mot · GH02A34 · 1994-01-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:101 Åtgärder mot rasistisk brottslighet och etnisk diskriminering i arbetslivet Regeringen föreslår nu en arbetsrättslig lag mot etniskdiskriminering på arbetsmarknaden samt att rasistiskamotiv för ett brott skall utgöra en särskildstraffskärpningsgrund. Däremot avvisasutredningsförslaget om kriminalisering av deltagande i ellerstöd till organisation som förföljer invandrare medelst våld,olaga hot eller olaga tvång.Vi välkomnar att det äntligen läggs fram förslag tillriksdagen om lagstiftning mot etnisk diskriminering påarbetsmarknaden, något som motionerat omi sedan åtskilliga år. Vi är dock utomordentligtkritiska till att lagen utformats så snävt att den sannoliktytterst sällan kommer att kunna tillämpas.Det är en viktig signal om statsmakternas inställning attrasistiska motiv till ett brott skall utgörastraffskärpningsgrund. Utredningen för åtgärder mot etniskdiskriminering föreslog att också rasistiska inslag ibrottslighet skulle utgöra straffskärpningsgrund. Vi delarutredningens uppfattning på denna punkt.Det förslag om lagstiftning mot organiserad rasism somlades fram av utredningen borde regeringen efter en vissteknisk bearbetning och precisering ha förelagt riksdagensom en del av den nu framlagda propositionen.Åtgärder mot rasistisk brottslighet m.m.Vi instämmer i propositionens förslag att rasistiska motivi brottslighet skall utgöra straffskärpningsgrund. Men oftakommer det att vara omöjligt att styrka att sådana motiv fören gärning förelegat. Då kommer bestämmelsen inte attkunna tillämpas även om brottsligheten bevisligeninnehåller rasistiska inslag. Det kan t.ex. vara fråga om ettmisshandelsbrott som åtföljts av rasistiska tillmälen.Genom att även rasistiska inslag i ett brott beaktas skullelagstiftaren inskärpa hur allvarligt man ser på denna typ avbrottslighet. Det kan inte heller riktas några väganderättssäkerhetsskäl mot en sådan lösning.Kriminalisering av organiserad rasismUtredningen för åtgärder mot etnisk diskrimineringföreslog i delbetänkandet Organiserad rasism (SOU1991:75) kriminalisering av deltagande i eller stöd tillorganisation som ägnar sig åt att förfölja invandrare medelstvåld, olaga hot eller olaga tvång.I sammanhanget tunga remissinstanser somBrottsförebyggande rådet, Svenska Röda korset,Hovrätten över och ,, ,och Säkerhetspolisen har i principtillstyrkt den föreslagna kriminaliseringen av organiseradrasism.Vi anser att utredningens förslag, efter viss preciseringav det straffbara området, borde ha förelagts isamband med den aktuella propositionen. Vi anserdessutom att genom att ansluta sig till FN:srasdiskrimineringskonvention åtagit sig förpliktelse attvidta ytterligare lagstiftningsåtgärder mot rasistiskaorganisationer. har vid åtskilliga tillfällen fått kritiki den kommitté som övervakar konventionen på grund av attvi inte olagligförklarat och förbjudit organisationer ochaktiviteter som uppmuntrade till rasdiskriminering. Redandetta förhållande utgör enligt vår mening tillräckliganledning för denna lagstiftning.Främlingsrädsla och även främlingsfientligauppfattningar måste i första hand bemötas genomutbildning, information och opinionsbildande insatser. Närfrämlingsfientligheten tar sig brottsliga uttryck måstesamhällets reaktion vara både snabb och bestämd. Det ärparadoxalt att terroristlagstiftningen bara riktas motutländska medborgare som nästan all faktisktförekommande terrorism f.n. riktas mot invandrare ochasylsökande.Förbud mot etnisk diskriminering i arbetslivetFN:s rasdiskrimineringskonvention ålägger oss att''förbjuda och med alla lämpliga medel, däribland denlagstiftning omständigheterna påkallar, göra slut pårasdiskriminering från personers, gruppers ellerorganisationers sida''. har vid flera tillfällenkritiserats av ledamöter i kommittén för avsaknaden avlagstiftning mot etnisk diskriminering i arbetslivet.Eftersom det tveklöst förekommer rasdiskriminering iarbetslivet menar vi att det står utom varje tvivel att Sverigehar en folkrättslig förpliktelse att lagstifta mot etniskdiskriminering i arbetslivet.Numera råder en bred enighet om det faktiska behovetav lagstiftning. Både denna utredning och den tidigareDiskrimineringsutredningen harredovisat ett material som utvisar att etnisk diskrimineringpå arbetsmarknaden är ett viktigt problem. Nuvaranderättsregler ger ett otillräckligt skydd.TillämpningsområdetIndirekt diskriminering skall