mot · GI02U16 · 1994-10-18 00:00:00 — Ett fortsatt stortspannmålsöverskott kommer att pressa priserna på densvenska marknaden ned under interventionspriset medanen produktionsbalans torde medföra att det genomsnittligaspannmålspriset till bonden blir högre än det garanteradepriset.När det gäller EU:s generella arealbidrag föreslås ipropositionen att det skall beräknas i relation tillspannmålsavkastningen i respektive skördeområde. För attminska antalet produktionsregioner bör dockskördeområden med avkastning inom ett visst intervalltillhöra en och samma klass med en gemensamersättningsnivå. Totalt blir det 11 klasser med en skillnad påca mellan klasserna. Skillnaden mellan lägstaoch högsta bidrag blir, med denna konstruktion, hela 2 200kronor. Denna spännvidd liksom det stora antalet klasserkommer att förstärka den kapitaliseringseffekt som följerav ett generellt arealbidrag. Vi anser därför att antaletklasser skall minskas, som skillnaden mellanklasserna bör begränsas. Hur en sådan modell skallutformas behöver utredas vidare och vi föreslår attregeringen, mot denna bakgrund, får fatta beslut i frågan.Förmalningsavgiften och fettvaruavgiftenVi socialdemokrater ställer oss avvisande till förslaget attutan begränsningar restituera de avgifter som betalats in förbefintligt lager per . Allt talar för atttrögheter i anpassningsprocessen, med endast gradvisaförändringar av prisnivån i olika led, innebär attrestitutionen blir en engångssubvention tillförädlingsindustri och partihandel.Dessutom skapas ett direkt incitament att bygga upplager i syfte att få restitution för att därefter sälja lagren tillintervention eller exportera dem med exportstöd. Detsämsta som kan hända utan restitution är att inga lagerbyggs upp . Dvs.förädlingsindustrin upphör att köpa in spannmål från odlareoch spannmålshandlare. Detta är ingen nackdel ompropositionen har rätt i att marknadspriset på spannmålinom EU är högre än i . Spannmålen skulle i dettafall betinga ett högre pris efter den 1 januari 1995.Systemet är också förenat med en radavgränsningsproblem mellan parti- och detaljhandel som,ur konkurrenssynpunkt, är mycket tvivelaktiga. Det saknasdärför skäl att restituera dessa avgifter.StärkelsenEnligt propositionen kommer medlemskapet attinnebära en temporär men kraftig konkurrensnackdel förden svenska stärkelseindustrin vilket skulle motivera enövergångskompensation på totalt vid ettmedlemskap. Argumentet att kostnaden skulle ha uppståttvid ett utanförskap är naturligtvis inte hållbart. De skäl somframförs är, enligt vår mening, inte starka nog för att utgeen sådan kompensation i dagens statsfinansiella läge. Viavstyrker därför förslaget att kompensera stärkelsen med 36miljoner i samband med ett medlemskap i mjölkkvotering infördes . Att den till skillnadfrån vår svenska kvotering inte kunnat avskaffas berorfrämst på att kvotsystemet inte lyckats uppnå balans mellanutbud och efterfrågan inom EU. Totalkvoten innebär enviss överproduktion. Det råder dock bred enighet om attkvotsystemet är ineffektivt och bidrar till bristandekonkurrens, högre priser och en låg förändringstakt inomjordbruket. Kostnaderna bärs till stora delar avkonsumenterna. En annan effekt av kvotsystemet ärbevarandet av en ineffektiv industristruktur och tendenseratt nationellt upprätthålla monopol eller monopolliknandeförhållanden på marknaden för mejeriprodukter. Sverigebör aktivt arbeta för att kvotsystemet avskaffas.Regeringen föreslår att kvoterna, i första omgången,skall fördelas på produktionen endera , 1992 eller1993. Vi socialdemokrater anser att den första fördelningenskall utgå från ett genomsnitt av produktionen och1992. När fördelningen görs skall särskild hänsyn tas tilljordbrukare som lagt om sin produktion till ekomjölk. Denreserv som då uppstår skall i första hand tillfallajordbrukare som nystartat fram till den1 och först därefter skall kvoter fördelas på dejordbrukare som byggt ut produktionen under år 1993.Vi anser också att hela kvotadministrationen bör utförasav en statlig myndighet. SMR eller