mot · GH02Sf231 · 1994-01-25 00:00:00 — Dagens trygghetssystem är resultatet av olika beslut somtillkommit . Systemen har utformats itider av växande ekonomi. Resultatet har blivit etttrygghetssystem med olika ersättningsnivåer och varierandefinansieringar. Trots att den enskildes behov rimligen är likastort oberoende av orsak till inkomstbortfallet finns alltsåbetydande skillnader i ersättningarna. Den pågåendedebatten om trygghetssystemen motiveras av behovet avutgiftsminskningar, orättvisor i systemen samt tendenser tillöverutnyttjande. Incitamenten till sparande och arbete är ivissa fall otillräckliga.Det finns nu olika trygghetssystem för att täckainkomstbortfall under människans aktiva ålder --sjukförsäkring, arbetsskadeförsäkring,arbetslöshetsförsäkring, lönegaranti ochföräldraförsäkring. Utformningen av systemen är inte i alladelar enhetlig. Sjukförsäkringen är obligatorisk ochgaranterar inkomst vid sjukdom. Vid långvarig sjukdomoch bestående nedsatt arbetsförmåga övergårsjukpenningen till sjukbidrag/förtidspension.Sjukförsäkringen finansieras genom egenavgifter, genomarbetsgivaravgifter och över statsbudgeten. För den somdrabbas av arbetsskada kan ersättning erhållas urarbetsskadeförsäkringen, efter viss samordning medsjukförsäkringen. Arbetsskadeförsäkringen ger fullersättning för inkomstbortfall och finansieras medarbetsgivaravgifter. Arbetslöshetsförsäkringen är från ochmed allmän och obligatorisk och finansierasmed egenavgifter och arbetsgivaravgifter. Lönegarantingäller för den som arbetar i företag som går i konkurs ochgaranterar lön , dock max 100 000kronor. Lönegarantin finansieras helt medarbetsgivaravgifter. Föräldraförsäkringen ger rätt tillersättning vid föräldraledighet och finansieras i huvudsakpå samma sätt som sjukförsäkringen.Ersättningsnivåerna i de beskrivna systemen varierarfrån för de långvarigt sjukskrivna till förarbetsskadade. Inkomsttaken i systemen är inte hellerenhetliga. I a-kassan gäller exempelvis årsinkomster upp till5,5 basbelopp () medan sjukförsäkringensträcker sig upp till 7,5 basbelopp (). ''Golven'' i de olika systemen varierar också kraftigt. T.ex.i arbetslöshetsförsäkringen är lägsta belopp /dag(/månad) medan den lägsta ersättningen iföräldraförsäkringen (garantibeloppet) ligger på /dag.Utöver de offentliga trygghetssystemen finnsavtalsförsäkringar kopplade till de olika kollektivavtalensom ''fyller på'' ersättningen för den enskilde vid långvarigsjukdom, arbetsskada och i vissa fall arbetslöshet. Dessaförsäkringars konstruktion och samordning med deoffentliga försäkringarna varierar. De har delvis en annanfördelningsprofil än socialförsäkringarna. Villkoren iavtalsförsäkringarna kan leda till attförstärka incitamenten att söka förtidspension.Utgångspunkter och överväganden vid en reformeringViktiga grundpelare i den kristdemokratiska ideologin ärpersonalismen, broderskapstanken ochförvaltarskapstanken. Personalismen betonar frihet ochpersonligt ansvarstagande. Varje människa är unik.Broderskapstanken betonar solidaritet och tar sinutgångspunkt bland annat i den gyllene regeln.Förvaltarskapstanken betonar ansvaret för våragemensamma resurser. I detta ligger också eneffektivitetsaspekt. Att bygga system som är ineffektiva,och som möjliggör och i vissa fall premierar negativanpassning och utnyttjande, strider motförvaltarskapstanken.För oss är det inget självändamål att ifrågasätta detsystem som finns. Vi tror dock att trygghetssystemet kangöras bättre genom en ökad fokusering på tre grundbultar:solidaritet, arbetslinje och renodlade mål. Nödvändigaförändringar bör genomföras successivt och varligt.En första fråga att ta ställning till är omtrygghetssystemen