). Detursprungliga förslaget har efterhand omarbetots. Efter Europaparlamentetsbehandling, med förslag till omfattande ändringar, har kommissionen numera framlagt ett nytt sfarkt omarbefat förslag som tcjgsupp försfa gången i . Det är mte klartnär ett beslut kan förväntas. Beslutsprocessen innebär bl.a. att frågan skdlbehandlas på nytt av , men ett direktiv i frågan bedömsknappast kunna ttäda i kraft . Energianvändningens mUjöeffekter, främstkoldioxidutsläppens klimaqiåverkan, har uppmärksammats dlttner mom EU.Kommissionen har föreslagit ett anfal åtgärder för att minska dessa utsläpp,bl.a. en energi/koldioxidskatt på energi. I diskussionen är frågan om dessa åtgärders mverkan på den industtiellakonkurrenskraften en viktig aspekt cx:hmtemationeUt samordnade åtgärder eftersfrävas. antogs programmet SAVE{Specific Action for Vigorous Energy efficiency) som syftar tiU att genomeffektivisermgar minska energianvändningen mom gemenskapen perproducerad BNP-enhet mora fera år. ALTENER-progranimet, som skall främjaalternativa energislag, har beslufats . En fortsättning av det nugällande forsknings-och utvecklingsprogrammet på energiområdet, THERMIE,konuner tUl stor del ske mom det Qärde ramprogrammet för forskning som börjarår 1995. Det västeuropeiska engagemanget i utvecklmgen avländema inom det tidigare har i stor utsfräckdng kandiserats genom EU. Energisektorn anses vara ett viktigt samarbetsområde. EU tog initiativ till ett brett dleuropeiskt energisamarbete genom förslaget om en europeisk energistodga {European Energy Charter). Genom stodgan skuUe skapas ett politiskt och juridiskt ramverk som ger föratsättningar för ett väsentiigt ökat samarbete på kommersiella grander En hörnsten i samarbetet avsågs bli ett samarbete meUan och dåvarande 383 Sovjetumonen om utvinningen avSovjets olje- och natargasresurser Utöver olje- och gasområdet skdle samarbetet även omfatto Prop.1994/95:19 gemensammainsatser avseende eneigieffektivisering, mUjöförbättringar cx:h kärnkraft. Energistodgan undertecknades vidett ministermöte i i dec:ember 1991 av ett stort antd västiiga cx:h östUgaindustriländer, bl.a. . Därefter har förhandlingama fortsatt om ett avtd där samarbetets legda fömtsättningar skall preciseras.Förhandlingarna har starkt försenats, främst på grund av svårigheterna att uppnå emghet i ettantd handels-ochinvesteringsskyddsfrågor, men även den oklara situation som uppstod och ännu råder i f.d.Sovjetumonen. Ett genombrott i förhandlingama nåddes dock ocb ett legdt bindandeavtd {)bedöms nu kunna undertecknas imder . Infor Europeiska rådets möte iMaastricht diskuterades att införa energi som ett område för särskUd gemensampolitik inom EG. Så blev inte faUet utan fiågan om ett särskUt energiavsmtt iunionsfördraget skötsupp till den planerade regeringskonferensen . Genom ändrades dockRomfördraget bl.a. så att energi niunera utgör ett område för åtgärder inom gemenskapensverksamhet (artikel 3). Vidare skaUupprättande och utveckling av s.k. transeuropeiskanätverk, avseende bl.a. energiinfrastraktur i form av kraftledningar cx;hnatuigasledningar, stimuleras (artikel 3n samt artikel 129b-d). Införande av regler som skaparen inre marknad för energi kan underlättas om mecUemsländema först enas kring genereUa riktiinjer inomenergiområdet. Motden bakgrunden pågår ett arbete inom EU att to firam ett förslag om gemensammaenergipolitiska utgångspunkter har genom EES-avtolet redan accepterathuvuddelen av de vUctigareEG-reglema inom energiområdet, utom Euratomfördraget och rättsreglerna