mot · GH02So273 · 1994-01-25 00:00:00 — Sexuella övergrepp på barn InledningSexuella övergrepp sker mot barn i alla åldrar, inom ochutom familjen, vid enstaka tillfällen eller upprepat, somenskild handling eller i kombination med andra brott. Kortsagt, någon entydig bild går inte att ge av vad ett sexuelltövergrepp är.Korrekt total statistik kring dessa övergrepp går ej att fåfram, då man vet att mörkertalen är stora -- dock ej hurstora. Antalet polisanmälda fall ökade t.ex. från ca 400 tillca 1 500 . De flesta experter menardock att antalet fall antagligen inte ökat, det ärbenägenheten att anmäla som ökat.Även med en försiktig bedömning framstår de sexuellaövergreppen som mycket omfattande. Sexuella övergrepppå barn och deras följder är ett mycket stortsamhällsproblem.V har tagit ett första steg att förbättra barnens skyddgenom att erkänna att övergreppen pågår i vårt samhälle.Nästa steg måste bli att ta konsekvenserna av denna insikt.Utveckla kunskapenKunskapen måste ständigt återerövras hos människorsom kommer i kontakt med detta i sitt arbete. Den måsteockså spridas till nya grupper. Utökad utbildning ochfortbildning är ständigt aktuellt att kräva.Forskningen kring sexuella övergrepp måste fortsättabåde vad avser upptäckt, hantering, bevisning, barnensolika beteenden i olika åldrar, effekter och hantering hospojkar respektive flickor osv.Debatten växlar mellan sympatier för de drabbadebarnen och oskyldigt dömda förövare. har någrafall uppmärksammats där den tidigare dömde förövarenfrikänts eller får ny rättegång. Tilltron till barnens egnaberättelser ifrågasätts i samband med detta generellt. Detpågår en debatt om män som på grund av falska tillvitelserär oskyldigt dömda. Vissa forskare menar att i stort sett allamän är oskyldiga och alla barn manipulerade av sina mödrari syfte att frånta mannen hans rättigheter som far.Andra menar förenklat att barn aldrig ljuger, och bortserifrån att det faktiskt går att manipulera barnens vittnesmåloch att det kan finnas mödrar som medvetet anklagar utangrund, eller vuxna som hyser en välgrundad men dockfelaktig misstanke.I detta sammanhang är det viktigt att komma ihåg att detaldrig ligger i barnens intresse att oskyldiga döms eller attkontakt mellan föräldrar och barn bryts. De vuxna haransvaret att utredningsarbetet går snabbt och attbevisvärderingen förbättras, förhörsmetoder förfinas ochkunskapen hos polis, åklagare, advokater och domareförbättras. Det ligger däremot i allra högsta grad i barnensintresse.Ur ett barnperspektiv vore det naturligt att utreda ochbedöma även den misstänktes berättelse och trovärdighet.Mot en vuxens, särskilt en förälders, avfärdanden ochbortförklaringar är det svårt för barnet, särskilt de mindrebarnen, att hävda sina upplevelser. Även i dettasammanhang är utökade kunskaper om förövarensbeteende värdefulla.Det har visat sig, bl.a. i , att polisensförhörsmetoder och hantering av den misstänkte förövarenhar stor betydelse för benägenheten att erkänna. Ett snabbterkännande från en misstänkt som är skyldig, vilketbekräftar att barnets berättelser är sanna har stor betydelseför att barnet, trots sina upplevelser, ska kunna bli en helmänniska. Dessa förhörsmetoder måste spridas till allapoliser och åklagare som arbetar med misstänkta förövare.I flera andra länder tillämpas nya former för denmedicinska undersökningen inom en särskild disciplin förpediatrisk gynekologi. Detta bör inrättas i för attstimulera utvecklingen av nya undersökningsmetoder ocksåhär och därmed öka kunskapen om skador av sexuellaövergrepp. Det skulle gagna både barnens hälsa ochmöjligheten att få så fullödiga medicinska utlåtanden sommöjligt i rättsprocessen.Eftersom utökad kunskap handlar såväl om nyttforskningsarbete, metodutveckling som spridande avkunskaper och erfarenheter bör någon form av rikscenterför detta inrättas, gärna i samverkan med exempelvis detcenter för behandling som byggs upp inom Stockholmsläns landsting. Det behövs ett nationellt kunskapscentrumsom samlar och systematiserar befintlig kunskap, provaroch utvärderar nya metoder och sprider detta över landet.Samordnad handläggningFör barn, som utsatts för sexuella övergrepp, gäller måste starta både en behandling och en rättsligprocess. Avslöjandet av övergreppen är i sig en kris ochkräver en terapeutisk insats för att problemen inte ska bliännu större. Barnet måste ha stöd och få veta attdet som sker inte är barnets fel. Ärendena måstehandläggas snabbt, barnpsykiatrisk expertis anser att enlångdragen utredning i sig kan vara lika skadlig för barnetsom själva övergreppen genom pålagring av skuldkänsloreller oro för vad som händer med den närståendeförövaren.Därför måste dessa ärenden utredas med förtur av polisoch åklagare. Riktlinjer för hur polis och åklagare skahandlägga dessa ärenden bör utfärdas.Det är också mycket viktigt att familjen, de anhöriga ochandra barnet närstående får hjälp att kunna ge barnet ettbra bemötande och kunna vara ett stöd i denna svårasituation. Det är också viktigt att man ges information omhur handläggning och rättsprocess kommer att gå till, vilkamöjligheter som finns och vart man ska vända sig. En sådaninformation kan ges i olika former, exempelvis kanutgivandet av en informationsskrift som kan tillställasberörda parter övervägas, och bör även härta fram riktlinjer.En samordning mellan vård, socialtjänst ochrättsväsende är viktig. På olika sätt har detta kommit tillstånd i vissa kommuner eller regioner. Kvaliteten är ojämnöver landet och arbetet hänger mycket på några få eldsjälar,eldsjälar som lätt blir utbrända. Någon riksövergripandemodell finns inte och på de flesta håll