prop · GI0319 · 1994-12-31 00:00:00 — I artikel 228föreskrivs den generella ordning som skall gälla när gemenskapen ingårintemationella avtel. EG:s behörighet att ingå avtel med tredje länder eller intemationella orgamsationer redovisas iavsnitt 9 och vid genomgången av gemenskapens handelspolitik (avsrurt23). I artikel 228a har införts en ny bestämmelse genomMaasttichtfördraget som gäller fall då svårigheter uppkommer till följdav en gemensam stendpunkt eller en gemensam åtgärd som har beslutets enligtbestenunelsema om den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. I artikel 233 återfirms den s.k.Beneluxklausulen, som fastiägger an bestemmelsernai fördraget inte skall hmdra förekomsten eller genomförandet av det regionala samarbetet mellan ,och Nederländema som förekom redan innan trädde ikraft. Artikel 234 avser övriga avtol somingåtts före ikraftträdande. Anikel 235 innehåller ert bemyndigande för rådetart med enhällighet vidte de åtgärder som behövs för att förverkligagemenskapens mål inom den gemensanuna marknadens ram även när uttryckligt stödi fördraget saknas, s.k. fördragsutfyllnad. Bestemmelsen har använtsåtskilliga gånger. Artikel 238 omassociationsavtel tes upp i avsnirt 9. Artikel 239 anger art protokoll somfogas till fördraget utgör en integrerad del av fördraget. I artikel 240 anges att fördraget har ingåtts påobegränsad tid. De därpå följande artiklama är av marginellbetydelse. 8.2.8 ProtokoU och bUagor TillRomfördraget hör också fyra bilagor och ett antel protokoll och förklaringar. Bilaga I behandlar mllpositioner ochtorde numera vara uten betydelse.Bilaga II innehåller en liste över produkter som omfatttesav särregleringar för jordbraket. Bilaga III reglerar löpande betelningar, s.k.osymiga transaktioner som avses ifördragets artikel (kapital och betelningar) och bilaga IV gäller de utomeuropeiska territorier på vilka fördragetsQärde del är tillämplig. Iprotokollen firms integna bl.a. stedgoma för och Europeiska investeringsbanken. Vidare finnsprotokoll om gemenskapens immunitet och privilegier. Vissa protokoll rörspeciella förhållanden i olika länder. Nyaprotokoll har tillförts genom fördragsrevisioner, t.ex.tillkom genom Maasttichtfördraget det s.k. sociala protokollet om samarbete i socialpolitiska frågor där dockStorbritennien inte deltar. I samband med undertecknandet av fördraget harockså vissa förklarmgar angivits. Fördraget om upprättendet avEuropeiska atomenergigemenskapen (Euratom) undertecknades isamband med tillkomsten av fördraget om Europeiska ekonomiska gemenskapen.Romfördraget. De olika instimtionerna - parlamentet, rådet, domstolen ochkommissionen - är gemensamma för Euratom och övriga delar av Europeiskaunionen. Euratomfördraget finns på medlemsländemasofficiella språk. Dessa språkversioner är likvärdiga. Vid en utvidgningav medlemskretsen konuner fördraget ävenatt finnas på de nya medlemsländernas officiella språk. Euratomfördragetomfatter 225 artiklar fördelade på sex avdelmngar enligt följande: IIBestenunelser för främjandet av framsteg på kämenergiområdet. V Allmänna bestenunelser. Dessutom finns fem bilagor och två protokoll. Erdigt fördraget skall Euratomvidte bl.a. följande åtgärder: Utveckla forsknmgen och sörja för spridning av tekniska upplysningar. Uppstella enhetiigasäkerhetsnormer för hälsoskydd med avseende på befolkningen och arbetstegarnasamt övervaka tillämpningen härav. Underlätte investeringar samt,särskilt genom att uppmuntra initiativ från företegens sida, sörja förtillskapandet av sådana oumbärligaarUäggningar som är nödvändiga för utvecklingen av kärnenergin inomgemenskapen. -Tillförsäkra samtiiga förbrakareinom gemenskapen en regelbunden och rättvis försörjning av ochkärnbränsle. -Genom en lämplig form av kontroll garantera att kärnmaterial inteanvänds för andra ändamål än de för vUka de är avsedda. -Utöva den äganderätt som tillkommer gemenskapen med avseende påspeciella klyvbara material. -Säkerstella goda avsätmingsmöjligheter och tillgång till