mot · GI02U15 · 1994-10-18 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:19 medlemskap i unionen SammanfattningVänsterpartiet har på olika sätt, bl.a. genom en motioni , visat på möjligheterna att avstå från ettmedlemskap i . Vi har också kritiserat den förraregeringen för att den inte redovisat en genomtänkt politiskstrategi för det fall att folkomröstningen blir ett ja tillfortsatt nationellt självbestämmande och upprätthållandeav folkstyre och demokrati och ett nej till EU-medlemskap.Vi förutsätter att den nya regeringen snabbt skaffar sig enpolitisk strategi för det fall folkomröstningen skulle leda tillett nej till EU-medlemskap.Vänsterpartiet har godtagit att den föreståenderådgivande folkomröstningens resultat får vara avgörandeför beslut om EU-medlemskap. När initiativrättoch beslutsmakt flyttas från till följd av EU-medlemskapet blir det nödvändigt att så långt möjligt säkradet folkvalda parlamentets inflytande i EU:s beslutssystem.Motionen väcker en rad förslag med denna inriktning iväntan på den proposition om som väntas. Imotionen reses också krav på åtgärder för att motverka denförsvagningen av offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet som blir en följd av medlemskapet. Pånågra områden som behandlas i propositionen väcks ocksåförslag om den allmänna inriktningen av svensk politik iEU.InledningFör är internationell solidaritet ensjälvklar grund för politiken. Internationellt samarbete ären förutsättning för att kunna lösa många allvarliga problemsom dominerar i världen och i vår världsdel . Dettasamarbete måste emellertid, för att bli starkt, så långtmöjligt respektera principen om nationelltsjälvbestämmande och nationella demokratiska spelregler.Vänsterpartiets övertygelse är att lösningen av vår tidsproblem inte gynnas av att ett begränsat antal privilegieradeländer i sluter sig samman i en demokratisktbristfällig union, som syftar till att i första hand hävda sinaintressen på världsarenan. Strävan att ska bli enledande världsmakt hotar att bygga upp onödigamotsättningar.Vänsterpartiet har på olika sätt bland annat genom enmotion visat på möjligheterna att avstå frånett medlemskap i . Vi har också kritiserat den förraregeringen för att den inte redovisat en genomtänkt politiskstrategi för det fall att folkomröstningen blir ett ja tillfortsatt nationellt självbestämmande och upprätthållandeav folkstyre och demokrati och ett nej till EU-medlemskap.Vi förutsätter att den nya regeringen snabbt skaffar sig enpolitisk strategi för det fall folkomröstningen skulle leda tillett nej till EU-medlemskap.Den föreliggande propositionen visar att det är vid ettmedlemskap som de stora ändringarna inträffar i Sverigespolitiska system. fråntas viktiga delar av sininitiativ- och beslutsrätt och får mer karaktären avrådgivande organ. Såväl riksdag som regering kan blibundna av direktverkande beslut även om Sverigeuttryckligen och aktivt motsatt sig besluten i EU:sministerråd. Regeringsformens formulering att ''alloffentlig makt utgår från folket'' förlorar sitt reella innehåll.Svenskt deltagande i innebär att bliren del av det Europeiska centralbankssystemet (ECBS) ochska agera i enlighet med den Europeiska () riktlinjer och instruktioner. möjlighetertill inflytande över penningpolitiken ersätts av att Sverigesriksbankschef blir medlem i . Där har han dockinte till uppgift att bevaka svenska intressen utan ska främjaunionens penningpolitik.På utrikes- och säkerhetspolitikens område blir Sverigesröst förstärkt inom EU men i övriga internationella organfår svårt att hävda en annan mening än EU:s. Påhandelspolitikens område går in i ett system medantidumpingåtgärder och kvoter, som ökar risken attSverige dras in i internationella handelskonflikter.Bilden av EU som fredsprojekt är givetvis sann förmedlemsländernas inbördes förhållanden. Risken att EU-länderna skulle råka i väpnad konflikt med varandra ellermed måste emellertid anses försumbar, även omSverige ej är medlem av unionen. EU/EG ochRomtraktaten har inte hindrat