annan privatorganisation bör inte ges myndighetsliknande uppgifter.Det är särskilt viktigt att se till att den småskaliga ochfristående förädlingsindustrin inte missgynnas i sambandmed fördelningen av kvoter och deras administration.Medlemskap i en nationell organisation ellersammanslutning skall inte vara ett villkor för att kunnaverka inom den kvoterade produktionen och dess förädling.Konkurrensverket bör ges i uppdrag att noga följautvecklingen inom detta område mot bakgrund av denbristande konkurrensen inom förädlingsledet med dendominerande ställning som innehas avjordbrukskooperationen. Frågan om leverans- ochmottagningspliktens eventuella förenlighet med EU:skonkurrensregler bör också prövas i de fall denna pliktfortfarande förekommer inom mejerinäringen.Mjölkproduktionen kommer att regleras medmjölkkvoter för varje gård. Att införa produktionskvoterför mjölk ger upphov till att kvoterna kapitaliseras i form avett högre pris på gårdar eller att det kan uppstå oregleradhandel med kvoterna. Vi vill ha ett system som hållertillbaka dessa effekter.Systemet för tilldelning och överlåtelse av kvoter skallkonstrueras så att man tar hänsyn till mjölkproduktionensstora betydelse för jordbruket i norra inom jordbruket inklusive stöd tillmindre gynnade områden i södra utgångspunkt är att strukturstöden skallanvändas så att konkurrensen sker på så likartade villkorsom möjligt. Detta ter sig vid första anblicken som en rimligutgångspunkt. Men det råder skilda naturligaförutsättningar mellan de områden som klassificerats sommissgynnade (Less Favoured Areas, LFA) inom EU. Skildanaturgivna förutsättningar, vid samma stödnivå, ger ettutfall som inte är konkurrensneutralt. Inom EU har manheller inte strävat efter att etablera enkonkurrensneutralitet genom ett likvärdigt utfall av stöden.Man har fastställt maximibelopp eller maximigränser förolika stöd som stöden frikopplats frånproduktionen bl.a. genom att knytas till djur- ellerarealenheter. Att utöver detta verka för någon slagskonkurrensneutralitet ställer sig i praktiken mycket svårt dådet saknas jämförelsegrund.Socialdemokraterna anser det därför rimligt att i förstahand använda andra utgångspunkter vid bedömningen avhur vi i skall hantera struktur- och LFA-stöden. Enviktig utgångspunkt blir vår förmåga att över statsbudgetenfinansiera den svenska andelen av strukturstöden vilken i deflesta fall uppgår till av det totalastödbeloppet. Här måste det ske en politisk bedömning avhur mycket subventioner som skall läggas på jordbruket iförhållande till andra utgiftsbehov för skola, vård, försvarosv. En annan viktig utgångspunkt blir hur vi ser på densvenska livsmedelsproduktionens framtid.Det behövs inför ett EU-medlemskap ett samlat ocheffektiviserat program för tillämpad forskning ochutveckling inom livsmedelsindustrin. Samhället har stått fören stor del av forskningen inom livsmedelsområdet, numåste industrin stå för en ökad andel.Vi vill betona produktutvecklingens avgörandebetydelse särskilt inom områden där livsmedel haregenskaper som har en positiv påverkan på vår hälsa.Andra områden för forskning och utveckling kan varaproduktionsprocesser, transporter, mät- ochkontrollmetoder. En uppgift är att finna nya former för attpå ett bättre sätt knyta samman företagen ochforskarvärlden. Vi måste se till att också de små företagenengageras och får del av resultaten inom FoU-området.Permanenta stöd bör, som också antyds i propositionen,nedprioriteras. Stöd som ökar livsmedelssektornskonkurrenskraft, genom att utveckla produktionen inom deområden där har fördelar genom kunnande, tekniskutveckling eller klimat, bör prioriteras. När det gäller EU:sinvesteringsstöd för små och medelstora företag är detenligt gällande regler inte rimligt att den storskaligalivsmedelsindustrin, med dess goda likviditet,skall kunna erhålla investeringsstöd som finansieras av EUoch den svenska statsbudgeten. I de fall där det är möjligtbör den svenska andelen av stödet finansieras inom denprivata sektorn genom exempelvis banklån eller avgifter.De