prop · GH03163 · 1994-01-01 00:00:00 — Inspektionen har genom att utfärda en föreskrift och allmänna råd samt via information agerat för att minska riskerna med och användningen av dessa träskyddsmedel. Jämfört med har de försålda kvantiteterna arsenik och krom fram minskat resp. . Jordbruket står för ungefär en fjärdedel av den totala bekämp- ningsmedelsanvändningen i . En närmare redogörelse för halveringsprogrammet, som syftar till att minska riskerna med och användningen av bekämpningsmedel inom jordbruket, lämnas i det följande. Användningen av biologiska bekämpningsmedel, alltså medel där mikroorganismer, virus, insekter eller spindeldjur används för bekämpning av skadeorganismer, är fortfarande mycket liten i . Medlen används i huvudsak vid växthusodling samt s.k. ekologisk odling. Kemikalieinspektionens riskbegränsningsarbete avseende bekämpningsmedel har som mål att en övergång till bekämpningsmedel med lägre hälso- och miljörisker skall ske, men även att den totala användningen skall minska. Risken för skadlig påverkan på människa eller miljö beror dels av ett ämnes egenskaper, dels exponeringen för det. Vissa bekämpningsmedel har från hälso- eller miljösynpunkt särskilt skadliga egenskaper. För bedömning av sådana egenskaper har Kemikalieinspektionen vad gäller bekämpningsmedel inom jordbruket utarbetat kvalitativa och kvantitativa gränser för vad som kan vara en oacceptabel miljö- eller hälsorisk. Kemikalieinspektionen benämner dessa gränsvärden stupstockskriterier. Bekämpningsmedel som i något avseende överskrider gränserna bedöms som oacceptabla enbart på basis av detta och får antingen ej fortsatt godkännande eller blir föremål för avvecklingsplaner. Stupstockskriterierna används endast i arbetet med riskbegränsning inom jordbruksområdet eftersom doser, metoder och exponering inom just detta område är någorlunda väl kända parametrar. Det gör det möjligt att uppskatta den totala risken för människa och miljö med hanteringen. Vid prövningen tillämpas substitutionsprincipen som en generell regel. Nya medel som innebär klart högre risker än befintliga godkänns inte. Godkännande för gamla medel dras in när nya mindre riskabla finns tillgängliga. När ett bekämpningsmedel godkänns fastställer Kemikalieinspektionen bl.a. användningsområde, inkl. sätt och tidpunkt för användningen samt behörighetklass. Behörighetsklassen anger vem som får använda preparatet. Preparat i klass 1 och 2 är tillåtna endast för yrkesmässigt bruk. För användning av klass 1-medel gäller tillstånds- och utbildningskrav. För klass 2-medel gäller utbildningskrav för nästan all användning inom jordbruk, skogsbruk och trädgårdsskötsel. Arbetarskyddsstyrelsen har utfärdat föreskrifter och allmänna råd om hantering av bekämpningsmedel. Dessa regler har medverkat till att minska hälsoriskerna vid arbete med bekämpningsmedel. Kemikalieinspektionen arbetar tillsammans med och jordbruksnäringen för att avveckla användningen av ett tjugotal medel. Dessa medel har effekter på hälsa och miljö som inte är acceptabla men där alternativ än så länge saknas. Kemikalieinspektionen fick i uppdrag av regeringen att komma in med förslag till utformning av en ny konstruktion av miljöavgifterna på bekämpningsmedel relaterade till medlens farlighet och riskerna med användningen av medlen. Redovisningen av uppdraget kom sedermera att samordnas med redosivningen av Statens jordbruksverks uppdrag att utvärdera effekterna av avgift/skatt på handelsgödsel och bekämpningsmedel - Miljöavgifter, 1992:41. Redovisning har skett i en rapport som är remissbehandlad. Kemikalieinspektionen har som alternativ till framtida avgiftssystem för bekämpningsmedel angett att den utvärdering som införts, baserad på riktlinjer för oacceptabla egenskaper resp. oönskade egenskaper hos bekämpningsmedel, dvs. Kemikalieinspektionens stupstockskriterier, bör läggas till grund för ett riskdifferentierat avgiftssystem. Ett sådant system förutsätter emellertid en grundlig utvärderig