mot · GH02Jo36 · 1994-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:158 Vissa fiskeripolitiska frågor var lax mycket vanligtförekommande och utgjorde en betydande resurs i våraNorrlandsälvar. Havsfisket var då obetydligt och fångsternaskedde till största delen uppe i älvarna och vidälvmynningarna. De flesta laxälvar har sedan förstörts pågrund av vattenkraftsutbyggnad.De senaste 40 åren har även laxbestånden i älvarnaminskat mycket på grund av det kraftiga fisket i Östersjön.På 1970-talet uppmärksammades en överdödlighet avfiskungar som accelereratkraftigt och som hotar att slå ut laxen helt inom 10--12 år.Mycket kraftiga åtgärder måste omgående vidtas för attbevara vår naturlax.Hoten mot laxenM-74En överdödlighet hos laxungar upptäcktes i någralaxodlingar. Dödligheten låg till att börja med på enhanterlig nivå sett ur odlingens perspektiv. hardödligheten ökat dramatiskt och uppgick iNorrlandsälvarna 1993 till . IStornorrfors laxodling i överlevde ynglen frånbara 3 av 70 avelshonor. Undersökningar i Västerbottenslaxälvar har visat att åkomman även drabbar dennaturlekande laxen i samma omfattning.M-74 relateras till förhöjda halter av klorerade kolväteni laxens fettrika vävnader. Dessa anrikas i samband medfödointaget under havsvistelsen och överförs till avkommanmed dödlig utgång som följd. har ävenvuxen lax visat akuta förgiftningssymptom. Avkomman frånlax med sådana symptom har drabbats av näst intill 100 %dödlighet i M-74. Döda lekmogna laxar påträffas nu ocksåi större utsträckning i våra älvar än tidigare.Även om dödligheten syns tydligast i laxodlingar äreffekten betydligt allvarligare i älvar med naturligalaxbestånd. Undersökningar har visat att avgången ärlikartad för den naturlekande laxen och här finns ingamöjligheter att utöka reproduktionen, eftersom det ärantalet lekande laxar som avgör hur stor föryngringen blir.I odlingarna har man kunnat kompensera bortfalletgenom att utnyttja den överkapacitet som finns. Men ävendetta stöter på problem när dödligheten överskrider 90 %.För de naturligt reproducerande laxpopulationerna iNorrlandsälvarna är situationen akut. De riskerar att heltförsvinna inom 10--. Överfiskningen i havet harreducerat de naturreproducerande laxstammarna tillknappt av den ursprungliga omfattningen. Därtillkommer en dödlighet i M-74 på 80--av avkomman,vilket i princip tillintetgör reproduktionen. Det återstår nutvå årgångar av ännu ej utvandringsfärdiga laxungar iälvarna, på vilka laxens fortsatta existens vilar. Tvåomgångar som bara uppgår till av den normalaomfattningen.ÖverfiskningenEtt annat mycket stort hot är överfiskningen i Östersjön.Av all lax som fångats togs i medeltal 84 %i och i kustfisket och harfångats i älvarna. redovisades en fångst av 5 647ton lax i , vilket är den högsta officiella siffra somnoterats. har en viss minskningav totalfångsten skett, men fångsterna ligger ändock på enalltför hög nivå inte minst med tanke på problemen med M-74.Den odlade laxen drabbas inte lika hårt av utfiskningeni som naturlaxen eftersom endast ett fåtalföräldrafiskar behövs för att sätta ut de stora mängderutvandringsfärdiga laxsmolt som vattenkraftbolagen ärålagda. På är dock aveln av den odlade laxenberoende av naturlaxens fortsatta existens. Naturlaxenmåste bevaras som genbank för framtiden.Fisket i förstör också laxens ärftligatillväxtegenskaper, genom att de mest snabbväxandelaxarna i första hand fångas. av laxen tas underden andra vintern