inom EU obligatoriska sektors- ochprogramplanerna utgör det instrument som används för attstyra inriktningen av strukturåtgärderna. Samråd mellanberörda myndigheter och näringslivet är en viktig del avplaneringsarbetet. Lantbrukskooperationens roll blir atttillsammans med övrig livsmedelsindustri ge synpunkter påprioriteringar och lämna underlag för myndigheternasarbete. Propositionens förslag att sektorsplanerna skallkunna upprättas av ''näringen'' är däremot oacceptabelt.Detta ansvar skall ligga på en statlig myndighet, i förstahand länsstyrelsernas lantbruksenheter.EU:s regelverk innebär att stöd kan utgå till södraSveriges skogs- och mellanbygder genom att dessa är attbetrakta som missgynnade områden. Stödområdetsframtida omfattning och inriktning kommer att diskuteras ikontakt med EU-kommissionen.En stor del av animalieproduktionen finns inom dettänkta stödområdet (om vi också räknar innorra ). Det är troligt att en höjning av stödnivåninom dessa områden skulle innebära att ytterligareproduktion förlades dit. Förslagen i propositionen innebäratt direktstöden till jordbruket i dessa områden ökar medminst . En sådan ökning avsubventionsnivån kommer att leda till att ytterligareproduktion flyttar in i stödområdet. Därmed skulleprogrammets kostnader komma att öka betydligt.En stor del av direktbidragen är tänkta att utgå somersättning för produktion av s.k. kollektiva varor som t.ex.ett öppet och varierat landskap samt en bevarad biologiskmångfald genom hävd av hagmarker. Vi har inget att erinramot en sådan uppläggning. Vi socialdemokrater anser dockatt vi inte ser något skäl att öka nivån på stödet till detsvenska jordbruket (mätt enligt den accepterade PSE-metoden). Detta tillåter inte våra statsfinanser. Vi avstyrkersamtidigt inrättandet av miljöprogrammet för ekonomiskbärkraft med den inriktning det givits i propositionen. Viåterkommer till detta när vi behandlar frågan om hurSverige bör hantera EU:s miljöstöd. Det slutligafastställandet av nivåerna på olika direktbidrag och hur deskall fördelas mellan åtgärder kan först ske efter att godkänt stödens inriktning och nivåer.Jordbruket i norra berör tre viktiga frågor: stödets nivå, hurdet skall betalas ut och dess finansiering.Stödet till jordbruket i norra har, sedan mittenav , betalats ut i förhållande till produktionensomfattning och med en nivå som räknats fram för att hållakostnadstäckningsgraden oförändrad över tiden. Enoförändrad kostnadstäckningsgrad 1995/96 i jämförelsemed situationen skulle kräva en samlad stödnivå påca , dvs. mer än 300 miljoner kronorutöver vad som föreslås i propositionen. Detta bör ses motbakgrund av att man föreslår att skogs- ochmellanbygderna i skall tillföras ett stöd påminst 640 miljoner kronor.Enligt vår uppfattning innebär detta att man missgynnarde områden norr om den 62:a breddgraden som iförhandlingen fört fram som ett av de tyngsta skälen till attfå en stor tilldelning av struktur- och regionalstödsmedelfrån EU. Socialdemokraterna anser att detta äroacceptabelt. En del av den besparing som uppstår, iförhållande till propositionen, genom en sänkning avstödnivån till det södra stödområdet får därför användas föratt finansiera uppräkningen av Norrlandsstödet. Behovetatt tillskjuta medel över den svenska statsbudgeten blirdock avhängigt av bl.a. hur vi utnyttjar det generellaarealstödet och fastställer dess nivåer samt hur miljöstödetläggs ut regionalt.Socialdemokraterna har länge hävdat att stödet, efter ettEU-medlemskap, måste byggas upp av flera olika delar medEU:s LFA-stöd i botten påbyggt med miljöstöd,strukturstöd, stöd till landsbygdsutveckling och etteventuellt nationellt stöd i toppen. Genom att addera olikastöd kan nivån upprätthållas med en stor andel finansieringfrån och därmed också avlasta densvenska statsbudgeten.Propositionen delar i stora drag denna princip förutformningen av stödet efter ett medlemskap. Vi menardock att de strukturstöd (investerings- och startstöd) ochstöd till landsbygdsutveckling som utgår inom stödområdetskall avräknas från