ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02L405 · 1994-01-25 00:00:00 — Lag om partnerskap för homosexuella SammanfattningTiden är mogen att ge homosexuellasamlevande en med heterosexuella samlevande likvärdigrättslig status. Frågan är till fullo utredd ochpartnerskapsutredningens majoritet har rekommenderat ensådan lösning. I motionen yrkas, att utredningens lagförslagnu antages av riksdagen.MotiveringVårt ställningstagande har en ideologisk grund. Detbygger på alla människors lika värde och likhet inför lagen.Vi erkänner den homosexuella kärleken som likvärdig medden heterosexuella. Vi bejakar -- inte förnekar -- kärlekenmellan människor. Kärlek är en viktig drivkraft för såvälpersonlig som samhällelig utveckling. Utifrån detta synsätt anser vi att det inte ankommer påsamhället att ha synpunkter på människors val avsamlevnadsform. Samhällets uppgift bör i stället vara attunderlätta -- inte förhindra -- för människor att leva ienlighet med sina egna önskemål och sinpersonlighetsinriktning, allt under förutsättning att dettainte skadar andra. Vi vill tillgodose homosexuella pars önskemål om att fåtillgång till en värdefull ram för sina relationer som ett sättatt manifestera sin kärlek. Vi vill också tillgodosehomosexuella pars behov av ekonomisk och juridisktrygghet i sina relationer. Vi vill skapa en ökad medvetenhetom, förståelse för och öppenhet till homosexualitet ochhomosexuella relationer. Vi anser att ett viktigt sätt attuppnå detta är att i största möjliga utsträckning juridisktlikställa homosexuell och heterosexuell samlevnad.Dessa grundsatser, formulerade avpartnerskapsutredningen, är den enda rimligautgångspunkten för ett demokratiskt samhällesförhållningssätt. Negativ särbehandling av homosexuella äroförenligt med ett demokratiskt statsskick. Inte minst medhänsyn till den långa tid landets homosexuella måst väntapå rättslig likställdhet, bör denna nu förverkligas genombeslut av . och har redan gåttföre. bör inte dröja med att följa de båda nordiskagrannländerna.Partnerskapsutredningens majoritetsförslag strider inte inågot avseende mot kristna värderingar. Några få ställen iGamla testamentet uttrycker negativ syn påhomosexualitet. Detta återfinns i avsnitt som behandlarvärldsliga lagar i icke-kristna samhällen under förkristentid. De förekommer parallellt med krav på att otrognahustrur skall stenas och att i krig besegrade folk skall görastill slavar. Sådant har givetvis inte minst giltighet ievangeliskt perspektiv. Vissa yttranden i brev mothomosexualitet får ses som uttryck för rent världsligauppfattningar, som förekom i en viss social miljö för 2 . Det avgörande är, att ingenstansi evangelierna på minsta sätt berör frågan om hetero- ellerhomosexualitet.Inget tyder på att den spelat någon roll i hans budskap.Från ståndpunkt är man således hänvisad tillkärleksbudskapet och evangeliernas allmänna anda -- ochdetta bildar ingen grund för att socialt eller rättsligtsärbehandla homosexuella i dagens samhälle. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar anta förslaget till lag ompartnerskap för homosexuella jämte övriga bifogadeförslag.