de bäste tekniska hjälpmedel genom upprättende av en gemensammarknad Prop. 1994/95:19 för speciella material och utrastrung, fria kapitelrörelser för investeringar på kämenergiområdet samt frihet för specialisterart inneha anstellmng mom gemenskapen. - Upprätte förbindelser med andra länder och mtemationella organisationer, som är ägnade att främjaframsteg i samband med den fredliga användnmgen av kärnenergin. Många förEuratomfördraget relevante förhållanden har förändrats sedan fördragetundertecknades. Derta har lert till art fördraget delvis är föråldrat. Delarav fördraget tillämpas inte enligt boksteven, uten enligt en successivtutvecklad praxis. Stora delar av fördraget behandlardock frågor som är angelägna. Exempel härpå är skapandet av engemensam basnivå för sttålskydd samt art genom konttoll garantera artkäramaterial inte används för andra ändamål än för dem de är avsedda (s.k.safeguard). Fördraget är inte tidsbegränsat. Europeiskakol- och stelgemenskapen eller EKSG upprättedes mellan FörbundsrepublikenTyskland, , , , och genomdet s.k. Parisfördraget. Endast den franska språkversionen är autentisk. Parisfördragets huvudtext är indelad i en mgressoch fyra avdelmngar enligt följande: IEuropeiska kol- och stelgemenskapen. IIIEkonomiska och sociala regler (Allmänna regler, Fmansiellaregler, Investeringar och finansiellt stöd. Produktion, Priser, Avtel ochkoncentrationer. Konkurrensregler, Löner och arbetskraftens rörlighet,Transportregler och Tull- och handelspolitUc). Hämtöver tillkommer tre bilagoroch två protokoll. Parisfördraget syfter till att sammanföramedlemsländernas resurser på kol- och stelområdet under en gemensamordning, innebär alltså art det finnsspeciella bestemmelser för kolmarknaden och en stor del av stelmarknaden,utöver och ibland i stellet för de senare tillkomna generella EG-reglerna. EKSGskall vara en gemensam marknad för kol ochstel, ha gemensamma målsättningar och gemensamma instimtioner. Gemenskapenskall bidra till ekonomisk expansion, ökad sysselsättning och höjdlevnadsstendard. Vidare skall skapas betingelser för an säkerstella en rationell produktion med bevarande av stebilsysselsätming uten att framkalla allvarliga störningar imedlemsländernas ekonomier. Inom ramen för EKSG har långtgåendebefogenheter och kan fatte bindande beslutom priser, rationaliseringar och produktionskvoter. En betydande del avParisfördragets bestemmelser är främst riktede till kol- och stelföretegen ochföratsätter en gemensam politik och mgripanden i marknadsförhållandena.Dette gäller bestemmelserna om priser, konkurrensvillkor,produktion, mvesteringar, finansiellt stöd och Prop. 1994/95:19 forsknmg.EKSG utgör därigenom främst en mdusttipolitisk gemenskap. Andrabestenunelser, som sig främst till de nationella regeringarna, är mmdre vittgående och föratsärter inte någon gemenskapspolitik.Så är fallet vad gäller mil- och handelspolitik samt ttansporter. Fördraget föratser vidare stödåtgärder pågemenskapsplanet vid sysselsätmingssvårigheter inom de berörda mdusttieraa samtinnehåller särskilda bestemmelser angående löner och arbetskraftensrörlighet. Parisfördragetskonkurrensbestenunelser förbjuder kartellsamarbete mellan företeg, t.ex.överenskommelser om priser, produktionsbegränsningar eller marknadsuppdelningsom snedvrider den normala konkurtensen. Undantegna från det generellakartellförbudet är dock överenskommelser sombidrar till en påtegligt förbärtxad produktion eller distribution ochinte ger företegen möjlighet att bestemma priser, begränsa produktionen etc.Vad bettäffar koncenttationer, dvs. fusioner och andra samarbetsformer mellanföreteg gäller att nya koncentrationer i regel fordrar förhandsgodkärmande avkommissionen. Kommissionen skall vidare underlätte förföretegen att genomföra mvesteringargenom art bevilja lån eller garantier. Vid strakmr-rationaliseringar har kommissionen möjligheteratt minska de sociala påfrestningarna genom finansiering aversätmingsindusttier och genom duekte bidrag till berörda