mot · GH02T433 · 1994-01-25 00:00:00 — De flesta svenskar äger en cykel. Den används för fleraändamål. För många är den ett naturligt fordon för resor tilloch från arbetet. Cykelåkning är ett av våra vanligaste sättatt motionera. De många deltagarna i ''runt'' ochandra motionslopp vittnar om det. Cykeln används flitigtoch i ökande grad för semester och rekreation.Det är hälsosamt att cykla. Det är dessutom ettsynnerligen miljövänligt sätt att förflytta sig från en punkttill en annan. Cykeltrafiken är utrymmessnål, den ärbullerfri och den föranleder inte några miljövådliga avgaser.Det finns därför flera skäl för samhället att underlätta ochstimulera en ökad användning av cyklar.Bygg ut nätet av cykelbanorAtt anlägga cykelbanor är huvudsakligen en kommunalangelägenhet. Staten bidrar emellertid genom attVägverket kan ge kommunerna bidrag i viss utsträckning.Det är ur många synpunkter angeläget att bygga utcykelbanenätet i landet. En ökad trafiksäkerhet är ett starktskäl. Separata cykelbanor ökar trivseln i trafiken och kanstimulera fler att använda cykel i stället för bil. Cykeln ärsärskilt praktisk att använda i tätortsområden. Om flermänniskor väljer att cykla i stället för att åka bil får vi enbättre trafikmiljö. För att det skall kunna bli verklighetfordras att samhället medverkar med stimulanser på skildasätt. Ofta är det små åtgärder som behövs för att nå godaresultat.Tyvärr tar inte stadsplaneringen alltid tillräcklig hänsyntill cyklisternas intressen. Motortrafiken leds så atttrafikanterna skall spara både tid och körsträcka. Det ärnaturligtvis bra. Dessvärre sker inte planeringen avcykelleder på samma sätt. Det verkar som om planerarnautgår från att cyklisten har bättre om tid och helt andrabehov än bilisten. För det mesta är det inte så. Naturligtvishar cyklisten som cyklar till arbetet samma intresse av attkomma fram närmaste vägen, snabbt, säkert och bekvämtsom bilisten. Dessvärre förefaller det som om biltrafikenalltid kommer först i planeringen. Andra trafikantgruppersintressen blir en andrahandsfråga.Det är vår förvissning att vår trafikmiljö skulle vinna påatt planeringen i tätortsområden utgår från att olikatrafikantgrupper ska behandlas lika. För att det ska blimöjligt behövs betydligt bättre resurser för statligastimulanser för anläggande av cykelbanor inom ramen förVägverkets totala anslag.En orsak till att cykeltrafiken behandlas styvmoderligtkan vara att nästan all trafikstatistik utgår frånpersonkilometer. Det finns andra sätt att mäta, exempelvisantal resor eller den tid resenären befinner sig på resa. Bådadessa sätt att räkna gynnar cykeltrafiken. Det borde vararimligt att väga in också dessa faktorer i bedömningen avolika åtgärder.Lämpliga arbeten ur arbetsmarknadssynpunktJust nu är det dessutom av arbetsmarknadsskäl enlämplig tid att satsa pengar på cykelbanor. Anläggning avcykelbanor ger mer arbete per satsad krona än vanligavägbyggen. Vi vill ge några exempel på större projekt pånågra platser i landet:Ölandsbrons brofäste --. Det är ett suveränt cykelturistprojekt som finnsskissat hos i . En kort bit, --, är redan cykelled på en nedlagd banvall.Mariestad----Nybble ,--/Ölme--,------ca 45 km.Dessa tre sträckor skulle tillsammans med redanbefintliga leder ge en utomordentlig cykelled runt Vänern.Det finns åtskilliga mil nedlagda banvallar runt om ilandet, lämpliga för cykeltrafik. De är förhållandevis billigaatt rusta upp. De är dessutom synnerligen lämpliga förcykelåkning på grund av att järnvägar har förhållandevismåttliga stigningar.Förutom dessa förslag finns ett stort antal mindreprojekt överallt i landet. I de flesta fall är det arbeten somär lämpliga som beredskapsarbeten. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade statliga insatser förutbyggnad av cykelbanor,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om trafikplanering.