ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02Sk802 · 1994-01-25 00:00:00 — Genom beslut att införa F-skattesedel har möjligheternaatt bedriva företag underlättats. Det är bra. Däremot ställerdet till en del bekymmer i gränsdragningen mellan den somär anställd och den som är företagare.Att vara företagare innebär stora friheter ochmöjligheter att satsa på en egen verksamhet. Det är ocksåförenat med risktagande.Enligt vår uppfattning är det viktigt att också värna omlöntagarnas ställning. Det får inte bli så att företag, som irealiteten är arbetsgivare, ställer som krav att den som utförarbetet ska ha F-skattesedel, d v s vara företagare. Detta ärett särskilt stort problem i branscher som bygger på mångasamverkande företag som utför olika delar avarbetsuppgifterna, till exempel byggnadsverksamhet. Inombyggsektorn har i realiteten också en sådan utvecklingredan påbörjats. Kombinationen med slopande av paragraf38 i MBL, och införandet av F-skattesedel innebär betydligtstörre problem att hävda de rimliga villkor som bör gälla påarbetsmarknaden.Då urholkas anställningstryggheten och möjligheternaatt upprätthålla de lagar och avtal som gäller på svenskarbetsmarknad.Mot denna bakgrund vill vi ge regeringen till känna attlöntagarbegreppet definieras så att det inte finnsmöjligheter att gå vid sidan av lagar och avtal enligt vadovan angivits. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en tydligare definiering avlöntagarbegreppet så att inga möjligheter finns att gå vidsidan av lagar och avtal.
mot · GH02Sk803 · 1994-01-25 00:00:00 — Såväl som sysslar med att tain statens intäkter. I många länder är skatteverket ochtullverket en och samma myndighet. Erfarenheterna häravsynes goda. Stora samordningsvinster synes föreligga omriksskatteverket och slås samman. Det är därförangeläget att frågan blir föremål för utredning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en utredning av ensammanslagning av .
mot · GH02Sk805 · 1994-01-25 00:00:00 — Ersättning till ledamöter i skattenämnd Enligt förordningen 1982:814 om ekonomisk ersättningtill nämndemän har de grupper av förtroendevalda somomnämns i förordningen rätt till arvode, reseersättning,traktamente samt, inom vissa ramar, ersättning för förloradarbetsförtjänst.I denna förordning regleras även ersättningarnasstorlek. Rätten till ersättning för förlorad arbetsförtjänstinnebär exempelvis att nämndemän kan få eninkomstförlust på /dag täckt. I dennaersättning är arvodet inkluderat. Det innebär att förutomarvodet om kan nämndemän erhålla ytterligare350 kronor som ersättning för förlorad arbetsförtjänst.För ledamöterna i landets skattenämnder, vilka även harstaten som uppdragsgivare, är dock reglerna annorlunda.Ledamot i en skattenämnd kan erhålla arvode, traktamenteoch reseersättning om det landsting som fungerar somvalkorporation beslutar om detta, men däremot inteersättning för förlorad arbetsförtjänst.Jag anser att det är rimligt att ledmöterna iskattenämnderna ersätts efter samma principer som degrupper (nämndemän m.fl.) som är upptagna iförfattningen 1982:814. De nuvarande reglerna upplevs somorättvisa och försvårar rekryteringen av ledamöter iskattenämnderna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att ledamöter iskattenämnder skall erhålla ekonomisk ersättning eftersamma principer som nämndemän etc.
