mot · GH02K407 · 1994-01-25 00:00:00 — Få företeelser är så upprörande och förkastliga som justbarnpornografi. Om detta finns en bred och samladuppslutning i Sverige.Den borgerliga regeringen har på flera sätt följt uppdetta genom skärpningar av lagstiftningen som förbjuderbarnpornografi. Det gäller straffskalan för brott motförbudet, som höjts från sex månaders fängelse till två år.Offentlighetsprincipen gäller inte längre barnpornografisktmaterial som beslagtagits.Mot bakgrund av den senaste tidens avslöjanden avpolisen i av barnpornografi som uppenbarligentrotsar all beskrivning bör övervägas om straffpåföljdenytterligare skall höjas till . Detta dels för att markerasamhällets avståndstagande och allvarliga syn på brott motförbudet, dels också i avskräckande syfte.Samtidigt finns det brister i den svenska lagstiftningen.Brister som gör unikt i detta sammanhang. Blandannat finns de facto ingen fastställd åldersgräns förpersoners medverkan i pornografiska sammanhang. Dettastrider mot som fastställer attpersoner är barn. Moderatasamlingspartiet har vid ett flertal tillfällen påpekat dennabrist i vår lagstiftning och föreslagit att bör, efteramerikansk förebild, införa en sådan gräns. hardock avslagit detta moderata krav såväl 1990(1989/90:SoU28) som (1993/94:KU1). Jagvill dock i detta sammanhang upprepa det moderata kravetom en åldersgräns.Det som på blivit föremål för kraftigareaktioner är att innehav av barnpornografi är tillåtet. Detsom är förbjudet att sälja och sprida till allmänheten ärsålunda helt lagligt att inneha, om det inte sprids i en vidarekrets. är ett av de få länderna i världen därdetta är lagligt. Bakgrunden till de svenska bestämmelsernaär vår grundlag som inte reglerar innehav av tryckta skriftereller videogram -- det ses som en del av vår tryckfrihet.Jag, precis som alla andra, reagerar mot de vidrighetersom har uppdagats, när polisen harbeslagtagit barnpornografi. Vad man då lätt glömmer är attbarnpornografi är förbjudet i den svenska grundlagen och ibrottsbalken. höjs kraven på att även innehav avbarnpornografi skall vara förbjudet. Det innebär attgrundlagen måste ändras. Alla grundlagsförändringarmåste, som jag ser det, föregås av en noggrann avvägningav dess konsekvenser. Det får inte vara så att tillfälligt''upphaussade'' frågor får avgöra hur de mänskliga fri- ochrättigheterna skall utformas i vår konstitution.Mot denna bakgrund menar jag att det är väsentligt attfrågan om ett eventuellt förbud mot innehav avbarnpornografi och därmed en förändring av gällandegrundlag föregås av en utredning. Denna bör få till uppgiftatt t ex se hur andra länder löst de praktiskakomplikationerna med ett förbud och vilka konsekvenseren förändring får i förhållande till tryckfrihet och till annanlagstiftning. Jag menar i detta sammanhang bl.a. bristen påen tydlig definition -- t ex när det gäller ålder -- avbarnpornografi. Avslutningsvis är justdefinitionssvårigheten ett skäl till varför så få åtal för brottmot barnpornografi lett till dom. Det i sin tur har medförtatt polisen inte har prioriterat kampen mot barnpornografi. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en höjning av straffpåföljden förbrott mot förbudet mot spridning och tillverkning avbarnpornografi,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en åldersgräns för personersmedverkan i pornografiska sammanhang,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utredning av konsekvensernaav ett eventuellt förbud mot innehav av barnpornografi.