avseendeoljeberedskapsfrågor Något behov av undanteg eUer övergångsregler förelåg inte. Euratomfördraget, som blev denenda vUctiga förhandlingsfrågan på energionuådet,behandlas särskilt i avsmtt 21. EG: s oljeberedskapssystemlyftes ur EES-förhandlingama främst därför attEFTA-ländemas krav på inflytande över beslut i berörda EG-organ omberedskapslagrens disposition inte ansågs föredigt med grunderna för EES-avtolet.I samband med ansökan om medlemskap i bedömdes attdessa principieUa svårigheter skulle bortfdla vid ett medlemskap.Under medlemskapsförhandlmgama bekräftades denna bedömning ochnågra särbestämmelser avseende oljeberedskapsfrågoma har intetogits in i anslutmngsavtolet. Liksom samtiiga nuvarande EU-länder ärSverige medlem i det intemationella energiorganet lEA {) vUket innebär att vi redan har påtegit oss vissaskyldigheter att beredskapslagra olja. EG-systemet är snarlikt lEA-systemet men vissa anpassningar av vår oljelagring krävs för att helt uppfylla kraven i EG-systemet. Denna fråga behandlas av °'* oljelagringsuttedning (N 1993:02). 25.6.3 Konsekvenser av ett EU-medlemskap Det finns inga väsentiiga skillnadermellan målen för den svenska energipolitiken och motsvarande mål inom EU.Sveriges energisystem passar väl in i EU och vi har ett importberoende för energisom ligger nära EU:s genomsmtt. Ett medlemskap innebär i princip inte någraändrade föratsättningar att driva en självständig nationell politUc i fråga omkärnkraftens framtid i . Handlingsfriheten i denna fiåga kankomma att öka genom att vi inom EU far störte möjligheter att tUlgodose vårtbehov av eUcraft genom ökad handel med övriga EU-länder. Med få undantegkan en anpassning till nuvarande EG-regler på energiområdetinte antos innebära raer än raargineUa ekonomiska effekter i . AnpassmngentUl Euratorafördraget innebär dock vissa kostnadsökningar momkämkraftsproduktionen. Ett idemraande i EG:s beredskapssystem föroljeanvändningen kommer, lUcsom för alla nuvarande EU-medlemmar, att innebäraen försterkning av det skydd mot störningar av oljeförsörjningen som vi redanhar genora raedleraskapet i lEA. bör vissa effektiviseringar ochkostnadssänkningar vara möjliga genom ett ökat beredskapssaraarbete inom EG:sram. Sora EU-medlemfår ökade möjligheter att delte i det gemensamma arbetet kringenergfrelaterade miljöfrågor För att uppnå eneffektivare energianvändning och därigenom minska mUjöbelastningen harEG bl.a. antegit programmen S/NE och ALTENER samt bedriver en omfattande forsknings- ochutvecklingsverksamhet på energiområdet genom . Ett medlemskapinnebär att fullt ut kan delfa i och påverka utformningen av dessaverksamheter Utgångspunktenför den elmarknadsreform som beslutels i har stora likheter raedgrandema i kommissionens förslag om en inre marknad för el och gas. Även om denslutiiga utformnmgen av mte är känd så är det sannolUrt attde kommer att innebära en efterhand ökande gränsöverskridande handel och ökandekonkurrens inora elsektorn. GenereUt sett har den svenska kraftindusfrinarbefat under betydligt friare former än den kontmentda. Genom den elmarknadsreform som nu beslufat niåstesvensk kraftmdusfri anpassa sig tUlett hårt konkurtenstryck på en reformerad elmarknad. Det finns därför skäl att anfa att vår kraftindusfriblfr konkunenskraftig inora EU. Endast ettfåtel av remissorganen har yttrat sig uttryckligen över energifrågorna. Närings- ochteknikutvecklingsverket () delar den övergripande syn som redovisas i den remitterade promeraorian om likhetema raellan den svenska energipolitiken cx:h den inora EG. gäller i synnerhet de elnmrknadsreforraer som den svenska nu har bestämt om och som förväntos komma inom EG mom en inte alltför avlägsen 25 1994/95. 