mot · GH02A204 · 1994-01-25 00:00:00 — Uppsägningar inom den offentliga sektorn I budgetpropositionen konstaterar regeringen att denegna politiken leder till att 37 000 kommunal- ochlandstingsanställda samt 5 000 statsanställda förlorar sinajobb . beräknas minskningenfortsätta, om än i långsammare takt.Vi delar uppfattningen att det sannolikt krävs åtgärdersom leder till färre anställda för att långsiktigt nå balans ikommunernas, landstingens och statens budgetar. Det äremellertid både mänskligt och ekonomiskt oklokt attgenomföra dessa åtgärder . När alternativet ärarbetslöshet leder inte nedskärningarna till några reellabesparingar. Följden blir en för alla inblandade smärtsamrundgång av mänskliga och ekonomiska resurser.Nedskärningar i barnomsorg, sjukvård osv. dyker upp somökade kostnader hos a-kassorna, AMS och kommunernassocialkontor.Regeringen konstaterar själv att den högaarbetslöshetsnivån är ett betydande problem. Trots detaccepterar regeringen att uppsägningar avoffentliganställda bidrar till att permanenta den höga nivånunder de kommande åren.Lokala och regionala initiativI en interpellationsdebatt i den 19 november1993 redovisade arbetsmarknadsministern en rad lokala ochregionala initiativ för att stoppa rundgången. iVärmland, kommun och Posten tillhör deoffentliga arbetsgivare som i samarbete medarbetsmarknadsmyndigheterna lyckats senarelägga ellerförhindra uppsägningar. I samtliga fall handlar det om attianspråkta arbetsmarknadsmedel för att vidareutbildapersonal.Även har vidtagit åtgärder. Genom ett besluti har AMS getts ökade möjligheter att stödjautbildningsinsatser inom den offentliga sektorn. Trots dessainitiativ räknar alltså regeringen med att uppsägningarnafortsätter under 1994 och 1995.ÖstgötamodellenLandstinget i har också konstaterat att detfordras personalneddragningar för att nå ekonomisk balans.Samtidigt konstaterade att uppsägningar i dagskulle förvärra en redan besvärlig situation påarbetsmarknaden och därmed försvåra och försena enkonjunkturuppgång. Därför utvecklade den politiskaledningen i full enighet och i samarbete med de anställdaden s.k. östgötamodellen. Under förutsättning attlandstinget fick ianspråkta a-kassemedel eller andraarbetsmarknadsmedel var arbetsgivaren beredd att satsa 20procent av lönekostnaderna för dem som hotades avuppsägning, och därmed skulle det vara möjligt attsenarelägga uppsägningarna.Även i handlade det om att vidareutbildapersonal. Skillnaden jämfört med ovan nämnda exempelvar främst att även ville användaarbetsmarknadsmedel för att finansiera lönekostnaden förmänniskor som ännu inte var arbetslösa.Trots åtskilliga uppvaktningar, många positiva signalerfrån både politiskt håll och arbetsmarknadsmyndigheterna,beslutade avslå förslaget . Sedandess har förvisso träffat enöverenskommelse med länsarbetsnämnden omutbildningsinsatser, som gör att ytterligare varsel kanförhindras , men det är en klen tröst föralla dem som redan tvingats lämna sina jobb.MisstroVi har träffat många av de drabbade. Efter att ha slititfrån morgon till kväll för att leva upp till patienternas ocharbetsgivarens högt ställda krav, möttes de av beskedet attde inte längre behövdes. Vi förstår deras ilska ochförtvivlan. Risken är uppenbar att dagens nedskärningarskapar en misstro, som gör det svårt för offentligaarbetsgivare att rekrytera kompetent personal.Vår slutsatsVår slutsats är att östgötamodellen fortfarande behövs.I vårt eget län kommer några hundra försvarsanställda attbli arbetslösa i samband medavvecklingen av F13. Regeringen bedömer som sagt att42 000 offentligjobb försvinner under 1994.Kommunaltjänstemännen har gjort en enkät, som visar attdrygt hälften av kommunerna planerarpersonalminskningar under 1994.Rundgången och därmed slöseriet med mänskliga ochekonomiska resurser fortsätter alltså, om inget görs. Medeltill utbildning är bra, men det räcker inte. Omuppsägningarna skall stoppas fordras uppenbarligen attarbetsgivare får använda arbetsmarknadsmedel även tilllönekostnader. Bl.a. för att förhindra missbruk är detnödvändigt att åtgärderna utformas i samarbete med defackliga organisationerna och att det finns en uppgörelsemellan parterna, som säger med hur många personalstyrkanlångsiktigt skall bantas.Syftet är att omvandla passivt kontantstöd till stöd somgör det möjligt för de anställda att finnas kvar i sin ordinarieverksamhet i avvaktan på att nya jobb skapas. Självfalletkan och skall modellen kombineras medutbildningsinsatser.KostnaderI det kortare perspektivet måste naturligtvisarbetsmarknadsmyndigheterna ges ytterligare resurser föratt kunna medverka till ovanstående uppgörelser. I ettlängre perspektiv torde dock budgeteffekten för staten bliförsumbar, eftersom behovet av kontantstöd minskar.Riksdagen bör därför uppdra åt regeringen att skyndsamtåterkomma med förslag enligt ovan, som gör det möjligt förAMS att medverka till att uppsägningar inom den offentligasektorn stoppas i nuvarande konjunkturläge. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att den skyndsamtåterkommer med förslag som gör det möjligt att enligt ovanskisserade modell förhindra uppsägningar avoffentliganställda i dagens konjunkturläge.