av alla gamla bekämpningsmedel. Kemikalieinspektionen bedömer som tidigare nämnts, att utvärderingsarbetet kan avslutas . Regeringen avser återkomma till denna fråga när utvärderingsarbetet har slutförts. I det sammanhanget kommer regeringen att ta upp frågan om styrande avgifter och miljöklassning också för kemikalier. beslutade (prop. 1987/88:128, bet. 1987/88:JoU24, rskr. 1987/88:374) att användningen av bekämpningsmedel inom jordbruket skulle halveras jämfört med den genomsnittliga årliga användningen . Denna halvering uppnåddes . beslutade (prop. 1989/90:146, bet. 1989/90:JoU25, rskr. 1989/90:327) att en ytterligare halvering skall ske "till strax efter mitten av " jämfört med användningen . Totalt skall därmed en reducering nås jämfört med använd mängd aktiv substans . har en minskning uppnåtts. var kraven på dokumentation av hälso- och miljörisker vid användning av bekämpningsmedel betydligt lägre än . Halveringsprogrammets mål är att minska dessa risker inom jordbruket. I programmet samverkar , och . Myndigheterna inkom till regeringen med en redovisning av uppnådda resultat, "Minskade hälso- och miljörisker vid användning av bekämpningsmedel". Halveringsprogrammens huvudpunkter har varit åtgärder för övergång till medel med mindre risker, framtagning av föreskrifter, utbildning och information om säkrare hantering av bekämpningsmedel och om kontroll av bekämpningsmedel i livsmedel samt minskad användning av bekämpningsmedel. Kemikalieinspektionen har i sin prövningsverksamhet vidtagit ett antal åtgärder inom ramen för programmen, bl. a. har godkännande för de farligaste medlen dragits in liksom godkännande för medel som är dåligt dokumenterade. Användningsområden har inskränkts och medel som medför stora risker har flyttats till klass 1, dvs. medel som endast får användas yrkesmässigt av personer med särskild utbildning. Inspektionen har dessutom tagit fram information om de risker som finns förknippade med hanteringen. Föreskrifter och allmänna råd för att minska hälso- och miljöriskerna vid användningen av bekämpningsmedel har utfärdats av med stöd av bemyndigande i LKP och förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel. De allmänna råden ger vägledning för planering av växtodling och bekämpning, bra och välskött spridningsutrustning samt aktsamhet vid spridning och vid påfyllning och rengöring av utrustningen. har erhållit medel för frivillig funktionstest av lantbrukssprutor. Testverksamheten påbörjades och har ca 8 500 tester utförts. För bättre kunskap om möjligheterna att minska användningen av ogräsmedel pågår vidare /88 vid Statens försöks- och utvecklingsprojekt inriktade på åtgärder för lägre doser i den kemiska bekämpningen och på alternativa metoder. Myndigheterna anför i sin rapport att de åtgärder som varit direkt avsedda att minska hälso- och miljöriskerna, såsom övergång till medel med mindre risker, utbildning, föreskrifter m. m., resulterat i en säkrare användning. Vidare har förbud eller restriktioner mot ett stort antal medel införts. Som exempel kan nämnas att indragningen av sådana medel motsvarar av förbrukningen . används av den mängd bekämpningsmedel som förbrukades i genomsnitt . I första hand en ökad rådgivning och bättre underlag för rådgivningen från försöks- och utvecklingsverksamheten, men även åtgärderna för förbättrad spridningsteknik, har medverkat till denna utveckling. Den största minskningen av bekämpningsmedelsinsatsen har skett i ogräsbekämpningen, främst genom övergång till lägre doser. Mängden ogräsmedel har reducerats med ca från medeltalet . Användningen av betningsmedel samt övriga svamp- och insektsmedel har varit av ungefär samma storleksordning men synes ha minskat . kommer programmet drivas i stort som . Vissa kompletteringar och omprioriteringar är dock naturliga och verksamhet som bedöms få en ökad betoning är bl.a. ytterligare avvecklingsplaner för olämpliga kemikalier, översyn av spridningsföreskrifter och tillsynsverksamhet, utveckling