mot · GH02L407 · 1994-01-25 00:00:00 — Kostnader förknippade med umgängesrätt Allt fler barn lever endast tillsammans med den ena avsina föräldrar. Det är av olika skäl viktigt att varje barn harkontakt med båda sina föräldrar, även den som barnet ejstadigvarande bor hos. Umgänget med denna förälder skeroftast under olika , skollov och semestrar. I de fall därföräldrarna bor nära varandra är detta umgänge knappastförenat med extra utgifter och umgänget kan därför ävenofta ske på ett vardagligt sätt även vid andra tider än deovan relaterade. Men om avståndet mellan föräldrarnasbostadsorter är långt kan det umgänge som vi alla anserviktigt försvåras och i vissa fall rent av omöjliggöras p g ahöga kostnader för resor. Det kan också förekomma fall därden förälder som har vårdnaden av olika skäl väljer attbosätta sig på en ort så långt bort från den andra föräldernsom möjligt. Detta kan då medföra att umgänget försvåraseller i vissa fall omöjliggörs.Vi ser det alla som en självklarhet att det finns ettnormalt umgänge mellan föräldrar och barn. Barnet har juockså såväl rätt till som behov av umgänge med bådaföräldrarna. Det är således orimligt att direkta ekonomiskaskäl skall kunna försvåra eller rent av förhindra detta. Detär således rimligt att reglerna ses över så att inte denenskilde förälderns ekonomi blir det som fäller avgörandetom umgänge skall kunna ske eller ej.Denna angelägna fråga har vid tidigare tillfällen kommitupp på bord. har då instämt i viktenav att ett normalt umgänge kan ske. Frågan har även varitföremål för översyn inom . I likhet medtidigare riksdagsuttalanden har även vi uppfattningen attfrågan om kostnader för resor vid umgänge får en snar ochvälbehövlig lösning. Enligt vår mening kan en sådan lösningvara att regeringen ser över de skatteregler som gällerresekostnader i samband med umgängesrätt så att dessaresekostnader blir avdragsgilla. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn reglernaoch en lösning av frågan om resekostnader i samband medumgängsrätt.
mot · GH02L409 · 1994-01-25 00:00:00 — Överträdelser av domstolsbeslut vid vårdnads- och umgängesmål Efter det att domstolar beslutat i vårdnads- ochumgängesmål är det dessvärre inte ovanligt att ena parten,särskilt den som upplever sig ha ''kommit till korta'', inteföljer de beslut som domstolen fattat utan ''konstrar''genom att t.ex. inte utlämna det gemensamma barnet påavtalad tid för umgänge m.m.Såsom reglerna är utformade, erfordras entidsödande, trubbig och trög handläggning hos länsrätt föratt åstadkomma verkställighet.Överträdelser av domstolsbeslut i vårdnads- ochumgängesmål saknar initialt påföljd, vilket stundomkan ge en felaktig signal till den förälder som vill tredskasmed den andra parten. Till detta kommer också kostnaderför länsrättsförhandlingar.Föräldrabalken borde ändras så att länsrätten ivårndadsoch umgängesbeslutet upplysningsvis kan angepåföljd då någon part ej följer i laga kraft trädd dom,förslagsvis i form av vite. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring i .
mot · GH02L410 · 1994-01-25 00:00:00 — Förmyndarskap och omyndigs värdehandlingar Den roll som överförmyndaren har när det gäller atttillvarata en omyndigs intressen är mycket viktig. Det finnsemellertid detaljer i gällande lagstiftning som det finnsanledning att överväga.6 och 7 §§ i lagen om vård av omyndigs värdehandlingarI 6 § stipuleras att när omyndigs värdehandlingar tas iförvar av bank, skall förmyndaren (oftast föräldrarna)skriftligen underrätta överförmyndaren om detta. Följerman lagen strikt, innebär detta att så skall ske även omtillgångarna ej överstiger de två basbelopp som FB 15:8anger.Vidare är det så att 7 § anger att banken är skyldig attvarje år, senast den 31/1, till överförmyndaren översändauppgift rörande de värdehandlingar, som för den omyndigesräkning är förvarade i banken. Enligt min mening borde detinte vara nödvändigt i de fall tillgångarna understiger tvåbasbelopp. Det leder till onödigt merarbete både förbanken och överförmyndaren, samt tillirritation hos föräldrarna.De aktuella paragraferna borde därför ändras så att deskyldigheter som åligger förmyndaren respektive banken iovan beskrivna fall endast skall gälla om tillgångarnaöverstiger de beloppsgränser som anges i FB 15:8.Skyldigheten att inge förteckning i samband medarvsavståendeEn annan del gäller skyldigheten att inge förteckning isamband med arvsavstående. JO har tidigare granskat dettaförhållande och funnit att det förekommer attarvsavstående, med ringa belopp, till underårigt barn,sällan leder till åtgärd från överförmyndaren. Vid en strikttillämpning av lagen gäller att överförmyndaren skallbegära förteckning från förmyndaren. JO:s tolkning ärsäkerligen riktig. Det torde dock inte vara i den omyndigesintresse, som det tar resurser frånöverförmyndaren från de fall som är viktigare.Det finns enligt min mening anledning att införa ennedre beloppsgräns, till exempel ett basbelopp, för attöverförmyndaren skall ha stöd i lagen vad gällermöjligheten att kunna avstå från att kräva förteckning frånförmyndare i samband med arvsavstående till omyndig. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lagen om vård av omyndigsvärdehandlingar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av beloppsgräns isamband med arvsavstående.