1 saml Nr 19. Även frågan om att det blfr lättare att sommedlem fiiUt ut delto Prop. i de olika forskningsprogrammen mom EG är edigt NUTEKrelevant. I sammanhanget påpekar att det bör noteras att densvenska energipolitiken på en vUctig punkt har ett rad sora ärannorlunda mot vad som gäller i de flesto övriga länder i , nämligenrUcsdagens beslut ora att kärnkraften skall vara avveckladsenast . När det gäller EG:s prograra föreffektivare energianvändning, SAVE {Specific Action for Vigorous EnergyEfficiency), konstoterar att ett av de dfrektiv som antogits inte återftuuiits varesig under energi-eUermUjöavsmttet i den preliminära avtolstexten. Detto gdler dfrektivet angående begränsning avkoldioxidemissioner genora energibesparande åtgärder(76/93/EEG). de Gröna anser attdet är uppenbart att medemskap i Euratom och EG:s framväxande gemensamma energimarknad göratt , oberoende av skrivningarna i den gemensanuna deklarationen, kommer att förlora den suveränakonfrollen över kärnkraften och därmed såväl över möjlighetema att avveckla den som att stoppautiändskt kärnavfall.Detto bör edigt de Gröna vara ett starkt skäl till att rösto nej till EU-medlemskap. Regeringens bedömning: Inget ärvUctigare för de europeiska stoteraas säkerhet än att vi tiUsammans tar tUlvara möjlighetema tUl ett närmare samarbete. Genom de förändrmgar som har skettunder senare år har ett allt vidaresaraarbete möjliggjorts i . Den europeiska umonen är käman ochsjdva motom i detto samarbete. avser att fiiUt ut delto i den gemensammauttUces- och säkerhetspolitiken inora EU (GUSP), något sora underlättasav att vi i hög grad delar EU-ländemas grundläggande värderingar ochmålsätöiingar. Respekten för mänskliga rättigheter, främjandet av endemokratisk utveckling i omvärlden och skapandet av en ny freds- och säkerhetsordning på vår kontinent ärhörnstenar i denna politik. Det ärsärskUt vUctigt att stobUitet skapas i Cenfral- och samt attdessa länder får gehör för sina sttävanden att befäste sin västiiga förankring (x:h uppnå ett gradvis närmande tiU EU med sUcte på medlemskap. Deltegande i GUSPligger väl i linje med den mrUcöiing som har varit vägledande för svenskuttikespolitik . Som raedlera i EU förstärks våra möjligheter attverka för att våra säkerhetspolitiska inttessen i närområdet tillgodoses. Deltegandet i GUSP kan ske med bevarad svenskmilitär alliansfrihet. De ttaditionellthöga svenska utrikespolitiska ambitionema kommer givetvis att vidmaktoållasockså inom EU och GUSP. Svenska uppfattningar som får gehör i EU-kretsen får enhelt annan tyngd i den intemationellapolitUcen. kan då få det inflytande som är nödvändigt för atttUlvarate sma inttessen i den nya uttikespolitiska mUjö som är under framväxt iEuropa och övriga världen. Med också ett norskt och finskt EU-raedlemskap kan nordiska synpunkter och värdermgar få starktgenomslag i EU och därmed i bredare intemationeUa sammanhang. Som aktörutanför EU riskerar däreraot att margmaliseras i uttikespolitiskthänseende. Genora ettmedlemskap i och deltegande i GUSP sterks i säkerhetspolitiskthänseende. Med ett starkare nordiskt bidragtill arbetet i GUSP kommer utvecklmgen i att få ökaduppmärksamhet. I det nära sararåd som sker inom GUSP kan därför redan iett begynnande skede inte en centtal roll iEU:s politik i denna region. Vi kan påräkna stöd för msatser sora kan förebygga eller förhindra attsäkerhetspolitiska lågnivåhot utvecklas i området. De traditionellt goda relationersom har med länder i ttedje världen kommer att utgöra en av utgångspunkterna för agerandet inora GUSP. Sverigekonuner att fortsatte art hävda stendpunktersom ter hänsyn tUl dessa länders inttessen. Härigenom kan vi verka för attsvenska synpunkter och erfarenheter testill vara i det samarbete som EU erbjuder länder i ttedje världen. 