mot · GH02Fi307 · 1994-01-25 00:00:00 — Marknadsstyrda löner i stat och kommun Ledande chefer i stat, landsting och kommuner har oftamycket höga löner vilka dessutom är förknippade med olikaformer av ''fallskärmsavtal''.I vissa arter av förvaltningar, landsting och kommunerkan en tjänsteman mitt under pågående avtalsperiodförhandla sig till en löneförhöjning. Denna förhöjningförorsakar i många fall en automatisk ''dominoeffekt''såtillvida att de överordnades löner automatiskt ökas medsamma belopp.Detta kan ske under det man inom sin övriga förvaltningsamtidigt drar ner på äldrevården, barnomsorgen, fryserandra löner, har generellt stora sociala nedskärningar varvidsjuka och handikappade drabbas, diskuterararbetsmarknadsåtgärder för att sysselsätta mängder avarbetslösa varav många kompetenta att ersättaden tjänsteman som orsakade dominoeffekten, m.m.Samtidigt med detta erhåller t.ex kommunen betydandestatliga bidrag och från andra kommuner de så kalladekommunala utjämningsbidragen.De lönelägen som de högst betalda inom stat, landstingoch bör jämföras med ärriksdagsledamöternas löner. Det kan inte vara riktigt attlöner som ytterst betalas av skattebetalarna skall ligga på ennivå som är högre än folkets främsta företrädare. Det kaninte vara skattebetalarnas sak att betala överlöner.Inom den offentliga sektorns etablissemang och cheferomhuldas myten om de duktiga cheferna, som just därföratt chefen är så duktig behöver högre lön. Sanningen är juden att de här privilegierade personerna inte är utsatta förnågon verklig konkurrens -- allra minst i fråga omlönebildningen. Myten säger att man måste betala högalöner för annars får man inte duktigt folk. Lönen bestämsdock inte av marknaden i fri konkurrens mellan olikasökande till en tjänst. Myten ger också upphov tillytterligare en myt, nämligen att har man hög lön så är manduktig.Den offentliga sektorn är misskött. Det är uppenbart.Den som hushållar med skattebetalarnas pengar på ettdåligt sätt skall inte ha någon förmån. Att så är fallet ärstötande för medborgarna.Riksdagen kan inte besluta om behövliga och rättvisalönesänkningar i kommun och landsting men väl påverkalönebildningen på sikt.När staten beslutar om bidrag till kommun och landstingbör hänsyn tagas till förekomsten av överlöner inomverksamheten. Lön högre än riksdagsledamots lön ansesdärvid som överlön. Statsbidrag, inklusiveutjämningsbidrag, skall minskas med ett beloppmotsvarande överlöner hos mottagaren.Lönebildningen inom staten måste ses över.Lönebildningen bör följa principerna för en fri marknad ikonkurrens. Vid nytillsättningar av en tjänst bör de sökandekonkurrera inte bara med sina meriter utan också medlöneanspråken. Vid likartade meriter skall arbetet erbjudasden som har det lägsta löneanspråket. Alla tjänster bör varatidsbegränsade och bli föremål för anbudsprövning medjämna mellanrum. Ett sådant system skulle kunna gynnaunga människor och kvinnor. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om minskning av bidrag till kommunoch landsting på grund av överlöner hos mottagaren,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett nytt system förtjänstetillsättning i staten.