mot · GH02Kr241 · 1994-01-25 00:00:00 — Det svenska musiklivet har genomgått en kraftigomstrukturering. Regionmusiken har regionaliserats ochlandstingen har på visst sätt tagit över huvudmannaskapet.Länsmusikstiftelser har bildats.Armén har åter egna musikresurser som påverkaromfattningen av samarbetet mellan försvaret, lokalmusikverksamhet och länsmusikstiftelserna.Ensembleverksamheten i har sannolikt aldrigvarit större än . En utveckling som kan tillskrivasutbyggnaden av de kommunala musikskolorna, som nukläms åt i den nedskärning av verksamheten somkommunerna tvingas till genom minskade resurser.Symfoniorkestern i det svenska samhälletSymfoniorkesterverksamheten berörs inte primärt avförändringarna. De svenska institutionsorkestrarna ochframförallt cirka 80-talet symfoniorkestrar anslutna tillSveriges () påverkasemellertid indirekt. Musik- och kulturlivet i en vidaremening påverkas mycket kraftigt.Inom ramen för en bredare kultur- och samhällssyn ärsymfoniorkestern en intressant faktor att studera.Förekomsten av ett rikt kulturliv på en ort spelarexempelvis en stor roll för utvecklingen av näringslivet,bland annat i dess möjligheter att kunna rekryteraarbetskraft.Symfoniorkestern är en viktig del i kulturlivet.Musikerna bidrar aktivt till detta inte minst genom attstärka och positivt utveckla den lokala musikmiljöns kvalité.En viss kulturform brukar dessutom medföra ett gynnsamtklimat för andra. Det finns många exempel på samverkanmellan olika former av kultur där musik ingår.Situationen för musiklivet är i vissa avseenden oklar ellerutvecklas i en negativ riktning. Symfoniorkestrarna stårinför en osäker framtid. De problem som närmast avses ärav olika art.Problemen för den symfoniska musiken är frågor som tex hänger samman med musikerna och andra berördapersonalkategorier, deras ut- och fortbildning, instrument,tillgången på noter inklusive biblioteksfrågor, tonsättarnassituation, solister, dirigenter, frilansmedverkan,tillvaratagandet av det svenska och nordiskamusikkulturarvet, samproduktioner, turnéverksamhet, detinternationella utbytet, sponsring eller frågor som är avmera direkt facklig karaktär.Symfoniorkestrarna måste få möjlighet att utvecklaskonstnärligt. Inte minst så att de kan ge publiken ettvarierat och rikt repertoarutbud och på så sätt även ta ettfolkbildningsansvar.Den direktupplevda symfoniska musiken får inte blitillgänglig enbart på vissa större orter. Det är viktigt att inteminst ge en ung publik tillgång till levande musik.En fortsatt utveckling av i första hand de mindreinstitutionsorkestrarna är angelägen. Det stöd, vanligen iform av medverkan av yrkesmusiker, som lämnats till blandannat SOR-orkestrarna från den gamla regionmusiken, ochsom i många fall varit en viktig och nödvändig tillgång förverksamheten, har som en följd av regionaliseringenupphört. SOR-orkestrarnas betydelse för den seriösakonstmusiken, inte minst utanför storstäderna, är central.Här finns exempelvis språngbrädan för nya solister ochdirigenter till den etablerade rollen.På flera av de här nämnda områdena kan det finnaslösningar som inte enbart har samband med de ekonomiskabidragen från staten. Det skulle därför vara av värde meden samlad utredning av de svenska symfoniorkestrarnasvillkor m m, i huvudsak av de problemområden somskisserats ovan.Noter en nödvändighet för musikEtt vitalt intresse för ett aktivt och levande musikliv ärtillgången till noter. För det breda svenska musiklivet ärtillgången till noter begränsad, mer begränsad än vad denborde vara. Visserligen kan den ökas kortsiktigt av attmoderna kopieringsapparater numera är allmänttillgängliga, men i ett annat perspektiv är kopiatorernaanledningen till den pågående kulturella utarmningen.Notproblemen finns från den stora symfoniorkestern tillden minsta amatörensemblen eller till och med hos den försitt nöjes skull ensamspelande. Noter är en förutsättning föratt musik skall komma till utförande. Tillgången till noterär begränsad på grund av olika hinder.En för musiklivet betydelsefull del av verksamheteninom Statens musiksamlingar är