i havet. Detta får till följd att de laxar somblir sent könsmogna selekteras bort, och älvarnaslaxbestånd tappar viktig genetisk variation, storlaxarnaförsvinner. var, i Norrlandsälvarna, laxar på 30 kgingen ovanlighet, är de ytterst sällsynta.VattenkraftsutbyggnadenI mynnade ursprungligen ca 70 laxälvar. I bara 21 kvar varav 13 i med de flesta iNorrbotten och . Utbyggnaden avvattenkraften har inneburit att anlagda dammar bliviteffektiva vandringshinder för laxen och överdämdaforssträckor har spolierat lekplatser och förstört ungarnasuppväxtplatser. Som kompensation för bortfallet avutvandrande smolt har kraftindustrin blivit ålagda ivattendomar att odla fram utvandringsfärdiga laxsmolt förutsättning i älvmynningen.Laxen och den biologiska mångfaldenLaxen är ett exempel på en art som reproducerar sig ilokala, från varandra åtskilda stammar. Varje älv har därfören eller flera laxpopulationer som under årtusendenanpassats till älvens miljö. Denna anpassning har givitupphov till skilda ärftliga egenskaper. Denna biologiskamångfald är nödvändig för överlevnad ochfortsatt anpassning till miljön. Den är nödvändig för enfortsatt odling av lax och mycket viktig urnaturvårdssynpunkt.Utbyggnaden av våra älvar har utrotat många lokalalaxstammar. Kompensationsodlingen innebär att laxenriskerar förlora en mängd naturliga egenskaper somselekteras bort i odlingsmiljön. Inkorsningar av genetisktmaterial från livskraftiga naturligt reproducerandelaxstammar kan visa sig vara nödvändiga för attkunna upprätthålla en odling av lax.Sverige har antagit FNs konvention om biologiskmångfald (Riomötet ). I Miljövårdsberedningen,SOU 1992:104, slås fast att ''Målsättningen att bevara denbiologiska mångfalden utgör en gräns för produktionsmåleninom de areella näringarna, t.ex. fiske..'' Förutom ett brottmot konventionen måste vårt lands trovärdighet imiljöfrågor starkt ifrågasättas ifall vi inte klarar naturlaxensbevarande. Ett fåtal yrkesfiskares protester kan omöjligenfå avgöra en så här för hela viktig fråga.Laxen som resursEn omfördelning av naturresursen lax har skett frånNorrland till och andra länder kringÖstersjön. Genom att och framåt tillåta ettstorskaligt fiske på uppväxande lax i harbeslutsfattarna tagit laxen från de norrländska älvdalarnaoch lagt denna resurs i händerna på ett mindre antal fiskarei södra sett nyttjas laxen mycket dåligt.Yrkesfiskare har svarat för av densvenska laxfångsten. För denna fångst betalas årligenendast ca . Kostnaderna förkompensationsutsättningarna av laxsmolt uppgår tillca 35--40 miljoner kronor.Det är ett rättvisekrav att får tillbaka denbetydelsefulla naturresurs som laxen tidigare varit och enförutsättning för att den skall kunna bibehållas ochutvecklas som en exploaterbar resurs.Yrkesfiske på kustenYrkesfisket efter lax måste styras om från att i huvudsakvara ett utsjöfiske till att bli ett kust- och älvnära fiske.Genom att fiska i närhet till älvmynningarna kan respektivebestånd, både naturligt reproducerat och odlat, beskattasefter bärförmåga. är det då möjligt att uppnå fullproduktion i älvarna vilket även genererar större fångsterför yrkesfisket.Laxforskningsinstitutet har visat att en reducering avutsjöfisket möjliggör en större totalfångst av lax. Detoptimala enligt dessa beräkningar är att enbart fiska pålekvandrande fisk.Beräkningar gjorda av kommun visar att ettekologiskt anpassat yrkesfiske på lekvandrande lax kan ökafångsten inom kommunens gränser