arbetstegare. Påforskningsonuådet skall kommissionen organisera arbetet och finansieraforskningsprojekt. Parisfördraget föratser enbegränsad gemensam handelspolitik. Enligt Parisfördraget är stetliga stödåtgärder iprincip förbjudna på den gemensamma marknaden för kol och stel. I syfte attkontrollera att medlemsländemasstödåtgärder är förenliga med gemenskapens intressen har kommissionenfortiöpande uterbetet regler, s.k. stödkoder, för nationellt stelstöd. EnligtParisfördraget har kommissionen för art milgöra sina uppgifter rart att te uten avgift på produktionen av kol och stel. Avgiften tes ut i relationtill produktionsvärdet. uppgick avgiftsutteget till . Fördraget äringånget för . Det är inte sannolikt art fördraget kommer attförlängas när det löper ut . I stellet förmodas de särskilda reglerna omkol- och stelprodukter komma att fogas in iRomfördragets regelverk, i den mån de anses nödvändiga för framtiden. Fördragetom Europeiska unionen trädde i kraft . Fördragetbester av ett huvudavtel i sju avdelningar och 17 protokoll. Därtill kommer enslutekt med 33 förklaringar. I ingressenframhålls bl.a. art den europeiska integrationsprocessen nu övergår i en ny fas. Avtelspartema anger att stor vikt fästs vid principema om frihet, demokrati,mänskliga rättigheter, m.m. De har Prop. föresan sig att uppnå ettsterkande av konvergensen mellan ekonomierna i sina länder. De är vidare fastbesluma att förbättra bl.a. miljöskyddet. Det anges att processen motskapandet av en allt fastere sammanslutning mellan de europeiska folken skall fortsatte, varvid beslutskall fattes så nära medborgarna som möjligt ienlighet med subsidiaritetsprincipen. Avdelning I innehåUer gemensanunabestenunelser (artiklarna A-F). Genom den försteartikeln upprättes umonen. Det framhålls att fördragetmarkerar en ny fas i processen mot skapandet av en allt fastere sammanslutningmellan de europeiska folken, där besluten skall fattes så näramedborgarna som möjligt. Unionen skall vara grandad på de europeiska gemenskapema samt den politik och desamarbetsformer som införs genom Maasttichtfördraget. Umonens mål angesi artikel B. Artikel C angeratt unionen skall ha en gemensam instimtionell ram, som skall säkerstellakonsekvens och kontmuitet i den verksamhet som utförs. skall enligt artikel D tillföra unionen deimpulser som är nödvändiga för dess utveckling och faststella allmännapolitiska riktlinjer i dette avseende. I artikel E förklaras artmstimtionerna skall utöva sina befogenheter på de villkor och för de ändamålsom har faststellts i de grandläggande fördragen. I artikel F framhålls slutligen art unionen skallrespektera den nationella identiteten i medlemsstetema och som allmännaprinciper för gemen-skapsrärten respektera grandläggande rärtigheter såsom degaranteras i om de mänskliga rärtighetema av den 4 november1950 och som de följer av medlemsstetemas gemensamma konstimtionellattaditioner. Avdelning II innehåller bestemmelser om ändringar i Romfördraget.Syftet är att upprätte en europeisk gemenskap. Gemenskapenfår, med utttyckligt stöd i fördraget, nya uppgifter på många områden.Däratöver har tillkommit bestemmelser om ett stegvis införande av en ekonormskoch moneter union. Avdelning IIIinnehåller bestenunelser om ändringar i Parisfördraget och avdelning IV bestemmelser om ändringar av Euratomfördraget. Ändringamaär av redaktionell namr. Avdelning Vinnehåller bestenunelser om den gemensanuna utrikes-och säkerhetspolitiken och avdelning VI bestemmelserom samarbete i rättsliga och inrikes frågor. Dessa bestemmelser tes uppsärskilt nedan. Avdelning VII innehållerslutbestemmelser (artiklarna L-S). Bland slutbestemmelserna kan särskilt nämnasartikel N som innehåller bestemmelser om ändringsproceduren för degrandläggande fördragen och artikel O som innehåller förfaranderegler förupptegande av nya medlemmar. 