därförbiblioteksverksamheten. Den utlåningsverksamhet sombedrives dels med egna verk och dels med deponerade verk,främst från SOR, är en grundläggande nödvändighet för detsvenska musiklivet.Det notmaterial som lånas ut utsätts för förslitning.Bristen på resurser gör att noterna endast i ringa grad kankompenseras genom underhåll eller nyinköp.Verksamheten fortlöper på en katastrofkurs. En ändringmåste komma till stånd.Fortsätter verksamheten på nuvarande sätt så går denmot en säker avveckling. Notmaterialet slits ut dåunderhållet och kompletteringsinköpen inte förmårkompensera förslitningen eller utsorteringen. En översynmåste göras. Den skall omfatta en analys av dessaförhållanden. Översynen bör leda fram till en definition avpå vilken kvalitativ nivå som utlåningsverksamheten skallbedrivas.Förslaget i budgetpropositionen med är ett välkommet resurstillskott som emellertid interäcker för att föra upp verksamheten på en över tiden realtoförändrad nivå.Ett långsiktigt program för att åstadkomma enverksamhet på en jämfört med klart högre nivå måsteetableras. Att sedan nyinköpen också ligger på en för lågnivå är ett annat delproblem.I detta sammanhang har Statens musiksamlingar ettspeciellt ansvar att ta.NotförlagenEn speciell fråga som bör uppmärksammas i dettasammanhang är det förhållande att förlagsverksamhetengenom uppköp alltmer koncentreras. För dagen ärförhållandet att endast ett av större notförlagen i Nordenlängre ägs av nordiska intressenter. Det finns betydanderisker för att den utgivning av noter där marknaden ärbegränsad inte längre kommer att ske. De kommersiellaintressena tar över inte enbart genom att utgivningenkoncentreras till ett marknadsmässigt urval utan också så attde noter som faktiskt finns endast får brukas somlånematerial och ej längre kan förvärvas. De regler förrättigheter för upphovsskydd m m som finns utnyttjas oftastnumera som skydd mera av de kommersiella intressena änsom det avsedda skydd av upphovsrätten.Därför bör även den kommersiella marknadensutveckling när det gäller notförsäljning analyseras. Behovetav olika åtgärder får övervägas.Rättighetsfrågor på musikområdetTillgången till noter är emellertid inte enbart enorganisatorisk fråga av bibliotekskaraktär. Begränsningenär mera sällan orsakad av tonsättarnas brist på engagemang.De betydelsefulla restriktionerna är till karaktärenekonomiska -- kommersiella, juridiska eller administrativa.Det till synes korta avståndet från kompositören ochensemblen till publiken innehåller många olika hinder.Allmängiltiga regler kompletteras av tillfälliga. Nationellabestämmelser harmonierar inte med utländska.Kommersiella knep blandas upp med kulturpolitisktmotiverade inslag.Upphovsmanna- och övriga rättighetsfrågor påmusikområdet är komplicerade. Det absurda förhållandetkan råda att en kompositörs nyskrivna verk inte kan kommatill utförande trots att denna vill det, eftersom rättigheternainnehas av någon annan.En fråga som kräver speciell uppmärksamhet är denmoderna kopieringsteknikens och också ADB-teknikensmöjligheter att snabbt och enkelt mångfaldiga. Ettförhållande som på ett radikalt sätt ökar tillgänglighetenmen gör att de som brukar få sälja ett antal exemplar i ställetfår sälja färre ex. Detta ställer krav på informationsinsatserom den långsiktiga effekten av ett sådant handlande utöverkonflikter med eller krav på ändrade upphovsregler m.m.Översynen bör därför leda fram till initiativ ochklarlägganden även på rättighetsområdet, som ökartillgången till noter för det svenska musiklivet.Upphovsrättsligt skydd för utövande konstnärerDet skydd utövande konstnärer, dvs musiker, sångare,skådespelare, dansare och andra artister, har enligt densvenska upphovsrättslagen är begränsat till tre former,nämligen inspelningsskydd, utsändningsskydd ochkopieringsskydd.Dessa rättigheter begränsas sedan genom vissainskränkningar liknade dem som gäller förupphovsmännen.Så snart en inspelad prestation offentliggjorts ellerutgivits blir den upphovsrättsliga situationen annorlunda.Vidarespridning liksom allt offentligt framförande kan