ska vara obligatoriska eller frivilliga. Enobligatorisk försäkring är att föredra av flera skäl. Dels vetvi att en del skulle avstå från frivilliga försäkringar, menskattebetalarna skulle ändå vara tvungna att garanteraåtminstone en skälig levnadsnivå om de råkar illa ut. Andraskulle visserligen försäkra sig, men otillräckligt. Ett tredjeoch mycket viktigt skäl för en obligatorisk försäkring är attindivider med särskilt höga risker i olika avseenden skullefå svårt att erhålla, eller få betala oerhört dyrt, för egnaprivata försäkringar.Samtidigt skulle konkurrensen med frivilliga och privataförsäkringar kunna driva fram bra försäkringar och entydligare koppling mellan avgift och förmån skulle erhållas.Trots detta menar vi att skälen är starkare för ettobligatoriskt och i huvudsak offentligt trygghetssystem.Utrymme för egna lösningar bör finnas.En annan viktig förutsättning i ett reformerat och robustsystem är att nivåerna i de försäkringar som är utbytbaramot varandra överensstämmer. Samma ersättning bördärför gälla vid sjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet.En nettosamordning med individuellt tecknadeförsäkringar och avtalsförsäkringar är önskvärd. Dettaminskar risken för överutnyttjande.Skiss på ett reformerat trygghetssystemSamhällets skyldigheter måste anses kunna avta i taktmed ökade inkomster, vilket motiverar ett tak förersättningsnivåerna. Vi menar att taket bör sättas vid dennuvarande högsta nivån i sjukförsäkringen på 7,5basbelopp.Vi menar också att det bör finnas en enhetlig lägsta nivå(golv) i trygghetssystemet på förslagsvis 2 basbelopp, detvill säga per månad.Mellan golvet och taket skulle ersättningen kunna liggapå av inkomsten upp till 5 basbelopp och därefter av inkomsten mellan 5 och 7,5 basbelopp. Den maximalaersättningen skulle då bli . Iförhållande till nuläget innebär det en förbättrad ersättningför högre inkomster vid arbetslöshet och en lägre ersättningför högre inkomster i sjuk- och föräldraförsäkringen.Antalet karensdagar i de olika delsystemen behöver intenödvändigtvis vara lika. Däremot bör de samordnas i någonform så att det finns ett tak på antalet karensdagar somsammantaget kan drabba en person under ett år.Trygghetssystemet, exklusive föräldraförsäkringen, börligga utanför statsbudgeten och finansieras genom egen-och arbetsgivaravgifter. Jämfört med dagens system är ettökat inslag av egenavgifter önskvärt. Enhetligaprocentuella avgifter bör tas ut på inkomster upp till 7,5basbelopp. Alla inkomster bör vara med och finansierabasnivån i trygghetssystemet. Detta kan åstadkommasgenom att ta ut förslagsvis en halv avgift på inkomster över7,5 basbelopp. Härigenom ges systemet enfördelningspolitisk profil till förmån för inkomsttagare medlägre inkomster. lämnas utrymme för frivilligaförsäkringslösningar för dem som önskar ett förbättratskydd.När det gäller föräldraförsäkringen, som ju är en del avfamiljepolitiken, bör den i huvudsak finansieras överstatsbudgeten.UtredningOvan har vi pekat på några brister vi ser i de befintligatrygghetssystemen. Vi har översiktligt skissat på principerför en reformering av desamma. Vi har inte berört alladelar. Arbetsskadeförsäkringen och förtidspensionerna harvi lämnat utanför ovanstående skiss. Dessutom har vi integjort några kopplingar till den pågåendepensionsutredningen.Vi menar att det är angeläget att en grundlig översyngörs av det nuvarande systemet och att förslag tas fram tillhur detta kan reformeras och göras robust för kommandegenerationer. En parlamentariskt tillsatt utredning börsnarast tillsättas med denna uppgift. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utredning för reformering avtrygghetssystemen.