att enskilda EU-länder,särskilt tidigare kolonialmakter, har varit inblandade i enlång rad krigsäventyr utanför de senastedecennierna.På jordbrukspolitikens område återinförs i och med EU-medlemskapet en omfattande och dyr regleringsverksamheti Sverige.EG:s regelverk har växt fram ur en lång följd avkompromisser mellan intressen i systemet och efterhandkompletterats med tilläggsbestämmelser. Detta har medförtatt regler ibland är oklara och svåra att tolka och därför intekommer i tillämpning. Av propositionen framgår också attbetydande delar av fördraget Euratom och delar avEuropeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) inte längretillämpas. Vi ifrågasätter det rimliga i att ansluta tillregelverk och fördragstexter som bara har ett symbolvärde.Sverige bör vid ett medlemskap verka för att de böravvecklas.Vänsterpartiet har godtagit att den rådgivandefolkomröstningens resultat får vara avgörande förriksdagens beslut om EU-medlemskap. ärgivetvis berett att aktivt delta i riksdagsarbetet även vid ettmedlemskap i . När initiativrätt och beslutsmaktflyttas från är det nödvändigt att så långt möjligtändå utnyttja de möjligheter som finns för att stärka detfolkvalda parlamentets inflytande i EU:s beslutssystem.Riksdagen måste hitta metoder att verka styrande påregeringens beslut i EU-systemet. En god uppföljning avregeringens agerande är givetvis också nödvändig. Formerför samarbete mellan och EU-parlamentariker måste utvecklas.För att på ett tidigt stadium få kunskap om vilka förslagsom bereds i EU-systemet måste ett effektivtinformationssystem mellan EU och formas. Allariksdagens utskott måste ha sådan information att de kanarbeta effektivt med EU-relaterade frågor. Hur riksdagenorganiserar sitt arbete åvilar talmanskonferensen attföreslå. Såväl det särskilda organet för EU-frågor somriksdagens utskott måste ha rätt att begära information frånregeringen i EU-frågor.Ett framgångsrikt arbete i EU förutsätter effektivnationell beredning. De demokratiska förluster sommedlemskapet innebär måste så långt möjligt kompenseras.En skyldighet för regeringen att samråda medKommunförbund och bör finnas. För attdet ekonomisk-politiska arbetet ska bli effektivt påinternationell nivå bör också finnas en skyldighet förregeringen att samråda med Riksbanken.Vid ett EU-medlemskap kommer det givetvis att finnasmånga tillfällen att återkomma medkrav om vilken politik ministrar ochregeringstjänstemän ska driva i EU-systemet. På någraområden vill vi redan nu ge till känna några förslag.Vi delar i många fall inte den analys som utvecklas ipropositionen. Vi noterar också att dekonsekvensutredningar som delvis ligger till grund förpropositionen har utsatts för kritik för bristande allsidighetoch objektivitet.EU-arbetet och folkstyretArbetet för ett EU-medlemskap har av framför allthögerkrafterna drivits länge i vårt land. Från det att EU:sföregångare bildades och till nu har de högborgerligapartierna önskat ett medlemskap.Socialdemokratin har varit mera tveksam och delad. 60-talets diskussion om ett eventuellt medlemskap ändades ioch med att i sitt berömda tal tillmetallkongressen 1961 slog fast att ett medlemskap i (som EU då benämndes) var oförenligt med den svenskaalliansfriheten såväl som med den nationellasjälvbestämmanderätten och ''den svenska modellen''.EEC:s utveckling till EG och EU med ett alltmeromfattande samarbete och fastare sammanlänkning avmedlemsstaternas politik har kraftigt förstärkt giltighetenav analys från denna tid.När frihandelsavtalet slöts 1972 fanns det i detta en''utvecklingsbarhet'' som vänstern fruktade som en''smygväg'' in i EG men som högern säkert hoppades skullekunna leda dit.Då EG:s utveckling mot en närmare sammanlänkning avländerna gick tämligen långsamt och något motstridigtunder och låg EG-fråganrelativt stilla också i svensk debatt.Men när planerna på en allt intimare sammanlänkningav medlemsstaterna tog form -- mot den inremarknaden och sedermera mot den europeiska unionen,restes åter mera offensivt kraven på ett