mot · GH02L705 · 1994-01-25 00:00:00 — gällerprisinformationslagen (SFS 1991:601). Den föreskriver i11 §, att priset vid självbetjäning skall anges på varan ellerdess förpackning.Konsumenterna har rätt att begära klar, lättillgänglig ochadekvat prisinformation. Detta krav bör tillgodoses genomlagstiftning. Däremot bör lagstiftningen inte vara onödigtdetaljerad eller vara skriven på ett sätt som skapar extrakrångel för handlarna och fördyrar för konsumenterna ionödan.11 § Prisinformationslagen upphäver de enskildahandlarnas frihet att själva avgöra hur prisinformationenskall ges. Därmed upphävs också konsumenternasmöjlighet, att genom sitt val av livsmedelsbutik, påverkahur de vill att prisinformationen skall vara utformad. Denfår bara ske på ett enda sätt.Ett avskaffande av 11 § skulle innebära attprisinformationslagens krav i övrigt kommer att gälla ävenför dagligvaruhandeln. Det innebär att priset kommer attvara tillgängligt för konsumenten, antingen genomprismärkning av själva varan eller genom hyllkantsetiketteller skylt i anslutning till varan.Prisinformation skall vara ett konkurrensmedel. Pris,service, kvalitet och öppethållandetider anpassas avhandeln efter konsumenternas önskemål. Det borde varaen självklarhet att det förhöll sig likadant medprismärkningen.Under har det skett storaförändringar inom dagligvaruhandeln. Dessa förändringarhar varit både till handelns och konsumenternas fördel. Detutvecklas tekniska lösningar som både underlättarpersonalens arbete i butikerna, förbilligar varuhanteringenoch anpassas efter kundernas krav. Prislappstvångetinnebär stora risker att ett gammalt system konserveras.Staten bör undvika att lägga på handeln uppgifter sominnebär ökade kostnader för konsumenterna, för ytterst ärdet alltid konsumenterna som får bära kostnaden för alltsom fördyrar. Det är ganska ironiskt att , för attskydda och hjälpa konsumenterna, har beslutat om tvångpå prislappar, vilket får till följd att konsumenterna i självaverket drabbas av ökade kostnader.Förutom att den obligatoriska prislappsmärkningenfördyrar för konsumenten genom den extra kostnad som detinnebär, är den också konkurrensbegränsande och ökarprisstelheten. Det är inte bara företrädare för handeln somhar framhållit detta, utan också de konkurrensvårdandemyndigheterna NO och SPK.Genom bestämmelsen missgynnas detaljhandlare iförhållande till ''pallförsäljning'', där tvånget påprislappsmärkning av varje enskild vara inte finns. Dennakonkurrenssnedvridning tycker vi är speciellt stötande.1991 och 1992 har motioner med krav påprismärkningstvångets avskaffande avvisats medhänvisning till att ett ställningstagande borde anstå i väntanpå att erfarnheter om prismärkningstvånget vunnits. (LU1991/92:15 och LU 1992/93:32). beslutfattades med minsta möjliga majoritet.Denna utvärdering har uppdragits åt Konsumentverketsom meddelar att man just påbörjat en probleminventeringbeträffande själva förfarandet samt också kontrollerar omlagen efterlevs. I en tidigare rapport ''Pris på varan-tack''konstaterar att cirka 2/3 av de tillfrågadeanser det motiverat med prismärkning på varje vara omprisökningen begränsas till en procent.Varken denna utredning eller den påbörjadeproblemundersökningen eller kontrollen om lagenefterföljs talar enligt vår uppfattning för en bibehållentvångslagstiftning.Om rapportens resultat stämmer överens medverkligheten och 2/3 av kunderna accepterarprismärkningen trots fördyringen så innebär detta attbutikerna av konkurrensskäl prismärker varje varaoberoende av lagstiftning. Enligt vår uppfattning kan alltsåprislappstvånget avskaffas varvid också vinnes attbyråkratin minskar och kontroll av lagens efterlevnad blirobehövlig. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 11 § prisinformationslagenupphävs.