mot · GH02Sk806 · 1994-01-25 00:00:00 — En väl fungerande skatteförvaltning ger alla medborgaremöjlighet till en likformig och rättvis behandling.Skatteförvaltningens arbete är vidare en förutsättning föratt samhället skall få in sina skatteintäkter.Skattemyndigheternas kontrollverksamhet leder varjeår till att mycket avsevärda belopp tillförs statskassan.Regeringen bedömde i kompletteringspropositionen (prop1992/93:150) att en förstärkning av skattemyndigheternaskontrollverksamhet med omåret skulle ge skatteintäkter motsvarande fyra miljarderkronor.RSV gör i sin anslagsframställan en något mer försiktigbedömning av skatteintäkterna vid en sådan förstärkning avkontrollverksamheten. Man bedömer skatteintäkterna till istorleksordningen 2 till , inklusive depreventiva effekterna. Det betyder i så fall med denna merförsiktiga beräkning ett utfall på 10 gånger de resurser somsatsas. Det är alltså få om ens någon statlig verksamhet somgenererar sådana intäkter för en så pass obetydlig satsning.Till detta kommer att förvaltningens arbete ger enförutsättning för att de skattskyldiga som betalt in för högaskatter snabbt ska få dessa återbetalda. Skattekontrollen ärvidare ett näringspolitiskt instrument som skall garanteraatt ingen verksamhet utsätts för en konkurrens som byggerpå skattefusk och skatteundandragande.RSV omnämner i sitt anslagsäskande att ett stort antalförändringar av skattesystemet har föreslagits elleraviserats. Verket konstaterar vidare att förändringarna istor utsträckning leder till att skattelagstiftningenkompliceras och betonar vikten av att administrativaöverväganden beaktas vid utformningen av nyaskatteförslag. delar denna uppfattning ochtar den oro som verket uttrycker för den alltmer ökandekomplexiteten i skattesystemet på största allvar. IVänsterpartiets skattemotion till årets budgetpropositionlämnar vi på en rad punkter förslag till mer enhetliga ochlättöverskådliga skatter.För att skattemyndigheterna ska kunna fullfölja den avregeringen aviserade utbyggnaden av skattekontrollen harRSV äskat för /95.Tyvärr anvisar regeringen endast underbudgetåret.Jag menar att det tillskott som RSV begärt är välanvända pengar. Detta mot bakgrund av den ökandeekonomiska brottsligheten, bl.a. systematiskt fusk kringmervärdesskatten.Till detta kommer vissa av de skattelättnader som denborgerliga riksdagsmajoriteten genomdrivit, förändringarsom ger utrymme för en avancerad skatteplanering i syfteatt minimera skatteunderlaget. Med hänvisning till det anförda hemställsatt för /95 till anslagetRiksskatteverket A 1 anvisar utöver vadregeringen anslår eller således .
mot · GH02Sk901 · 1994-01-25 00:00:00 — Huvudprincipen i socialtjänstlagen 3 § stipulerar attkommunerna har det yttersta ansvaret för att de som vistasinom kommunen får det stöd och den hjälp som de behöver.Det finns inte anledning att frångå denna princip.När det gäller kostnader för familjehemsplacerade barnsskolgång tillämpas två system.1. Barnet är skrivet i hemkommunen. I denna situationbetalar enligt praxis barnets hemkommun eninterkommunal ersättning till familjehemskommunen.Denna ersättning utgår enligt en framräknad schablon.Tanken är att ersättningsnivån i längden skall vara neutralmellan betalande och betalningsmottagande kommun.2. Barnet är skrivet i familjehemskommunen. I detta fallgäller samma regler som för övriga barn i kommunen.Kommunen står för kostnader som man erhållerstatsbidrag även för det familjehemsplacerade barnet.Diskussioner angående ersättningsregler har pågått i densocialpolitiska debatten . Jag anser inte att detfinns anledning att ändra på de principer somriksdagsbeslutet , om vistelsekommunenshuvudansvar, innebär. Ett förändrat synsätt medförändrade regler om betalningsansvar kan leda tillolyckliga konsekvenser där den enskilde kommer i kläm.Det finns risk att det åter skapas ett system med ''inrikespass'', där utsatta människor är ovälkomna var de änbefinner sig.Emellertid finns det anledning till en översyn av reglernanär ett familjehemsplacerat barn skall skrivas i den ''nya''kommunen. Det nuvarande systemet motverkar kontaktmellan de biologiska föräldrarna och barnet. Man kan ävenbefara att hemkommunens socialtjänst tappar kontaktenmed barnet, vilket minskar dess möjlighet till aktivt arbetemed hela familjens situation. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om översyn av reglerna om när ettfamiljehemsplacerat barn skall skrivas i vistelsekommunen.
mot · GH02So201 · 1994-01-25 00:00:00 — tillsammans med , och är deenda länderna i som har detaljistmonopol påförsäljning av alkoholhaltiga drycker.Det är nu dags att avskaffa detta monopol. Det är ochförblir avancerat förmynderi att inte kunna handla justalkoholhaltiga drycker i vanliga affärer. Särskilt märkligt ärdetta när det är möjligt att inhandla alkohol iaffärer på orter där Systembolaget inte har egenverksamhet.Vi menar att Systembolaget skall förlora sin ensamrättpå försäljning av alkohol. I stället skall licensierade affärertillåtas sälja alkohol, på samma sätt som sker i t.ex.Storbritannien. Licensiering bör ske för att få god kontrolloch förhindra minderåriga från att inhandla. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar upphäva Systembolagets monopolpå detaljförsäljning av alkohol i enlighet med vad somanförts i motionen.