arbetar man intesamordnat.Kunskap och rutin inom rättsväsendet skulle lättareuppnås om denna typ av utredning och processkoncentrerades till ett mindre antal domstolar exempelvisgenom inrättandet av särskilda familjerättsdomstolar,genom att vissa tingsrätter specialiserade sig eller genom attärendena handlades vid hovrätterna.För små barn som inför flera instanser tvingas upprepasitt vittnesmål är situationen mycket påfrestande. Vissabarn kan anse att de faktiskt har berättat allt hos t.ex.polisen eller psykologen. Dessa vittnesmål är oftavideoinspelade och rätten bör kunna överväga att spela uppvittnesmålet istället för att låta barnet gå igenom ytterligareett förhör. Barnet bör alltid få ett eget biträde irättsprocessen, oavsett om det är brottmål eller civilmål.Dessa frågor bör den utredning som behandlar barnsställning vid rättsliga processer studera, liksommöjligheterna att på ett mer handfast sätt knyta ihoprättsprocessen med vård och socialtjänst, allt för barnetsbästa.FörövarenFörövaren är av båda könen, oftare en man än enkvinna. Han/hon finns både inom och utom familjen. Detär aldrig ett normalt beteende att begå sexuella övergreppmot barn. Förövaren behöver i princip alltid vård vid sidanav straff. Detta gäller förvisso många som begår brott. Idetta fall gäller dock också att det kan underlätta för barnetatt berätta om barnet får veta att genom denna berättelsekan ''pappa eller mamma få hjälp''.Fängelseutredningen föreslår specialisering inom deolika kriminalvårdsanstalterna. Genom att samla de dömdaförövarna på färre ställen torde också de praktiskamöjligheterna till bra vård bli större.Den ''professionelle'' förövarenMånga pedofiler söker sig just till yrken där det är lättatt komma i nära kontakt med barn i professionelltsammanhang: fritidsledare, barnomsorgspersonal, lärare,kontaktfamiljpappa, idrottsledare. Att många pedofilerarbetar med barn betyder inte att många män somarbetar med barn är pedofiler! Det är oerhört viktigt att viskiljer på detta.De inom socialtjänst, skola, barnomsorg m m somsysslar med rekrytering och arbetsledning bör av mångaorsaker bli bra på att ta ordentliga referenser, och görapersonbedömningar på alla sökande, och även lära sigkänna igen misstänkta beteenden. börkunna fungera som ett stöd för dessa.En klappjakt på män som arbetar med barn måstegivetvis undvikas och motverkas. Just i dessa sammanhangbetyder den manliga kontakten, den manliga förebilden såmycket för barnen, särskilt pojkarna att det är ytterstangeläget att istället öka antalet manliga förskollärare,fritidsledare, grundskollärare, organisationsledare osv.Även pojkar är offerÄven om det ibland verkar så, är det inte alls bara flickorsom utsätts. Pojkar tycks ha svårare än flickor att på egenhand berätta om självupplevda sexuella övergrepp. Därförär det extra angeläget att finna nya vägar och metoder attnå och behandla dessa. Ytterligare kunskaper krävs kringövergrepp på pojkar, särskilt när förövaren är en kvinna.Alternativa behandlingsinstitutionerRädda Barnens pojkjour har visat att det går att kommai kontakt med en grupp som varit nästan omöjligt att nå förde offentliga institutionerna.De arbetsmetoder och idéer som finns inom många avfrivilligorganisationerna bör även i detta sammanhanganvändas och uppmuntras.Det behövs behandlingsinstitutioner med terapeutiskpersonal som är befriade från anmälningsplikt för att vissaska våga berätta och söka hjälp. Viktigare än att allaövergrepp utreds inom den juridiska apparaten är att allabarn som behöver kan få hjälp.Alla barn är våra barnSexuella övergrepp har en sådan utbredning att mångaav oss kan ha ett drabbat barn i vår omgivning. Ska Sverigeleva upp till ord måste vi alla ta ettansvar och våga ta ställning för barnens bästa.Ambitionsnivån i det folkbildande arbetet måste vara hög.Allmänheten, människor i barnets omgivning måsteockså veta att en anmälan om misstanke om övergrepp motett barn (vare sig det gäller sexuella eller andra övergrepp)leder till insats från samhällets institutioner. Att skola,socialtjänst, barnomsorg, polis och rättsväsende i förstahand ska stå på barnens sida är för oss självklart. För attpersonalen ska klara denna uppgift krävs kunskaper ochklara signaler från statsmakternas sida om att det är derasskyldighet, deras uppgift, att i alla lägen i första hand värnaom barnet och att en missbedömning till den vuxnes nackdelaldrig kan läggas dem till last. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kunskapsutveckling, forskning,bevisvärdering och metodutveckling inom rättsväsendetkring sexuella övergrepp,''2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning, metodutveckling ochkunskapsspridning kring behandling av barn som utsatts försexuella övergrepp,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett nationellt kunskapscentrumom sexuella övergrepp mot barn,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om pediatrisk gynekologi,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för stöd till denärstående och om samordnad handläggning av sexuellaövergrepp,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om barns rätt till biträde i denjuridiska processen,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vård i samband med straff förförövaren,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning kring övergrepp påpojkar,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till ideella organisationersom utför behandlingsarbete med barn som utsatts försexuella övergrepp och om alternativabehandlingsinstitutioner,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anmälningspliktsfriabehandlingsinstitutioner.