av system för uppföljning av bekämpningsmedelsrester i vatten m.m. 3.2.2Kunskap om kemikaliers egenskaper, risker och förekomst Kemikaliekontrollen syftar till att minska riskerna för skador på människa eller miljö. För detta behövs kunskap och information om kemikaliers egenskaper, risker och förekomst. För att kartlägga egenskaper och risker arbetar Kemikalieinspektionen med utveckling av testmetoder och kriterier, framför allt rörande miljöfarlighet men också rörande risker för allergi, cancer och reproduktionstoxicitet. Arbetet bedrivs i hög grad i internationella fora. Kriterier för bedömning av hälso- och miljörisker har fått ökad betydelse i det internationella arbetet i och med Agenda 21:s mål att åstadkomma ett harmoniserat system för märkning och klassificering av kemikalier. En förutsättning för kunskap om kemikaliers miljö- och hälsoeffekter är att de testas med goda testmetoder. Arbetet med att ta fram nya testmetoder sker i samarbete med övriga . Inom pågår också arbete med att förbättra kunskap om existerande kemikalier och utvärdera dem. Detta arbete redovisas ytterligare i avsnitt 4.4. För ett effektivt riskbegränsningsarbete behövs metoder för att välja ut de kemiska ämnen som är särskilt hälso- och/eller miljöfarliga. Inom Kemikalieinspektionen pågår arbete som syftar till att ta fram sådana metoder. Inspektionen driver bl.a. ett projekt, kallat riskprojektet, som syftar till att få fram en metodik för systematisk riskanalys och riskhantering. Härvid kan exempelvis oacceptabla risknivåer pekas ut. Detta kommer att underlätta prioriteringen av ämnen och produktgrupper samt valet av riskbegränsande åtgärder. I ett annat projekt, kallat solnedgångsprojektet, har 70 nationella och internationella listor över sammanlagt 7 000 hälso- eller/och miljöskadliga kemikalier sammanställts i en databas. Utgående från denna sammanställning har efter en urvalsprocedur 100 ämnen som befaras ha särskilt skadliga miljö- eller hälsoeffekter valts ut. Bland dessa kemiska ämnen kommer att väljas ut ett mindre antal för vidare arbete med att utforma program för riskbegränsning. Kemikalieinspektionen gav ut allmänna råd (1991:1) om produktinformation i fråga om ämnen med miljöfarliga egenskaper. Råden innehåller vägledning om vilken information som leverantörer bör lämna i varuinformationsblad till yrkesmässiga användare. Bl.a. som ett resultat av detta lämnar nu tillverkare och importörer mer miljöinformation i varuinformationsbladen . Inspektionen har också gett ut föreskrifter för och allmänna råd om klassificering och märkning av miljöfarliga kemiska ämnen som överensstämmer med inom området. Arbetet har tagits fram inom ramen för det nordiska samarbetet och i samråd med övriga EFTA-länder liksom med miljödirektorat och medlemsländer i EU. Reglerna om utredning och testning leder till att öka kunskapen. Kunskap om förekomst och spridning av kemiska ämnen är också en förutsättning för en effektiv kemikaliekontroll. I har på Kemikalieinspektionen därför byggts upp ett ADB-register som gör det möjligt att identifiera och prioritera angelägna ämnesgrupper. är avgörande för inspektionens möjlighet att lägga upp en systematisk inspektionsverksamhet och för arbetet med överblick av kemikaliers förekomst och flödesanalyser. Till produktregistret anmäls bl.a. innehåll, försäljningsvolym och klassificering av samtliga kemikalier och kemiska produkter som importerats till och sålts i . Registret har byggts ut för att medge en större precision i mängduppgifter och en fördjupad information om användningen. Dessutom ställs särskilda krav på redovisning av exempelvis cancerframkallande ämnen och särskilt miljöfarliga ämnen. Kemikalieinspektionen bedriver tillsammans med ett projekt rörande en komplettering av miljöstatistiken med kemikaliestatistik. Syftet är att ta fram statistik som bl.a. omfattar de relevanta riskkemikalierna, mängder och flöden genom relevanta samhällssektorer och omfattar kemikalier dels