mot · GH02A40 · 1994-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:147 Jämställdhetspolitiken: Delad makt -- delat ansvar InnehållInledning2Bakslagens tid2I skilda världar4Kvinnors makt och inflytande5Kvinnors arbete7-- Våra mål7-- Den offentliga sektorn8-- Mer jämställd arbetsmarknad9-- Aktivt jämställdhetsarbete på arbetsplatsen10-- Kvinnors företagande12Det goda arbetet12-- Ekonomiska styrmedel14-- Kompetensutveckling14-- Aktivt arbetsmiljöarbete14-- Flexibla arbetstider15-- Arbetsrätt16Minskade löneskillnader16Familjen18Kvinnors hälsa19Våld mot kvinnor20Utbildning och forskning22Politiska kvinnoorganisationer25Hemställan25InledningJämställdhetspolitik skall prägla all politik och allasamhällsområden. Den får inte stanna vid vackra ord ochfromma förhoppningar.Denna helhetssyn skiljer radikalt densocialdemokratiska politiken från den borgerliga.Fundamentet för jämställdheten mellan kvinnor ochmän är kvinnors rätt till eget arbete och en egen lön som detgår att leva på. Massarbetslöshet och nedskärningar av dengemensamma sektorn är därför hot mot jämställdheten.En arbetslös kvinna har rätt att kräva mer änlänsexperter och insatser för chefsutveckling.Regeringens proposition om jämställdhetspolitikenmåste ses mot bakgrund av dess politik i övrigt. Det finnsingen anledning att invända mot merparten av de förslagsom presenteras. Inrättandet av en s.k. pappamånad ärt.ex. viktig för jämställdheten. Men de räcker inte och gårinte tillräckligt långt. Förslaget omvårdnadsbidrag som presenteras går på flera sättstick i stäv med ambitionerna i jämställdhetspropositionen.Regeringen mandatperiod har varit en bakslagenstid för jämställdheten. Kvinnornas position har försvagats.Vi socialdemokrater vill vända den utvecklingen. Kampenför jobben blir då den viktigaste uppgiften.I denna motion föreslås bl.a.:att deltidsarbetande --huvudsakligen kvinnor -- skall ges företräde tillanställningar med mer tid,att JämO:s resurser förstärksytterligare,att kommuner och landsting får stöd för attförhindra att 20 000 personer går ut i öppen arbetslöshet,att Arbetsmiljöfonden bör bedriva försöksverksamhet medarbetsvärderingsprojekt,att jämställdhetslagen skärps isyfte att motverka lönediskriminering.Bakslagens tid -- med BildtI och med regeringsskiftet inledde denborgerliga regeringen sin systemskiftespolitik som i fleraavseenden har udden riktad mot kvinnorna.Ett tecken i tiden var att efter valet sjönk andelenkvinnor i från till . Den borgerligaregeringens politik på den enda vägen för oss nu in i ettsamhälle med massarbetslöshet, nedrustad offentlig sektoroch ökade klasskillnader. Ett tudelat samhälle. Ett råareoch kyligare . Ett där kvinnornasinternationellt sett jämställda och starka ställning isamhället nu allvarligt hotas.Kampen för jämställdhet mellan kvinnor och män hardrabbats av bakslag.Massarbetslöshet -- ett bakslag för jämställdhetenUnder regeringen mandatperiod försvinner 12 %av alla jobb i . Det betyder enligt att tregånger så många arbeten försvinner här jämfört medländerna i EU.Över 600 000 männskor står nu utan riktiga arbeten.Över 12 000 människor har drabbats av arbetslöshet varjemånad under regeringens mandattid. 140 000 personer ärlångtidsarbetslösa och 90 000 ungdomar är öppet arbetslösamedan lika många deltar i olika tillfälliga åtgärder.Deltidsarbetslösheten ökar. Detta är ett förödande betygför regeringen.Män, kvinnor och barn ser sina liv förändras ochförhoppningar krossas. Familjer utsätts för storapåfrestningar.Kvinnornas möjligheter att förvärvsarbeta ärgrundläggande för jämställdheten mellan könen. Varjemänniska, oavsett kön, ska ha rätt att leva sitt liv i frihet ochoberoende. Ett eget arbete med en lön som går att leva påär själva grunden för detta. Massarbetslösheten är därför ettdråpslag mot jämställdheten och välfärden.Genom regeringens försämringar av den arbetsrättsligalagstiftningen öppnas möjligheter till tillfälliga anställningaroch urval av de anställda. Strategin bakom förändringarnaär att försämra den enskilde löntagarens ställning påarbetsmarknaden, minska löntagarnas inflytande och stärkaarbetsgivarnas ställning.I dagens läge får fler och fler människor en lösareanknytning till arbetsmarknaden. Av de jobb som 1990anmäldes till arbetsförmedlingarna var ca 55 procenttillsvidareanställningar. har siffran sjunkit till drygt 30procent. Detta tillsammans med de nya reglerna omuthyrning av arbetskraft försvårar möjligheterna för demmed svag anknytning på arbetsmarknaden att få ett rejältfäste på arbetsmarknaden. Detta gäller framförallt kvinnoroch invandrare.