mot · GI02Fö6 · 1994-10-18 00:00:00 — Den enskilde kan ha ett eget intresse av att viljaförbättra sin förmåga att bidra till landets försvar.Men det kan vara så att den enskilde önskarutbildningen också av andra skäl. Han eller hon kan önskaen totalförsvarsutbildning också därför att moment i denkan ha värde för en yrkesverksamhet man siktar mot. Detkan gälla t ex elektronik, tunga fordon,ledarskapsutbildning eller fysisk träning. Även här kanindividens och samhällets intressen sägas sammanfalla.Individen blir mer engagerad i utbildningen, som därmedleder till bättre resultat.Ett problem ligger i att utbildning på handeldvapen ochsprängämnen minst av allt är önskvärd hos personer somkan missbruka denna genom våld eller hot mot andra.Problemet ligger inte bara i att vederbörande ges kunskap ihantering av vapen utan också i att han under utbildningenolovligt kan komma över ammunition, handgranater,rökammunition eller andra farliga produkter. Så längeinriktningen var att utbilda så många män som möjligt fannsknappast utrymme för att undanta personer med hänsyn tilldessa risker. Men i det nya systemet borde det vara ensträvan att undvika att ge vapenutbildning åt våldsbenägnapersoner. För allmänheten måste det te sig stötande attstaten utbildar våldsmän i bruk av vapen.Frågan är vilka möjligheter som finns att vid tidpunktenför inskrivningen bedöma riskerna för att en individöverlagt eller impulsivt kommer att kunna använda vapenpå detta sätt. Det brukar sägas att avanceradevanebrottslingar i allmänhet visat klara missanpassningarredan i tidiga tonår. Den som visat våldstendenser ochannan kriminalitet redan tidigt har därför i många falluppmärksammats genom detta hos skolan, polis, socialamyndigheter, sjukvården, domstolar och andra organ.Narkotika och alkohol ingår ofta i bilden. Den som ärintagen på anstalt för inskrivning ellerinryckning blir sannolikt uppmärksammad. Men i vilkenutsträckning kommer annan information omvåldstendenser till inskrivningsorganisationens kännedom?Det är en fråga dels om vilka regler som gäller förrapportering, dels om hur dessa regler efterlevs.Sekretessen inom har ibland ansetts försvåraett brottsförebyggande samarbete mellan socialtjänst, skolaoch polisen, och motsvarande problematik finns sannoliktockså här.Ett specialfall utgörs av organiserade extremistgruppersom hyllar våldsutövning och i en del fall kanske ocksåaktivt utövar eller hotar med våld mot olika etniska gruppereller mot företrädare för demokratiska synsätt. I det gamlasystemet fanns få möjligheter att förvägra extremistermilitärutbildning, men i det nya systemet bordemöjligheterna vara betydligt större. Individer i den härkategorin säger sannolikt att de har ett stort intresse av attfå en kraftfull militär utbildning. Men självfallet finns starkaallmänpreventiva skäl för att söka undvika att ge dem enutbildning som riskerar att missbrukas.Frågan om möjligheten att undanta våldsbenägnapersoner från vapenutbildning är inte bara teoretisk. Senaretid har givit allvarliga exempel på hur militärt utbildadeanvänt sina kunskaper för att döda eller för att begåavancerade inbrott.Utbildningsreserven 1992 slog fast att pliktutbildning ska få åläggasden enskilde endast om detta krävs för att fylla uppgifterinom totalförsvaret. hade allmän värnplikt tolkatssom att i princip alla män skulle utbildas, oavsett behoven ikrigsorganisationen.Det är möjligt att en del aktörer motiverar förändringenmed hänvisning till ekonomiska skäl. Försvaret hade underlång tid en svår obalans mellan kvalitet och numerär, ochfrån 1987 hade statsmakterna drivit på för enomstrukturering syftande till en mindre men bättre utrustadoch bättre utbildad organisation. Den minskade militäraorganisationen kräver därmed färre värnpliktiga, vilket i sintur också är en förutsättning för att få loss pengar till dennödvändiga moderniseringen.Folkpartiet liberalerna har pläderat för ensådan strukturomvandling. Men principen om atttotalförsvarsplikten endast ska få användas för denutbildning som krävs för uppgifter inom totalförsvaret harför aldrig varit en budgetfråga. Oavsettekonomisk ram måste gälla att man inte ska slösa medskattebetalarnas pengar utan söka få ut så god effekt sommöjligt för varje satsad krona. Men lika