26.1 Framväxten av detutrikespolitiska samarbetet En övertygelse bland de dåvarande EG-ländema att den egnasäkerheten och deallmänna uttikespolitiska infressena bäst tillvaratogs genom en nära ufrUcespolitisk saraverkan,gjorde att dessa stoter i början av 1970-tolet idedde ett uttikespolitiskt mellanstotiigtsamarbete, benänmt deteuropeiska politiska samarbetet (EPS). skedde en successiv fördjupning av EPS och , i sambandmed ikraftfrädandet av den s.k. enhetsakten,kom arrangemanget att lyftes in iEG:s formella regelverk. Dess mellanstetiiga karaktär påverkades uite. Samarbetet syftade till attmedlerasländema i möjligaste mån skulle jämka samman sina stendpunkter inora det uttUcespolitiskaområdet. Utbyte av information, ett allt närmare samråd, i granden likartade värdermgar och en vUja att fördjupa samarbetet, gjordeatt raedlerasländemas ståndpunkter kom attsammanfalla allt oftare. Härigenom lades granden till ett enhetiigt uppttädandei många UttUcespolitiska frågor Skillnader i inttessen ochståndpunkter begränsade emellertid omfattningen av samarbetet. Varje beslut som skullefattes inom EPS krävdeatt samtiiga medlemsländer var överens. Uttelanden och gemensamt uppttädande kundedärför endast komma till stend i frågor där ländema hade en hög grad av samsyn. I de fall dådette mte kunde skegavs medlerasländema inom raraen för EPS emellertid möjlighet att dryfte sina olika ståndpunkterHärigenom växte försteelsen för de övriga medlemsländernas synsätt, och undan för undanförbätttades föratsättningamaför att på sUa uppnå enhällighet kring än fier uttikespolitiska frågor. EPS medförde inte någonmskränkning i de enskilda EG-ländemas handlingsfrUiet på det ufrikespolitiska onuådet. Också ide faU då en geraensarastendpunkt fanns kunde de enskilda medlemsländema uppfräda udlateralt, raen de förväntedesdå agera på ett sätt sora inte stted mot andani den beslutede gemensamma ståndpunkten. EPS omfattede "denuttikespolitiska sfären". Praxis utvecklades på så sätt att man undvek att föra inallmänna försvarsfrågor i santerbetet. Däremot kom EG-ländema överens om att "politiska ochekonomiska aspekterav säkerhet" skulle kunna behandlas mom ramen för EPS. De förändringar som skedde iEuropa och i övriga världen under senare delen av åttiotelet och början av mttiotelet, samtden ökade beredskapenatt samverka inom EPS, gjorde att EG-ländema önskade ytterligare fördjupa och bredda det uttUcespolitiskasamarbetet. 1994/95:19 ambition slogs fast i Maasttichtfördraget. 26.2 Tillkomsten av den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken I Maasfrichtfördraget slås fast attmedlemsländema i EU skall genomföra en gemensara ufrUces- och säkerhetspolitik,GUSP, offa benämnd "den andra pelaren" inom EU-samarbetet. GUSP har, edigtavdelning VI, artikel J.l i Maasttichtfördraget, som målsättning "att skydda umonens gemensammavärden, grandläggande inttessen cx:h oavhängighet, att på alla sättstärka umonens och medlemsstetemas säkerhet, att bevara freden och sterka den internationella säkerheten i överensstämmelse medprincipema i Förente nationemasstedga samt principerna i slutakt och målen iParisstedgan, att främja