mot · GH02K32 · 1994-01-24 00:00:00 — med anledning av förslag 1993/94:TK1 Skrivelse från talmanskonferensen med överlämnande av principbetänkande och förslag om författningsändringar har framlagt förslag tillförändringar av riksdagsarbetet som jag till alla väsentligadelar ställer upp på. Särskilt förslagen kringbudgethanteringen i och rambeslutsmodellenmåste ses som väsentliga framsteg när de förhoppningsvisgenomförs.ValdagenI förslaget om övergång till kalenderårsbudget föreslåsen tidigareläggning av valdagen . Det ärviktigt att delade meningar om valdagen inte omintetgörövergång till kalenderårsbudget. Men framstårbibehållande av valdagen , men tidigarelagd, somen mindre bra lösning, för både valrörelsen och statensbudgetprocess de år regeringsskifte sker. Bättre vore attförlägga valdagen till exempelvis andra söndagen i juni.Därmed skulle regeringsbildning ges den tid den kanbehöva och budgetprocessen kundegenomföras i en rimligare arbetstakt, till gagn för båderiksdagen och de som berörs av statens budget. Valrörelsenkunde då bedrivas och . Tillskillnad mot höstvalrörelse skulle exempelvis skolor kunnadelta fullt ut och därmed ökar förutsättningarna för attaktivera ungdomar i den politiska debatten. Att förläggavaldagen till gör att skolornainte kommer att hinna få besök av politiker i sammautsträckning som . Många människor är dessutom påsemester och det kan därför vara svårt att nå dem,och att aktivera dem i valarbetet, med en tidigarelagdvaldag . Utvecklingen går också mot en alltmerutspridd semesterperiod och företag som har utökadekontakter med europeiska företag. Därför talar mycket föratt alltfler kommer att ha sin semester , till men förvalrörelsen.Den kompromiss som utredningen kommit fram tillriskerar således att försvåra valarbetet, framförallt när detgäller att aktivera de unga i valdebatten. bördärför uttala sig för att valdagen förläggs till andra söndageni juni månad.Riksdagsledamöternas ställningUtredningen har på ett förtjänstfullt sätt sett överriksdagens arbetsformer. Koncentrationen har därför blivitjust funktion. Men lika viktigt för riksdagensarbete är riksdagsledamöternas ställning ochförutsättningar för sitt arbete. Som det svenska systemet harutvecklats är arbetsformer till största delenkoncentrerade på partigrupperna. Exempelvis utgår alltstöd till riksdagsarbetet till partigrupperna. Den enskildeledamotens ställning är mycket mer beroende avpartigruppen och partiledningen än i många andra länder.Ingen del, förutom kostnadsersättningen, av detekonomiska stödet till riksdagspartierna förfogar denenskilde riksdagsledamoten över. Det gör att individuellaval av arbetsformer, och förutsättningar för egetutredningsarbete, är mycket litet, särskilt i politiskaområden som man själv inte direkt arbetar med i sittutskott.Det finns fördelar och nackdelar med det svenskasystemet. Fördelarna är mer stabilitet, mer betoning avgrupparbete och därmed förutsägbarhet i riksdags- ochregeringsarbetet. Mot detta talar risken för attriksdagsledamoten som individ kommer bort,personligheterna främjas inte och de självständigabedömningarna kommer i bakgrunden. Enligt min meningtalar mycket för att förskjuta tyngdpunkten något -- frånpartigrupperna till den enskilde ledamoten.Nu när valsystemet ska få mer av inslag av personvalfinns det anledning att diskutera hur vi kan anpassariksdagsarbetet i den riktningen. Exempelvis bör medlen tillriksdagsledamöternas sekreterarhjälp ochutredningsresurser förstärkas och utbetalas till den enskildeledamoten för att hon/han sedan tillsammans med sinapartikamrater kan diskutera hur resurserna ska användasför att skapa bästa förutsättningar för partiet ochledamoten. En riksdagsledamot vill kanske användaresursen till att dels anställa en sekreterare, dels en politisksekreterare hemma i valdistriktet. En annan vill kanske haen kvalificerad utredare på . Olika ledamöter harolika behov och vill arbeta på olika sätt, och det bör fågenomslag i fördelning av stöd till ledamöterna.För att finansiera en sådan resursförstärkning ochbereda plats för fler anställda, men framförallt för att göraparlamentet mer lättarbetat och göra varje enskild ledamotännu viktigare, kan minskas från dagens 349 tillförslagsvis 249 ledamöter. En sådan minskning av riksdagenmåste kombineras med regler som garanterar att alla delarav landet får en rimlig representation.Även andra frågor som berör den enskilde ledamotensarbetssituationen bör utredas. Jag föreslår därför attriksdagen ger riksdagsutredningen i uppdrag att ytterligareöverväga arbetssituationen för den enskilderiksdagsledamoten, och därvid beakta antalet ledamöter,resurser till ledamöternas sekreterarresurser, stödetsutformning, m m. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förläggning av valdagen till junimånad,2. att som sin mening ger talmanskonferensentill känna att bör övervägariksdagsledamöternas arbetsförhållanden avseende antaletledamöter, sekreterarresurser, stödformer etc. i enlighetmed vad som anförts i motionen.