mot · GH02T524 · 1994-01-25 00:00:00 — Den svenska bussmarknaden har under de senaste årengenomgått en genomgripande avreglering. Från en situationdär det kommunala eller landstingsägda bussbolaget hademonopol på sin lokala eller regionala marknad, har nusituationen förändrats drastiskt. sköts en allt större delav busstrafiken av aktörer som vunnit rätten att bedrivatrafiken efter upphandling och anbudsförfarande.Avregleringen har varit till gagn för den svenskaallmänheten både i dess roll som resande och somskattebetalare. Kostnaderna för den upphandladebusstrafiken är nämligen på de flesta håll 10--15 procentlägre än före upphandlingen. Servicen har i allmänhet blivitmer kundanpassad.Men vad det offentliga med den ena handen släpperifrån sig fångar man ofta upp med den andra. Parallelltmed uppluckringen av de kommunala monopolen skernämligen en form av förstatligande av busstrafiken, i ochmed att det statligt ägda tillskansar sig en allt merdominerande roll på marknaden.Swebus, som ägs av staten via SJ, är det i särklassstörsta svenska bussbolaget med avmarknaden. har valt en expansiv strategi och utökarnu fortlöpande sin marknadsandel dels genom framgång iupphandlingar, dels genom att köpa upp mindre bussbolag,bl.a. det privata Wasatrafik. Det finns en uppenbarrisk att blir en alltför dominerande aktör påmarknaden.Det tycks vara en något underlig strategi från detoffentligas sida att å ena sidan ha som avsikt att privatiseraoch konkurrensutsätta en marknad som man åandra sidan via det statliga förstatligar en allt störredel av samma marknad.Det är också omvittnat att dominerandeställning är till förfång för den fortsatta utvecklingen motfler upphandlingar av busstrafik. Många kommunalaföreträdare tvekar att upphandla busstrafiken inom sittområde då man ser framför sig risken att ett kommunaltmonopol i stället blir en statlig angelägenhet.Vidare är det på principiella grunder tvivelaktigt om detsvenska tågmonopolet SJ bör vara en aktör inombusstrafiken, ett transportsätt som i viss omfattning är endirekt konkurrent till tågtrafiken. Det finns exempel på attSJ har lagt ned vissa busslinjer med hänvisning till att dessakonkurrerar med SJ:s tågtrafik.Riksdagen har också uttalat att SJ skall koncentrera sigpå sitt körområde. Dit hör definitivt inte Swebusverksamhet.Det finns därför mycket som talar för att den svenskabussmarknaden skulle må bra av att försåldes tillandra ägare än staten. Visserligen är det korrekt attframhålla att har en stor marknadsandel och endominerande ställning oavsett vem som äger företaget.Dock bör man inte underskatta möjligheten att staten styrutförsäljningen på så sätt att företaget säljs i delar till olikainvesterare och/eller trafikföretag.Ytterst är det inte SJ-ledningen utan ägaren staten somhar att ta ställning till vilka verksamhetsgrenar som det ärlämpligt att hysa inom SJ. Det torde i grunden finnas ettmotstånd från SJ-ledningens sida mot att förlora Swebus.Avslutningsvis kan det konstateras att torde varaett utmärkt objekt för en utförsäljning, och en försäljningskulle väl passa in i regeringens privatiseringsstrategi.Swebus är en väl avgränsad enhet inom affärsverket SJ, ochen försäljning torde knappast påverka SJ:s egentligauppgift -- att bedriva tågtrafik -- i någon märkbaromfattning. Dessutom finns mycket små kopplingar mellanSJ:s och verksamhet. Inte heller är SJ på något sättberoende av Swebus.Swebus opererar uteslutande på en marknad --busstrafik -- där staten och det offentliga inte har någonanledning att delta som ägare. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att påskynda försäljningen avSwebus.