svenskt närmande.Flera partier ansåg emellertid fortfarande att alliansfrihetenskulle lägga hinder i vägen för ett direkt medlemskap.Tanken på ett ekonomiskt samarbete mellan EG ochEFTA började att ta form. Vid ett gemensamt ministermötemellan EFTA och EG beslöts attförhandlingar om ett brett upplagt skulle inledasunder första hälften av 1990.Som ett led i att försöka göra aktörerna påfinansmarknaden lugna och mera nöjda kom på hösten 1990plötsligt ett förslag från den dåvarande socialdemokratiskaregeringen att söka medlemskap.Den svenska medlemskapsansökan kom således intesom en följd av ett folkligt krav eller någon bred folkligrörelse. Den var en följd av krav från storfinansen ochhögerkrafterna som tillmötesgicks för att mildra en akutvalutakris.Vänstern har genom sin historia gjort analysen avEG/EU som ett projekt vars huvudsida varit att stärka detvästeuropeiska storkapitalets makt såväl globalt som inomEuropa. Vi har också sett ett EG/EU-medlemskap somstridande mot alliansfriheten, och att det alltför mycketskulle tubba på den nationella suveräniteten. Ett EU-medlemskap skulle därmed också urholka demokratin.Därför har vänstern vänt sig emot varje förslag som banatväg för ett medlemskap i /EU.Konsekvenserna för folkstyretEU-medlemskapet innebär ett systemskifte iförfattningsmässig mening. författning utgår ifrånen folksuveränitetsprincip, där folket i val direkt kan avgöramajoritetsförhållandena i , som ska vara ''folketsfrämsta företrädare''.EU:s traktater utgår däremot från enmaktdelningsfilosofi, som dessutom fördelar makten så attden av folkmeningen relativt oberoende byråkratin,kommissionen, och domstolen tilldelas stor politisk makt,och där rådet -- som består av företrädare förregeringarna -- har en väsentlig beslutsmakt, medan denationella -- direkt folkvalda -- parlamenten spelar enandrarangsroll på de områden EU omfattar.EU:s parlament har mest kontrollerande uppgifter --men en stor vidgning av beslutandefunktioner skulle leda till att de nationella parlamentens rollän mer skulle förminskas.Ett EU-medlemskap innebär alltså att vi, på de områdenEU-rätten omfattar, övergår från en parlamentariskdemokrati till en maktdelning i huvudsak mellan regeringaroch höga ämbetsmän inom kommission och EU-domstolen.Enligt regeringsformen är det som stiftar lag.Inom EU blir det emellertid regeringen som i ministerrådetär med och stiftar lag. får 4/90 av inflytandet överkommande EU-rätt.Då rådets rättsskapande beslut också är giltiga iSverige -- även för rättssubjekt inom landet -- innebär dettaatt andra EU-länders regeringar tillsammans har 86/90-inflytande över normgivningen bl.a. i på EU-rättensgiltighetsområden. Vi måste också anamma hittillsvarandeEU-rätt. Härigenom avhänds vi nationell suveränitet ibetydande omfattning.På de växande områden som omfattar,upphör alltså att vara lagstiftare. Och på deområden där skulle strida mot svensk rätt, fården nationella rätten vika. som folkets främstaföreträdare upphör alltså delvis att gälla, vilket i sin turminskar folkets möjlighet att påverka politiken.Regeringen får däremot en annan ställning. Den utövarSveriges rösträtt vid tillkomsten av EU-rättsakter, utom i defall dessa direkt kan beslutas av kommissionen ellerformuleras av domstolen i dess domar. Över dessa delar avEU-rätten finns inget nationellt inflytande.Ett EU-medlemskap urholkar såväl den grundläggandefolksuveränitetsprincipen som den svenskaparlamentarismen med som lagstiftare ochfrämsta företrädare för folket.Bevara maktSkadorna för demokratin och parlamentarismen av EU-medlemskapet måste minimeras. Regeringen vill iföreliggande proposition ge ett ''betydande''inflytande över regeringens utövande av sin 4/90-påverkanav röstningen i unionen. skall dessutom få en ''iprincip heltäckande information''. Skillnaden mellan dettaoch som ''folkets främsta företrädare'' ochlagstiftare är kvalitativ.Propositionen är relativt oprecis i sin diskussion omriksdagens inflytande över arbete i EU. Formernaför samråd och information är vagt