den framräknade stödnivån. Dettaoberoende av om dessa stöd är riktade till enskildadelområden eller företag. Den adderade nivån på stödet tillnorra skall enligt vårt förslag fastställas till 1,4miljarder kronor för /96. De invändningarsom vi riktat mot miljöstödsprogrammet i andra avsnittgäller också det föreslagna miljöstöd Nord.I förhållande till förslagen i propositionen innebär våraförslag en omprioritering av den svenska delfinansieringenav miljö-, LFA- och strukturprogrammen till stöd åtjordbruket i norra miljöersättning till jordbruketJordbruket ger upphov till både negativa och positivaeffekter på miljön och kulturlandskapet. Till de negativaeffekterna hör läckaget av kemikalier ut i grundvatten ochvattendrag, emissioner av ammoniak och kväve samt enminskad biologisk mångfald som en följd av det intensivaslättjordbruket med dess utpräglade monokulturer. Öppnalandskap i älvdalar, den biologiska mångfalden itraditionella betesmarker och hävden av hagar medstengärdsgårdar och våtmarker är exempel på positivavärden som kan skapas genom jordbruksproduktionen.Vår politik före regeringsskiftet utgickfrån att de negativa effekterna skulle begränsas genom enkombination av ekonomiska styrmedel (avgifter),utbildning och licensiering samt reglering (förbud attgenomföra vissa åtgärder eller utnyttja vissa kemikalier).Politiken var mycket framgångsrik. är ett undantagbland genom att vi kraftigt kunnat minskakemikalieanvändningen i jordbruket. Trenden har dockvänt efter det att den borgerliga regeringen avskaffadeprisregleringsavgiften på handelsgödsel ochbekämpningsmedel. Användningen ökade kraftigt under år1993.De positiva värdena, i de fall de hotades av bl.a.nedläggning av jordbruksmark, skulle hävdas genom attsamhället efterfrågade deras produktion. Bonden skullekunna ersättas för de positiva effekterna av sinyrkesverksamhet. En viktig princip i detta sammanhang vardock att ersättningen inte skulle överstiga den kostnad somuppstod om bonden fortsatte att hävda marken påtraditionellt vis.Vår syn på dessa frågor ansluter till de internationellaprinciper som utvecklats inom bl.a. när det gällerden s.k. PPP-principen (principen att nedsmutsaren skallbetala). Förslagen i propositionen följer inte dessa kriterier.Miljön används t.o.m. som täckmantel för att maximaltutnyttja EU-bidrag i syfte att öka intäkterna till jordbruket.Endast en tredjedel av de anvisade resurserna knyts tillbivillkor av miljökaraktär. Merparten kommer att användassom ett rent inkomststöd. Vi avstyrker därmed inrättandetav detta program.Det andra delprogrammet har utformats i syfte att''betala nedsmutsaren för att sluta smutsa ned''. Dettadelprogram fick i remissomgången mycket stark kritik frånbl.a. SLU, och Naturskyddsföreningen.Med nuvarande utformning är det en stor risk attprogrammet kommer att användas till att ställa om mermarginella marker till ekologisk odling. kanbonden bibehålla eller t.o.m. öka intensiteten i odlingen påde bättre markerna där miljöproblemen är störst.Bondens intäkter maximeras. Miljön blir lidande. Dettakan inte försvaras och vi avstyrker inrättandet av dettaprogram.Socialdemokraterna föreslår att det inrättas ettmiljöprogram. De tidigare programmen förLandskapsvård, m.m. bör därutöver sammanföras iett nytt program för kompletterande miljöersättning därbrukaren kan betalas för kontraktsvis produktion avkollektiva nyttigheter. Hagmarker, hävdade marker iälvdalar samt fäbods- och finntorpsmiljöer i norra motsvarande områden i skogs- ochmellanbygder måste betraktas som speciellt skyddsvärda.Dessutom bör man ge möjlighet att teckna kontrakt föråterställande av bl.a. våtmarker, gärdsgårdar ochdikesrenar i slättbygderna. De program för känsligaområden som bedrivs inom bl a kan tjänasom en förebild för hur sådana åtgärder kan utformas. Viförutsätter dock att detta kan ske inom ramen för demiljöåtgärder som är kopplade till CAP-reformen ochregleras inom rådsförordning 2078/92.Regeringen bör, med ledning av vad som anförts ovan,återkomma till med detaljregleringar