mot · GH02Kr1 · 1994-03-30 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:135 Ungdomspolitik Riktlinjer för ungdomspolitikenUnder ungdomstiden frågar man sig hur ens framtid skallse ut, vilka mål man har med sitt liv. Man skapar sigvisioner. Denna framtidstro är något av det viktigaste församhället. Men i möts många ungdomar avstängda dörrar. Vuxenvärlden begränsar tankarna på ettannat, bättre liv. Unga människor växer upp i ett klimat därde fortfarande stämplas som problem.Men visst finns det skillnader bland ungdomar. Ungafrån ''goda hemförhållanden'' uppmuntras i skolan ochderas föräldrar kanske kan bidra till den egna bostaden.Som ung och ''välartad'' har man allt att vinna på att anpassasig till samhällets lagar och normer. Andra ungdomar har enhelt annan situation: de saknar rätten till utbildning, till ettarbete (med full lön), och de saknar ofta en stadigvarandebostad som de har råd med.Samtidigt som vi ofta säger att ungdomarna är vårframtid så innebär dagens höga arbetslöshet ochbesparingar (i skolan, kommunerna m.m.) att vi allt mersviker de unga. I välfärdens hårdnar attityderna motungdomar och därmed också de ungas attityder motvuxenvärlden. Det är en olycklig utveckling som måstestoppas.Vänsterpartiet arbetar för ett samhälle där ungamänniskor skall ha rätt till ett jobb med full lön, ha rätt egen bostad och ha rätt till sin egen integritet och tillrespekt från vuxenvärlden.Ungdomars ekonomiska villkorI dag ökar de ekonomiska skillnaderna i --klasskillnaderna kvarstår och ojämlikheten mellan könen ärfortfarande ett allvarligt problem. Det är alltså inte engeneration som grupp som har skuld till överkonsumtionoch överhettning. Varken den svenska arbetarklassen ellerderas barn spekulerade bort exportföretagensmiljardvinster under 80-talet.Inom ungdomsgenerationen hittar man storaekonomiska och sociala orättvisor. Många ungdomarslevnadsvillkor försämras i snabb takt genom arbetslöshetoch bostadslöshet. innefattar ungdomstiden enstark vilja att bestämma över sitt eget liv. Man vill vara frisamtidigt som de fria valen blir alltmer begränsade. Endasten minoritet kan fritt välja arbete och bostad vilketleder till frustration och oro.Nationalekonomer och samhällsanalytiker efterfrågarständigt nya idéer, djärvhet och engagemang för att som detheter ''få fart på ''. Att inte satsa på ungdomen äralltså inte bara en förlust för ungdomarna själva utan ocksåen samhällsförlust, sett ur ett socialt och ekonomisktperspektiv.Regeringens riktlinjer för ungdomspolitikenRegeringen har lagt fram en proposition omungdomspolitiken. Man har haft ambitionen att ta ettsamlat grepp om ungdomsfrågorna -- som skär tvärsigenom olika departement och myndigheter. Ipropositionen beskrivs ungdomars uppväxtvillkor ochproblem. Men ingenstans försöker man ta dettahelhetsgrepp kring ungdomsproblematiken och presenteranågon form av lösning. Resultatet är fragmentariskt, ytligtoch vagt.Propositionen är mest en katalog över regeringensfamiljepolitik och saknar såväl helhetssyn som konkretapolitiska satsningar på ungdomar. Den enda riktigtgenomförda röda tråden är betoningen av föräldrarnasansvar för ungdomarna samt de ideella organisationernasökade betydelse i ungdomspolitiken. Märklig är denglidning mellan barn och ungdomar som propositionen geruttryck för. Är det t.ex. meningen att vi skall se frågorna ombarnomsorg, vårdnadsbidrag och ''pappastimulans'' (s. 69)som ungdomsfrågor, och i så fall i relation tillsmåbarnsföräldrar under eller i relation till barnen?Ingenstans tydliggörs den trots allt avgörande skillnad somfinns mellan barn (som föräldrarna givetvis har ett stortinflytande över) och nästan vuxna ungdomar som har allrätt att leva fria och självständiga liv utan något indirektförmyndarskap från sina föräldrar.Arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken ochfamiljepolitiken har just behandlats av . Därförhar vi mycket svårt att förstå varför frågorna i dennaproposition förs upp till ny behandling utan