som råvara, dels som komponent i kemiska produkter och i varor. Den skall vara utformad så att den kan användas i miljöräkenskaper och underlätta användning av statistik vid utformning av ekonomiska styrmedel i kemikaliekontrollen. Den skall också vara utformad så att den kan användas för beräkningar av kemikalieanvändningens belastning på miljön. I enlighet med det principbeslut fattat om ansvar för den statliga statistiken (bet. 1992/93:FiU7, rskr. 1992/93:122) skall medel för statistik fördelas direkt till berörda myndigheter och inte som tidigare till . Regeringen återkommer till detta i avsnittet om anslagsfrågor (avsnitt 7). Kemikalieinspektionens tillsynsarbete syftar till att kontrollera hur företag som levererar kemiska produkter tillämpar kemikalielagstiftningen och till att driva fram en bättre efterlevnad. Syftet är dessutom att öka insikten hos lokala miljömyndigheter om deras tillsynsansvar och kontrollmöjligheter enligt LKP, att mäta graden av efterlevnad och att identifiera förändringar. I tillsynsarbetet genomför Kemikalieinspektionen företagsinspektioner med kontroll av tillverkare och importörer av kemiska produkter vad gäller företagens anmälan till produktregistret, produktutredningar avseende hälso- och miljöfarlighet, produktval med utgångspunkt i substitutionsprincipen, produktinformation samt kompetensförutsättningar för kemikaliekontrollarbete. Inspektionen genomför dessutom tillsynskampanjer inom angelägna produktområden samt ger vägledning till och samarbetar med regionala och lokala tillsynsmyndigheter. Flera inspektionsprojekt med inriktning på speciella produktgrupper har genomförts eller pågår, t.ex. rörande bilvårdskemikalier, biltvättmedel, smörjmedel, båtvårdsprodukter, fotokemikalier och träskyddsbehandlat virke. syftade till, förutom kontroll av tillämpningsföre- skrifterna, att initiera de lokala miljömyndigheternas egen tillsyn av föreskrifterna. Inspektionerna omfattade impregneringsanläggningar och återförsäljare och genomfördes tillsammans med lokala miljömyndigheter. I samråd med de lokala miljömyndigheterna togs en tillsynshandledning fram. Vägledning till lokala och regionala miljömyndigheter fyller en viktig funktion och är en förutsättning för en god och enhetlig kemikalie-kontroll samt bidrar till att genomföra i . Inspektionen har till länsstyrelser och kommuner distribuerat dokumentet och lokal kemikaliekontroll. Kemikalieinspektionen har startat ett utbildningsprogram där landets samtliga kommunala miljömyndigheter har möjlighet att delta. Programmet syftar till att ge en introduktion i ekotoxikologi och en redovisning av regler för bedömning av produkter och för produktinformation. Kurserna belyser substitutionsprincipen och möjligheterna att bedriva lokal tillsyn enligt LKP i handeln och hos tillverkningsföretag. I övrigt sker vägledningsarbetet genom seminarier, konferenser samt informationsmaterial. Exempelvis har Kemikalieinspektionen arbetat fram materialet Råd och Tips som är en praktisk handledning i tillsyn enligt LKP. Råd och Tips har behandlat områdena träskyddsbehandlat virke, klorerade lösningsmedel samt detaljhandeln. Inspektionen har dessutom tagit fram faktarapporter över olika produktgrupper såsom tvättmedel, bilvårdskemikalier, smörjmedel, båtvårdsprodukter m.m. Dessa har utnyttjats av inspektionen själv och av lokala miljömyndigheter som underlag för tillsyn. 