1 fördragets avdelning V, artikelJ behandlas den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken, GUSP.Fördragstextens formuleringar inom dette område har i många avseenden vuxit fram som en politisk kompromiss. Till skillnad från beslut mom den förste pelaren kan besluti sakfrågor Prop. 1994/95:19 inom GUSP uite understellas EG-domstolensprövning. Medlemsländernas förpliktelser skall därför ses i ert politisktperspektiv, och ges en mer politisk tolkning än vad som är fallet för andradelar av fördraget. Samarbetet är tUl karakteren mellanstetiigt. Artikeln mledsmed den allmänna målsättningen för GUSP samt med en erinran om attmedlemsländema förväntes stödja den överenskomna politiken i en anda av lojalitet och ömsesidig solidaritet. Som medelför denna politik anges dels s.k. gemensanuna ståndpunkter, dels s.k.samfällda aktioner. Beslut mom GUSPfattes med enhällighet av . Inom ramen för en enskild samfälld aktion finns dock en möjlighet att fatteföljdbeslut med kvalificeradmajoritet. För att denna möjlighet skall kunna umyttjas måste emellertidalla medlemsländer ge sitt samtycke. betyder att inget medlemsland kanpåtvmgas ett beslut. Den gemensanuna uttUces- och säkerhetspolitikenskall, enligt artUcel J.4, "omfatte alla frågor som berör umonenssäkerhet, inbegripet utformningen på lång sikt av en gemensam försvarspolitik,som med tiden skulle kunna leda till ett gemensamt försvar". Dennamålsättning skall diskuteras vid bl.a. den s.k. översynskonferensen, somEU-ländema väntes mleda . Evenmella beslut om utformningen av engemensam försvarspolitik resp. ett gemensamt försvar kräver enhällighet bland medlemsländema och ratifikationav dessa. En enskUd medlemsstet kan sålunda inte mot sin vilja tvingasin i ett sådant samarbete. I den mån frågor med anknytning tillförsvarsområdet kommer upp tUl diskussion inom GUSP, anmodas denvästeuropeiska umonen, VEU, att uterbete och genomföra evenmella beslut. Detstedgas särskUt att EU i sådana fall inte kan umyttja den begränsademöjligheten att beslute med majoritet. För art delte i diskussionernainom GUSP förutsätts emellertid intemedlemskap i . Ert par av de nuvarande EU-ländema ster utenför VEU. I de avslutende artiklama preciseras de olikainstimtionemas roller vad gäller dengemensamma uttikes- och säkerhetspolitiken. anger prmcipemaoch de aUmänna riktlinjerna, medan det är ministerrådet som skall fatte denödvändiga besluten för art defimera och genomföra politiken. TUl skillnad från det tidigare europeiskapolitiska samarbetet (EPS) har kommissionen tUldelats en roll i GUSP.Det heter helt allmänt att kommissionen"skall delte i full omfatmmg i arbetet på det gemensamma uttikes- ochsäkerhetspolitiska området", vilket innebär art kommissionen fårgöra mlägg och förslag som en medlem men självfallet mte delte i besluten. har ingen behörighet art fattebeslut i frågor som rör den gemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken. Parlamentet skall av ordförandelandet och kommissionen regelbundet hållas informerat om utvecklingen av unionens uttikes- och säkerhetspolitik. Ordförandelandet skall samråda med parlamentet om huvudaspekterna och de grand- 101 läggande valmöjligheterna och setill att vederbörlig hänsyn tes till Parlamentet får också frågoroch rikte Prop. 1994/95:19 rekommendationer till mimsterrådet. Varje årskall en debatt hållas om de framsteg som gjorts vad bettäffar genomförandet avden gemensamma politUcen. 8.5.2 Inrikespolitiska ochrättsliga angelägenheter Fördragetuppsteller som ert av målen för unionen art utveckla ert nära samarbete irättsliga och inrikes frågor (artUcel B). I fördragets avdelning VI preciseras mnebörden (artikel K). Här förklaras (artikelK. 1) an följande områden skall ses som frågor av gemensamt inttesse för artförverkliga unionens mål, särskilt den fria rörligheten för personer: 2.Konttoll av medlemsländemas externa gränser. 3.InvandringspolitUc ochpolitik avseende fredjelandsmedborgare. 4.Kampen mot narkotikamissbrak, i den mån den ej tecks av punkterna7-9. 5.Kampen mot bedrägerier i intemationell skala i den mån den ejtecks av punktema 7-9. 