att regeringenlägger några nya förslag. Som helhet känns propositionendärför meningslös och missledande. Ännu ett urvattnatkristdemokratiskt influerat utspel från regeringen.Den statliga ungdomsmyndighetens organisation ochuppgifterVänsterpartiet är positivt till förslaget om bildande av enungdomsstyrelse. Däremot avvisar vi förslaget att en av desshuvuduppgifter skall vara att dela ut utmärkelser. Det är ennyliberal chimär att tro att människors kapacitet ochmotivation styrs av priser, dessutom ter sig förslaget omutmärkelser synnerligen malplacerat i ett ungdomspolitisktsammanhang (guldklockor delas ju gärna ut efter avslutatlivsverk, inte före...).I propositionen talas det mycket om hur ungdomarsjälva skall utforma och aktivt ta del av ungdomspolitiken.Men ingenstans nämner man hur de skall kunnapåverka ungdomsmyndighetens verksamhet.Vänsterpartiet anser att en referensgrupp e.dyl. beståendeav representanter från ungdomsorganisationerna börknytas till den nya ungdomsmyndigheten.Statens bidrag till barn- och ungdomsorganisationernaFrågan om anorexia, bulimi och doping nämns ipropositionen. Ändå ges inga förslag på åtgärder. FörVänsterpartiet är det självklart attungdomsorganisationerna och föreningslivet skall bidra tillatt förebygga dessa destruktiva fenomen. När det gäller denföreslagna målrelateringen av bidragen vill vi därför att manunder rubriken ''Meningsfull fritid'' även infogar målet attungdomsorganisationerna skall arbeta för att berikakulturlivet och aktivt skapa motbilder till kommersiellamans- och kvinnoideal.Invandrar- och flyktingungdomar -- gömda barnVänsterpartiet anser att barn/ungdomar som hållersig gömda i för att undkomma utvisning skallerbjudas en ny asylutredning och att den grupp som tillsattsav för att undersöka dessa frågor börmedverka i den asylbedömningen.Vänsterpartiet anser också att barn/ungdomar somhåller sig gömda skall få en god man utsedd åtsig som kan bevaka hennes/hans intressen. Vid behov skallbarnen/ungdomarna också kunna erbjudas jourfosterhem.Vad gäller att ta barn/ungdomar i förvar så anserVänsterpartiet att det i princip skall vara förbjudet.Undantag gäller ungdomar som tas om hand med hjälp avLVU eller förvartagande i samband med direktavvisning.Vad läkarvården anbelangar så bör en betydligt störreuppmärksamhet och mer resurser ägnas barn/ungdomarmed psykiska symptom. Många barn/ ungdomar bär påsvåra krigsupplevelser och/eller lever i familjer därsläktingars dåliga psykiska hälsa påverkar dem. Psykiskabesvär bör därför behandlas och i ökadutsträckning betonas i regeringens hälsopolitik förflyktingar.Att vara ungVänsterpartiet har inte mycket att erinra om i det somuttryckligen står i propositionen under denna rubrik.Viktigare är kanske vad som inte står.I av ökad ekonomisk och social otrygghet, medökad segregation i skolan och med skärpta ideologiskamotsättningar också mellan ungdomar är det märkligt attklasskillnaderna över huvud taget inte tas upp som enutgångspunkt för regeringens analys. Detsamma gällerbostadssegregationen som också har en tydlig klassaspekt.I utredningen och Makt, SOU 1991:12, ladeungdomskommittén grunden till en modern syn på ungamänniskors skilda villkor. Där betonades behovet av enökad elevmakt och inflytande i skolan, skillnaderna mellanverkliga och mytifierande generationsmotsättningar,skillnader i delaktighet och aktivitetsform mellan flickoroch pojkar m.m. Propositionen hade vunnit på att liktutredningen ha en mer genomtänkt klassanalys. Som det nuser ut riskerar vi att få en ungdomspolitik som riktar sig tillde redan välartade och privilegierade ungdomarna genomatt skillnaderna i livsvillkor mellan olika ungdomsgruppertonas ner.Internationalism och invandrarungdomarI linje med regeringens EU-entusiasm så framhålls att''Var femte gymnasist har bott än iett annat land och deras beredskap för att flytta utomlandsär stor.'' Detta faktum beror naturligtvis på allainvandrarungdomar som har en dubbel nationell identitet.Det är missvisande