ochföreskrifter för ett miljöprogram som kan börja att träda ikraft under första halvåret 1995.LandsbygdsutvecklingPropositionen ger ingen vägledning för hur skallutnyttja de medel till landsbygdsutveckling som EU anvisaroch hur vi skall ansluta oss till EU:slandsbygdsutvecklingsprogram. Detta är märkligt inteminst mot bakgrund av att tidigare framställtsig som pådrivande i dessa frågor. Denna stödform har stortintresse genom att stödet är temporärt, kan användas för attbredda jordbruksföretagets verksamhet inom småskaligförädling och kan användas för att marknadsföra regionaltförankrade varumärken och specialiteter. Regeringen bördärför återkomma till med en mer detaljeradplan för hur denna stödform skall användas och avvägas iförhållande till övriga insatser.Övriga frågorRegionalpolitikRegeringen har inte med tillräcklig kraft drivituppföljningen av de regionalpolitiska förhandlingarna.Flera stora frågor kvarstår att lösa internt inom landet ochvid samtal med kommissionen. Det gäller den geografiskaavgränsningen av de s.k. mål 2 och 5b, resursfördelningmellan samtliga mål samt klarlägganden om utrymmet föratt använda. Regeringen bör få i uppdrag att återkommamed slutgiltiga förslag.Parternas roll i EU-arbetetI avsnitt 33 behandlas bl.a. intresseorganisationernas rolli EU-arbetet. Betoningen av deras roll och av förankringeni av svenska ställningstaganden i är riktig.Det som saknas är den speciella roll som arbetsmarknadensparter måste ha under denna förankringsprocess.I EU har parterna genom bl.a. den sociala dialogen ochden ekonomiska och sociala kommittén fått fasta kanaler förinflytande. Detta måste ha en motsvarighet i . Detär viktigt att finna en väl fungerande form för att gearbetsmarknadens parter inflytande över frågor inom EUdär parterna berörs.FinansieringSveriges medlemsavgift till EG beräknas uppgå till ca 18miljarder kronor 1995 för att 1999 -- efter infasningen --uppgå till ca . Belastningen påfolkhushållet är väsentligt mindre på grund av detbetydande återflödet.Det statsfinansiella läget gör det nödvändigt att fullt utfinansiera avgiften. Finansieringen bör utformas så att desociala utgifterna inte berörs.Det underskott som återstår efter justering av debudgetposter som berörs av ett medlemskap bör i huvudsakfinansieras ur produktionen. Finansieringen bör fördelas såatt de som drar särskilt stor ekonomisk nytta av ettmedlemskap också i motsvarande grad bidrar tillfinansieringen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om konsumentpolitiken,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om narkotikafrågor vid ett svensktEU-medlemskap,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en strategi för det miljöpolitiskaarbetet inom EU,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prioritering av olika miljöfrågor,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sektorsansvar,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förstärkta resurser förmiljöarbetet i EU,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenska prioriterade områdeninom trafik och miljö, kemikaliehantering, luft- ochvattenföroreningar respektive avfall,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om livsmedelspolitiken,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om spannmål och oljeväxter,12. att avslår förslaget om att restitueraavgifterna avseende förmalning och fettvaror och i övrigtger regeringen till känna vad i motionen anförts om detta,13. att avslår förslaget om att kompenserastärkelsen med ,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om mjölkkvoter,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om strukturåtgärder inomjordbruket inklusive stöd till mindre gynnade områden isödra ,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om jordbruket i norra ,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kompletterande miljöersättningtill jordbruket,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om landsbygdsutveckling,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regionalpolitiken.