mot · GH02L411 · 1994-01-25 00:00:00 — En förälder som har umgängesrätt med sitt barn harmöjlighet att ansöka om verkställighet av t.ex. tingsrättsdom om umgänge. Bestämmelserna härom återfinns i 21kap föräldrabalken.I vissa fall utnyttjas möjligheten att begära verkställighetpå annat sätt än vad lagstiftaren avsett, t.ex. i syfte atttrakassera vårdnadshavaren. Detta möjliggörs av att detinte finns angivet i lagen att den sökande(umgängesberättigad förälder) i sin ansökan måste styrkasina uppgifter. Det räcker med att han/hon påstår attumgänget inte fungerar, oavsett orsaken.Exempel på detta är en umgängesberättigad föräldersom begär verkställighet. Barnet, , vill inget hellre änatt träffa den umgängesberättigade, vårdnadshavarenmotsätter sig inte och har aldrig gjort det -- men denumgängesberättigade är oanträffbar och kan endast nåsgenom en släkting i ett annat land.En umgängesberättigad begär verkställighet. Hanuppger vid förfrågan från medlaren att umgänget fungerarbra, men att han ryktesvis hört att sommarumgänget intekommer att bli av. Eftersom den umgängesberättigade ochvårdnadshavaren inte talar med varandra kontrollerasuppgiften hos vårdnadshavaren, som blir mycket förvånadoch uppger att packning inför sommarumgänget pågår.Länsrätten har trots detta ingen annan möjlighet än attbesluta om verkställighet, då lagstiftningen inte medgerannat.I ett tredje fall har vårdnadshavaren i samråd medsocialtjänsten gjort upprepade försök att få denumgängesberättigade att träffa barnen och ta hand om demde som avtalats. Den umgängesberättigade begärverkställighet för att få träffa barnen. Vid förfrågan om vadhan har gjort efter vårdnadshavarens propåer om att hanskall ta hand om barnen, svarar han att han talat med sinadvokat.Konsekvenserna av att den sökande inte behöver styrkasin ansökan kan bli, att konflikterna mellan parternaytterligare fördjupas, att det uppstår kostnader förstatsverket (i form av kostnader för utredning, eventuellmuntlig förhandling och ersättning till eventuell medlare)samt för den enskilde som i vissa fall måste anlita ombud.Det föreligger inga hinder -- utöver de som anges iföräldrabalken -- mot att t.ex. en umgängesberättigadförälder kan få en dom om verkställighet (även om det inteförekommer sanktioner i en sådan dom, t.ex. viten ellerhämtning). Domen blir ett slag i luften, den innebär ingenförändring i sak då umgänget fungerar, och har därför ingetnytt materiellt innehåll.I 21 kap. eller i de processuella reglernabör införas bestämmelser som gör det möjligt att kräva attden sökande anger en grund för sin ansökan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av kompletteranderegler för ansökan om verkställighet iumgängesrättsärenden.
