mot · GH02Ju810 · 1994-01-25 00:00:00 — Särskilt när det gälldede allmänpreventiva hänsynen menade fleraremissinstanser att kommittén inte tillräckligt beaktat derasbetydelse för påföljdsbestämningen i enskilda fall.Departementschefen ansåg för sin del att det varuppenbart att domstolarna i sin tillämpning måste kunnabeakta de allmänna ändamål som ligger till grund förstraffsystemet. ansåg han det klart attdomstolarnas möjligheter att förutse och jämföra vilkaeffekter i preventivt hänseende som olika alternativapåföljder kunde få i det enskilda fallet var ytterstbegränsade.Vid riksdagsbehandlingen tilldrog sig inteallmänpreventionen något nämnvärt intresse, dockframfördes från moderat håll att allmänpreventiva hänsynmåste väga tungt då påföljder för brott bestäms, särskiltmot bakgrund av den då starka ökningen av brottslighetensom inträffat under senare decennier.Läget har ju därefter faktiskt inte blivit bättre, utanväsentligt sämre. Brottsligheten ökar och blir allt grövre.Den går också ned i åldrarna. Samhället står till synesmaktlöst. Om allmänpreventionen ges större betydelse änidag bör det öka möjligheten att döma till strängare straffför den lilla högaktiva gruppen av vanebrottslingar.Dessutom bör ett mera framträdande allmänpreventivttänkande kunna medverka till att det hos unga människorinskärps hur allvarligt samhället ser på brott.1 kap 7 § tillämpade domstolarna iallmänhet på så sätt att hänsynen till allmän laglydnadtillmättes högre dignitet än hänsynen till den dömdesanpassning i samhället.Som belysande exempel kan nämnas hur domstolarnatidigare behandlade rattfylleribrottet. För rattfylleri varhuvudregeln fängelse av allmänpreventiva skäl.Fängelsestraff utdömdes sålunda regelmässigt, annanpåföljd endast undantagsvis. Domstolarna tog alltså försthänsyn till intresset av att upprätthålla laglydigheten, menkunde döma till annan, inte frihetsberövande påföljd, omdet förelåg speciella skäl som just hade med den dömdesanpassning i samhället att göra. är det precis tvärtom,vilket för övrigt ter sig mycket märkligt då en senarelagändringen skett som enligt lagstiftaren faktiskt syftadetill en strängare syn på rattfylleri. Om bestämmelsen i 1 kap7 § hade varit kvar och tillämpats på anfört sätt hadesannolikt betydligt fler dömts till fängelse förrattfylleri.Allmänheten tycker att domstolarna dömer märkligt.Det förefaller som om det saknas stadga i dömandet. Mångaför fram tvivel på att lika fall behandlas lika och attdömandet grundas på saklighet och objektivitet.Tilltron till rättssystemet och de rättsliga instansernamåste återskapas. Ett första steg bör vara att klargöraallmänpreventionens övergripande betydelse. Viddömandet bör allmänpreventionen återupprättas och sättasfrämst. Det är givetvis viktigt att ingen oskyldig döms förbrott. Det är dock lika viktigt att allmänheten harförtroende för domstolarna och deras sätt att döma. Det ärockså viktigt att skapa förtroende hos allmänheten förandra rättsvårdande myndigheter.Medborgarna har rätt till lag och ordning. För detta ärstaten ytterst ansvarig. Brottsligheten ökar och blir alltgrövre och våldsammare. Staten har tappat greppet omutvecklingen och nöjer sig med att med hjälp avbrottsstatistiken ge prognoser för hur stor ökningen skallbli.Det är dags för det politiska etablissemanget att lämnaåskådarplatsen. Något måste göras. Det går inte längre attblunda för verkligheten. Den negativa brottsutvecklingenmåste brytas.Begränsa nådemöjligheten vid livstidsstraffLivstidsstraff utdöms endast vid mycket grovbrottslighet. Vid dessa typer av brott anser vi attmöjligheten att bli benådad bör vara ytterst begränsad.Därför vill vi att förutsättningarna för att begränsanådemöjligheten vid livstidsstraff utreds.Villkorlig frigivning bör inte förekommaNy Demokratis grundläggande uppfattning är attvillkorlig frigivning överhuvudtaget inte bör förekomma.Den intagne bör alltså inte friges innan hela strafftiden löptut. I undantagsfall vid uppenbar skötsamhet och aktivmedverkan till återanpassning skall villkorlig frigivningkunna medges.InbrottsstöldReglerna för grov stöld måste omfatta även inbrott ifritidshus och kolonistugor och andra obevakade objekt. Iprincip bör reglerna ändras till vad som tidigare gälldeifråga om inbrottsstöld. Brottet inbrottsstöld betraktadessom ett grovt brott.Skärp knivförbudetFör kom lagen om förbud beträffandeknivar och andra farliga föremål. Lagen har kritiserats föratt inte vara effektiv. Förslag har t o m framförts om att denborde upphävas. Att upphäva en lag kan vara rimligt omden inte fyller någon vettig funktion.Knivar, andra stick- och skärvapen kommer allt oftaretill användning vid brott mot liv eller hälsa. Ett sätt atteffektivisera lagen är att höja straffmaximum som ärfängelse till ett år.Bildråp och vållande till annans död vid