viktigt är ettmoraliskt skäl gentemot den enskilde. Att ge en effektivutbildning för en uppgift i totalförsvaret går att motivera.Men hur ska man kunna förklara för en person att han ellerhon med plikt tas ut för ett antal månadersförsvarsutbildning som inte motsvaras av något behov?När 1992 slog fast principen attkrigsorganisationens personalbehov ska vara styrande förpliktutbildningen beslöts att inrätta en''utbildningsreserv''. har framhållit viktenav att denna reserv -- som ska vara gemensam för detmilitära och civila försvaret -- inte ska ses som något sominnehåller individer med sämre kvalitet än hos de somdirekt tas ut för utbildning. Utredningen skriver: ''Om detinte finns behov av alla personer i en befattningsgrupp skadessa normalt inte flyttas till en annan befattningsgrupp föratt tas i anspråk för utbildning där. De tjänstgöringsskyldigasom det inom varje befattningsgrupp inte finns behov avplaceras i stället i utbildningsreserven. Denna kommeralltså att bestå av individer från alla befattningsgrupper. ''Utgående från bara det militära försvarets behov kundeman nog avstå från utbildningsreserven och i stället säga attde inskrivna som inte behövs för grundutbildning helt kanföras åt sidan.För de civila delarna av totalförsvaret ärutbildningsreserven sannolikt av betydligt större praktiskbetydelse. Där finns behov av både föryngring och bättreutbildning. Idealet för en viss organisation vore som redanberörts kanske en jämn ålderfördelning av personal mellan20 och i stället för att som mest ha 48--65-åringar. Ska man genom utbildning av unga få denönskvärda åldersfördelningen krävs som nämnts enuppbyggnad under . Men skulle landet utsättas för hotdessförinnan finns alltså kvalitetsbrister hos personalen.I en situation då man upplever ett ökat hot kan mandärför finna sig nödsakad att snabbt göra en förstärkninggenom att utbilda betydligt fler, vilket leder till kraftfullföryngring men långsiktigt ger en orationell åldersstruktur iorganisationen. Genom utbildningsreserven finns då ettstort antal redan granskade och bedömda individer att väljabland. Det ger vid behov av snabb förstärkning ett betydligtbättre urval än att enbart vara hänvisad till åretsprövningsomgång av 18-åringar.Utbildningsreserven ger därmed större flexibilitet rentkvantitativt men kan kanske främst större möjlighet attmöta olika kvalitetskrav, t ex i form av redan genomgångencivil utbildning. Till skillnad från det militära försvaret harräddningstjänsten sannolikt en ganska stor möjlighet attsnabbt utöka utbildningsomfånget, genom att man kanskekan använda flertalet av landets kommunalaräddningskårer för hela eller delar av utbildningen.Motsvarande gäller sannolikt inom ochflera andra verksamheter. Det kan delvis te sig som enimprovisation, men förutsättningen är ju också att landetupplevs stå i ett läge med betydande konfliktrisker, då detfinns acceptans för extraordinära insatser.Utbildningsreserven ger alltså statsmakterna i samarbetemed kommunerna en betydande handlingsfrihet att vidbehov snabbt kunna stärka kvalitén i de civila delarna avtotalförsvaret.För utbildningsreserven talar dessutom ett annat viktigtförhållande. Sociala utslagningsmekanismer är vanliga ibåde skolan och arbetslivet. Det är ytterst olyckligt omvärnplikten förstärker dessa mekanismer. Arbetsgivare hargenom åren kunnat säga sig att den man som undantagitsfrån värnplikt sannolikt har fysiska, psykiska eller socialabrister som gör att man bör akta sig för att anställdavederbörande.Andelen som föll bort vid mönstring eller undergrundutbildningen ökade kraftigt . En på tremän föll bort av medicinska, psykiska eller socialaskäl åren innan systemet lades om genom beslut.Att allergier var orsak i en ganska stor del av fallen var enfördel, eftersom allergi inte alls på samma sätt som psykiskaeller sociala problem ger en misstänksamhet mot individen.Mot denna bakgrund sade pliktutredningen nej till dentanke som bl a den förre försvarsministern fört fram om attminska antalet i militär grundutbildning genom att ''höjaribban'' och förklara ännu fler oförmögna att klara kraven.Det vore en felaktig väg, främst av sociala skäl.Pliktutredningen förordade i stället metoden med enutbildningsreserv som inrymmer personer med