mot · GH02Jo606 · 1994-01-25 00:00:00 — Våtmarker av internationell betydelse Stor uppmärksamhet har riktats motolika typer av våtmarker. Ökade kunskaper om dessanaturmiljöer har medfört att deras stora värde frånekonomisk, kulturell, vetenskaplig och rekreativ synpunkterkänts. Trots detta finns fortfarande behov av särskildaskyddsåtgärder. Hoten mot våtmarkerna är inte enbart enfråga för en enskild nation utan en i högsta gradinternationell företeelse.Ett internationellt samarbete för att skydda olika formerav våtmarker startade i och med tillkomsten avvåtmarkskonventionen (Convention on Wetlands) i Ramsari . Den beslutade den 28 juni1974 att underteckna konventionen och den 5 decembersamma år ratificerades den utan förbehåll. Konventionensförteckning över internationellt viktiga våtmarker (CW-listan) upptog för vidkommande 20 objekt omtotalt ca 2 700 km2.Med våtmarker avses vissa i konventionen angivnavattenmiljöer, vilket bl.a. innefattar grunda havsområden,vilkas djup vid lågvatten inte överstiger , ochangränsande strand- och kustområden. Våtmarkernasbetydelse för fåglar som ekologiskt är beroende avvåtmarker framhålls särskilt, men även andra botaniska,zoologiska, limnologiska, hydrologiska eller ekologiskavärden skall beaktas.Genom att ansluta sig till konventionen förbinder sigvarje fördragsslutande part att generellt främja bevarandetav våtmarker. Detta innebär att våtmarkerna bör ägnas storuppmärksamhet vid såväl all planläggning somnaturresursutnyttjande.CW-listan upptar tre skånska områden: Falsterbo-Fotevikenområdet, Klingavälsån-Krankesjöområdet samtHelgeåns vattensystem kring Araslövssjön-Hammarsjön-Egeside. Ökade resurser om ekologiska samband ochbiologiska värden har påvisat ytterligare några områdensom särskilt bör uppmärksammas, nämligen den inre delenav samt stora delar av . Bådaområdena utgörs av grunda havsområden med angränsandestrandängsområden, vilka till stor del ännu utgörs avbetande havsstrandängar omväxlande med andra typer avängsmarker. Den välhävdade havsstrandängen tillhör idagen av vårt lands sällsynta naturtyper. Fågellivet är rikt medhäckande arter som bl.a. strandskata, skärbläcka,strandpipare, tofsvipa, brushane, kärrsnäppa, kentsk tärnaoch småtärna. Flera av dessa tillhör de hotade arterna i vårtland.Lundåkrabukten är av internationell betydelse som rast-och övervintringslokal för sångsvan, knölsvan och knipa.När det gäller rastande och flyttande fåglar är bukten kändför att hysa stora mängder myrspovar . Påstandängarna växer även åtskilliga växtarter som kanbetraktas som sällsynta eller utrotningshotade.I samband med försöksverksamhet med fysisk planeringav kust- och havsområden, som initierats avhavsresursdelegationen, har konstaterats attgrundområdena i bör betraktas somspeciellt värdefulla i , då stora delar av dennavåtmarkstyp redan biologiskt försvunnit genom att dentagits i anspråk för utfyllnader. De vidsträcktagrundområdena tjänar som uppväxt- och födosöksplatserför flatfisk, lek och uppväxt av horngädda samt uppväxt avung torsk. Basen för den stora fiskproduktionen, liksomförutsättningarna för det rika fågellivet, utgörs av tillgångenpå bottenlevande smådjur. Grundområdena får dock intebetraktas som isolerade enheter, utan det är i kombinationmed lämpliga övervintringsplatser på djupare vatten som enfungerande och produktiv livsmiljö erhålles.Jordbruksutskottet sade i betänkandet 1992/93:JoU3 påsidan 10, andra avdelningen och tredje meningen: ''Enligtvad utskottet inhämtat kan det i och för sig finnas goda skälatt utvidga CW-listan''. Utskottet vill dock inte ställa sigbakom någon särskild prioritering av det område som angesi motionen. Denna avstyrks därför. ''Jag vill understryka att det finns goda skäl att utvidgaCW-listan och håller inte med utskottet i dess motivering tillavstyrkan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillägg till den svenska CW-listantill skydd för våtmarker i inre delen av ochLundåkrabukten.