rattfylleriRattfyllerister som kör ihjäl eller skadar barn har röntstor uppmärksamhet i media. Allmänheten är med rättaupprörd över lindriga straff och den flathet sommyndigheter och etablissemanget uppvisar gentemotrattfyllerister.Väg- och sjöfyllerikommittén som presenteradesitt betänkande Grovt Rattfylleri och Sjöfylleri (1992:131)har föreslagit att brotten vållande till annans död ochvållande till kroppsskada eller sjukdom -- som inte sällanförekommer i samband med onykterhet i trafik -- ses över.Kommittén ifrågasätter om bedömningen av dessa brott inteär mildare än vad som kan anses rimligt.Ny demokrati kan hålla med om att man måsteifrågasätta bedömningen men inte bara den, utanlagstiftningen som sådan. En elvaårig pojke påkördes ochdödades brutalt av en rattfyllerist på en gångbana alldelesutanför sitt hem, som låg i ett lugnt bostadsområde.Händelsen och följderna för pojkens familj har berört ossdjupt. Familjen får ett livslångt lidande, rattfylleristen ettårs fängels för grovt rattfylleri, grovt vållande till annansdöd, grov vårdslöshet i trafik och grov smitning frånolycksplatsen.Detta är ett upprörande och uppmärksammat exempel.Men det finns fler. Det förekommer allt för ofta attmänniskor blir dödade eller skadade i samband medonykterhet i trafiken.En annan möjlighet kan vara att skapa en särskildbrottsform som kallas bildråp med ett straffminimum påförslagsvis . Brottet bör terminologiskt ligga mellanuppsåtligt dödande, mord och dråp, och grovt vållande tillannans död. Det typiska för brottet bör vara att det är frågaom en synnerligen anmärkningsvärd körning somexempelvis innefattar mycket hög hastighet, körning på felsida av vägbanan eller på plats där bilar normalt inte skallförekomma, t ex en gångbana i ett bostadsområde, vidareatt föraren tappat herraväldet över bilen eller att föraren pågrund av körningen och omständigheterna i övrigt framståttsom likgiltig för andra människors liv och hälsa. En särskildomständighet kan vara att en oskyddad trafikant t ex ettbarn dödats på en plats, ett bostadsområde, där särskildförsiktighet vid bilkörning får anses påbjuden. Omkörningen skett under inverkan av alkohol eller annatberusningsmedel bör tillmätas särskild betydelse.Ett lagförslag bör utarbetas som innefattarbrottet bildråp.Förbud mot rasistiska organisationerNy demokrati har i tidigare motioner föreslagit förbudmot rasistiska organisationer samt fört fram andra förslagsom syftar till att motverka rasismen i landet.AsocialitetMed asocialitet menas att man inte försöker försörja sigpå ett ärligt sätt, är farlig för allmän ordning och säkerheteller i övrigt för ett asocialt liv.Den som förde ett asocialt liv kunde med stöd av entidigare lagstiftning om åtgärder vid samhällsfarligasocialitet omhändertas och dömas till arbetsanstalt.Lagstiftningen upphävdes under 1970-talet.I utlänningslagen finns begränsade regler som möjliggöravvisning eller utvisning på grund av asocialitet. Undersenare tid har ett inte ringa antal utländska prostitueradekommit till . De erbjuder sina tjänster , oftast . Därefter lämnar delandet. Verksamheten kan ha anknytning till internationellaprostitutionsligor.Enligt vår mening finns det behov av att återinföra ensärskild asocialitetslagstiftning. Dessutom måste det skapasklara och lättbegripliga regler så att det går att avvisa ellerutvisa en utlänning på grund asocialitet.Åtgärder mot att gömma flyktingarI anledning av att utlänningar får hjälp att gömma sigeller på annat sätt undandra sig ingripande från svenskmyndighet, utan att den som sålunda bistår utlänningen blirstraffad, vill vi att en utredning tillsätts med uppgift attutreda förutsättningarna för att straffbelägga sådanahandlingar.Anonymitet för vittnen i vissa fallMånga drar sig för att anmäla brott eller att lämnauppgifter till polisen i pågående brottsutredningar eller attvittna inför domstol. Detta är ett stort problem som inte harnågon enkel lösning.Dagligen finner man i dagspressen artiklar som tyder påatt vittnens rädsla är ett allvarligt problem. Rikspolischefenhar påpekat de bekymmer det medför för rättsväsendet attallmänheten inte känner sig säker när man lämnar uppgiftertill polisen om brottslingar eller om begångna brott. Man ärrädd för repressalier. Många utsätts för tydliga ellerförtäckta hot. Det tillhör vardagen i rättsväsendet, särskiltsedan inslaget av utländska kriminella blivit allt större. Densom lämnar uppgifter eller hans familj kan inte räkna medanonymitet eller polisskydd vid risk för repressalier.Anonymitet bör kunna erbjudas vittnen. Vi föreslår vidareutvecklar de förslag som RikspolisstyrelsensKRIPUT-grupp lade fram i RPS Rapport 1990:4.Rätten att få vara anonym bör vara generell och kanskeges särskild prioritet där det är fråga om t ex organiseradbrottslighet med internationella inslag