Även regeringens förslag till ny a-kassa slår hårt motkvinnorna. Skärpningen av arbetsvillkoret gör att mångakvinnor aldrig kommer att bli berättigade till någonersättning. Den föreslagna beräkningen avnormalarbetstiden innebär kraftiga försämringar fördeltidsarbetslösa och andra som kortat sin arbetstid ellertvingats sänka sina löner. För dem som fått föräldrapenningminskar ersättningen. Förslaget innebär att tiotusentalsdeltidsarbetslösa kvinnor riskerar att utförsäkras.Social nedrustning -- ett bakslag för jämställdhetenDen offentliga sektorn är av avgörande betydelse förkvinnors möjlighet att förvärvsarbeta. Dels för att den fylleruppgifter som kvinnor traditionellt tar ansvar för såsombarnomsorg, sjukvård och äldreomsorg. Nedskärningar kandärför leda till att många kvinnor tvingas skära ner på sittförvärvsarbete för att i stället arbeta utan ersättning. Delsutgör den offentliga sektorn en betydande arbetsplats förkvinnor. Sammantaget ger nedskärningarna sämre serviceoch färre jobb.Regeringen räknar med att 37 000 personer mistersina anställningar i kommuner och landsting. Under 1992och 1993 försvann 68 000 jobb vilket innebär att dengemensamma sektorn minskar med över 100 000 arbetenunder dessa år. Ytterligare 60 000 jobb skall bort till 1998.Det är en nedmontering av det gemensamma som inte baramotiveras av den ekonomiska krisen utan också sker avideologiska skäl. Privatisering och minskad offentlig sektorär ett mål i sig.Förslag om s.k. pigavdrag är en logisk konsekvens avdenna ideologiska kamp. Förslaget skulle innebäraskatteavdrag för hushållens utgifter för inköp avhushållstjänster. Dessa utökade avdagsmöjligheter skallfinansieras med en höjning av statsskatten för alla. Dettainnebär att den som inte har råd att anlita hemjälp skallsubventionera hemhjälpen för dem som har det bättre ställt.De segregationstendenser som är så tydliga inom allasamhällssektorer -- bostäder, skolor, barnomsorg, etc --skulle manifesteras också på arbetsmarknaden om vi infördetta system som skapar ett lågavlönat privatanställttjänsteproletariat, sannolikt till övervägande del beståendeav kvinnor.Vårdnadsbidrag -- ett bakslag för jämställdhetenI en situation när många svåra besparingsbeslut måstefattas lägger regeringen förslag om en dyrbar reform.Regeringen föreslår att skall anslå 3,7 miljarderkronor till ett vårdnadsbidrag.Förslaget innebär att ett skattepliktigt bidrag på 2 000kronor införs för barn i åldern sominte använder barnomsorg med offentligt stöd. För övrigareduceras bidraget i förhållande till hur många timmar pervecka som barnet är på daghemmet eller hos kommunaldagmamma. De som behöver använda barnomsorg mer än30 timmar får inget bidrag alls.Detta är ett slag mot kvinnorna och barnen. En --medvetet gillrad -- kvinnofälla. Ensamstående med barnhar inga möjligheter att välja hemarbete omvårdnadsbidrag införs. I många lågavlönade familjer är manockså beroende av att båda föräldrarna arbetar. Var finnsomtanken om barnen?Vårdnadsbidraget ger vare sig rättvisa eller valfrihet.Och det syftar absolut inte till att befrämja jämställdhetenmellan könen. Marginaleffekten blir sådan att det intekommer att löna sig för vissa kvinnor att arbeta; främstgäller detta de som arbetar deltid och är lågavlönade. Denökade rätten till tjänstledighet kommer att öka risken för attunga kvinnor inte får några anställningar. * * *Regeringens proposition om jämställdhetspolitiken --som har många