mot · GH02L501 · 1994-01-25 00:00:00 — Friköp av historiska arrenden fattade ett historisktbeslut. Beslutets innebörd är att brukare av s.k historiskaarrenden medgavs rätten att friköpa sina gårdar. Därmedkan man säga att de sista resterna av ett feodalt system gicki graven.Frågan om friköp av historiska arrenden har varitföremål för en intensiv debatt . Efterförslag i motioner väckta 1982 och 1983 beslutade (LU 1982/83:27) att låta utreda frågan. Utredningen historiska arrenden (SOU 1986:52) avstyrkte förslagetom att lagstifta om friköpsrätt. Mot beslutet reserverade sigden socialdemokratiske representanten i utredningen.Denne lade i sin reservation fram ett väl utarbetat förslagtill sådan lag om friköpsrätt.Sedan frågan om friköpsrätt på nytt väckts i motioner till1988 och riksmöten förordade lagutskottet i sittbetänkande 1989/90:LU6 att friköpsrätt för historiskaarrenden skulle införas. I motiveringen för beslutet skriverutskottet bl.a.:Enligt utskottets mening måste de krav på en friköpsrättvid historiska arrenden som framförts sesmot bakgrund av att det saknas generella regler somger en jordbruksarrendator rätt till ersättning för deinvesteringar som gjorts på arrendestället.-- -- -- Det värdesom arrendegårdarna representerar för jordägarna harsåledes till stor del skapats genom det arbete somarrendatorerna och deras släkt utfört och de ekonomiskauppoffringar som de gjort. Det är därför inte svårförståeligtatt arrendatorerna önskar att genom en friköpsrätt fåtrygghet för att de gjorda investeringarna i framtidenkommer dem och deras familjer till gagn.-- -- -- För allajordbruksarrendatorer gäller generellt sett att de -- i denmån annat inte avtalats med jordägaren -- själva får svaraför investeringarna och för och därmedbära den totala företagsekonomiska risken för växtodlingoch djurhållning.-- -- -- Utskottet vill vidare hänvisa till vadutskottet anförde vid frågans behandling (LU1982/83:27), nämligen att en friköpsrätt kan bidra tillfortsatt allsidig befolkningssammansättning pålandsbygden. -- -- -- Utskottet vill även peka på att enfriköpsrätt ligger i linje med den jordbrukspolitiskamålsättningen att ägande och brukande av jordbruksmarkbör vara förenat. Det finns således enligt utskottets meningstarka skäl som talar för att en friköpsrätt till historiskaarrenden bör införas.Sedan sålunda med överväldigande majoritetbeslutat att brukare av s.k. historiska arrenden skall fåfriköpa sina arrenden, ansåg regeringen att vissalagtekniska problem återstod att lösa. Av denna anledningtillkallades en kommitté med uppgiften att ''i vissaavseenden se över arrendelagstiftningen.'' På en fråga uttalade justitieministern att justfrågan om friköp skulle behandlas med förtur. Så skeddeockså genom att arrendekommitté i oktober 1991framlade sitt delbetänkande Historiska arrenden.Kommittén föreslår enhälligt att friköpsrätt för historiskaarrenden skall införas. I sin motivering skriver kommitténbl.a. :Grunden för den föreslagna inlösenrätten kan i korthetbeskrivas så, att i ett fall där arrendestället i generationerbebotts och brukats av arrendatorer tillhörande sammasläkt har arrendatorerna och deras familjer fått mycketstarka såväl ekonomiska som personliga bindningar tillarrendestället, medan motsvarande bindningar typiskt settär betydligt svagare på jordägarsidan, varför förhållandenapå brukarsidan motiverar att den nuvarande arrendatornges rätt att få nyttjanderätten omvandlad till äganderätt.Förslaget innebär att inlösenrätten skall gälla inte baramot privata subjekt utan också mot stat, kyrka ochkommun. Ordet friköpsrätt anger dels att arrendatorntillförs en rätt att under de i lagen angivna förutsättningarnaförvärva arrendestället även mot jordägarens vilja, dels atträttigheten bygger på att man på arrendatorsidan sedan långtid har en besittningsrätt till egendomen. Enligt förslagetskall en arrendator inte med bindande verkan för framtidenkunna avstå från friköpsrätten.Vid historiska arrenden är brukarens ekonomiska insatsi form av djur och rörelsekapital, i maskiner och inventarier,grundförbättringar i mark och byggnader ofta dubbelt såstor som jordägarens insats. Sålunda svarar t.ex.arrendatorer vid gods i såväl som för95% av kostnaderna för ombyggnads- ochinvesteringsarbeten.Den 11 mars 1992 avslog en knapp riksdagsmajoritetmotioner (s) och (c) med krav på genomförande av 1989 årsriksdagsbeslut med motiveringen att frågan om förslag tillfriköpslag ''bereddes i ''.Den 10 november avslog en ännu knappareriksdagsmajoritet med röstsiffrorna 126 mot 124 (13 avstod)motioner (s) och (c) med förnyade krav på att 1989 årsriksdagsbeslut skulle respekteras och fullföljas.Avslagsyrkandet motiverades med att ''frågorna förnärvarande bereds i ''.I frågesvar i meddelarstatsrådet att proposition är att vänta undervårriksdagen men att innehållet inte närmare kan redovisas,eftersom ''beredning nu pågår inomJustitiedepartementet''. De utredningar som statsrådethänvisar till behandlar utöver friköpsrätten flera andraarrenderättsliga frågor bl.a. skydd förjordbruksarrendatorers investeringar. Det är sålundafortfarande mycket oklart om den aviserade propositionenkommer att innebära ett fullföljande av riksdagsbeslutetfrån . Denna långt utdragna behandling av ärendet ärur konstitutionell synpunkt stötande och ägnad attundergräva förtroendet för som landets högstalagstiftande organ.Efter fyra års utrednings- och beredningsprocess är detnu hög tid för att omgående fatta ett förregeringen bindande beslut innebärande att berördaarrendatorer utan ytterligare dröjsmål får rätt att förvärvalagfart på den jord som de själva i generationer röjt, brukat,bebyggt och bebott och som de i realiteten i många fall tillväsentlig del redan äger. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att friköp av historiska arrendenskall genomföras i enlighet med förslag årsarrendekommitté.