att låta det framstå som ett entydigtexempel på hur internationellt orienterade och erfarnasvenskfödda ungdomar är.Det har dessutom visat sig att klasskillnaderna knappastpå något annat område är så stora som när det gällerbenägenheten att resa eller studera utomlands. Medanungdomar från socialgrupp tre kan ha erfarenhet avcharterresor till , så har ungdomar i socialgruppett ofta erfarenhet av längre studieresor, språkresoroch/eller internationellt studentutbyte.I samband med ett ökat internationellt utbyte mellanungdomar är det viktigt att rekryteringen till sådant utbyteblir så bred som möjligt. Särskilt stöd och riktadinformation kan behövas för att uppmuntra ungdomar frånmindre ''resvana'' hem att söka sig utomlands.Vänsterpartiet anser att det skall åläggas den svenska delenav ungdomsprogrammet för att sörja föratt det blir en social balans bland de ungdomar somutnyttjar programmet. Skolan har också ett stort ansvar föratt beakta detta i samband med elevutbyte med andraländer.Hälsa och sexualitetI propositionen talas det om ungdomars längtan efterdjupare samtal och en mer förtroendefull kontakt medvuxna, föräldrar och andra, vilket givetvis är viktigt. Meningenstans nämns ungdomarnas behov att få stöd ochvägledning när det gäller att utveckla förmågan tillrespektfulla och kärleksfulla sexuella relationer.Sexualiteten är mycket viktig för unga människor. Meni relation till föräldrarna, som så nogsamt betonas ur andrasynvinklar, så är detta sökande mycket känsligt ochkomplicerad. Det är ett område där en aktivföräldrapåverkan kan verka kränkande. Vänsterpartietdelar därför inte regeringens syn på föräldrainflytandetsgenerellt avgörande betydelse utan vill betonaungdomarnas behov av annat mer objektivt stöd i form avt.ex. skolsköterskor, ungdomsmottagningar, m.fl.Angelägna frågor som preventivmedel, aborter, sexuelltöverförbara sjukdomar, homosexualitet etc. verkar nästanbortcensurerade ur propositionen. Vänsterpartietåterkommer här med sina krav på dessa områden.UngdomsmottagningarnaUngdomsmottagningarna gör stora insatser förungdomar. Ökande ungdomsproblem gör det nu angelägetatt ge ungdomsmottagningarna förnyad prioritet ochresurser för att utveckla arbetet med missbruk blandungdomar. Vi har tidigare föreslagit att vår ''Kommunakut''(se ekonomiska motion Fi206 används föratt utveckla ungdomsmottagningar i varje kommun.Vänsterpartiet har också föreslagit (i motion So492 Omungdomars situation) att en ungdomsmottagning på siktskall inrättas i varje kommun. Där skall bedrivas enheltäckande verksamhet som innefattar upplysning ochhjälp till ungdomar vad gäller mobbing, sexualitet, sexuellaövergrepp, droger och missbruk av anabola steroider,anorexia och bulimi, våld, samt hjälp och råd vid kontakt-och relationsproblem.UngdomsaborterUngdomsaborter minskar när man inför gratis p-piller.Det har försök på flera håll i landet visat. För samhället ochden enskilde är alla stödåtgärder som kan förebygga abortbra. Och enkla billiga stödformer, som inte hotar att kränkaintegriteten, är att föredra.Vänsterpartiet har därför föreslagit (i motion So492 Omungdomars situation) att p-piller till kvinnor blirgratis. En försöksverksamhet med subventioneradekondomer till unga bör också ingå i den samlade arbetetmot ofrivilliga ungdomsgraviditeter och sexuelltöverförbara sjukdomar.Utbildning -- skolaVänsterpartiet konstaterar med förvåning attungdomarnas skolsituation knappast alls nämns ipropositionen. Förvisso redogör man schematiskt förregeringens utbildningspolitik, men ungdomarnasarbetsplats -- skolan -- separeras från familjeperspektivetoch de offentliga ungdomssatsningarna.För är det självklart att en stor del av våracentrala ungdomssatsningar skall kanaliseras via skolan.Skolan skall både kunna erbjuda en bra utbildning och engod psykosocial miljö. I dagens skola är situationen en heltannan. Stress, dålig arbetsmiljö, färre lärarledda timmar,knappa resurser, segregerande tendenser, betygstilltrom.m. påverkar