mot · GH02L412 · 1994-01-25 00:00:00 — Lag om partnerskap för homosexuella Alla människors lika rätt och allas likhet inför lagen hörtill de grundläggande principerna i ett demokratisktsamhälle. Det är också lagstiftarnas uppgift att se till attingen diskrimineras genom lagars utformning. Ingen skaheller diskrimineras på grund av sin sexuella läggning.Många viktiga och bra förändringar för homosexuellahar skett under . Frågor som rörhomosexuella debatteras i , av massmedia ochallmänhet. Inställningen hos allmänheten till homosexuellaoch homosexuell samlevnad har blivit mer tolerant ochförstående.Lagen om homosexuella sambor var ett steg på vägenmot att erkänna den homosexuella samlevnaden, men denundanröjde inte alla skillnader mellan sambor av olika könoch homosexuella sambor. återstår en deldirekt diskriminerande regler för homosexuella ilagstiftning, myndighetsregler och avtal.Under en följd av år har krav framställts, bl.a. genommotioner från flera av partier, om att en lag omregistrerat partnerskap ska införas. Det främsta skälet ärnaturligtvis det praktiska i att inte behöva göra särlösningari lagstiftningen. Många frågor skulle då lösas, t.ex.arvsfrågor. Det ger också homosexuella par möjlighet attavgöra samlevnadsform, parboende, samboende ellerpartnerskap, och får samma lagmässiga regleringar somheterosexuella par.Ett annat skäl för registrerat partnerskap är detsymboliska. Ett sådant beslut skulle innebära atthomosexuella nästan fullt ut accepteras av statsmakternavilket skulle ha betydelse gentemot allmänheten ochmöjligen bidra till att minska fördomar på sikt.I januari 1991 beslöt den dåvarande socialdemokratiskaregeringen att tillsätta en kommitté med uppdrag att delsgöra en utvärdering av lagen om homosexuella sambor ochdels överväga behovet av en lagstiftning om s k registreratpartnerskap. Utredningens direktiv var mycket omfattandeeftersom den både skulle utforma förslag till lagtext medspecialmotivering och utreda samtliga rättsverkningar somen sådan skulle kunna innebära. Utredningens tidplankunde inte hållas och betänkandet kom först i slutet av1993.I och har lag om registrerat partnerskapinförts. I utreds frågan. Det finns därförerfarenheter om hur sådan lagstiftning kan utformas.Partnerskapskommittén har också beaktat detta.Tillsammans med den noggranna prövning av vilkenrättsverkan en liknande lagstiftning skulle få i finnsnu ett komplett beslutsunderlag för ett beslut om enpartnerskapslag i Sverige.Det finns alltså nu inga skäl till att ytterligare fördröjainförandet av en lag om registrerat partnerskap. Riksdagenbör därför fatta beslut om att stifta lag om partnerskap ochgöra nödvändiga följdändringar i ochbrottsbalken i enlighet med det förslag som finns iPartnerskapskommitténs betänkande SOU 1993:98. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att införa en lag om partnerskapi enlighet med vad i motionen anförts,2. att beslutar ändra i ienlighet med vad i motionen anförts,3. att beslutar ändra i i enlighetmed vad i motionen anförts.
mot · GH02L413 · 1994-01-25 00:00:00 — Som vi har berört ispecialmotiveringen till 2 kap. 1 § PL innebär det även ettkrav på att en sambo inte är partner. Samma krav kommeratt gälla för sambor av samma kön. Detta följer av kravetpå att de skall leva tillsammans ''under motsvarandeförhållanden''.Det förekommer på olika håll bestämmelser varstillämpning förutsätter att två sambor har varit gifta medvarandra eller att de har eller har haft barn tillsammans.Bestämmelser av denna typ finns främst inom social- ochskattelagstiftningen. För dessa bestämmelsers tillämpningpå sambor av samma kön förutsätts att samborna tidigarehar varit varandras partner.2 §Denna bestämmelse motsvarar ett av undantagen i 2kap. 2 § PL. Det föreligger givetvis inte något lagligt hindermot att en av parterna i ett förhållande får vårdnaden omett barn i egenskap av särskilt förordnad förmyndare. Dettagäller oavsett vilket kön den andra partnern har.Det finns emellertid ingen anledning att göra någotmotsvarande undantag för bestämmelser om adoption.Enligt gällande rätt är det inte möjligt för andra än makaratt adoptera gemensamt. Även så kallade styvbarns- ellernärståendeadoptioner är förbehållna makar.3 §Denna bestämmelse motsvarar 2 kap. 3 § PL. Den kan,i likhet med motsvarande bestämmelser i , komma attvålla vissa tillämpningsproblem. Det är inte hellerbeträffande detta undantag