mot · GH02Ju234 · 1994-01-25 00:00:00 — I budgetpropositionen (1993/94:100 bil.3Justitiedepartementet) anges beträffande formerna förbekämpande av ekonomisk brottslighet att avredovisningarna från myndigheterna framgår att behovet avinsatser mot den ekonomiska brottsligheten är särskilt storti de tre storstäderna och speciellt i . Det angesvidare att oacceptabelt stora utredningsbalanser haruppstått delvis som en följd av att antalet kvalificeradeutredningsmän varit för litet. Utan närmare konkretiseringpåstås att en förbättring synes vara på väg till följd av att dentidigare polisbristen i landet i stort sett är avhjälpt. Någonutökning av utredningsmän föreslås över huvud taget inteoch därmed inte heller i och andra storstäder därbehovet är stort. Regeringen anser att myndigheterna medundantag för åklagarna måste öka sin effektivitet på dettaområde och i stor utsträckning anses detta kunna ske genomåtgärder som myndigheterna själva beslutar.För att bekämpa den ekonomiska brottsligheten börenligt propositionen medel för ytterligare 30 åklagaretillföras åklagarväsendet, vilket i och för sig är välkommet.Det är av stor vikt att just tillförs enerforderlig förstärkning av nytillskottet av åklagare. Någotdirekt uttalande därom finns emellertid inte ibudgetpropositionen.För att säkerställa en hög kompetensnivå har regeringenbestämt att utbildningen av ekoutredare inom polisen skallfinansieras med centrala medel och alltså inte konkurreramed lokala utbildningsbehov i andra ämnen. Men någonresursförstärkning blir det inte fråga om, inte ens tillStockholmsregionen och andra storstäder. Detta äroacceptabelt.Antalet ärenden som ligger på hög hospolismyndigheten i är mycket stort och harfördubblats bara . Med nuvarandepersonalresurser skulle det sannolikt ta att utreda demutan hänsyn till nya ärenden. Vissa utredningar påbörjasaldrig, utredningar läggs ned, många preskriberas innanåtal hunnit väckas.Det finns därför inte bara en flaskhals inomåklagarväsendet utan även hos många polismyndigheter.Det grundläggande felet är att regeringen alltjämt vägraratt ge högsta prioritet åt beivrandet av ekonomisk ochorganiserad brottslighet på det sätt som uttalats till förmånåt brottsbekämpningen av vålds- och narkotikabrott.Visserligen har regeringen, som framhållits ipropositionen, för /94 anvisat 60 miljonerkronor för en särskild satsning på det kriminalpolitiskaområdet med avsikt att bl.a. effektivisera kampen mot denekonomiska brottsligheten. Men det bör påtalas att detanvisade beloppet avser hela det kriminalpolitiska området,vilket gör att anslaget till bekämpande av ekobrottslighetenfått en alltför blygsam omfattning. Det fordras vida störresatsningar framför allt i och andrastorstäder. Regeringen har inte tagit på tillräckligt allvarden akuta situation som råder där. Vi anser att det finns enuppgivenhet i regeringens politik på detta område. Densynes inte heller påverkas tillräckligt av att internationellabrottsligor bl.a. från aktiverar sig i ,främst i storstadsregionerna.Allvarlig kritik kommer inte bara från polis- ochåklagarhåll utan även från andra rättsliga företrädare ochinstanser: konkursförvaltare, kronofogdar, skatte- ochtullmyndigheter, som alla bedriver en ojämn kamp motdenna ytterst allvarliga brottslighet.Ett annat problem är att ochRiksåklagaren saknar möjligheter till en rejäl styrning motden regionala och lokala nivån inom åklagar- ochpolisväsendet. Det är därför nödvändigt att statsmakternaotvetydigt klargör sina intentioner om högsta prioritet åtdenna brottsbekämpning för att den skall få tillräckligtgenomslag. Det behövs också att erforderliga författnings-och anvisningsbestämmelser kommer till. Det är ävennödvändigt, i stället för att som ha polisens ochåklagarnas resurser utspridda på samtliga län, attkoncentrera dem till storrotlar i , ochMalmö samt till och Riksåklagaren förlandet i övrigt såvida inte särskilda skäl finns för fler störrerotlar.Vad beträffar den centrala polisorganisationen hänvisarpropositionen endast till att denna fråga behandlas av enparlamentarisk utredning. I den nuvarande akutasituationen räcker det inte med det uttalande somförekommer i propositionen, nämligen att en merstrukturellt orienterad översyn givetvis inte bör hindra attutvecklingsarbetet i fråga om kriminalpolisen i allmänhetockså innefattar utveckling av den ekonomiskabrottsligheten. Regeringen nöjer sig med att framhållavikten av att en sådan utveckling kommer till stånd utan attkomma med några närmare förslag och anvisningar.Bristen på en kraftfull aktionsplan mot ekobrottundergräver inte bara tilltron till rättsväsendet utan skadarallvarligt samhällsmoralen. Den stora omfattningen avsvartjobb, skatte- och bidragsfusk beror bl.a. på detta. Ettalldeles särskilt problem är den omfattande ekobrottslighetsom äger rum beträffande momsredovisningar.Det måste tas krafttag mot den stora ekonomiska ochorganiserade brottsligheten. Otillbörliga fallskärmsavtal itoppskiktet, förödande finansskandaler, oegentligafinansspekulationer, som kostar vanliga skattebetalaretiotusentalet kronor , skapar med rätta vrede ochförakt beträffande samhällets oförmåga att agera på dettabrottsområde. Det är dessvärre en allmänt spridduppfattning att det inte lönar sig att anmäla ekonomisk ochorganiserad brottslighet. Det finns praktiskt taget inteheller några nämnvärda resurser för spaningsverksamhet,trots att det knappast finns något brottsområde däranmälningsfrekvensen allmänt sett är så låg, oberoende avnuvarande bristande resurser. En stort upplagdkontrollaktion för sedan visade bl.a. attlänsskattemyndigheter sällan åtalsanmäler ett misstänktskattebrott.Brottsförebyggande rådet, som skulle kunna spela envida större roll på detta område, har förlorat sin tidigaresjälvständiga ställning och är helt underställtregeringen. Dess resurser har också begränsats betydligt.Inte heller nu har regeringen föreslagit några väsentligaförbättringar för att reparera de negativa verkningar sommajoritetsbeslutet i medförde.Det behövs sålunda betydligt utökade resurser för allaberörda myndigheter i denna brottsbekämpning. Det krävsockså en omfördelning till förmån förekobrottsbekämpningen inom såväl polis- somåklagarväsendet. Det är nödvändigt attekobrottsbekämpningen i och i övrigastorstadsregioner kraftigt prioriteras. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bekämpningen av ekonomiskoch organiserad brottslighet ges högsta prioritet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en verksamaktionsplan mot ekobrott,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att polisens och åklagarnasresurser koncentreras till storrotlar i , Göteborgoch samt till och Riksåklagarenför landet i övrigt,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en förstärkning av resursernatill berörda myndigheter sker,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att och övrigastorstadsregioner ges hög prioritet beträffande i motionenberörda myndigheter såsom skatte-, tull-, kronofogde- ochkonkursmyndigheter,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av särskilda utredningarom effektivisering av den brottsförebyggandeverksamheten och beivrande av den internationellabrottsligheten på området.