mot · GH02T605 · 1994-01-25 00:00:00 — fastställde inom ramen för ettsjöfartspolitiskt program vissa allmänna riktlinjer försjöfartspolitiken. Programmet sägs bl.a. ha som mål attskapa förutsättningar för att landets utrikeshandel skallkunna bedrivas på ett effektivt sätt till lägsta kostnad församhället. Det sägs också skapa förutsättningar för att manskall kunna trygga landets transportförsörjning i politiskaoch ekonomiska krissituationer.Nu har det gått programmet antogs avriksdagen. På praktiskt taget alla områden där programmetuttryckt målsättningar kan man konstatera en kraftigförsämring av situationen för den svenska handelsflottan.Det s.k. sjöfartspolitiska programmet innebar inte annatän att överlämnade den svenska sjöfartensframtid, tillsammans med motsvarande samhällsintressenhelt och vilkorslöst åt sjöfartsmarknadens fria spel -- dennamarknad där konjunktursvängningarna är våldsamma, ochfartyg i många fall ses enbart som spekulationsobjekt.Det är förvånande att denna ur beredskapssynpunktmycket allvarliga situation inte har blivit föremål för störreintresse från regeringens sida.En fortsatt utflaggning av den svenska handelsflottaninnebär stora ekonomiska förluster för staten, dels i form avuteblivna skatter och arbetsgivaravgifter, dels också i formav stor arbetslöshet bland sjömän. Dessutom kan inte enfortsatt utflaggning av svenska fartyg till bekvämlighetsflaggbetraktas som en sund utvecklingsform, där ett statligtengagemang skulle snedvrida konkurrensen. Konkurrensfrån länder som t.ex. , , ochSingapore, som vanligen tillhandahållerbekvämlighetsflagg, är osund.Det förtjänar att understrykas att under dessa flaggoroch ett antal andra länders, som förekommer på ITF:s lista,återfinns den allra sämsta delen av världshandelsflottan,den del som under tarvliga förhållanden fått en extra respitinnan den skall huggas till skrot.Den personal som anställs på dessa fiffelflaggade fartyghar inga möjligheter att driva fackliga krav, i flera av dessaländer är strejk helt förbjuden. Personalen saknarmöjligheter att påverka sin situation. Besättningarna utgörsi allmänhet av befäl från de traditionella sjöfartsländernaoch av manskap från låglöneländerna, t.ex. ,, och även . Detta gör att redarna kanvälja en besättning som är garanterat samarbetsvillig ochsom inte ställer krav på löner, arbetsförhållanden, säkerhetosv.Dessa kostnader betalas av de tusentals svenska sjömänsom är arbetslösa i , de betalas i form av förstördmiljö vid våra kuster, de betalas av svenska skattebetalare.För de nya redarna kan affärerna lika gärna handla omfrimärken eller fastigheter. En redare har uttryckt det: ''Viköper och säljer fartyg för att tjäna pengar, inte för attlångsiktigt bedriva sjöfart. ''Allt pekar på att den internationella sjöfarten går moten utveckling i protektionistisk riktning. Regeringaringriper till skydd för de egna rederierna genom bilateralalastuppdelningsavtal. Från den sidafinns ingen som helst beredskap för att möta den nyasituation som den svenska sjöfarten har hamnat i.Staten måste nu ta sitt ansvar för svensk sjöfart så vi kanbehålla handelsflottan under svensk flagg.Vänsterpartiet har tidigare framfört att den framtidasjöfartspolitiken måste utgå från ett långsiktigt program,som har sin grund i samhällsekonomiska,sysselsättningspolitiska aspekter och tar hänsyn till vårtlands försörjningsberedskap. Detta bör i sin tur ingå i ettprogram som ofattar hela transportsektorns utveckling. Idet programmet bör även kust- och insjöfart ingå som en delav en utvecklad sjöfartspolitik. För med all säkerhetkommer både kust- och insjöfart att spela en allt större rolli framtiden om de får samma möjligheter som övrigatransportslag.Från regeringens sida borde man startautbildningsprogram för arbetslösa sjömän för att på så sättkunna möta den internationella konkurrensen som finns,och det är bara med hög kunskap och kvalitet som densvenska sjöfarten kan hävda sig. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett sjöfartspolitiskt program,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning av arbetslösa sjömän.