olikakravprofil. Därmed undviker man att stämpla en stor del avnationens yngre befolkning som ''mindre lämplig'' förkrävande uppgifter.Staten bör undvika att utdela underbetyg till människoroch därmed förstärka sociala utslagningstendenser. Enviktig grund för utbildningsreserven, utöver att den germöjligheter att vid behov snabbt kunna förstärka särskilt decivila delarna av totalförsvaret, är just att den tar störrehänsyn till individen.Kortare militära utbildningarEn grundläggande princip är atttotalförsvarets personalbehov ska styra hur många som tasut till grundutbildning. Utgående från samma principkommer utbildningstiderna att variera kraftigt mellan olikafunktioner. Utbildningsmålet styr, men också vilken redanerhållen civil utbildning som kan nyttiggöras.Sannolikt kommer vi inom de civila delarna avtotalförsvaret att få se ett spektrum med starkt skiftandeutbildningstider. I princip bör samma gälla också på militärsida, ingen ska ges en längre utbildning än som behövs föratt på ett bra sätt kunna sköta sin uppgift.Mot denna bakgrund sade liberalerna ja närdåvarande ÖB års beslut redovisade att det bordevara möjligt att utbilda manskap för bevakningsuppgiftergenom att ge en grundutbildning om . Det voregenom en specialinriktad utbildning en kvalitetshöjning ijämförelse med att motsvarande bevakningsuppgiftertidigare utförts av civilförsvarspliktiga ,alltså efter det de genomgått sin militäragrundutbildning. hade införts ett system därvärnpliktiga i handräckningstjänst, vid inskrivning klassadesom inte fullt vapenföra, gavs 6--10 veckorsbevakningsutbildning för att kunna krigsplaceras ibevakningsförband.Riksdagsmajoriteten sade dock nej till 2,5 månadersutbildning med motiveringen att den var för kort. I ställetpåbörjades en motsvarande utbildning -- dock medinriktning på kompani i stället för pluton -- med om5,5 månader. På förslag från arméchefen avbröts sedandenna utbildning, så drastiskt att värnpliktiga underpågående utbildning utan varsel sändes hem. Dylikapanikbeslut är självfallet olyckliga.Folkpartiet liberalerna har hävdat principenatt utbildningsbehovet ska styra totalförsvaretspliktutbildning. Om det är möjligt att grundutbilda t exbevakningsförband under ett begränsat antal månader finnsinga skäl att kräva längre utbildning. Utbildningsmåletmåste styra.Under många år har militärledningen hävdat attbrigadförbanden egentligen behöver något längreutbildning än dagens . Det är naturligtvis enorimlig tanke att förband med mycket olika svårighet iuppgifter ska ha samma utbildningstid. Ett visst förbandkan ha längre utbildningstid än ett annat men ändå varasämre utbildat i relation till sin uppgift.Folkpartiet har alltså inget i princip emot t ex en kortutbildning för bevakningsuppgifter. Men under de närmasteåren finns rimligen inget behov av detta, eftersom vi underdenna tid kan nyttiggöra värnpliktiga upp till ålderfrån den större utbildningsvolymen när vi hade mellan 29och l8 brigader. Om även dagens 16 brigader reducerasfrigörs ytterligare ett betydande antal redan utbildadevärnpliktiga som kan användas i lokalförsvar ochbevakningsförband. Direktutbildning tillbevakningsförband synes därför knappast bli aktuellt förränomkring år 2020.Att utbilda värnpliktiga utan inriktning på krigsplaceringvore ett stort steg tillbaka och skulle innebära ettövergivande av den princip som slog fast 1992.Skulle man försöka införa en icke försvarsbetingadpliktutbildning är det fråga om en ny statlig verksamhet. ISveriges statsfinansiella situation får det betraktas somuteslutet att påbörja en verksamhet som inte har enrationell grund -- men i princip vore det lika fel även omstaten haft mer pengar.En sådan ordning skulle vara direkt destruktiv genom atten icke försvarsmotiverad värnpliktsutbildning skulleinnebära att vi psykologiskt och praktiskt kom tillbaka tilldet träsk som förstörde så mycket inom försvaret , då en överdimensioneradvärnpliktsutbildning tog pengar som hade behövts frånangelägna ändamål som sjukvårdstransporthelikoptrar,skyddsvästar och modern elektronik.Ur allmän samhällsynpunkt kan det heller inte rimligenfinnas ett intresse att vapenutbilda fler än som behövs föratt bemanna försvarsmaktens förband. Vill man av någotskäl öka det antal personer som