skeav sådana upptagningar utan medgivande av de konstnärersprestationer som man utnyttjar. Detta avviker från de reglersom gäller för upphovsmännen.Den nuvarande lagstiftningen innebär att utövare saknarspridningsrätt, rätt till offentligt framförande av utgivnaljud- och/eller bildupptagningar,vidaresändningsrättigheter för inköpta TV-produktionereller heltäckande ersättningsrätt.Möjligheten finns att genom avtal vidinspelningstillfället lösa frågorna, men den är inte praktisktmöjlig att tillämpa. Genom nya tekniker och enkontinuerligt föränderlig produktionssituation harsvagheten i ett sådant tillvägagångssätt blivit allt tydligare.Utövarna bör tillerkännas en grundläggande ensamrättatt göra sina levande och inspelade prestationer tillgängligaför allmänheten. En sådan individuell rättighet kan vidbehov kombineras med kollektiv rättighetsförvaltning m m.Det finns också anledning att säkerställa ett skydd motutnyttjande av inspelade prestationer som råmaterial fördigital eller elektronisk bearbetning, manipulation ochframställning av nya verk och produktioner.Det skydd som upphovsrättslagen ger åtupphovsmännen på musikområdet bör därför på lämpligtsätt även tillerkännas de utövande konstnärerna. Riksdagenbör därför hos regeringen begära en utredning i detta syfte.Musikens husDet svenska musiklivet samverkar strukturerat eftergenrer. finns för exempelvis jazz,sångkörer i form av KÖRSAM, amatörorkestrar med såvälstråk- som blåsinriktning genom riksförbundet (), symfoniorkestrar som geroffentliga konserter på ett institutionsliknande sätt genomSveriges (). I någrafall finns också fristående organisationer för ungdomar.Gemensamt för alla är att de i större eller mindre grad drasmed ekonomiska svårigheter att kunna organiseraadministrationen på en rimlig nivå.Genom den omläggning av sättet att stödjaorganisationerna på kulturområdet som gjordes på 70-taletkom den centrala verksamheten ofta på undantag. Detekonomiska stödet kanaliserades till den lokala ellerregionala nivån och resurserna för den centrala nivån fylldesinte på. Regionaliseringen av musiklivet har förstärkt dennautveckling.Nu möts verksamheten på den lokala nivån av nya hot.Det framgångsrika samarbetet med studieförbunden somflertalet aktörer på kulturområdet haft kommer genom detnya regelsystemet för studieförbundens verksamhet att fåett annat innehåll. Från många håll i Orkestersverigesignaleras drastiska neddragningar. Nedskärningar sommotiveras med denna förändring.Till detta skall läggas de förändringar som aviseras i prop1991/92:100 för bland annat kommuner och studieförbund.Det leder tveklöst till att det ekonomiska klimatet blirhårdare för kulturen. De centrala genreorganisationerna fårdet än svårare att fungera på ett bra sätt.Grunden för verksamheten är den lokala, men dennamåste rimligen stödjas av en effektivt fungerande centralverksamhet. Att på ett positivt sätt stödja och utveckla dencentrala verksamheten inom dessa genreorganisationer ärdärför viktigt. Ett sätt att göra detta kan vara att bidra tillatt lösa de administrativa problem som de har.Möjligheterna till samverkan bör därför prövas. Ettmusikens hus kan skapas. Genom en frivilligsamlokalisering och samverkan med exempelvis SvenskaRikskonserter (SRK) av de organisationer som så önskar,så skulle resurser kunna frigöras som kunde kommaverksamheten till del. SRK bör därför ges i uppdrag attpröva frågan om tillskapandet av ett . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utredning omvillkoren m.m. för de svenska symfoniorkestrarna,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillgängligheten på noter förseriös konstmusik,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av Statensmusiksamlingar m.m.,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utredning avrättighetsfrågorna m.m. på musikområdet i syfte attundanröja onödiga hinder m.m.,15. att hos regeringen begär en utredning av påmusikområdet utövande konstnärers skydd för sinaprestationer i enlighet med vad som anförts i motionen,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett .