mot · GI02L9 · 1994-11-04 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:58 Uthyrning och utlåning av upphovsrättsligt skyddade verk, m.m. Immaterialrätt är en sammanhållande beteckning för deträttsområde inom civilrätten som behandlar skyddet förintellektuella prestationer och kännetecken. En immaterialrätt innebär i regel ensamrätt för rättighetshavaren att bådesälja och importera den produkt som omfattas av rättigheteni fråga. I de flesta nationella rättssystem gäller somhuvudregel att ensamrätten bara omfattar den förstaöverlåtelsen. Därefter anses ensamrätten konsumerad alltsåi realiteten förbrukad. Men vid obehörigt utnyttjande gerrättsreglerna skydd åt rättighetshavaren.I upphovsrättslagen regleras den egentliga upphovsrätten,alltså rätten till litterära, konstnärliga och musikaliska verksamt vissa upphovsrätten närstående rättigheter, såsomrättsskyddet för utövande konstnärer, fonogramframställare(av skivor och kassetter) och filmproducenter.Propositionens huvudsakliga innehållNär det gäller immaterialrätten förbinder sig Sverigegenom att på vissa områden anpassa deinhemska reglerna till vad som gäller enligt EG-rätten. Motdenna bakgrund föreslås i nu aktuella proposition1994/95:58 vissa ändringar i upphovsrättslagen och attsamtidigt åtagandena i skall införlivas medsvensk rätt såvitt avser direktivet om uthyrnings- ochutlåningsrättigheter till upphovsrättsligt skyddade verk ochom upphovsrätten närstående rättigheter.Förslag framläggs bl.a. om ändrade konsumtionsprincipersom innebär att ensamrätterna på några men inte allarättighetsområden skall anses vara konsumerade, om detskyddade verket förts ut på marknaden inom Europeiskaekonomiska samarbetsområdet av rättighetshavaren ellermed dennes samtycke.Konsumtion av immateriella rättigheterDe immateriella rättigheterna är i princip nationelltbegränsade. En följd av immaterialrätternas territoriellabegränsning kan vara att ensamrätten bara anses konsumeradför det land där den konsumtionsgrundande överlåtelsen ägtrum. Detta betecknas som nationell konsumtion. I vissa fallhar i flera rättsordningar tillämpats principen omglobal konsumtion. Denna innebär att ensamrätten anses hakonsumerats när produkten har förts ut på marknaden,oavsett i vilket land detta har skett. En mellanform, regionalkonsumtion, innebär att den konsumtionsgrundandeöverlåtelsen anses ha ägt rum om produkten förts ut påmarknaden inom ett område eller en region som omfattarflera länder. Den praktiska effekten av nationell ellerregional konsumtion är att rättighetshavaren har möjlighet attmotsätta sig att produkter som med hans samtycke har förtsut på marknaden utanför det land eller den region där han harskydd återimporteras eller parallellimporteras till det landeller den region som omfattas av ensamrätten. Enrättighetshavare kan därigenom separera olika nationellaeller regionala marknader från varandra och upprätthålla enprisdifferentiering mellan dem. Effekten på blirsärskilt allvarlig eftersom vår marknad är liten och har enhög koncentration med ett fåtal dominerande företag. Ytterstkan detta drabba den kulturella mångfalden i landet.Anpassningen till EES-avtaletI finns en allmän bestämmelse om konsumtion(artikel 2 i protokoll 28 om immateriell äganderätt) sominnebär att en immateriell rättighet som erkänns av den lagsom redan gäller hos en avtalsslutande part inte kan användasför att förhindra import eller marknadsföring av ett verk sominnehavaren av rättigheten eller någon annan med hanssamtycke har fört ut på marknaden i EES. Som en följd avdenna bestämmelse kommer det inte vara möjligt att användaupphovsrätten för att förhindra parallellimport inom EES-området.Utöver den allmänna bestämmelsen innefattar åtagandetenligt på detta område också direktiv omtillnärmningen av medlemsstaternas immaterialrättsligalagar. Direktivet syftar till att eliminera vissa skillnader i deolika nationella lagar för att på så sätt minskade handelshinder som sådana skillnader kan ge upphov till.Direktivet innebär inte att medlemsländernas lagar behöverharmoniseras helt och hållet. Det har ansetts tillräckligt attbegränsa harmoniseringen till sådana nationellabestämmelser som på ett mer direkt sätt påverkar den inremarknadens funktion.Som ett led i EES-anpassningen av de immaterialrättsligalagarna föreslås alltså ändrade regler för konsumtion av deolika