möjligt att uttömmande angevilka bestämmelser som avses. Avsikten med bestämmelsenär dock att den skall tolkas på samma sätt som sinmotsvarighet i PL. Således undantas genom dennabestämmelse bl.a. regler om konstlad befruktning.4.3 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalkenInnebörden av bestämmelserna i deras ändrade lydelseär att bestående äktenskap eller partnerskap utgöräktenskapshinder och, efter hänvisning i 1 kap. 4 § PL, ävenpartnerskapshinder.De innebär vidare att uppgiftsskyldigheten vidhindersprövning för äktenskap omfattar ingångetäktenskap eller partnerskap. Efter hänvisning i 1 kap. 6 §PL omfattar uppgiftsskyldigheten vid hindersprövning förpartnerskap samma förhållanden.De innebär slutligen en utökning av rätten tilläktenskapsskillnad utan föregående betänketid till att avseäven den situationen när någon av makarna är partner.Efter hänvisning i 1 kap. 11 § PL gäller motsvarande förpartner som för make.4.4 Förslaget till lag om ändring i brottsbalkenEnligt 7 kap. 1 § BrB i dess nuvarande lydelsekriminaliseras vissa förfaranden i strid motäktenskapshindret i 2 kap. 4 § ÄktB. Ändringen ibrottsbalken innebär att motsvarande förhållanden i stridmot 2 kap. 4 § ÄktB i dess föreslagna lydelse kriminaliseras. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att antar i motionen framlagt förslag till lagom partnerskap,2. att antar i motionen framlagt förslag till lagom sambor av samma kön,3. att antar i motionen framlagt förslag till lagom ändring i ,4. att antar i motionen framlagt förslag till lagom ändring i .
mot · GH02L414 · 1994-01-25 00:00:00 — Trots att det i vissa avseenden kan synas vara olämpligt,är det inget som hindrar att samma person, som t.ex.varit god man för en person, utses att vara boutredningsmani dödsboet efter samma huvudman.Även om slutredovisning till överförmyndaren tillställsen av den avlidnes släktingar för kontroll, är detta ingengaranti för att godmansskapet har varit heltinvändningsfritt. Ofta är det gode mannen/förvaltaren somsjälv anger till vilken anhörig som redovisningen skallskickas. Det är heller inte ovanligt att anhöriga som medtacksamhet överlåtit problemen med huvudmannens tillsynoch förmögenhetsförvaltning, tycker att det är bekvämt attsamma person sköter de ekonomiska/praktiska göromålenäven efter huvudmannens bortgång.Denna ordning är inte helt tillfredsställande. Detförekommer då dessvärre att tveksamheter från tiden somgodman/förvaltare och som inte kunnat upptäckas/bedömasav den granskande myndigheten aldrig kommer attuppdagas. Det är förhoppningsvis inte ofta förekommande,men bara det faktum att nuvarande lagregler (ÄB 19 kap.)gör det möjligt, är skäl nog för en ändring av desamma. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vem som kan bliboutredningsman.
mot · GH02L416 · 1994-01-25 00:00:00 — Våra lagar är tyvärr inte alltid anpassade till denverklighet vi lever i. Detta gäller till viss del civilrätten ochäktenskapsbalken i synnerhet. Redan när denna togs i bruk1988 grundade den sig på en jämställdhet som varken fannsdå eller nu.I dagens samhälle där förändringar sker såväl i attitydersom i de trygghetssystem vi vant oss vid måste vi börja tastörre ansvar såväl för oss själva som för varandra inomfamiljens ram.Det vore därför rimligt att göra en översyn av delagar som berör familjen. Strävan bör vara att stärkafamiljens civilrättsliga ställning och verkligen betrakta densom en enhet. Dessutom är kvinnans ställning högstgodtycklig enligt rådande äktenskapsbalk. Den förutsätterlika villkor, vilket för det mesta är orimligt med hänsyn tillbarnafödande, deltidsarbete eller hemarbete. Bland annatbör ATP och pensionspoäng fördelas lika mellan makar.Det bör också vara rimligt att diskutera ett värde av detidsmässiga insatser som sker kring hem och barn. Dettasker ofta till familjens gagn men på bekostnad avyrkesmässiga insatser, och med ekonomisk förlust för densom utför dem. Hänsyn till detta bör i större utsträckningtas vid en bodelning och vid beräkning av underhåll. Dettaskulle skapa en ökad trygghet för dem som väljer attprioritera familjen och barnen, men också ge en störrerespekt för de insatser som görs. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av civilrätten i syfteatt stärka familjens rättsliga ställning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om värdering av tidsmässiga insatserkring hem och barn.