förtjänster -- måste betraktas mot bakgrundav den politik som regeringen för i övrigt.Jämställdhetspolitik får inte avgränsas till vackra ord ochfromma förhoppningar. Den måste prägla all politik och allasamhällsområden.Denna helhetssyn skiljer den socialdemokratiskajämställdhetspolitiken från den borgerliga.I skilda världarDen värld som omger barnen är alltför enkönad. Barnenser kvinnor omkring sig på dagis och i skolans lägre klasser.Först när de engagerar sig i idrottsinriktade fritidsintressendyker männen upp. Detta skapar tidigt en bild av manligtoch kvinnligt i barnens medvetande.Fördomar om typiska manliga och kvinnliga egenskapargrundmuras redan i tidig ålder om vi inte förändrar barnensmiljö så att både män och kvinnor förekommer naturligt ideras närhet.Den som vill studera pojkars och flickors skilda världarkan börja med att besöka leksaksavdelningen på ettvaruhus.I barnens fritidverksamhet får flickorna ofta stå tillbaka.Alltför ofta ges sådana aktiviteter som i första hand vändersig till pojkar prioritet före sådana som vänder sig tillflickor.Kvinnor har mindre fritid än män. Det oavlönadeomsorgsarbetet vilar huvudsakligen på kvinnorna. Varjevecka ägnar sig kvinnorna i genomsnitt och enkvart åt obetalt arbete. För männen är motsvarande siffra20 timmar och 10 minuter.Om man granskar kulturstatistiken ser man attkvinnorna är mer kulturaktiva än män. De läser fler böckeroch går oftare på bibliotek, konstutställningar och teater.Kvinnorna skriver mer på sin fritid och ritar och målar merän männen. Men männen spelar oftare musikinstrument.Vanligast är detta bland unga män i storstäderna.Klasskillnader finns.Det innebär oftast att högre samhällsklasser visar sammakönsrollsmönster men är mer aktiva totalt sett. Pojkarnaspelar i rockband och flickorna går på dansskola. Männenjagar, fiskar, jobbar i trädgården och ser på TV-programsom bekräftar mannens dominerande roll i samhället.Kvinnorna läser böcker, går på teater, ser filmer och TV-program som handlar om att utveckla relationer ochbearbeta sitt förhållningssätt till andra människor.Inom film, video och TV har det ökade utbudet medförtökade skillnader mellan pojkars och flickors beteende.Flickor har dock en mer varierad mediekost, eftersom deofta ser både på sina egna favoriter och på pojkarnas.Pojkarna däremot ser oftast bara ''sina'' program. Påsamma sätt läser flickorna mer varierat än pojkarna.Mönstren fortsätter upp i åldrarna.Undersökningar om tittarvanor visar att mänstittarvanor skiljer sig markant från kvinnornas. Män sätterhögre betyg på det de ser än kvinnorna. Det beror inte påatt kvinnor är mer kritiska utan på att de program de serinte är deras eget första val. Ett av de mest seddaprogrammen för kvinnorna i en undersökning var etttävlingsprogram för och med barn. En näraliggande slutsats är att kvinnorna i storutsträckning tittar på TV för att hålla andra sällskap -- oftastbarnen -- medan männen ser vad de själva vill se.Det framstår som särskilt viktigt att ge pojkar och ungamän en chans att öka och variera sina kulturverksamheterför att uppnå inte bara jämlikhet utan också jämställdhet påkulturområdet. Det är därför viktigt att utformakulturpolitiken så att pojkar och flickor i större utsträckningän kan delta i gemensamma kulturprojekt ochkulturupplevelser.Kvinnors makt och inflytandeRegeringens bedömning i propositionen är attjämställdhetsarbetet bör kompletteras och breddas medutgångspunkt i ett synsätt som i ökad utsträckning beaktardet ojämna maktförhållandet mellan könen och kvinnorsoch mäns skilda villkor på olika samhällsområden.Med detta menas bland annat att kvinnor kan göraallt men bara så länge de gör det relativt underordnat demän de har att göra med. För det moderna paret är det engemensam angelägenhet att behålla en över- respektiveunderordning samt att dölja detta system. Det är, menarregeringen, först när kvinnors och mäns olika positioner sessom uttryck för kön och makt , dvs när mansynliggör att kvinnorna ofta är underordnade männen, somdet är möjligt att kräva förändring.I propositionen tas frågan om kvinnors makt upp i ettrenodlat könsperspektiv. Analysen utgår frånMaktutredningens resonemang om genussystem ochprincipen om mäns överordning och kvinnors underordningpå olika områden i samhället.Det går emellertid inte att diskutera frågor om makt ochmaktlöshet utan att ta upp klassrelateradeaspekter av makt och maktlöshet. Vi anser att det ärotillräckligt att bedriva ett jämställdhetsarbete om det inteockså kombineras med strävanden att komma tillrätta medorättvisor grundade på klasstillhörighet.Regeringens förslag innebär att den handlingsplan somföreslogs i propositionen om jämställdhet för 1990-talet skafullföljas. --1991 satsades 9 miljonerkronor på projekt som syftar till att stärka den kvinnligarepresentationen. 1992 var den kvinnliga representationeni statliga styrelser , vilket var det mål som satts upp iplanen. Nästa etappmål är år 1995.Vi tillstyrker givetvis att den plan som den förraregeringen upprättade ska fullföljas. Vi föreslår dessutomatt arbetet med den ökade kvinnorepresentationen utökastill att omfatta en analys av vilken sorts styrelser det gäller,hur stor andel av styrelserna som har kvinnliga ordförandeoch hur resurserna fördelar sig när det gäller arvoden tillstyrelsemedlemmarna.Det kan finnas fog för misstanken att de kvinnligarepresentanterna sitter i mindre mäktiga styrelser, attantalet kvinnliga ordförande inte motsvarar den kvinnligarepresentationen och att de styrelseuppdrag som innebäromfattande arbetsuppgifter i större utsträckning innehas avmän. För de statliga styrelserna torde detta vara relativt lättatt redovisa. På andra områden kan särskilda insatserkrävas för att kartlägga dessa förhållanden. Detta börkunna ske inom ramen för de medel som står till regeringensdisposition för jämställdhetsarbete.Regeringen föreslår att avsätts föratt öka andelen kvinnor i chefsbefattningar.Vi menar att ett sådant stimulansarbete vinner på attbreddas till att omfatta chefsutvecklingsinsatser även på detstatliga och kommunala området och framför allt attsamverkan och kontakter mellan dessa grupper kaninnebära en viktig stimulans. Det är inom kommunerna somden intressantaste utvecklingen av kvinnligt ledarskap ägerrum . Det föreslagna stimulansbidraget för näringslivetschefsutveckling bör därför inkludera ett ökaterfarenhetsutbyte mellan näringsliv och offentlig sektor.Regeringen föreslår en resursutredning om hur denekonomiska makten är fördelad mellan kvinnor och män.Vi anser att en sådan utredning bör breddas för att omfattaen översyn över hur samhällets resurser fördelas mellankvinnor och män.En mycket enkel utgångspunkt för en sådan utredning ärhur stor plats kvinnor och män tillåts uppta av gemensammaresurser. Hur mycket används fritids- och sportanläggningarav män och kvinnor. Hur mycket bidrag går till pojkar ochflickor inom kommunernas verksamheter? Hur stor ytaupptar manliga och kvinnliga arbetsplatser i genomsnitt perperson?En sådan översyn bör också ta upp frågor som hurfördelas sjukvårdsresurserna, får männen dyrare medicinerän kvinnorna för samma sjukdomar, hur utnyttjashemtjänsten, får yngre friska manliga pensionärer merhjälp än gamla sjuka kvinnliga, hur fördelar sig nivåerna isocialbidragen mellan kvinnor och män, får männen mer attleva på än kvinnorna. Vad kostar männen respektivekvinnorna när det gäller allt ifrån skadegörelse tillkriminalvård, trafikolyckor, våldsbrott och alkoholskador?En utredning som går igenom dessa frågor kan leda framtill förslag om en rättvisare fördelning av samhälletsresurser mellan kvinnor och män. Den bör ocksåuppmärksamma eventuella klassbaserade skillnader iresursutnyttjande. Mycket tyder på att äldre kvinnor urarbetarklassen får minst av de gemensamma resurser somska komma alla tillgodo i lika mått medan män frånmedelklassen och överklassen får mest.Kvinnors arbeteVåra målEn strategi för ökad jämställdhet mellan könen måsteutgå från att kvinnornas andel av landetsarbetsinkomster skall öka. Därmed