gentemotnuvarande nivå. Dessa beräkningar förutsätter dock att M-74-problemet kan elimineras.Vidare krävs att skillnaderna mellan yrkesfiske ochfritidsfiske efter lax förtydligas. De s.k. fasta redskap medvilka laxen på kusten fångas nyttjas i lika storutsträckning av fritidsfiskare som yrkesfiskare. EnligtLänsstyrelsen i tillhörde avredskapen på kommuns kuststräcka ett fyrtiotalfritidsfiskare. Dessa beräknas ha fångat lika stor mängd laxsom yrkesfisket inom samma område. Förutom att dettautgör ett icke kontrollbart uttag av lax skapar det även enför yrkesfisket orättvis konkurrenssituation.I nya fiskelagen (1993:787) och fiskeriförordningen(1993:1097) har vissa redskapsbegränsningar förfritidsfisket gjorts. Dessa begränsningar berör dock ej fisketmed fast redskap. De får också begränsad effekt, eftersomdet mesta av laxfisket längs sker på enskiltvatten och med stöd av enskild fiskerätt.Sportfiske och turismStora ansträngningar i form av olika fiskevårdsprojekthar genomförts i och Norrbotten.Målsättningen med dessa har varit att förbättra uppgångenav lax till förmån för i första hand en omfattandesportfisketurism. I satsar kommunernatillsammans ca i ett pågående laxprojekt.Fullt utbyte av projekten kan dock inte nås så länge somlaxen överfiskas i havet. Arbetet har dessutom försvårats ioch med hotet av M-74. Utan de åtgärder som redangenomförts inom projekten hade situationen varit ännuallvarligare för naturlaxen.Exempel från andra länder som t.ex. ochSkottland visar vilken stor resurs sportfiske efter lax är förturism och sysselsättning. Även i finns bevis försportfiskets lönsamhet. Fisket i omsatte vilket genererade drygt 28 helårsarbeten.Dessutom besökte mellan 40 000 och 50 000 människorMörrumsfisket. Totalt beräknar man omsättningen till ca 40miljoner kronor. Sportfisket i de norrländska vattendragenhar en mycket stor potential. Beräkningar för Skellefteåkommun visar att ett ekologiskt anpassat yrkesfiske som påsikt ger full produktion i älvarna skulle ha mycket positivasysselsättningseffekter. Sportfisket skulle kunna öka sinafångster och med en fullt utbyggdsportfisketurism sannolikt omsätta större summor iSkellefte kommun än hela nuvarande yrkesfiskeefter Östersjölax.Andra länders hanterande av laxenViktigt är att påpeka hur andra länder hanterar sittlaxfiske.I har utsjöfisket efter lax kraftigtbegränsats till förmån för ett älvs- och kustfiske genom dens.k. Atlantlaxkonventionen som även anslutit sigtill. Stora fiskenationer som , och Norgehar insett farorna med ett för kraftigt havsfiskeoch helt förbjudit utsjöfiske med drivgarn efter lax. Alaskahar världens största laxfiske (Stillahavslax). Där bedrivsfisket i älvmynningar och älvar medan uppväxtområdena tillhavs är fredade. Vår Östersjölax måste få samma skydd iÖstersjön.Sverige har undertecknat ett FN-beslut som förbjuderhavsfiske med drivgarn. tolkning av beslutet ärmärkligt nog att det inte gäller för drivgarnsfisket iÖstersjön.Många förslag men inga resultatI Utredning om laxen (Ds Jo1984:5) föreslogs en rad åtgärder för att rädda naturlaxen.Med facit i hand kan konstateras att mycket få av dessaförslag verkligen genomförts och definitivt inte inneburitnågot skydd för laxen. Tvärtom, det svenska havsfisket efterlax har nära nog fördubbblats efter utredningens tillkomst!Jordbruksutskottet uttalade i ett betänkande 1988/89:2oro över ett för hårt fisketryck i och hoten motnaturlaxen och hävdade att hadeuppdrag