9.Polissamarbete för art hmdraoch bekämpa terrorism, olaglig narkotikahandel och grova ancfra former avintemationell brottslighet, i samband med organisation av ert systemför informationsutbyte inom en europeisk polisbyrå (Europol). Här kan erinras om attbestemmelserna om en gemensam politik i visumfrågor återfinns i Romfördragetsartikel 100c. I artikel K.9 öppnas en möjlighet för rådet att enhälligt besluteom art göra artikel 100c tillämplig också på de områden, som tecks av punkterna1-6 i artikel K.l. Ett sådant beslut skall antes av medlemsstetema i enlighetmed deras konstimtionella bestemmelser. Samarbetet pådessa områden är mte någon nyhet som tillkommit genom . Detnya är art samarbetet har formaliserats, uten att fördenskull dessgrandläggande mellanstetiiga karakter har gått förlorad. I artikel K.2sägs, att de i artikel K.l angivna samarbetsfrågoma "skall behandlas med beaktende av konventionav om skydd för de mänskliga rättigheterna och degrandläggande friheterna" liksom av konvention om flyktmgarsrättsliga steUning. Medlemsländernaskall informera och konsultera varandra i rådet för att koordinera sina åtgärder. I dette syfte skall de eteblera samarbete mellan relevante nationella myndigheter. Omsamarbetets mål bättte kan uppnås genom gemensamt agerande än genom de enskilda ländernas agerande, kan medlemsländerna genomenhällighet beslute att genomföra politiken medelst kvalificerad majoritet i beslutsfattendet. genomförande av politUcen genom kvalificerad majoritet är en Prop. 1994/95:19 betydelsefull nyhet för samarbetet inomdessa politikområden. Medlemsländerna och kommissionen harinitiativrätt vad gäller frågor som omfattas av punkterna 1 till och med6 ovan, medan medlemsländema behåller sin initiativrän i frågor som rörpunktema 7 till och med 9. Rådet kan rekommendera medlemsländema an antekonventioner inom de områden somnämns ovan. finns en asylkonvention som undertecknats avgemenskapens tolv medlemsländer och en framförhand-lad gränskonttoUkonvention färdig förundertecknande. En samordningskommirté besteende av högatjänstemän skall upprättes för art ge rådet utiålanden ochbeslutsunderlag i ovan nämnda frågor (artikel K.4). Kommissionen skall deltefiillt ut i arbetet mom den mrUcespolitiska "pelaren" (dock medundanteg för frågoma under punkterna 7-9ovan). Det land som för tillfället innehar ordförandeskapet skall, liksom kommissionen, regelbundet hållaparlamentet informerat i frågoma. Ordförandelandet skall se till artparlamentets synpunkter i vederbörlig ordning beaktes. Parlamentet harockså rart art frågor till rådet och att avge rekonunendationer. Varjeår skall en debart hållas i parlamentet om genomförandet av ovan nämnda frågor. Medlemsländema uttelar i en deklaration iansluöimg tUl fördraget som sin emga memng, att rådet med förmr skallbehandla asylpolilikfrågan och frågor om mvandringspolitik. Sambandet ärtydligt mellan EU:s verksamhet inom ramen for den ttedje pelaren (artikel K i Maasfrichtfördragets ) och önskemålet omfri rörlighet inom unionen för personer. Sambandet kan uttryckas så, att avvecklmgenav identitetskonttoll vid gemenskapens mre gränser (gränserna mellanmedlemsstetema) föratsätter en rad s.k. kompensatoriska åtgärder. Dessa tarform av överenskommelser mellan medlemsstetema på de områden artUcel K.langer. Europeiska umonens råd har inte på dessa områden dennormgivningskompetens, som rådet har under de andra grandläggande fördragen.Umonen har emellertid inlett en betydandeverksamhet inom ramen för artikel K, styrd av den s.k. K 4-kommirtén. Denna verksamhet skildras i avsmrt29 varav framgår art målet om en fri rörlighet för personer inom unionenännu mte uppnåtts. 