ökar ocksåkvinnornas ekonomiska makt. En avgörande förutsättningför att nå detta är att så fort som möjligt återvändertill den fulla sysselsättningen. Det ger också förutsättningaratt behålla våra offentliga välfärdssystem, som är så viktigaför kvinnans rätt till arbete.Våra mål för jämställdhetsarbetet i arbetslivet är bl.a.följande.Kvinnor ska finnas i arbetslivet i lika storutsträckning som männen.Kvinnornas andel avutbildningsinsatserna ska vara lika stor som männens.Den starka könssegregeringen på arbetsmarknaden måstebrytas. Detta kräver en långsiktig och uthållig politik inomett flertal områden. Det krävs opinions- ochinformationsinsatser för att få förändringar i attityder.Skolan måste på ett helt annat sätt genom medvetnasatsningar ge bättre stöd i studie- och yrkesval.Arbetsmarknadsmyndigheter och andra samhälletsinstitutioner måste arbeta utifrån ett medvetetkönsperspektiv. Arbetsgivare måste ta ett större ansvar förkvinnornas situation och villkor på arbetsplatsen.Flermän måste ta sin del av ansvaret för barn och familj så attfärre kvinnor behöver dubbelarbeta.Hälften av allachefer skall vara kvinnor. Andelen kvinnliga chefer skaminst motsvara andelen kvinnor på arbetsplatsen.Detofrivilliga deltidsarbetet måste avskaffas. Här måstelagstiftningen förändras så att de deltidsarbetande fårförtursrätt till anställningar med mer tid. Flerarbetsuppgifter måste omvandlas till heltidsarbeten.Kvinnors arbetsmiljö måste förbättras. Det goda arbetetmåste också komma kvinnorna till del. För kvinnorna ärförverkligandet av det goda arbetet av särskilt storbetydelse. Här måste både arbetsgivare och de fackligaorganisationerna ta ett större ansvar än vad de hittillsgjort.Kvinnornas andel av landets arbetsinkomstermåste öka. I detta ligger såväl att kvinnornas andel påarbetsmarknaden ökar som att traditionellt kvinnligt arbeteuppvärderas. Självfallet får inte löneskillnader mellankvinnor och män finnas som bara beror på kön.Allaformer av sexuella trakasserier på arbetsplatserna måstemotarbetas.Fler kvinnor bör bli företagare.Riksdagen bör slå fast dessa mål förjämställdhetsarbetet.Den offentliga sektornEn effektiv arbetsmarknad är inte könssegregerad. Allamänniskors kompetens och utvecklingsmöjligheter måstetas till vara. Detta är angeläget inte bara för individen utanockså för samhället i stort. En icke-segregeradarbetsmarknad skapar högre ekonomisk tillväxt.Andelen sysselsatta kvinnor är nästan lika stor somandelen män. Kvinnor och män i har möjligheter attkombinera förvärvsarbete med ansvar för hem och barnunder förutsättning att det finns en väl utbyggd offentligsektor. Förekomsten av småbarn påverkar intearbetskraftsdeltagandet. Såväl män som kvinnor deltar rent av i högre grad i arbetslivet än desom inte har barn. Avgörande förklaringar till detta ärutbyggnaden av barnomsorgen och föräldraförsäkringen.Detta skapar en frihet för kvinnor, en frihet som hotas.Detta skapar också en frihet för män men männen utnyttjarinte denna frihet. Kvinnorna står för den överväldigandedelen av frånvaron p.g.a. vård av barn.Men arbetsmarknaden är segregrad. Kvinnor harfortfarande mer okvalificerade, monotona och ofria arbetenän män trots att de har en jämförbar utbildningsnivå. Dettamedför bland annat att kvinnorna är överrepresenterade iarbetsskadestatistken och de förtidspensioneras i högregrad än män.Dessutom bär kvinnorna fortfarande huvudansvaret förhem och barn. Detta är ett skäl till att många kvinnorarbetar deltid. Av alla deltidsarbetande är kvinnor.En grupp som drabbats av särskilda svårigheter påarbetsmarknaden är de invandrade kvinnorna. Sedanbörjan av har invandrarna -- i synnerhetkvinnorna -- förlorat sin starka förankring påarbetsmarknaden. Det vanligaste yrket för de invandradekvinnorna är städyrket. De har också ofta arbetat inomindustrin i en fysisk och psykisk arbetsmiljö som varitmycket påfrestande. Dessa monotona och belastandearbetsuppgifter återspeglas nu som långtidssjukdom ochförtidspensionering.Inträdet på arbetsmarknaden har varit av avgörandebetydelse för kvinnornas frigörelse. Massarbetslösheten ärdärför ett grundskott mot jämställdheten. Attarbetslösheten bland män är ännu högre förtar inte dennedslående bilden. Männens arbetslöshet beror bl.a. på attregeringens politik har slagit särskilt hårt mot många starktmansdominerade näringsgrenar. De kraftiganedskärningarna inom den offentliga sektorn har i hög graddrabbat kvinnor.Den offentliga sektorn är av stor betydelse för kvinnorsmöjligheter till förvärvsarbete av flera skäl. Dels därför attden erbjuder service som gör det möjligt för kvinnor -- ochmän -- att förvärvsarbeta. Dels därför att den ger mångakvinnor förvärvsarbete. oavlönat omsorgsarbetehar genom den offentliga sektorn gjorts avlönat.Kvinnors sysselsättningsgrad är betydligt lägre än mänsi de regioner som har den minsta andelen sysselsatta inomoffentliga tjänster. På de lokala arbetsmarknader där få ärsysselsatta inom offentlig sektor deltar kvinnor i mindreutsträckning i arbetslivet medan kvinnor t.o.m. arbetar merän männen på de arbetsmarknader där andelen sysselsattai offentliga tjänster är störst.Det finns risk för att de pågående nedskärningarna inomkommuner och landsting leder till minskade möjligheter förkvinnor att arbeta och försörja sig sig. De trängs ut frånarbetslivet, en tendens som förstärks bl.a. avvårdnadsbidraget. Särskilt drabbas äldre, lågutbildadekvinnor samt kvinnor i glesbygd.Det är i och för sig önskvärt med förändringar ikommunerna som leder till ökad effektivitet. Men denedskärningar som görs leder bara till att de uppsagdafår kontantstöd för att inte arbeta, som viktigaarbetsuppgifter inte blir utförda i kommunerna. Detta är ettslöseri med mänskliga och ekonomiska resurser. Ett slöserisom främst drabbar kvinnorna.Vi socialdemokrater föreslår därför att AMS får iuppdrag att förhandla med kommunerna och landstingenom att förlänga uppsägningstiden för uppsagd personal.Målsättningen skall vara att förhindra att 20 000 personergår ut i öppen arbetslöshet, i första hand före utgången avår 1995. AMS bör få särskilda medel för att stimulerakommunerna att fatta samma beslut. Stödet för en enskildperson får inte överstiga av lönen.Mer jämställd arbetsmarknadArbetsmarknaden är segregerad på två sätt. Delsfinns det vissa typiska kvinnoyrken och vissa typiskamansyrken. Dels är högre befattningshavare och chefermän i mycket större utsträckning än kvinnor, även ikvinnodominerade yrken.Det måste bli fler män i kvinnodominerade yrken ochfler kvinnor i mansdominerade yrken. Fler kvinnor måstebli högre befattningshavare och chefer i alla yrken.Det krävs en långsiktig, uthållig politik inom ett antalområden, för att vi skall komma närmare målet enjämställd arbetsmarknad. Det krävs till att börja med enförändring av attityder redan hos barn och ungdomar.Lärarnas medvetenhet måste öka, liksom ansträngningarnaatt utbilda pojkar och flickor under likartadeförutsättningar. Det är nödvändigt med medvetnasatsningar för att ge ett bättre stöd åt ungdomars studievaloch påverka detta i nya riktningar.Arbetsmarknadsmyndigheterna måste intensifieraansträngningarna att bryta traditionella könsgränser vidyrkesvalet. Arbetsgivarna måste uppmuntras att vidrekrytering bryta en ensidig könsfördelning påarbetsplatsen. Likaså måste arbetsgivarna ta ett störreansvar för att stärka kvinnornas ställning på arbetsplatsen.Fler kvinnliga chefer, mer utbildning till kvinnor och bättrebefordringsmöjligheter för kvinnor måste vara självklarautgångspunkter för arbetsgivarna.En annan fråga som måste få sin lösning är det ofrivilligadeltidsarbetet. Alla kvinnor måste få denarbetstid de själva vill ha. Lagen om anställningsskyddmåste ge de deltidsarbetande förtursrätt till anställningarmed mer tid, se bilaga nr 1.För jämställdheten i arbetslivet är en jämnare delning avföräldraledigheten av stor betydelse. Kvinnornas storaansvar för hem och barn drabbar kvinnorna när det gällerlönen, rekryteringen, vidareutbildningen i arbetet ochkarriärmöjligheter.