genomgår pliktmässiggrundutbildning inom totalförsvaret finns långt större skälatt ge fler utbildning för att i krig kunna biträda i vården avgamla och sjuka, eftersom den fredstida vårdorganisationenär mindre än den som erfordras i krig. Men även i det falletgäller självfallet att man bör undvika alltför ojämnaåldersfördelningar, vilket gör att man inte börutbilda av det personaltillskott somlångsiktigt behövs inom respektive verksamhet.Kvinnor i totalförsvaretUnder de som pläderat för entotalförsvarsplikt har partiet hävdat att denna börgöras könsneutral. Man skulle då tillgodose de samladepersonalbehoven inom civilt och militärt försvar genom attutgå från hela befolkningen. Det hittillsvarande talet om''allmän värnplikt'' har ju i verkligheten varit ''manligvärnplikt''.Med den totalförsvarsplikt som föreslås finns numöjligheten att gå över till en könsneutral tillämpning.Jämställdheten i det svenska samhället är inte allsfullständig, men har tagit väsentliga steg i rättriktning. Antalet soldater påverkas självfallet inte, eftersomdet är krigsorganisationens storlek som styr det årligarekryteringsbehovet.För totalförsvaret skulle fördelen av en könsneutraltotalförsvarsplikt främst ligga i att man bättre kunde tatillvara specialkunskaper och specialbegåvningar av olikaslag. Försvarsmaktens kvantitet är inte problemet, däremotkan man ha svårt att klara en del kvalitetskrav.Under senare år har officersyrket öppnats för kvinnor.Förstärkningen är främst kvalitativ, genom attrekryteringsunderlaget ökat. I förslaget tilltotalförsvarsplikt öppnas möjlighet för kvinnor att frivilligtfå genomgå militär grundutbildning även om hon inte syftartill att bli yrkesofficer.I behandlingen ovan av kriterierna vid uttagning tillgrundutbildning framhölls de fördelar förutbildningsresultatet som kan väntas om man vid uttagningtillmäter den enskildes egen motivation stor betydelse. Justörre andel av de uttagna som själva önskar dennautbildning, desto bättre kan resultatet bli.I takt med att numerären på det militära försvaretminskats får de civila delarna av totalförsvaret relativt settökad betydelse. Och inom dessa har kvinnornas roll ökat årfrån år, främst som en följd av den kraftigt ökade kvinnligaförvärvsfrekvensen.Kvinnor dominerar inom flera verksamheter av centralbetydelse för samhällets förmåga att stå emot svårapåfrestningar. Sjukvården och är depåtagligaste exemplen. Fredstida verksamheter med starkmanlig dominans kan få betydande svårigheter i krig därföratt så många är krigsplacerade i militärt försvar. Ett ökatantal kvinnor i nyckelbefattningar inom olika verksamheterskulle också ur beredskapssynpunkt innebära påtagligaförbättringar. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att behovet av pliktutbildning förolika verksamheter inom totalförsvaret bör analyseras införvarje långsiktigt försvarsbeslut,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om angelägenheten av atträddningstjänsten i krig får den föryngring ochkvalitetshöjning som följer av en direktutbildning avpliktpersonal och att den årliga omfattningen av dennautbildning blir sådan att man får en långsiktigt jämnåldersfördelning hos personalen,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om värdet av att inomfredsräddningstjänsten kunna nyttja pliktpersonal undergrundutbildning och att vid katastrofer eller andra allvarligahändelser i fredstid i mån av behov kunna ta i anspråkgrundutbildad pliktpersonal,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kriterierna vid uttagning tillgrundutbildning inom militära och civila delar avtotalförsvaret,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om önskvärdheten av att förhindraatt personer med våldstendenser ges militärgrundutbildning,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av en utbildningsreservför att vid behov kunna förstärka totalförsvaret,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betydelsen av enutbildningsreserv för att motverka socialautslagningstendenser i samhället,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att grundutbildninginom totalförsvaret alltid utgår från krigsorganisationensbehov,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en förstärkning av kvinnornasroll i totalförsvaret.