8.6 Gemenskapernas institutioner och deras roll 8.6.1Beslutsprocessen I beslutsprocessen representerarkommissionen gemenskapens intressen och har en initiativtegande roll,medan det i rådet är medlemsstetemas ståndpunkter och inttessen sombryts mot varandra. denfolkvalda församlingen, har vissa kontt-ollerande uppgifter men delter ocksåi beslutsprocessen uten att ha någon egen normgivande befogenhet. Domstolen kontrollerar bl.a. artinstimtionerna inte överskrider sina befogenheter erdigt fördragen. Det är bara inom det ttaditionella EG-samarbetet som nedan beskrivnaförfaranderegler tillämpas. gäller inrikes- och rättsligafrågor och uttikes- och säkerhetspolitik tillämpas andra beslutsprocedurervarvid enhälliga beslut alltid krävs. Initiativet tiH beslut -kommissionen Kommissionen bester för närvarandeav 17 ledamöter. Medlemsstetemas regermgar utser, efter att ha inhämtetEuropaparlamentets godkännande, ordföranden och de övriga ledamötema avkommissionen för en mandattid av fem år.Artikel 16 i anslutningsfördraget anger att antelet ledamöter i kommissionenskall utökas tiU 21 (artikel 158). Kommissionensledamöter förettäder inte sitt hemland uten skall arbete i hela gemenskapensinfresse (artUcel 157.2). De avger en högtidlig försäkran inför EG-domstolenatt varken begära eller te emot instmk-tioner från någon regeruig ellermttessegrapp. De åtojuter också rättslig inunumlet för åtgärder som de vidtegiti tjänsten. Kommissionensammanttäder och är beslutför med mo ledamöter närvarande.Besluten fattes kollegialt med enkel majoritet. Varje ledamot av kommissionen är ansvarig förpolitiken inom ert eller flerageneraldfrektorat. Dessa direktorat ansvarar för gemenskapspolitiken inomert, eller ert par angränsande, områden (t.ex. DG IV konkurrens,DG V sysselsätming, arbetsmarknads- och socialpolitik, DG VI jordbrak).Till sin hjälp har varje kommissionsledamot också ett eget kabmert. Kommissionenhar i princip exklusiv initiativrätt vad avser förslag tUl nya regler. Detskall emellertid nämnas att rådet ofta ter informella initiativ som vidarebefordras till kommissionen. Dessutom har Europaparlamentetgenom Maasttichtfördraget fått befogenhet att anmoda kommissionen att läggafram lämpliga förslag. Rådets antegande av förordningar,dfrektiv eller beslut måste vila på ert förslag från kommissionen. Beredningen av ärenden rörande förslag avkommissionen sker mom generaldirektoraten och kabmerten samt också i särskUdaexpertgrapper sammansatte av individuella experter från medlemsstetema.Det förekommer såväl stendigt verksamma expertgrapper som grapper utsedda adhoc. Kommissionen umyrtjar också i stor utsttäckning sm rart att höraEkonomiska och sociala kommittén. Denna är en rådgivande församling med 189ledamöter som representerar arbetsgivare, arbetstegare och andra grapper(såsom jordbrakare, konsumentmttessen och vissa yrkesgrapper). Ianslutningsakten föreskrivs att kommittén skall utökas med 42 ledamöter.Sverige får därvid 12 platser. Kommissionen kani vissa fall själv utfärda rättsakter som är bindande för medlemsstetema. Det gällerdels i de fall så uttryckligen stedgas i fördragen, dels med stöd av delegeradebefogenheter från rådet, främst för verkstellande av rådets beslut. Kommissionensverkstellande åtgärder och tillämpning i övrigt av fördragen och sekundärrätten sker i stor utsttäckning genom ca 1 000 kommittéer med represententer för medlemsstetema (den s.k. kommittologin). När rådet delegerar befogenheter till kommissionen är det av inttesse för medlemsstetema att behålla ett visst inflytende. rättsakter som föreskriver delegation förordnas därför oftaatt kommissio- Prop. nen skall förelägga sina förslagtill åtgärder för en kommitté som bester av representanter förmedlemsstetema med en kommissionstjänsleman Ordförandensaknar normalt rösttätt i kommittén. Förhållandetmellan kommission och kommitté följer i huvudsak tte olUca procedurer, med varierande grad av mflytende för kommittén.De tte slagen av kommittéer brakarbeskrivas som rådgivande, förvaltende och Den störste gradenav självständighet har kommissionen då kommitténs stelhiing enbart ärrådgivande. som mest beskuren i förhållande tUlde föreskrivande kommittéerna. Kommissionen kan då endast handla iöverenstänunelse med kommitténs Om kommissionenmte vill följa kommittén, eller om kommittén inte alls intar.någonståndpunkt, hänskjuts frågan till rådet för