eleverna negativt. Den arbetsmiljö som våraungdomar lever i skulle knappast accepteras av de vuxna.Det är t.ex. inte ovanligt att elever i högstadiet har enarbetsdag eller mer, inräknat läxläsning.Bristen på resurser är skolans största problem idag.Vänsterpartiet vill ha ett tydligt och nationellt ansvar förskolan, och skolans resursfördelning. Därför anser vi attsektorsbidraget skall återinföras. Till ett återinförtsektorsbidrag skall ett kvalitetssäkringsprogram kopplas. Idetta program bör vissa miniminivåer för skolanskringresurser fastslås vad gäller kuratorer, skolhälsovård,psykologer, klasstorlek (max. 25 elever), skolbibliotek vidvarje skolenhet m.m.Ett sektorsbidrag med det innehåll vi ovan skisseratmåste också kompletteras med tydliga krav påkommunerna. Varje skolenhet har ju ett ansvar för att höjakvaliteten i skolan.Regeringen har aviserat en skrivelse omutvecklingsinsatser i skolan. återkommer idet sammanhanget till sitt konkreta förslag om ettsektorsbidrag med kvalitetssäkringsprogram.Social snedrekryteringPå sidan 15, femte stycket, berör regeringen frågan omsocial snedrekrytering. Man skriver att det är ''vid detidigaste övergångarna mellan skolstadier som betydelsenav social bakgrund är störst''. instämmer iden analysen. De socialt sett mest avgörandeutbildningsvalen i livet sker tidigt, då risken finns att manväljer bort många framtida möjligheter.Därför är det viktigt med en sammanhållen skola sålångt som möjligt. De nya gymnasieprogrammen sominspirerats av högskolan med sin uppdelning i många smådelkurser kommer att verka förstärkande när det gäller densociala snedrekryteringen. Den sociala sammanhållningenav eleverna blir sämre och elever med mindre studievana fårgivetvis svårare att anpassa sig till en studieplan som kräverextrem flexibilitet och studiemotivation. Regeringen skaparalltså med ena handen de utslagningsmekanismer som manmed den andra handen säger sig vilja förhindra.Vänsterpartiet motsätter sig den skolpolitiken.Familjens betydelseI propositionen betonas föräldraperspektivet ideligen.Men det finns faktiskt ungdomar under 25 som leversjälvständiga liv.Grundperspektivet -- att kärnfamiljen i första hand skallstödjas -- är förlegat . Skall några stärkas ochstödjas är det givetvis de familjer som inte ärkärnfamiljer, ungdomar med trassliga föräldrarelationer,eller inga alls, eller ensamstående föräldrar ochtonårsmödrar.På en punkt har dock regeringen rätt. Familjen är utsattför stora påfrestningar . Många barn saknar t.ex. bramanliga förebilder. anser därför att det ärviktigt att aktivt arbeta för en jämnare könsfördelning blanddagispersonal och lågstadielärare, dvs. yrkesområden somav tradition är kvinnodominerade.Vi anser också att resonemangen i propositionen talaremot regeringens vårdadsbidragspolitik. Daghem har juvisat sig vara ett ovärderligt stöd för barn som har trassligafamiljeförhållanden och därmed behov av vuxna förebilderutanför familjen.Ungdomar och arbeteRegeringens ungdomsorienteradearbetsmarknadspolitik är inget annat än en plädering förregeringens ekonomiska politik, där bl.a. en försämring avanställningstryggheten redovisas som en metod för attminska ungdomsarbetslösheten. avvisargivetvis den politiken och hänvisar till de förslag som nyssbehandlats i arbetsmarknadsutskottet.Våra konkreta förslag innebär t.ex. att även ungdomarunder skall ha rätt till fullt utbildningsbidrag för AMS-utbildning och att medel skall avsättas till särskildaungdomsprojekt med avseende på miljösatsningar inom detkommunala Agenda 21-arbetet. Båda dessa förslag avslogutskottet.UngdomsarbetslöshetenArbetslösheten i drabbar framför allt ungdomar;ungdomsarbetslösheten ligger i vissa delarav landet. De har ännu inte tagit sig in på arbetsmarknadenoch i arbetslöshetstider när företagen säger upp personalutan att göra några nyanställningar riskerar stora delar avden unga generationen att hamna utanför arbetsmarknadenför långa tider framöver. Det är inte barasamhällsekonomiskt vansinne