prop · GH03201 · 1994-01-01 00:00:00 — Konsumenten skall betala ränta och andra kostnader för krediten för tiden fram till förtidsbetalningen men inte för tiden därefter. Vid beräkningen skall tillämpas grunder som står i överensstämmelse med god kreditgivningssed. Kreditgivaren får inte tillgodoräkna sig någon ersättning för att skulden betalas . Är räntan för en kredit bunden för hela eller en del av avtalstiden har dock kreditgivaren, om han gjort förbehåll om det, rätt att för återstående del av ta ut ränteskillnadsersättning av kredittagaren. Om krediten är avsedd för bostadsändamål, får ersättningen högst motsvara skillnaden mellan å ena sidan räntan på krediten och å andra sidan räntan, ökad med en procentenhet, på statsobligationer med en förfallotid som motsvarar återstående räntebindningstid för krediten eller, om den tid för vilken ränteskillnadsersättning skall betalas är kortare än , på statsskuldväxlar med en löptid som motsvarar återstående räntebindningstid för krediten. Är krediten inte avsedd för bostadsändamål, får ersättningen högst motsvara skillnaden mellan å ena sidan räntan på krediten och å andra sidan räntan på nya krediter av motsvarande slag. Har för en kredit med bunden ränta lämnats statlig kreditgaranti och utgår avgift för garantin gäller vad som föreskrivits om ränteskillnadsersättning beträffande den del av räntan som inte motsvaras av kreditgarantiavgiften. Om vid kreditköp förtidsbetalning sker än en förfallodag som har bestämts i avtalet, skall den anses ha skett den första förfallodagen efter betalningen. Detsamma gäller när en konsument vid avtal om en tjänst som avses i konsumenttjänstlagen (1985:716) har fått kredit enligt vad som sägs i 3 angående köp. Om kreditgivaren utnyttjar en rätt att återta en vara enligt 25 , tillämpas 27 och 28 vid den uppgörelse som då skall ske mellan parterna. Bestämmelserna om s.k. ränteskillnadsersättning i 24 första stycket 2 har ändrats. Motsvarigheten till den bestämmelse som tidigare fanns i andra meningen är uppdelad på tre meningar. Sista meningen i punkten är i sak oförändrad. I andra meningen anges nu endast att kreditgivaren vid krediter med bunden ränta har rätt att för återstående del av den räntebundna tiden ta ut ränteskillnadsersättning av kredittagaren. Liksom tidigare skall ränteskillnadsersättningen beräknas genom att räntan för krediten ställs mot en jämförränta. Kreditgivaren har sålunda rätt att för återstående del av den räntebundna tiden ta ut ersättning av kredittagaren för skillnaden mellan krediträntan och jämförräntan. För krediter som är för bostadsändamål ges nya regler om jämförräntan i tredje meningen. Med krediter för bostadsändamål avses främst krediter som beviljas mot säkerhet i fastighet eller bostadsrätt. Även kredit som beviljas exempelvis för bostad på ofri grund eller liknande bör dock omfattas av bestämmelsen. (Jfr bet. 1991/92:LU28 s. 13; se också Eriksson-Lambertz, Konsumentkrediter, Kommentar till konsumentkreditlag, s. Som jämförränta får enligt de nya reglerna användas räntan på statsobligationer resp. statsskuldväxlar ökad med en procentenhet. Om den tid för vilken ränteskillnadsersättning skall betalas är kortare än , skall jämförräntan baseras på statsskuldväxelräntan. I övriga fall skall den baseras på räntan för statsobligationer. Den ränta skall användas som avser statsobligationer och statsskuldväxlar med en förfallotid resp. löptid som motsvarar återstående räntebindningstid för krediten. Om återstående räntebindningstid inte exakt motsvarar tiden för någon statsobligation eller statsskuldväxel, får den ränta användas som avser det instrument vars förfallotid resp. löptid närmast mots- varar den återstående räntebindningstiden. För både statsobligationer och statsskuldväxlar noteras såväl köp- som säljränta. I detta sammanhang är det säljräntan som är relevant. Det anges uttryckligen att ränteskillnadsersättningen får "högst" motsvara skillnaden mellan krediträntan och jämförräntan. God kreditgivningssed kan - som anförts i den allmänna motiveringen - medföra att kreditgivaren i vissa fall inte får utnyttja hela den ram som ränteskillnadsersättningsregeln tillhandahåller. Det ankommer på att se till att god kreditgivningssed iakttas i detta avseende. Ränteskillnadsersättningen bör nuvärdesberäknas (jfr prop. 1991/92:83 s. 138). Kreditgivaren kan inte med för konsumenten bindande verkan föreskriva i avtalet att någon annan räntesats än den som anges i förevarande paragraf skall användas som jämförränta. På grund av lagens tvingande karaktär (se 4 ) kan en sådan avtalsklausul inte tillämpas, om den är till nackdel för konsumenten jämfört med lagens bestämmelse. Däremot kan den givetvis tillämpas om den skulle vara till konsumentens fördel. I fråga om krediter för annat än bostadsändamål gäller, som framgår av fjärde meningen, oförändrade regler. Jämförräntan skall således avse "nya krediter av motsvarande slag". Innebörden av detta uttryck har utvecklats i prop. 1991/92:83 (se s. 138 f.). Normalt innebär det att jämförelsen skall göras med den aktuella kreditgivarens lån av samma typ. Skulle lånekonstruktionerna ha förändrats, så att lånet i fråga inte längre ges, får jämförelsen avse något annat lån hos kreditgivaren som tillräckligt mycket liknar det gamla lånet eller något motsvarande lån hos en annan kreditgivare. I övrigt är reglerna om kreditgivarens rätt till ersättning vid förtidsbetalning oförändrade. Denna lag träder i kraft . Äldre föreskrifter gäller dock i fråga om kreditavtal som har ingåtts före ikraftträdandet. I enlighet med allmänna principer inom kontraktsrätten skall äldre föreskrifter gälla i fråga om kreditavtal som har träffats innan den nya regeln trätt i kraft. Det betyder att ränteskillnadsersättning i fråga om lån med bunden ränta som tagits mellan och skall beräknas enligt 24 första stycket 2 i den gamla lydelsen. 5 LAGRÅDET Bilaga 1 Utdrag ur protokoll vid sammanträde Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådet och justitierådet . Enligt en lagrådsremiss () har regeringen beslutat inhämta Lagrådets yttrande över förslag till lag om ändring i konsumentkreditlagen (1992:830). Förslaget har inför Lagrådet föredragits av kanslirådet . Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde Närvarande: statsministern , ordförande, och statsråden . , , , , , , , , , , , , Regeringen beslutar proposition 1993/94:201 Ränteskillnadsersättning vid förtidsuppsägning av konsumentkrediter.