såsomnarkotikabrottslighet, terrorism eller annan allvarlig ochbetydande brottslighet. För rätt till anonymitetsskydd skallföreligga synnerliga skäl. Ett speciellt problem somuppmärksammats är att polispersonal blir hotad.Frihetsberövande för den misstänktes bästaGenom bättre möjligheter att häkta kan man förhindranya brott, skapa bättre förutsättningar för utredning avbrott samt öka möjligheterna att utdöma realistiska straff.En polisutredning omfattar dels en utredning om självabrottet, dels en utredning om den misstänktes personligaförhållanden. Problemet är att utredningarna drar utpå tiden, att man inte snabbt kan få fram uppgifter omlämplig påföljd eller annan lämplig åtgärd, att denmisstänkte i allt för många fall släpps ut för att omedelbartfortsätta med brottslig verksamhet.Det går att effektivt bryta en påbörjad brottsbana.Medlet är helt enkelt att öka möjligheten förfrihetsberövande på utredningsstadiet i form av häktningsom inte bara är tillfällig. Erfarenheterna visar nämligen har stora möjligheter att få framalternativa påföljder, såsom skyddstillsyn medvårdföreskrift, intagning på alkoholisthem eller annanvårdform eller varför inte samhällstjänst. Ett resolutfrihetsberövande är också positivt för den allmännalaglydnaden, allmänpreventionen.De nuvarande häktningsreglerna medger endastbegränsade möjligheter att häkta på grund av intresset attfinna en lämplig påföljd eller annan lämplig åtgärd. Ensådan särskild häktningsgrund bör därför införas.Summarisk straffprocess m mFörslag om ökad användning av summariskastraffprocessformer möts ofta av misstro. Man menar atträttssäkerheten kommer i fara. Kritikerna menar vidare attanvändning av summarisk process kan uppfattas som enutpressningsliknande situation på så sätt att den sombestrider ett föreläggande riskerar att hamna i domstol ochutsättas för det obehag som det kan innebära. Kritikernatycks dock bortse från det faktum att omföreläggandemöjligheten inte fanns skulle den misstänktealltid hamna i domstol, vilket väl får anses betydligtallvarligare för den enskilde än att han eller hon måhändanågon gång skulle gå med på ett föreläggande för att slippaställas inför domstol trots sin oskuld. Man bör faktisktkunna kräva av medborgarna att de kan ta ställning i enföreläggandesituation, dvs att de kan ta personligt ansvarför sitt handlande att godkänna eller inte godkänna ettföreläggande.Påfallande få förelägganden bestrids också. I och för sigskulle man kunna införa stickprovsundersökningar för att fåreda på hur systemet fungerar eller i vart fall göra någonform av utredning för att förbättra kunskapen på området.Det är uppenbart att utrymmet för strafföreläggande ochordningsbot bör vidgas. Ytterligare ansträngningar börgöras i detta syfte. Att till den summariska processformenäven koppla skadestånd eller andra enskilda anspråk ärockså rimligt och rationellt.Villkorlig dom bör kunna dömas ut genomstrafföreläggande.Ett godkänt strafföreläggande innebär att man iklädersig ett personligt ansvar som man inte bör kunna frånsägasig.Frågan om snatterier skall kunna beivras genompenningböter är svårbedömd. Snatteribrottet kan nämligentypiskt sett vara allt från ett enstaka misstag, där enpenningbot framstår som lämplig påföljd, till upprepadesnatterier av betydande omfattning. Upprepade snatterierhar i vissa fall bedömts som stöld med åtföljandefängelsestraff. Med ett penningbotssystem kan det dockfinnas en risk för att det kan bli svårt att upptäcka ochingripa på ett adekvat sätt mot återfallssnattare. För attundvika detta bör därför ett register e d upprättas. Ett annatproblem är att det inte är ovanligt att särskilt äldremänniskor blir oskyldigt misstänkta för butikssnatterier.Det saknas tillägnelseuppsåt. Ofta rör det sig om renglömska. Naturligtvis är det önskvärt med ett nyanseratsystem rörande butikssnatterier vilket inte drabbaroskyldiga men väl sträcker sig från förhållandevis lindrigapåföljder vid enstaka brott men till kännbara straff föråterfallssnattaren. Det är således nödvändigt att införa ettmera nyanserat system för ingripande mot snatterier sominnebär att oskyldiga inte får drabbas men väl medförkännbara straff för återfallssnattaren.Målsäganden bör få behålla rätten att utverka åtal även ide fall då förutsättningarna för strafföreläggande föreligger.Målsäganderätten bör inte utan goda skäl inskränkas. Manbör dock inte vara främmande för att målsäganderätten pånågot sätt kan behöva villkoras i fråga omstrafförelägganden, t ex till fall där det föreligger synnerligaomständigheter för att saken handläggs vid domstol i ställetför av åklagare. Vidare kan det uppkomma problem omsnatterier beivras genom penningböter och målsägandenmotsätter sig det. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett effektivt bekämpande avbrottsligheten och upprättande av lag och ordning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för brottsoffren,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om brottsofferfond,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder motungdomsbrottslighet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder motnarkotikabrottslighet,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tillåta buggning,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tillåta doldövervakningskamera,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om övervakningskamera i butik,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kameraövervakning med rätt tillvideoinspelning,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rensa bort all narkotika påanstalterna,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder motvåldsbrottsligheten,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om medicinering för våldsverkare,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot sexuella övergreppmot barn,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att stoppa barnprostitutionen,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förlängd preskriptionstid försexuella övergrepp,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kemisk kastrering,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om våldspornografi,118. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om effektiva åtgärder mot rattfyllerioch annan trafikbrottslighet,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förverkande av fordon,20. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om medhjälp,21. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om juridiskt biträde,22. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rapport tilltrafikförsäkringsbolag,23. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om bildråp,24. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om trafikpolisen,25. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ekopolisen,26. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om polisens brottsförebyggandeverksamhet,27. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om polisbevakningen vid särskildaarrangemang,28. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ytlig kroppvisitation,29. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring i polislagen,30. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om s.k. sväljare av narkotika,31. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning vid ,32. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om relativ åtalsplikt,33. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtalsunderlåstelse ochförundersökningsbegränsning,34. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att målsägandens åtalsrätt måsteförstärkas,35. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nämndemän i domstolarna,36. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ungdomsdomstol,37. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om återinförande avämbetsmannaansvaret,38. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att avskaffa statensansvarsnämnd,239. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att rättshjälpssystemet kostar förmycket,40. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om advokatfrågor,41. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts omkonkursförvaltararvoden,342. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kriminalvårdsreformmåste omprövas,43. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att visitationspatruller bör finnaspå kriminalvårdsanstalterna,44. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att allmän laglydnad måsteframgå direkt av lag,45. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att begränsa nådemöjligheten vidlivstidsstraff,46. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att villkorlig frigivning inte börförekomma,47. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inbrottsstöld,48. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpt knivförbud,49. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om asocialitet,50. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot att gömmaflyktingar,451. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anonymitet för vittnen i vissa fall,52. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om frihetsberövande för denmisstänktes bästa,53. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om summarisk straffprocess,54. att avsätter ytterligare förbekämpande av ekonomisk brottslighet under budgetåret1994/95,55. att till för budgetåret1994/95 anvisar mindre än vad regeringenföreslagit eller således ,56. att till Rättshjälpskostnader för budgetåret1994/95 anvisar mindre än vad regeringenföreslagit eller således ,57. att till /95 anvisar utöver vad regeringenföreslagit eller således för bildande av enbrottsofferfond.