det intemationella saraarbetet och att utveckla ochbefäsfa demokratin och rättsprincipen samt respekten för mänskliga rättigheteroch de grandläggande frihetema". Helsingforsdokuraentet, som tillkom , ochParissfadgan innehåller vägledande prmciper för sfatemasuppfrädande när det gäller såväl inrikes- som utrikesfrågor Hänvisningen iMaasfrichtfördraget utgör en utfästelse att beslut mom GUSP skall fattes isamklang med dessa principer IMaasfrichtfördraget framhdls att medlerasländema förväntes aktivt och förbehållslöst stödja den överenskoranapolitUcen i en anda av lojditet och ömsesidig solidaritet. Edigtfördragstexten skall de enskilda medlerasländema avste från varje handling somsttider mot umonens inttessen eller kan mmska dess effektivitet sora ensammanhållande kraft i de intemationella relationerna. Medlemsländernaskall också samordna sitt agerande mom mtemationella orgamsationer När detgäUer FN skdl de EU-länder som mgår i säkerhetsrådet rådgöra med varandra ochhålla övriga medlemsländer fiillt mforraerade. De ständiga rådsmedlenimama, FrankrUce och Storbritenden, skall se till attUmonens ståndpunkter och mfressen hävdas. I många avseende skiljer sig saraarbetet inomGUSP från det övriga samarbetet mom EU. understryks i förste hand av attGUSP är av mellanstetiig karaktär. Beslutsprincipen förblfr enhällighet.Alla medlemmar raåste således vara överens för att ett beslut skall kunna kommatill stend. Samarbetet är, sora redan sagts, inte överstetiigt uten de enskUda medlemsländema behåller sin nationellasuveränitet inora den ufrikespolitiskasfären. Sakfrågor inora GUSP kan inte understellas EG-dorastolen.Slutiigen har EG-koramissionen mte samma starka stellnmg inora GUSP som i frågor som rör den s.k. förste pelaren. Varjeenskild medlemsstet kan, liksom EG-koramissionen, framlägga förslag inomGUSP. Kommissionen får medverka i diskussionema, men tillåts mte avge någonröst när beslut skall fatfas. har enbegränsad roll i GUSP. mellan ordförandeskapet ochEuropaparlamentet rörande de vUctigare Prop. 1994/95:19 frågoma i GUSP.Europaparlamentet har rätt att frågor och ge rekommendationer. Det skaUdessutom hållas en debatt om genomförandet av den gemensanuna uttikes-och säkerhetspolitiken. 26.3Instrument för den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken De instmment som står till GUSP:sförfogande är dels s.k. geraensamma ståndpunkter (Common Positions), delsgemensamma aktioner (Jomt Actions). Det mestlångtgående samarbetet inom GUSP sker i form av gemensamma aktioner För attbeslut om sådana skall kunna konuna till stånd,krävs att det grancfas på en i hög grad lUcarted syn mellan mecUemsländema.Målsätöiingen är att de gemensanuna aktionerna skall gälla allt flerområden. fastslogs de fem försfa ämnesområdenaför denna orddng. Dessa var deraokratistöd och valövervakning iRyssland, stöd till fredsprocessen i Mellanöstem och tilldemokratiseringsprocessen i , fredsinitiativ och humamtär hjälp i f.d.Jugoslavien och slutiigen främjandet avstebilitet och fred i Cenfral- och inom ramen för det s.k.Balladurmitiativet tUl en stebUitetspakt för . ora en geraensam aktion i syfte att säkra en förlängning avavtelet om icke-spridning av kärnvapen (NPT). Dessa områden är högtprioriterade också mom svensk ufrikespolitik. EU-ländema har exemplifierat andra onuåden som påsUrt skulle kunna bli föremål för samfällda aktioner Dit hör andraregionala frågor rörande , Mellanöstem och NordafrUca samt frågor somavser nedrastning, konttoll av vapenexport och icke-spridmng av kärnvapen. För