mot · GH02K216 · 1994-01-25 00:00:00 — Frågan om kostnadsansvaret och kvalifikationsgränsensutformning vad gäller vilka intrång som markägaren får tålautan ersättning har utgjort ett problem för naturvårdenalltsedan Plan- och bygglagens tillkomst 1987. Innan dessberäknades intrångsersättningen i förhållande till helafastigheten. Någon fastlagd gräns för hur stort intrång sommarkägaren alltid måste acceptera utan ersättning fannsinte, men i praktiken tillämpades oftast nivån 6--7 procenteller ibland av den berörda fastighetensvärde.Beslutet innebar dels att ersättning sedan dessberäknas i relation till ''berörd del'' av fastigheten (det villsäga det aktuella hygget eller den aktuella åkern), dels atten absolut gräns för hur stort intrång som kan krävas förersättning infördes. I rättspraxis har denna gräns beräknatstill . Om intrånget beräknas överstigadetta belopp måste skadan ersättas fullt ut.Ersättningsbehovet i samband med krav på naturhänsyn hardärmed kraftigt ökat och medfört att färre skyddsobjektkunnat aktualiseras jämfört med tidigare. Regleringensutformning bäddar därtill för markägare att via till exempeltaktisk avverkningsplanering i praktiken komma undan detnaturvårdsansvar som fastslagits bland annat i riksdagensbeslut om en ny skogspolitik.De gällande ersättningsreglerna är förmodligen ävenorsak till att regeringen inte vågat föreslå ett generelltbiotopskydd för skogsbruket, eftersom man då snabbtskulle förbruka de medel som avsatts för inköp av mark.Om det antagandet är riktigt har beslut redaninneburit ett mycket stort avbräck för naturvården i vårtland.Enligt propositionens förslag kommer bland annatföljande text att ingå i RF 2 kap. 18 §:Den som genom expropriation eller annat sådantförfogande tvingas avstå sin egendom skall varatillförsäkrad ersättning för förlusten. Sådan ersättning skallockså vara tillförsäkrad den för vilken det allmännainskränker användningen av mark eller byggnad på sådantsätt att pågående markanvändning inom berörd del avfastigheten avsevärt försvåras eller skada uppkommer somär betydande i förhållande till värdet på denna del avfastigheten. Ersättningen skall bestämmas enligt grundersom anges i lag.Förutom att grundlagsskyddet utökas genom rätt tillersättning för förlusten vid både tvångsöverföringar ochrådighetsinskränkningar innebär förslaget således attersättningsregler för rådighetsinskränkningargrundlagsfästes.Enligt såväl propositionen som avses inte den föreslagnagrundlagsändringen innebära någon ändring i nu gällanderätt. Vi vill dock påpeka att de nuvarande bestämmelsernai är en följd av en kompromiss i enkontroversiell fråga. Förre justitierådet och HD-ledamotenBertil skriver om detta i sin bok ochäganderätten (1987): ''Den nya (PBL)antogs som bekant under stora politiska skiljaktigheter...Inte minst lagens ersättningsregler kom att livligt debatterasalltsedan lagförslaget remitterades till lagrådet.'' En mycketomdiskuterad lagstiftning är enligt vår mening ingen godgrund för ett grundlagsstadgande.Det nu framlagda grundlagsförslaget är ävenanmärkningsvärt i ett internationellt perspektiv. Inget annatland har grundlagsfäst en så detaljerad föreskrift. I ställethar man som regel valt att grundlagsfästa äganderätten ochhänvisa till vanlig lag för bestämmelser om dess innehåll ochgränser. Som exempel kan nämnas den tyska grundlagendär detta uttrycks i artikel 14 första stycket.Ersättningsfrågorna regleras i artikelns tredje stycke, menendast på så sätt att det sägs att de skall bestämmas genomen ''rättvis'' avvägning mellan den berördes och detallmännas intressen. Vidare hänvisas till möjligheten tilldomstolsprövning. Vi ser ingen anledning till en längregående precisering i den svenska regeringsformen.Inte heller , som sägs ha föranlettändringen, innehåller någon sådan precisering somregeringen nu vill införa i den svenska grundlagen. Dettaframgår också av propositionen. Regeringen skriver där:''Som kommittén funnit bör en sådan bestämmelse, tillskillnad från konventionen, också innehålla en uttryckligregel om att ersättning skall utgå vid ingrepp i enskildegendom'' (vår kursivering).De nu gällande ersättningsreglerna ingår somdetaljbestämmelser bland många andra imarkanvändningslagarna. Flera framstående jurister haruttalat att en sådan detaljföreskrift bättre hör hemma iföljdlagstiftningen -- där den också är lättare att ändra i taktmed förändrade förhållanden. Bland annat riktade förrejustitiekanslern och professor i en debattartikel i 11 december1993 skarp kritik mot förslaget. Bland invändningarna harockså påpekats att det, med en ändring som den föreslagna,uppstår oklarhet beträffande vilka typer av intrång somavses.Bland de remissinstanser som har anfört allvarligainvändningar mot en grundlagsfästning aversättningsreglerna finns även ochSvenska . Statens lantmäteriverkskriver i sitt remissyttrande att formuleringarna i förslagettill ersättningsreglering inte ger det övergripande innehålloch den tidlösa färg som bör utmärka en grundlag, enuppfattning som vi delar.Vår omgivande miljö, dess betydelse och skydd hör tillde områden där vår samlade kunskap stadigt ökar.Medvetenheten om vad naturen tål och vilka följder ettovarsamt utnyttjande kan få sprider sig och kommerförhoppningsvis att sätta spår i de regler vi sätter upp förvårt gemensamma liv i denna miljö. Miljödepartementetpåbörjade under den socialdemokratiskaregeringen en utredning för att studera alternativ till konstruktion för att bättre kunna hävdamiljöintressena. Det arbetet har inte lett fram till någraförslag från den nuvarande regeringens sida. Därför bör detnu återupptas med den inriktning som den föregåenderegeringen anslagit. Med de regler som gäller förgrundlagsändringar och med mandatperioderna förlängdatill kan ändringar i en grundlagsfästersättningsreglering knappast komma till stånd underinnevarande sekel. Detta innebär en orimlig effekt förnaturvården. Vi hemställer att förslaget inte läggs till grundför lagstiftning. En eventuell grundlagsfästning aversättningsrätten även vid rådighetsinskränkningar måsteföregås av en mycket mer omfattande analys och inteinnehålla preciseringar av det slag som föreliggandelagförslag innebär.Vi menar att anseende som föregångsland påmiljöområdet också tar skada av om vi i regeringsformeninför nämnda regel. Inte minst inför det ökandeinternationella samarbetet på miljöområdet är det av storvikt att vi förstärker vårt miljöarbete och på alla områdensträvar efter att flytta fram positionerna. Ett riksdagsbesluti enlighet med föreliggande proposition skulle motverkaframtida steg i den riktningen inom det område som här äraktuellt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frågan om en ändring i 2 kap.18 § regeringsformen bör bli föremål för ytterligareöverväganden i parlamentarisk form.