ensamrätterna.Till har förts ovannämnda direktiv omuthyrnings- och utlåningsrättigheter avseendeupphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrättennärstående rättigheter.Konsumtion av upphovsrättigheterI och i de övriga nordiska länderna gäller enligtpraxis att upphovsrätten konsumeras oavsett var verket medrättighetshavarens tillstånd har förts ut på marknaden (globalkonsumtion).Inom inberäknat finns ej någonlagstiftning om regional konsumtion beträffandeupphovsrätten. Däremot har vid nordiskadepartementsöverläggningar ansetts att nu aktuella direktivbör tolkas så att endast regional konsumtion kan medges.Man kan konstatera att propositionens förslag om regionalkonsumtion -- förutom att det innebär ett avsteg från densedan länge gällande nordiska principen om globalkonsumtion -- inte ligger i linje med strävanden motatt åstadkomma en friare handel. Med regional konsumtionkommer parallell- och direktimport att vara möjlig förprodukter som sätts på marknaden inom EES. Däremotkommer sådan import från alla länder utanför EES att kunnastoppas.Konkurrensverket framhöll i sitt remissyttrande över dentill grund för propositionen liggandedepartementspromemorian ( Ds 1994:49) attkonsumtionsområdet ur konkurrensrättslig synvinkel bordevara så vidsträckt som möjligt, helst globalt, och att enregional konsumtion är negativ från konkurrenssynpunkt. Eninskränkning från global till regional konsumtion riskerar attleda till såväl högre priser som en begränsning av utbudetav dessa produkter. Så sker främst genom att parallell- ochdirektimport från exempelvis hindras. Därmed stoppasi princip de små fristående importföretagen i sin verksamhet.Verket säger sig icke känna till om EG- eller tagit ställning till om direktivets regel om regionalkonsumtion är en maximi- eller minimiregel.Från några håll har hävdats att enligt EG-kommissionensuppfattning är avsikten med direktivets konsumtionsregel attåstadkomma en uttrycklig begränsning till regionalkonsumtion. är som synes osäkert pådirektivets innebörd. Det får därför anses att rättsläget ej ärhelt klart. Oklarheten kan undanröjas endast genom ettavgörande av . får nämligen --vid tvist om reglernas rätta innehåll -- sin innebörd fastställdgenom avgöranden och tolkningsbesked från EG-domstolen.Enligt min mening är det ett viktigt konsumentintresse attvidhålla principen om global konsumtion. Att medge enbartregional konsumtion inom EES-området ligger i första handi rättighetshavarnas intresse och skulle uppenbarligen geytterligare näring åt upphovsrättens kraftigtmarknadsstyrande funktioner. En sådan utveckling är inteönskvärd, och vad frågan nu närmast gäller är om Sverigesåtagande enligt med nödvändighet innebär attprincipen om den globala upphovsrättskonsumtionen måsteöverges. I annat fall talar enligt min mening tungt vägandesakskäl för att det nuvarande rättsläget i vart fall tills vidarebör behållas.Det nu sagda gäller den gällandeupphovsrätten men även de nytillkommande närståenderättigheterna. För dessa båda rättsområden måste ju rimligengälla samma konsumtionsreglering.Dessa slutsatser rubbas inte heller av ovannämnda vidnordiska departementsöverläggningar framförda synpunkterpå direktivets tolkning. Tolkningsresultatet är inteoomtvistligt.Här tycks ha anlagts en närmast rent tekniskjuridisk tolkning. Naturligare torde vara att tillämpa enteleologisk tolkningsmetod (= ändamålstolkning) med etthandelspolitiskt synsätt. Tolkningens resultat blir givetvisberoende av använd tolkningsmetod. Min uppfattning ikonsumtionsfrågan bygger på den bredareändamålstolkningen.Denna ståndpunkt leder också till att man tills vidare kanbehålla samma konsumtionsprincip för samtligaupphovsrättsliga verk (med undantag för datorprogram)oavsett presentationsform, vilket torde vara helt iöverensstämmelse med grundläggande upphovsrättsligaprinciper.Jämförelse med varumärkesrättenUnder behandlade ettregeringsförslag om regional konsumtion inomvarumärkesrätten.I propositionen framhöll departementschefen att det äromtvistat om EG-direktivets bestämmelse omvarumärkesrättslig konsumtion innebär att varumärkesrättenkonsumeras bara om varan förts ut på marknaden inom EGeller om principen om global konsumtion av varumärkesrättfortsatt kan tillämpas. I propositionen föreslogs dock att deti varumärkeslagen skulle införas en uttrycklig regel omregional konsumtion