definierade.Regeringens samråd ska enligt propositionen ske med''organ som bestämmer''. I allt som omfattas avEU-beslut, förvandlas från lagstiftare tillsamrådsinstans och informationsmottagare. Detta innebären stark uttunning av ställning och en mycketstark förskjutning av makt från riksdag till regering.I detta sammanhang har diskuterats en somen möjlig lösning. Vi menar att en bör inrättas,men att denna ska ha skyldighet att delegera sakfrågor avicke obetydlig vikt till olika fackutskott.Regeringen ska ha skyldighet att informera om sinapositioner och tänkta handlingslinjer, och den skaåterrapportera om hur den handlat. Nämnden skall kunnafatta beslut som är riktningsgivande för regeringen. I frågorav större vikt skall beslut kunna tas av nämnden i föreningmed fackutskott.Om regeringen inte får gehör för sin ståndpunkt ellerväsentlig konflikt föreligger mellan regeringen å ena sidanoch nämnd och fackutskott å den andra har regeringen attfölja nämndens och fackutskottets mening, om interiksdagen beslutar annorlunda.Riksdagens olika fackutskott bör ges rätten att i EU-frågor få information av såväl övergripande som detaljeradart från regeringen. Detta bör antingen ske via eller genom att utskotten direkt får inkallaföreträdare för regeringen.Vid ett par tillfällen skall regeringen ha skyldighetatt inför olika fackutskott ge övergripandeinformation om kommande ärenden som berör respektiveutskotts ansvarsområde.När frågor som berör den kommunala ellerlandstingskommunala sektorn är under avhandling inomEU, skall regeringen ha skyldighet att samråda medKommunförbundet och/eller . När detgäller frågor av större vikt för den kommunala sektornsutveckling, ska till sammanträden ett parrepresentanter för adjungeras med yttranderätt.Det är också viktigt att och regeringensagerande i EU-systemet är samordnat. För dennasamordning har såväl riksbanksfullmäktige som regering ettansvar.En modell som den ovan beskrivna kan möjligen synaströg. Kravet på demokrati medför ibland attbeslutsfattandet måste få ta tid. inflytande överhur de svenska rösterna i rådet används får inte bara bli avdet rådgivande slaget. Systemet förutsätter också att EU:sdagordningar och förslag kommer föreministerrådsmötena. Om inte parlamenten utövar ett meraktivt inflytande på Europasamarbetet, kommer det ilängden att ta allvarlig skada och leda till konflikter.De mer exakta formerna för detta bör i enlighet meddessa riktlinjer snabbt utredas med det uttryckliga syftet attminimera skadorna för den parlamentariska demokratinmed ett EU-medlemskap. Hur arbete utformasåvilar talmanskonferensen att föreslå.Offentlighet och sekretessOffentlighetsprincipen är en omistlig del av vårdemokrati. Den utgör en garanti för rättssäkerhet, oväldigförvaltning och effektivt folkstyre.I EU-förhandlingarna sades den ej vara förhandlingsbar.Sveriges företrädare förklarade att offentlighetsprincipenoch meddelarskyddet är och förblir grundläggandeprinciper i konstitutionella, politiska och kulturellaarv. EU förutsatte i en gemensam motförklaring att Sverigeskulle komma att fullt ut följa gemenskapsrätten i dettaavseende.Nu konstaterar propositionen att vissa ''skillnader'' kankomma att inträda när det gäller den politiska berednings-och beslutsprocessen. Underlaget för det offentligasamtalet kan komma att bli mindre omfattande, sägerpropositionen. Dessutom har regeringen tillsatt en särskildutredning för att förhindra att ett EU-medlemskap leder tillobefogad sekretess och en proposition förbereds.Uppenbarligen kommer viktiga delar av den ickeförhandlingsbara offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet att förloras vid ett medlemskap.Propositionens överslätande bedömningar är integodtagbara.Statsrådsberedningen har i ett PM av den 29 september1994 betecknat det som olämpligt att regeringstjänstemänsom mottagare av EG-handlingar undertecknarförsäkringar om att förfara på ett visst sätt med dem. Det ärav största vikt att regeringen tillbakavisar varje antydanfrån EU om att på grund av nämnda