utan innebär också mångagånger ett bidragsberoende för ungdomarna, ett icke-erkännande från samhällets sida.Vänsterpartiet kritiserar regeringens politik sompermanentar praktiklinjen för unga arbetslösa. Vi förordari stället en kort praktiktid på 3--6 månader följd av 6--9månaders anställning med rekryteringsstöd. I dagensuppåtgående konjunktur är det rätt läge att slussa inungdomar på den permanenta arbetsmarknaden. Ungaarbetslösa bör stödjas till riktiga jobb, som inte snedvriderarbetsmarknaden och lönebildningen, i stället för lösapraktikplatser med arbetsförmedlingen som arbetsgivare.Vi befinner oss i den värsta lågkonjunkturen i Sverigeshistoria . Arbetslösheten närmar sig 14--, påvissa orter har den passerat . Som vanligt är det desvaga grupperna i samhället som drabbas hårdast. Det är desom aldrig fått något riktigt fotfäste på arbetsmarknadensom slängs ut först. Ungdomarna tillhör av naturliga skäldenna grupp. Ungdomar som söker arbete hamnar ien ond cirkel där de åsidosätts på grund av att de saknararbetslivserfarenhet. Regeringens svar är ett system somlåser fast positionerna och tvingar de unga att leva påmycket låga ''löner'' fram till ålder.Vänsterpartiet säger därför nej till särlösningar av typenungdomspraktik och ALU. Vi förordar i ställetsubventioner till ordinarie anställningar.Ideella organisationerVänsterpartiet anser att regeringen överbetonar deideella organisationernas ungdomspolitiska ansvar. Medden inslagna ungdomspolitiken ger man en signal tillkommunerna att de kan avsäga sig en del av sittövergripande ansvar till ideella och individuella krafter.I propositionen förringas det faktum att kommunernasinsatser har spelat en avgörande roll för ungdomarna.Fritidsgårdarna spelar faktiskt stor roll på många håll,särskilt för ungdomar i behov av stöd och/eller med dåligaföräldrarelationer. Och kommunernas fritidsförvaltningarskall vi inte glömma bort.Med tanke på att civilministern är ''kommunminister''med det övergripande politiska ansvaret förkommunpolitiken så är det dessutom högstanmärkningsvärt att hon inte på ett enda ställe ipropositionen betonar något annat än familjen och ideellaorganisationer som bas för den lokalt förankradeungdomspolitiken.Stödjande insatserVad gäller stödjande insatser utgår regeringen ifrånungdomarnas egen kraft och engagemang. Problemet ärdock att inte alla ungdomar sprudlar av initiativförmåga.Andra ungdomar å sin sida kan ha en stark initiativförmåga,som dock kanaliseras på ett destruktivt sätt. Var skallresurserna tas till dessa insatser och vem/vilka skall konkretta ansvar för dem? I en helhetssyn på ungdomspolitiken kaninte bara de välartade ungdomarna tas med i beräkningen.Mest stöd behöver givetvis de ungdomar som har det sämstställt i samhället. Och de behöver stöd i form av respekt,kunskap och relevanta resurser. Inte moraliska pekpinnaroch idealiseringar av en förlegad föräldraroll.Ungdomar och kulturVänsterpartiet delar inte regeringens syn på dagenskulturpolitiska insatser för ungdomar. satsas det intepå barn- och ungdomskulturen. Tvärtom saknas det pengartill kultur i skolan och skolans besparingar har slagit utnästan all kulturverksamhet. Ett aktuellt exempel ärprojektet i skolan som inte kan drivas vidare trotsatt det fungerat utmärkt. I kulturpolitiskamotion Kr289 återfinns flera av våra kulturpolitiska förslagriktade till barn och ungdomar.KulturinstitutionernaMed tanke på regeringens förslag att skära i Riksteaternsbudget med 10 miljoner så är det vilseledande att i det härsammanhanget påskina satsningar på Riksteatern.Vänsterpartiet hänvisar här till sin senastekulturpolitiska motion (Kr289 Om kulturpolitiken) där viföreslår ökade anslag till Kultur i skolan, satsningar på friagrupper, osv.Bibliotek och skolbibliotekVänsterpartiet prioriterar bibliotekens verksamhet ochhar så gjort i ett flertal år. Vi var t.ex. först med att ställakravet på en bibliotekslag i . För oss ärbiblioteksverksamheten -- inklusive skolbiblioteken -- en avde