att engeraensam aktion skdl kunna komma tUl stånd krävs först att EU-ländemas stets-och regermgschefer i faststeller riktiinjer för aktionen.Därefter måste uttikesmmistrama med enhällighet fatte beslut om aktionens"exakte omfattning, de aUmänna och särskilda mål som umonen vill uppnå medaktionen, om nödvändigt hur länge den skall pågå samt med vilka medel, edigtvilka förfaranden och på vilka vUlkor den skall genomföras" ( artikel 13:1i Maasttichtfördraget). Alla medlemsländer raåste således vara överens omaktionens raål och medel för att den skall komma till stånd. välenhällighet nås och ert beslut kan fattas, blir det förpliktende förraedlemsländema. Uttikesmimsframakan komma överens om att late eventaella följdbeslut mom ramen för en redanpreciserad och överenskommen gemensam aktion fatfas med kvalificerad majoritet.Om denna beslutsordnmg skall komma till användning måste den emellertidfaststellas av minisframa. kan endast ske genom ett enhälligt beslut ivarje enskilt fall. Beslutsordningen har korarait att jämföras med FN-stedgans"dubbla veto". Det bör dockundersttykas att bestenunelsema skall tillärapas i en anda av allmän solidaritet och örasesidig lojalitet. EU är en gemenskap av självständiga steter sora Prop. tUlsanunans viU verka för gemensamma mttessen. för att det ser ett eget mfresse iatt främja de gemensanuna infressena genora gemensamt handlande, alltsåatt efter hand åstedkonuna en gemensaraufrUces- och säkerhetspolitUc inom ramen för bestämmelsema Denna sfrävankommer också till uttryck i en förklarmg som avgivits i anslutning tUlfördraget. I förklaringen framhdls att medlerasländema "så långt möjligtskdl undvUca att hmdra ett enhälligt beslut ora en kvalificerad majoritet förett beslut föreligger". Denna formulermg kan ses som en politisk målsättning hos medlerasländema att så långtmöjligt uppfräda lojalt gentemotvarandra för att möjliggöra att beslut skall kunna konuna tUl stånd. Frågor som berörförsvaret skdl inte vara föremål för samfällda aktioner edigt artUcel J.3(artikel J.4.3). 26.4 Försvarsfrågan inom den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken IMaasfrichtfördraget stedgas att "den gemensamma uttUces- ochsäkerhetspolitUcen skall omfatte dia frågor som berör umonens säkerhet, inbegripetutformningen på lång sUrt av en gemensam försvarspolitik, som med tiden skullekunna leda till ett gemensamt försvar". Dennaformdering utgör en kompronuss raellan de EU-länder sora eftersttävat ett näraförsvarssamarbete och de länder som integit en mer återhåUsam inställning. Det finns i dagingen gemensam försvarspolitik inora EU. Inte heller finns något gemensamtförsvar. Redan idagsläget kan försvarsfrågor beröras i viss utsttäckning inora ramen för deufrikespolitiska diskussioner som förs inom GUSP. har exempelvis skettbeträffande ställningsteganden rörande fredsbevarande verksamhet. Uterbetandetoch genomförandet av eventaella "umonsbeslut och umonsaktioner som berörförsvaret" överlåts emellertid till Västeuropeiska umonen, VEU. VEU är enförsvarsallians grandad , men med sitt ursprang i den s.k. Brysselpaktenfrån . När Maasttichtfördraget slöts var mo av EU:s medlemmar också medleraraar av VEU. De resterande fre inbjödsatt bli medlemmar eller observatörer i organisationen. valde medlemskap medan och friand valdeobservatörskap. Observatörskap innebär inga förplUctelser Ett antd länder utanför EU harformaliserade förbindelser med VEU. och är associerademedlenunar Detfa gäller också när dess avfal ratificerats. Slutiigeningår do länder i Cenfral- och