mot · GH02K423 · 1994-01-25 00:00:00 — Den tekniska utvecklingen har gett oss möjligheter attlagra och sprida information på ett sätt som bara för ett parårtionden sedan var otänkbart. Vi lever i ettinformationssamhälle med helt nya förutsättningar förutbyte av kunskaper över hela världen. Denna i mångaavseenden positiva utveckling utgör emellertid också ettstort hot mot människors personliga integritet.Mycket av det vi ägnar oss åt i vardagslivet lämnar spårgenom att uppgifter registreras, till exempel när vi användertelefon, telefax, kontokort och bankomater. Uppgifternakan sammanställas och användas för att i vissa avseendenkartlägga våra liv in i minsta detalj.För att skydda den personliga integriteten finns en 20 årgammal datalag. Kritik har riktats mot att lagen är föråldradoch inte längre uppfyller sitt syfte. Exempelvis reglerasendast sådan hantering av personuppgifter som sker medhjälp av ADB, automatisk databehandling. ADB är ett ilagen odefinierat begrepp. Allteftersom ny teknikutvecklats har en osäkerhet uppstått om vad lagen omfattar,till exempel vid överföring av uppgifter via telefax ochlagring på CD-ROM.En annan brist i lagstiftningen är att den inte löstproblemen som uppstår när integritetsintresset ställs emotintresset av att använda ny teknik i publicistisk verksamhet.I dag måste en författare ha Datainspektionens tillstånd omhan vill inrätta ett register som han skall använda för attskriva en bok när registret skall innehålla känsligauppgifter.Lagens krav på ''synnerliga skäl'' för att registrera vissasärskilt känsliga uppgifter har inneburit attDatainspektionen inte ansett sig kunna meddela tillståndför sådana register. finns möjligheten att snabbtoch enkelt från internationella tidningsdatabaser ta framallt som skrivits om en person i de till databasen anslutnatidningarna.Vidare har ordningen med tillståndskrav enligtdatalagen medfört att Datainspektionen tvingats lägga neden stor del av sina resurser på tillståndsprövning. Ett bättresätt att skydda integriteten vore omintegritetsskyddsmyndighetens verksamhet i ställethuvudsakligen kunde ägnas åt kontroll av att lagstiftningenföljs.Förslaget från datalagsutredningen, SOU 1993:10,tillgodoser inte kraven på ett gott integritetsskydd och harinte heller av regeringen ansetts kunna ligga till grund fören ny lag. De förslag till ändringar av datalagen somaviserats av regeringen är inte tillräckliga.Mot denna bakgrund anser jag att det finns ett angelägetbehov av en ny integritetslagstiftning. bör därförge regeringen till känna att tillsätta en utredning förframtagande av en lag. EU:s ställningstagande vad gällereventuella direktiv på området kan inte avvaktas.Utredningsarbetet bör i stället bedrivas parallellt med EU:sregelarbete.Integritetsskyddslagen bör inte vara bunden till någonteknik. Den bör vidare på ett enkelt och klart sätt regleravad som är tillåtet och vad som inte är tillåtet vad gällerhanteringen av information om enskilda. Den myndighetsom skall tillse att lagens regler efterlevs bör ges sådanabefogenheter att den på ett effektivt sätt kan fullgöra sinuppgift. Vidare bör lagen innefatta ett ställningstagandevad avser skyddet för integriteten i förhållande till yttrande-och tryckfriheten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att tillsätta enutredning med uppgift att ta fram förslag till en ny lagrörande integritetsskydd.