PM inte skullevara en fullvärdig mottagare av EU-handlingar.Handlingar från EU-organen har tre olika beteckningarför hemlighet: restricted, confidential ochsecret. En mängd handlingar, som tidigare avsettendast inrikespolitik, kommer efter EU-medlemskapet attbehandlas enligt utrikessekretessens regler. Det är avstörsta vikt att regeringen försvarar svenska tjänstemänsoch politikers rätt att självständigt bedöma vilka handlingareller uppgifter i handlingar som skall vara sekretessbelagdai . En svensk försvarsstrid i EU föroffentlighetsprincip och meddelarfrihet kommer att ha ettstort och starkt stöd i hemmaopinionen.För att kunna försvara offentlighetsprincipen sommedlemmar av EU behövs ett förstärkt skydd för dennaprincip. Det undantag från offentlighetsprincipen som kanmedges för utrikessekretess enligt 2 kap 2 § TF börpreciseras så att utrikessekretess inte skall kunna tillämpaspå EU-handlingar i ärenden som berör svenskaförhållanden.Det är också av största vikt att regeringen vid ettmedlemskap griper in i den process och de konflikter omoffentlighet av dokument som pågår inom EU. anmälan av ministerrådettill för bristande öppenhet bör få svensktstöd.Vi får anledning att återkomma när den aviseradepropositionen om förändringar i regler förutrikessekretessen läggs fram.Utrikes- och säkerhetspolitikEU:s gemensamma utrikes- och säkerhetspolitik(GUSP) ''skall omfatta alla frågor som berör unionenssäkerhet, inbegripet utformningen på lång sikt av engemensam försvarspolitik, som med tiden skulle kunna ledatill ett gemensamt försvar''.GUSP blev aldrig föremål för några egentligaförhandlingar mellan och EU. Istället skrev Sverigeunder på att ''fullständigt och förbehållslöst'' anamma allaMaastrichtfördragets mål och bestämmelser. Sverigeaccepterade också att inte utnyttja vetorätten, närkvalificerad majoritet föreligger.EU-medlemskapet innebär att avsagt sig sinutrikespolitiska valfrihet i alla de frågor, där EU tagitställning. Detta får långtgående konsekvenser för Sverigesuppträdande i FN och andra internationella sammanhang.Danmark tvingades exempelvis till tystnad i diskussionen påFN:s befolkningskonferens, när man kom till känsligaabort- och preventivmedelsfrågor.Neutralitetspolitiken har övergivits och ersatts medmilitär alliansfrihet syftande till att vårt land ska kunna varaneutralt i händelse av krig i vårt närområde. Den militäraalliansfriheten anses vara möjlig så länge inte blirmedlem i Västeuropeiska unionen (VEU). Ettobservatörskap i VEU anses inte innebära någraförpliktelser som strider mot den militära alliansfriheten.Det finländska försvarsutskottet gjorde en annanbedömning, att observatörskapet skulle glida över i ett allttätare försvarssamarbete. Ett sådant skulle samtidigtinnebära försvarssamarbete med Nato, eftersom VEU skavara Natos europeiska pelare enligt en av de av Sverigeanammade deklarationer som fogades tillMaastrichtavtalet.Även utan ett direkt medlemskap i kommerSverige att få problem med att göra sin militära alliansfrihettrovärdig, eftersom vi ska vara med och fatta beslut omaktioner, som VEU ska verkställa. skall sålundainte söka observatörskap i VEU.EU är en framväxande global stormakt, inte baraekonomiskt. När integreras i denna, förändras vårtförhållande till den internationella omgivningen i viktigaavseenden. Vi har inte längre att beakta säkerheten endasti det svenska närområdet utan i EU:s närområde. Dekonflikter som finns vid unionens yttre gränser kommer attberöra även oss. Till detta närområde hör , storadelar av , östra och samt endel av . Därtill kommer stora delar av deangränsande haven: , , ochSvarta havet. Med och som medlemmartillkommer även delar av samt Ryssland.Dessa genomgripande förändringar kommer att ställaväsentligt större krav på kunskaper och analys avinternationella förhållanden än . Den friståendefredsforskningen måste få ökade resurser.Sverige skall energiskt motverka varje ambition att inomramen för GUSP skapa ett ''befäst '' och planer påatt bygga upp offensiva, lättrörliga