inte omfattas avdiskrimineringsförbudet. LO, TCO och har i sina remissvar kritiserat avsaknaden avförbud mot indirekt diskriminering. Vi är övertygade om attdetta mycket snart kommer att visa sig vara en fundamentalbrist i den föreslagna lagen. De fall där det är fråga omdirekt diskriminering är säkerligen utomordentligt fåtaliga,i de ojämförligt flesta diskrimineringsfallen kommer det attgälla indirekt diskriminering. Indirekt diskrimineringinnebär att till synes neutrala regler eller villkor uppställssom gäller för alla men som får till följd att det bara ärmedlemmar i en viss grupp eller vissa grupper sommissgynnas. Det kan gälla föreskrifter om viss klädsel somutestänger zigenare, muslimska kvinnor eller sikher frånvissa anställningar. I många fall kan det vara fråga omsakligt omotiverade krav på perfekta kunskaper i svenska.Det är nödvändigt att lagen också förbjuder indirektdiskriminering om den inte snabbt skall råka i vanrykte.Förbudet mot otillbörlig särbehandling avarbetssökandeEn förutsättning som uppställs i lagen för att det skallkunna vara fråga om en otillåten diskriminering ianställningssituationen är att det fattats ettanställningsbeslut. Om denna konstruktion avdiskrimineringsförbudet genomförs blir bestämmelsennärmast en papperskonstruktion. Diskriminering underrekryteringsförfarandet, t.ex. genom att alla sökande mednamn som tyder på invandrarbakgrund sorterasbort av detta skäl, blir det i de allra flesta fall omöjligt attkomma åt med lagen. Likaså går den arbetsgivare fri somavstår att anställa någon på grund av att det visat sig attsamtliga sökande har invandrarbakgrund.Diskrimineringsförbudet måste konstrueras så att detträffar alla situationer då en arbetssökande blivit påtagligtorättvist behandlad på grund av sitt etniska ursprung.Det är olämpligt att uppställa ett rekvisit att denarbetssökande som anser sig ha blivit diskriminerad förstmåste visa att han blivit ''förbigången'' innan domstolenkommer in på diskrimineringsfrågan. Som utredningensexpert anförde i sitt särskilda yttrande är det en uppenbarrisk att diskrimineringsmålen i stor utsträckning kommer atthandla om meriter och meritvärdering och inte omdiskriminering om lagen utformas på detta sätt. Därför börrekvisitet ''förbigången'' utgå ur lagtexten.SkadeståndDet är otillfredsställande att det enbart skall kunna utgåideellt skadestånd vid diskriminering av arbetssökande. Ettdiskriminerande anställningsbeslut kommer inte att kunnaogiltigförklaras. Därför måste också ekonomisktskadestånd kunna utdömas för att sanktionerna vidöverträdelser skall bli effektiva.RättegångskostnaderRegeringen anser inte att det finns anledning att införanågra särskilda bestämmelser om fördelningen avrättegångskostnaderna i diskrimineringsmålen. Därförkommer huvudregeln i om att den partsom förlorar även får betala motpartens kostnader att gälla.I någon mån modifieras denna princip av en specialregel iarbetstvistlagen. Denna föreslagna princip för fördelningenav rättegångskostnader kommer att leda till utomordentligtfå mål i domstol om diskriminering av arbetssökande. Detkommer att röra sig om de enstaka mål som DO:s resursermedger att DO driver själv eller genom att anlita ombudoch det fåtal fall där man någorlunda säkert kan förutse attden uppgivet diskriminerade kommer att vinna målet.Risken att få betala motpartens rättegångskostnaderkommer att avhålla även dem som har ett berättigat intresseav att få sin sak prövad i domstol. En särskild regel bördärför införas i lagen om begränsning av ansvaret förrättegångskostnader för käranden i mål enligt denna lag. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att rasistiska inslag i brottslighetbör utgöra en straffskärpningsgrund,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kriminalisering avorganiserad rasism,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en folkrättslig förpliktelse förSverige att lagstifta mot etnisk diskriminering i arbetslivet,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att diskrimineringsförbudetockså bör omfatta indirekt diskriminering,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utformningen av förbudet mototillbörlig särbehandling av arbetssökande,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att även ekonomiskt skadeståndskall kunna utdömas vid diskriminering av arbetssökande,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en särskild regel omfördelningen av rättegångskostnaderna.