viktigaste kulturpolitiska satsningarna för barn ochungdomar. Medan många vuxna har ekonomiskamöjligheter att försörja sig med litteratur via marknaden såär ungdomarna ofta helt beroende av biblioteken. Där lärman sig umgås med böcker på ett naturligt sätt, diskuteralitteratur med sina kamrater och framför allt läsa påfrivillighetens grund. Skolbiblioteken kan också ha ensocialt utjämnande effekt. Barn från icke studievana hemkan möta litteraturen via skolbiblioteken och kan med hjälpav kamrater, bibliotekarier och lärare lägga grunden till ettrikt liv.Barn- och ungdomsplanerSocialnämnder och kommuner har ett ansvar för attutsatta ungdomar får det stöd de behöver och inte far illa. I7 § socialtjänstlagen, andra stycket, sägs att'''' även i övrigt skall ta initiativ och bevakaatt åtgärder vidtas för att skapa en god samhällsmiljö ochgoda förhållanden för barn och ungdom, äldre och andragrupper som har behov av samhällets särskilda stöd.Socialnämnden skall i sin verksamhet främja den enskildesrätt till arbete, bostad och utbildning.En annan central ungdomsparagraf är 12 § där det stårattSocialnämnden skall verka för att barn och ungdomväxer upp under trygga och goda förhållanden, i närasamarbete med hemmen främja en allsidigpersonlighetsutveckling och en gynnsam fysisk och socialutveckling hos barn och ungdom, med särskilduppmärksamhet följa utvecklingen hos barn och ungdomsom har visat tecken till en ogynnsam utveckling och i närasamarbete med hemmen sörja för att barn och ungdom somriskerar att utvecklas ogynnsamt får det skydd och stöd debehöver och, om hänsyn till den unges bästa motiverar det,vård och fostran utanför det egna hemmet.Vänsterpartiet menar att dessa paragrafer är och harvarit till intet förpliktigande och att kommunerna i takt mednedskärningarna kraftigt försummat de förebyggandeinsatserna för barn och ungdomar. Ungdomsgårdar slåsihop eller läggs ner. Ungdomarna får bo allt längre hemma,inte alltid för att det är brist på bostäder, utan för atthyrorna är allt för höga för att unga människor skall kunnaskaffa sig en bostad. Insatserna mot arbetslösheten läggs påannan myndighet -- arbetsförmedlingarna.Personalnedskärningarna gör att allt färre socialarbetarearbetar med förebyggande verksamhet.Vänsterpartiet menar att det bör åläggas kommunernaatt arbeta fram barn- och ungdomsplaner. Då skulle ocksåeventuella brister i den kommunala verksamheten/socialnämndernas verksamhet tydligare visa sig. Med hjälpav dessa barn- och ungdomsplaner kan man sedan få framunderlag till minimikrav på ungdomars rätt till stöd.Minimikraven bör kunna föras in i de''gummiparagrafer'' som finns i SoL så att det tydligareframkommer vad ungdomar har rätt till i lagens mening.UngdomsbrottslighetVänsterpartiet vill betona att ökade straff aldrig leder tillminskad brottslighet. Vi är alltså principiellt emot enhårdare kriminalpolitik medan vi däremot ställer osspositiva till snabba ingripanden.BarnombudsmannenI annat sammanhang (motion So210 omBarnombudsmannen) har krävt attBarnombudsmannen skall ha resurser att förabarns/ungdomars talan inför domstol. Vi står givetvis kvarvid det kravet.FritidKommunerna har ett stort ansvar för att ungdomar fårtillgång till en meningsfull fritid. De nedskärningar som görsi många av landets kommuner motverkar detta. Fritidsochungdomsgårdar läggs ner t.ex. Ett första steg för attförbättra denna situation är att häva det kommunalaskattestoppet samt statens åtstramning av kommunernasekonomi.Vi vet av erfarenhet att det finns en koppling mellan våldoch drogmissbruk och ungdomars brist på meningsfullfritidssysselsättning. Ungdomars sårbarhet ökar betydligtnär kommunerna tvingas dra ner på barn- ochungdomsverksamheten. Regeringens politik offrar delar avden nya generationen för att kunna sänka skatten förhöginkomsttagare.För ungdomar fungerar ofta allaktivitetshus ellerUngdomens hus väl så bra som fritidsgårdar. Verksamhetenbygger på ungdomarnas eget engagemang och husen är oftasjälvförvaltade.