mot · GH02So202 · 1994-01-25 00:00:00 — har de svenska vinsedernautvecklats dramatiskt. har blivit ett folk avvinälskare med växande kunnighet. En månggrenadförening av god mat- och vinkultur har fått fasta rötter i densvenska jorden.Mot denna bakgrund är det en skymf att oavlåtligtuppleva den utåtriktade presentationen av vårt land som ennation som består av människor som är ur stånd att tyglasitt alkoholbehov. Det är sannerligen dags att lyfta bort detsjälvförakt som vår alkoholpolitik påtvingat oss. Det är dagsatt i stället kultivera även i den bild vi själva ger avvårt land. Håller vi oss till vinkonsumtionen är detofrånkomligt kränkande att i denna huvudsakligen se enhälsofara. Den stigande och nogräknade vinförbrukningenär tvärtom ett viktigt framsteg. Den svenska levnadsstilenblir mer europeisk och internationell. Självfallet skall vi haen alkoholpolitik men en politik som på ett positivt sätt styrmot sunda dryckesvanor.Ett sätt att förstärka vinets roll som kulturbärare är atttillåta vinauktioner. Sådana är förbjudna.De svepande fördömelserna är ogrundade redan av detskälet att riskgrupperna ur missbrukssynpunkt utgör enganska liten del av alla alkoholkonsumenter.Ett sådant är försök med licensiering av monopoletsförsäljningsrätt till olika inköpsställen så att vinsortimentetblir närbeläget och välbekant. Strävan bör vara atti lämpliga fall förlägga en kommission till exempelvisdelikatessaffärer där mat- och vinkulturen möts undersamma tak. Vinbeskattningen måste också fortsättningsvisgynna kvalitetsvinet.Åtgärder för att underlätta samma trevnad pårestaurangerna är ett självklart komplement. Förnärvarande måste en restauratör betala samma inköpsprissom en vanlig konsument för sitt vin. Ovanpå det skallsedan företagets egna omkostnader i hanteringen läggas.Det medför att restaurangvinet blir starkt oförmånligtfördyrat till förfång även för näringen som sådan. Låt densom föredrar att dricka sitt vin på lokal med goda vänneroch god mat göra det till en rimlig kostnad. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att medge vinauktioner.
mot · GH02So203 · 1994-01-25 00:00:00 — Rehabilitering för vuxna synskadade drabbas yrkesverksamma människor av gravsynskada på grund av ögonsjukdom, komplikation avdiabetes eller olycksfall.Rehabiliteringsmöjligheterna har försämrats genom attlångträningskurserna har försvunnit. Genom dendecentralisering som skett finns endast starkt yrkesinriktadeAMI-kurser på tre veckor.Naturligtvis finns det ett behov av ADL-träning förpersoner med grava synskador. Därför borde man klartdefiniera vilka utbildnings- och träningsinsatser som stat,landsting och kommuner bör ansvara för. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rehabilitering för synskadade.
mot · GH02So204 · 1994-01-25 00:00:00 — Inom den svenska statliga förvaltningen finns femombudsmän: , och förslag sjätte; en handikappombudsman kommer att föreläggasriksdagen under innevarande vår.Genom åren har åtskilliga förslag väckts om inrättandetav ombudsmän på olika områden. Det är naturligt att olikabefolkningsgrupper i vårt samhälle gärna ser sig företräddaav en statlig ombudsman: någon som på hög nivå kanbevaka och tillvarata just deras intressen. Men omombudsmannafunktionen kommer att omfatta allt flergrupper och intressen föreligger stor risk att den urholkasoch förlorar i styrka. Ändå tycks det vara regeringens ochriksdagens mening att fortsatt utöka ombudsmannaskaran.Om statsmakterna således anser det befogat att barn och nusannolikt också handikappade är i behov av egnaombudsmän så är behovet av en statlig ombudsman minstlika stort för en annan utsatt grupp: den alltmer växandegruppen mycket gamla människor i vårt samhälle.Dessa äldre har ingen till skydd. De harinte heller en specifik statlig myndighet som garant för sinaintressen. Och i motsats till våra barn och ungdomar, liksomde handikappade, saknar de det stora utbud avorganisationer och enskilda som för deras talan. Alltsåanser jag att behovet av en äldreombudsman är stort ochakut och att en sådan funktion därför bör inrättas.En äldreombudsman skall vara