militära insatsstyrkoreller en kärnvapenkapacitet. Fredsbevarande insatser skaendast ske inom ramen för FN och (ESK).Vi måste arbeta för en alleuropeisk fredsordning enligtmålsättningarna i ESK. Målet måste vara ett öppet ochkärnvapenfritt . måste verka för en EU-politik som stabiliserar och de baltiskastaternas självständighet.Sverige måste uppträda aktivare för att förhindrakonflikter i . Det betyder exempelvis attverka för en kraftfull politik för att stoppa de svåra brottenmot de mänskliga rättigheterna i det med VEU associeradeTurkiet.Som alliansfritt land bör stärka strävandena attutveckla icke-militära medel för att skapa fred, stabilitetoch demokrati.Detta ska verka för på regeringskonferensen1996, då EU ska utforma sin gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik mer konkret. Om frågan om en gemensamvapenexportpolitik tas upp, ska arbeta för enrestriktiv sådan, så att rustningarna minskar i världen.Sverige ska vara en drivande kraft för fred, frihet,demokrati och rättvisa. Brott mot de mänskligarättigheterna måste stoppas, om konflikter och massflyktska kunna förebyggas.När nu vår utrikespolitiska valfrihet inskränks genomEU-medlemskapet, kommer det att ställas stora krav på desvenska förhandlarnas förmåga att få övriga medlemmar attlyssna på vår röst. Men framför allt kommer det att krävasen upplyst och vaken folkopinion både inom och utom EU.ÖsteuropapolitikFör att uppnå uthållig fred och avspänning måsteklyftorna minska. En ''rikedomsridå'' får inte resas mellanöst och väst. De central- och östeuropeiska staterna måsteinlemmas i ett allt tätare samarbete med . Detgäller också OSS-staterna. får inte isoleras, så attnya stormaktsmotsättningar uppstår. Stödet tilldemokratisering är av central betydelse. Konflikter skaförebyggas innan de -- som i f.d. -- leder tillväpnade fientligheter. Detta arbete måste huvudsakligenbedrivas inom ESK.I EU-samarbetet ska verka för en sådanintegration öst--väst och en sådan inriktning på östbiståndetatt det stöder en demokratisk utveckling.HandelspolitikEU:s handelspolitik är protektionistisk. Den syftar tillatt öka de västeuropeiska företagens konkurrenskraftgentemot de amerikanska och japanska. För att skydda sinaegna och utestänga konkurrens tillgriper EUantidumpingtullar och andra handelshinder. Ett aktuelltexempel är den 30-procentiga straffavgift som införts påasiatiska TV-apparater på begäran av bl.a. franskaThomson och holländska . Det underlättades av attFrankrike tidigare genomdrivit ett beslut att det bara skakrävas enkel majoritet för att införa antidumpingavgifter.Sverige har inte haft sådana handelshinder men blirgenom EU-medlemskapet skyldigt att införa dem.Restriktioner finns för tekoprodukter från ochöstländer, vissa stålvaror från östländer samt skor,handskar, leksaker, glas- och porslinsvaror ochradiomottagare från . av tekoimporten fråntredje land beräknas vara under någon form avbegränsning. EG har även kvoter för tekovaror somlönbearbetats utanför gemenskapen.Sverige försökte i förhandlingarna få behålla frihandeln.Men det avvisades av EU. Vi måste sålunda återinförakvoter på textilvaror.De i och , som får generellahandelspreferenser av EU, riskerar en försämring. Enligtuppgift vill reducera dessa och då intebara för de asiatiska ''tigrarna'' utan även för ,, , , och Pakistan.Samtidigt samverkar EU med Internationellavalutafonden (IMF) för att få att avskaffa sittimportskydd. EU-avtalen med de central- ochösteuropeiska staterna har liknande effekt.Sverige ska som EU-medlem arbeta för en förändring.EU bör vara öppen mot omvärlden, främja frihandel ochvidga sitt ekonomiska samarbete med Central- ochÖsteuropa och med . Handelspolitiken gentemotCentral- och måste liberaliseras, ochimportkvoterna helst avskaffas före den tidpunkt EU haruppställt, utgång. De ännu så länge relativt fåprodukter därifrån som är konkurrenskraftiga bör fåexporteras fritt till Västeuropa.I samverkan med andra frihandelsinriktade EU-länderbör verka för att minska de rika ländernasprotektionism.