att utarbeta förslag till reglering av fisket.I utredning ''Mer lax i hela '',1989, var samtliga remissinstanser eniga om att ''åtgärderbehöver vidtas för att bevara det genetiska materialet ochstärka laxstammarna''. Föreslagna åtgärder avslogs dock avverkets styrelse . Vid internationellaförhandlingar lyckades man trots allt fastslå ett TAC (totalttillåten fångstmängd) . Både 1991 och 1992överskred dock fisket detta TAC.Miljöprojekt förslag tillMiljödepartementet i utredningen ''Rent till 2000'' (SOU1990:102) innebar att ochFiskeristyrelsen gemensamt ska verka för att fisket efter laxi anpassas till en nivå som garanterar överlevnadav vilda laxstammar i svenska älvar.I ett betänkande (1991/92:JoU20) uttalade utskottetånyo krav på reglering av laxfisket. uppvaktadesjordbruksministern av en delegation från Skellefteåkommun med krav på skyndsamma åtgärder för att räddanaturlaxen. Uppvaktningen stöddes av 21 ''laxförande''Norrlandskommuner. Efter detta gav regeringenFiskeriverket återigen i uppdrag att verka för begränsningari laxfisket. Verket har därefter beslutat om vissa regleringari kustfisket. Tyvärr är begränsningarna helt otillräckligamed bakgrund av den allvarliga M-74-situationen.Sveriges riksdag har i miljöpropositionen 1990/91:90utttalat ett särskilt skydd för den naturreproducerandelaxen.I slutbetänkandet av utredningen om fiskerinäringensutvecklingsmöjligheter (SOU 1993:103) refereras tillInternationella havsforskningsrådet som hävdar att de vildalaxstammarna riskerar utrotning på grund av nuvarandefiske. Utredningen bedömer laxens situation som mycketoroande.Det kommer i fortsättningen med all sannolikhet finnasett motstånd mot att avveckla Östersjöfisket efter lax ifrånde starkt organiserade partsintressen som tidigare fälltförslag som syftat till att rädda Östersjölaxen. Dessapartsintressen måste dock rimligtvis vika för detöverordnade målet att säkra naturlaxbeståndensöverlevnad och ett klokt hushållande av laxresursen.Förslag till åtgärderLaxfisket måste styras över till älvar och i vissafall älvmynningar, i stället för att som för närvarandebedrivas som ett resurskrävande fiske på uppväxande lax ihavet. Vid ett älv- och älvnära fiske kan laxens tillväxt ihavet nyttjas optimalt och varje unikt laxbestånd kanbeskattas efter sin egen bärförmåga.Av ekonomiska och biologiska skäl måste naturresursenlax nyttjas på ett klokare sätt . Först och främstmåste mycket kraftiga regleringar till för att om möjligtklara hotet M-74. All beskattning av naturreproducerandelax måste därför upphöra under 3--. Yrkesfiskarna skakompenseras för detta.Orsaken till M-74 måste fullständigt utredas så attverksamma åtgärder kan sättas in fortast möjligt. Eftersomproblematiken är av internationell omfattning och erfordrarforskningsresurser krävs att den blir föremål för behandlingav riksdag och regering.Genbanker för de naturreproducerande laxstammarnamåste upprättas med omedelbar verkan. Detta för att säkrade genetiskt skilda egenskaperna hos de olikapopulationerna vid en utslagning av den naturligareproduktionen.För att stoppa det storskaliga fisket efter lax längs kustenkrävs en ändring av fiskelagen (1993:787) ochfiskeriförordningen (1993:1097) som innebär att krav omyrkesfiskelicens införs för att få fiska med fasta redskap, påsåväl enskilt som allmänt vatten på kusten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förslag till åtgärder till skydd förden naturreproducerande laxen.