3.3 Övriga myndigheters kemikaliekontroll Förutom Kemikalieinspektionen har flera andra myndigheter betydelsefulla uppgifter inom kemikaliekontrollområdet. Arbetarskyddsstyrelsen, Kemikalieinspektionen och har tillsammans utarbetat en gemensam strategi för kemikalieområdet för att stärka arbetet med att förebygga och undanröja kemiska hälso- och miljörisker. Dokumentet är ett led i ett utvecklat samarbete om problemidentifireing, prioritering och problemlösning. Med utgångspunkt i betänkandet Miljöbalk (SOU 1993:27) tillsattes en utredning (M 1993:04) som har i uppdrag att lämna förslag till sådana organisationsförändringar som behövs med anledning av förslaget till en miljöbalk. skall bl.a. behandla ansvarsfördelningen mellan olika centrala myndigheter, fördelning på olika myndigheter att meddela föreskrifter, frågor om tillståndsprövning och instansordning för överklaganden samt frågor för tillsyn. Utredningen skall presentera sina förslag . Regeringen anser att det är angeläget med ett nära samarbete mellan de organ som har ansvar för tillsynen inom miljö- och hälsa. Ansvarsområden och verksamhet för myndigheter inom kemikaliekontrollområdet redovisas i det följande. 3.3.1Lokala och regionala myndigheter Enligt förordningen (1985:835) om kemiska produkter utövas regional och lokal tillsyn såvitt gäller arbetsmiljö av yrkesinspektionen och såvitt avser försvarsmakten, i frågor som inte tillhör yrkesinspektionens område, av . I övrigt utövar den närmare tillsynen inom länet och den eller de kommunala nämnder som fullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet den omedelbara tillsynen inom varje kommun. Dessa frågor utreds av (M 1993:04) i syfte att tydliggöra ansvarsfördelningen. I den interna utredning Kemikalieinspektionen presenterat, Kemikaliekontroll - tillsyn i leverantörsledet, framgår att länsstyrelserna i allmänhet utövat tillsyn enligt LKP i första hand mot detaljhandeln i samband med sin tillsyn enligt miljöskyddslagen (1969:387). Kommunernas tillsyn enligt LKP har skett både genom särskilda tillsynsinsatser enligt LKP och i samband med tillsyn enligt miljöskyddslagen och har vad gäller användarna särskilt riktats mot bruk av bekämpningsmedel och omhändertagande av miljöfarligt avfall. Kemikalieinspektionens tillsyn riktas som tidigare nämnts i huvudsak mot tillverkare och importörer, dvs. de som är ansvariga för de produkter som förs ut på marknaden. I betonas vikten av det lokala riskbegränsningsarbetet. Kommunernas kunskap om kemikalieanvändande verksamheter är en viktig grund för prioritering och inriktning av den lokala tillsynen. Många miljöskyddsnämnder har stärkt sin kompetens på kemikalieområdet och ägnat bl.a. kemikalieprodukterna i detaljhandeln en ökad uppmärksamhet. I sammanhanget kan bl.a. nämnas miljönämnden i där tidigare inspektion av detaljhandeln följts upp i en granskning av regelefterlevnaden bland återförsäljare av bekämpningsmedel. I har miljönämnden genomfört ett antal inspektioner av detaljhandlare inom ramen för ett kontroll- och riskbegränsningsprogram. Miljökontoret i har inventerat miljöfarliga bilvårdsprodukter hos 48 bensinstationer, bildetaljister, järnhandlare och varuhus med särskild tonvikt på klorerade lösningsmedel, aromatiska kolväten och lacknaftabaserad bilavfettningsmedel. De regionala och kommunala tillsynsmyndigheterna kan genom information och upplysning driva på och stödja både de yrkesmässiga kemikalieanvändarna och övriga konsumenter i deras kemikalie- och produktval. Kommunerna har förutom tillsynsrollen ett ansvar som stor användare av kemikalier. Kommuner är dessutom mottagare av kemikalierester i avfall och avloppsvatten. De ändringar som beslutat om (prop. 1992/93:180, bet. 1992/93:JoU14, rskr. 1992/93:344) i lagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar medger att huvudmannen - kommunen - kan meddela begränsningar och restriktiva villkor i rätten till utsläpp i det allmänna avloppsnätet. De lokala och regionala myndigheterna kan på olika sätt spela en aktiv roll på kemikaliekontrollområdet. Nämnas kan och för inköpare av kemisk-tekniska produkter vilken haft betydelse för att skynda på utvecklingen mot miljövänligare produkter. Publikationen Bra Kemval utkommen och sammanställd av va-verk och kommuner i , och har också som syfte att underlätta produktval för inköpare. bedriver tillsammans med Kemikalieinspektionen ett projekt, i , med syfte att starta omfattande försök och användning av miljöanpassade smörjmedel i . Arbetet inleddes som ett samarbetsprojekt mellan Kemikalieinspektionen och i