av varumärkesrätten.Såväl i departementspromemorian som ligger till grund förpropositionen som i lagrådsremissen gjordes bedömningenatt någon regel om konsumtion nu inte borde tas in ivarumärkeslagen eftersom inte innebär någothinder mot att behåller principen om globalkonsumtion.Vid sin granskning av förslaget fann Lagrådet attövervägande skäl talar för att det i varumärkeslagen tas in enkonsumtionsregel i överensstämmelse med direktivet menatt det överlämnas till rättstillämpningen att avgöra om rättentill ett varumärke konsumeras globalt eller endast EES-regionalt. Lagrådet hänvisade i det sammanhanget till att ensådan lösning hade valts i samt framhöll att ettsådant alternativ inte behöver innebära annat än attförtydligande av att åtminstone EES-vid konsumtion gällersamtidigt som det får överlämnas till rättstillämpningenhuruvida anpassningen till EG innebär att den rådandeglobala konsumtionen skall begränsas.I både och har valts att behandla direktivetskonsumtionsregel på det sätt som föreslogs idepartementspromemorian och i lagrådsremissen. Underhänvisning till att den nationella rätten innebär globalkonsumtion, anses det i dessa länder att någon uttryckliglagregel inte fordras. I övriga nordiska länder har mansåledes -- om än med olika medel-- valt att tills vidare inteöverge den hittillsvarande nordiska rättslikheten i dennafråga.Slutresultatet blev att -- på Lagutskottetsförslag -- avslog propositionens förslag om införandet av enuttrycklig regel om regional konsumtion i varumärkeslagen.Förslag till lagändringI nu aktuella proposition fastslår regeringen dels att enprincip om global konsumtion ligger i linje med Sverigessträvanden mot att åstadkomma en friare handel och är ocksåi konsumenternas intressen, dels att en övergång till regionalkonsumtion därför bör ske endast om åtagandenenligt med nödvändighet innebär att principenom global konsumtion måste överges. Detta motsvarar ävenlagutskottets tidigare intagna hållning beträffandevarumärkesrätten.Det sagda leder till bedömningen att det inte finnstillräckliga skäl för att nu (som enda land i )bör överge principen om global konsumtion. Redan denosäkerhet som råder om direktivets rätta innebörd talar föratt man från svensk sida bör avstå från att göra någontolkning. Den saken bör överlämnas till EG-domstolensavgörande. I den mån avger etttolkningsbesked som utvisar att global konsumtion äroförenlig med direktivet på denna punkt får frågan förSveriges del övervägas på nytt.Samtidigt slipper man nu att -- i strid mot grundläggandeupphovsrättsliga principer -- göra en mer eller mindrekonstlad uppdelning av de upphovsrättsliga verken beroendepå presentationsform (främst mellan bok och kassett/ skiva),som resulterar i helt olika regler av avgörande betydelse fördet upphovsrättsliga skyddet.Slutligen är frågan hur ett bibehållande av principen omglobal konsumtion skall komma till uttryck i lagen. Enligtmin mening är det uteslutet att införa en uttrycklig lagregelom regional konsumtion och göra anspråk på attprincipen om global konsumtion fortfarande skall kunnaupprätthållas. Förarbetsuttalanden som står i strid med enklar lagregel skulle nämligen enligt gängsetolkningsprinciper bli utan betydelse. Valet står då mellan attinföra en uttrycklig lagregel om global konsumtion eller attinte alls införa någon konsumtionsregel i lagtexten. Medhänsyn till det oklara rättsläget inom EG är det enligt minmening ett bättre val att -- på det sätt som skedde beträffandevarumärkesrätten -- inte uttryckligen lagfästa det rådanderättsläget. I det sammanhanget kan framhållas att Sverigesförpliktelser enligt inte fordrar attlagstiftningsåtgärder ovillkorligen vidtas om gällande rättöverensstämmer med direktivets krav.Sammanfattningsvis förordas således att det materiellarättsläget på upphovsrättens område bibehålls såvitt gällerprincipen om global konsumtion. Därmed avstyrkespropositionens förslag om införandet av en regel om regionalkonsumtion av nu aktuell spridningsrätt på detupphovsrättsliga området. Med hänvisning till det anförda hemställsatt avslår regeringens förslag till lag om ändringi lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära ochkonstnärliga verk såvitt avser 19 § första stycket och 45 §sista stycket allt avseende införandet av en regel om regionalkonsumtion av spridningsrätt på det upphovsrättsligaområdet.