mot · GH02L417 · 1994-01-25 00:00:00 — Utseende av kontaktperson vid separations- och umgängesmål I samband med separations- och umgängesmål i tingsrättkan den ena eller bägge parter kräva att en kontaktpersonutses. Tingsrätten kan då föranstalta om detta och detankommer på socialnämden att verkställa beslutet. Enkontaktperson kan vara en mycket viktig resurs om detföreligger relationsproblem mellan parterna.Det har visat sig att kommunerna inte alltid följt upptingsrättens beslut. Det har ibland befunnits svårt att hittaen lämplig kontaktperson i den kommun där barnetbefinner sig eller har det funnits andra anledningar till attnågon kontaktperson inte kunnat utses.För barnets bästa och välbefinnande är det viktigt att enkontaktperson verkligen utses. Att det är någon som kaninta en medlande och lugnande roll och tillvarata barnetsintressen är givetvis av största vikt.Lagstiftningen tycks visa på brister i och med att det intefinns klara och entydiga regler för kommunens ansvar. Enmöjlig lösning vore att socialtjänstlagen kompletteradesmed bestämmelser innebärande en möjlighet för ena partenatt överklaga kommunens försummelse. Rätten tillkontaktperson, om tingsrätten har beslutat därom, skullejämställas med rätt till bistånd i socialtjänstlagen.Socialtjänstkommittén har i uppdrag att se översocialtjänstlagstiftningen och borde kunna ges möjlighet attpröva vad som anförs i motionen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av lagstiftningenangående utseende av kontaktperson i samband medseparations- och umgängesmål.
mot · GH02L418 · 1994-01-25 00:00:00 — I samband med en skilsmässa drabbas barnen på olikasätt. Inte alltför sällan förekommer konflikter mellanföräldrarna.Det finns inget viktigare än att värna om våra barn ochungdomar. Givetvis måste alla barn ges största möjlighet,att utvecklas till ett liv i lugn och harmoni. Flertalet barn ivårt land har i stort sett en gynnsam situation särskilt omman ser det i ett globalt perspektiv. Men det finns en delbarn som lever under mycket svåra förhållanden. Dethandlar om de barn där föräldrarna efter en separationbosätter sig på olika orter. handlar det om, attföräldrarna var för sig bildar nya familjer.Risken är uppenbar, att barnen från det förstaäkenskapet hamnar på undantag.Föräldrabalkens huvudprincip är att trygga barnensumgängesrätt med båda föräldrarna. När föräldrarnabosätter sig långt från varandra har oftast enöverenskommelse gjorts hur kostnaderna förumgängesrätten skall fördelas.I vissa fall uppstår problem. 15§ som reglerar umgängesrätten framgårvårdnadshavarens ansvar för att barnens behov av umgängemed den förälder som inte är vårdnadshavare tillgodoses.Tyvärr finns en klar brist i huvudprincip,för de fall där umgängesrätten inte förverkligas på grund avekonomiska skäl.Vi anser att det vore rimligt att 6 kap.15§ ändras så att, om ej annat avtalats mellan föräldrarna,kostnaderna för umgänge skall delas lika. Om föräldrarnasekonomiska situation är mycket olika, bör detta utsättas fören skälighetsprövning.Barnens rätt till fortlöpande kontakt med bådaföräldrarna är det viktigaste. Eftersom frågan varit föremålför utredning under , hoppas vi att man inom detsnaraste tar ställning i denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att barnens rätt till umgänge medbåda föräldrarna tryggas.