Göteborgs- och län vilket bl.a. resulterade i rapporten smörjan (KemI Rapport 8/92). Ett liknande samarbetsprojekt gav till resultat rapporten (KemI Rapport 1/90). Exemplen visar på nya vägar för samarbete mellan central och regional/- lokal nivå. i har sedermera genom Kemikaliesvepet initierat övergång till mer miljöanpassade produkter på bl.a. områdena bilvård och biltvätt samt disk-, tvätt- och rengöringsmedel. I har miljökontoret genomfört ett projekt för att få genomslag för miljöanpassade kemisk-tekniska produkter i hushållen. Miljökontoret besökte dagligvarubutiker och informerade om substitutionsprincipen och olika ämnens miljöpåverkan. I har miljönämnden medverkat i ett projekt för utsortering av miljöfarliga ämnen vid rivning av fastigheter. Den har också bidragit till en länskampanj för insamling av kvicksilvertermometrar. Åtskilliga kommuner har också distribuerat miljökataloger till hushållen med syfte att ge vägledning vid valet av t.ex. konsumentprodukter för rengöring och tvätt. Arbetarskyddsstyrelsen har huvudansvar för förebyggande åtgärder mot och begränsning av den yrkesmässiga användningen av varor och produkter, inkl. avfall, i syfte att begränsa arbetstagares exponering för skadliga kemikalier i arbetsmiljön. Arbetarskyddsstyrelsen har bemyndigande i arbetsmiljöförordningen (1977:1166) att utfärda föreskrifter till arbetsmiljölagen (1977:1160) om bl.a. tillstånd, villkor och märkning vad gäller kemiska produkter. Arbetarskyddsstyrelsen är vidare tillståndsmyndighet för bekämpningsmedel klass 1 ASS. Arbetarskyddsstyrelsen verkar för förbättrad kemikaliekontroll inom företagen, kartlägger yrkesinspektionens erfarenheter avseende utbyte av kemikalier samt verkar för att produktval sker på ett från arbetsmiljösynpunkt acceptabelt sätt. Inom sitt ansvarsområde verkar Arbetarskyddsstyrelsen vidare för en säker hantering av kemikalier, bevakar och följer användningen av nya kemikalier, identifierar ämnen som kräver särskilda åtgärder inom arbetsmiljöområdet samt verkar för ökad användning av yrkeshygieniska mätningar. Arbetarskyddsstyrelsen sprider också information om kemikaliers hälsorisker i arbetsmiljön och medverkar i utbildning och information om kemiska risker och hanteringsregler. har inom kemikalieområdet huvudansvar för förebyggande åtgärder mot och begränsning av hanteringen av varor och produkter, inkl. avfall, för att begränsa exponeringen av skadliga ämnen i den yttre miljön. har bemyndigande enligt förordningen (1985:835) om kemiska produkter att efter samråd med Kemikalieinspektionen reglera sådan användning och hantering av kemiska produkter som innebär risk för skada på den yttre miljön. arbetar bl.a. med att genom forskningsanslaget öka kunskapen om mekanismer som styr fördelning, omvandling, upptag och effekter av kemikalier i miljön, med att utveckla metodik för livscykelanalyser samt medverkar till att öka kunskapen om ozonnedbrytande ämnen. arbetar med att få till stånd åtgärder i verksamheter med kemikalieanvändningen för att skydda den yttre miljön. Verket utvecklar styrmedel, underlag och vägledning så att produkt/kemikalival sker på ett från miljösynpunkt acceptabelt sätt. arbetar för att användningen av CFC och andra ozontärande kemikalier skall upphöra. Regeringen har för avsikt att återkomma till bl.a. dessa frågor i en proposition om begränsning av miljöskulden . Verket ser vidare till att användningen av kadmium och PCB i olika varor upphör och att de olika slagen av bränslen miljöanpassas. startade uppbyggnaden av ett program för övervakning av miljökvalitet. Huvuduppgift i programmet är att övervaka långsiktiga och storskaliga förändringar i miljön för att visa på problem som kräver åtgärder, samla in miljödata i relativt opåverkade områden som en referens till mer påverkade områden samt belysa hur föroreningarna transporteras i luft, landmiljö och vatten. Verksamheten har bedrivits inom delprogrammen luft, sötvatten, landmiljö, havsvatten och miljögifter.