talesman för de alltflergamla i höga åldrar som, ofta bokstavligt talat, inte självakan göra sig hörda: de kroppsligt svårt sjuka, de som liderav demenssjukdom och alla andra utsatta äldre.En äldreombudsman skall medvetandegöra de oftadolda missförhållanden som många gamla leverunder -- exempelvis är misshandel av gamla i hemmet eninte alldeles ovanlig företeelse -- för att därigenom skapaunderlag för bättre levnadsvillkor för alla gamla.En äldreombudsman skall påverka samhälletsutveckling och uppbyggnad, ta initiativ i övergripandeäldrefrågor, allt för att de speciella behov som den mycketgamla människan har skall kunna tillfredsställas på ett förhenne värdigt sätt. En äldreombudsman skall också varaopinionsbildare och arbeta för att en attitydförändring tillåldrandet och därmed till våra äldre kommer till stånd.För att en äldreombudsman skall få en reell betydelsefordras att denne tillförsäkras stöd i en lagstiftning liksomett vidsträckt mandat.Kostnaden för äldreombudsmannen bör inrymmas inomSocialdepartementets ramanslag och därjämte börSocialdepartementet kunna ompröva viss nuvarandeverksamhet för att ge ekonomiskt utrymme åt denna alltmerangelägna reform. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättandet av en statligäldreombudsman.
mot · GH02So205 · 1994-01-25 00:00:00 — Tolkservice åt döva m.fl. Vid behandlingen av regeringens proposition1992/93:159 Stöd och service till vissa funktionshindrade,beslutade att avsätta för utbyggnad av tolkservice åt döva, dövblinda etc.Dessa pengar fördelas enligt riksdagsbeslutet generellt tilllandstingen utifrån befolkningsunderlaget.I län bor av landets befolkning, men 18 %av landets tolkanvändare. Det finns flera skäl till att detförhåller sig på det sättet. Främst torde det bero på enallmän hög servicenivå för dessa grupper. I finnsexempelvis Birgittaskolan samt daghem och fritidshem medspecialpedagogiskt utbildad personal för döva ochhörselskadade barn och ungdomar. Här finns ävenEkeskolan med resurscentrum för synskadade barn medtilläggshandikapp. Att dessa resurser finns i medföratt många föräldrar med döva/hörselskadade barn väljer attbosätta sig i för att kunna ge sitt barn bästa möjligautbildning.I finns också Riksgymnasiet för döva ochgymnasieskola för hörselskadade, vilka tar emot elever frånhela landet. Många av dessa elever väljer att stanna kvar iÖrebro efter avslutad utbildning, skaffar arbete och familj.Till detta ska läggas att högskolan erbjuder akademiskutbildning till döva/hörselskadade studenter på flera linjer.Landstinget tillgodoser de döva/hörselskadades behovfrämst genom den hörsel- och dövpedagogiskaverksamheten, vilken är organiserad inom den samordnadebarn- och ungdomshabiliteringen, samt genom denaudiologiska kliniken vid . länslandsting driver också landets största tolkcentral för dessagrupper, med sammanlagt 41 anställda tolkar.I stad och län finns som framgår ovan en högandel döva/hörselskadade. Andelen är avsevärt högre änvad befolkningsunderlaget ger grund för. Fördelningen avstatsbidrag för utbyggnaden av tolkservice utifrånbefolkningsunderlaget missgynnar följaktligen ett län medså stor andel döva/ hörselskadade. Fördelningen avstatsbidrag för detta ändamål borde fortsättningsvis skeutifrån andelen tolkanvändare i respektive län. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fördelning av statsbidrag förutbyggnad av tolkservice per landsting, med utgångspunkti antalet tolkanvändare i respektive län.
mot · GH02So207 · 1994-01-25 00:00:00 — Höjd åldersgräns för servering av starköl, m.m. Vår tids största sociala problem anses varaskadeverkningarna av alkoholmissbruket. Det mänskligalidandet, inte minst för berörda barn, är oerhört. Samtidigtkostar missbrukets följdverkningar samhället ofantligasummor. Siffror på harnämnts av forskare och debattörer.Det mål som gäller minskning av alkoholkonsumtioneni fram ligger fast. Det är välbelagt att minskar totalkonsumtionen så minskar ocksåmissbruket och dess skadeverkningar.Det finns tyvärr flera faktorer som verkar i den motsatta,icke önskvärda riktningen, bl.a. tillståndsökningar förrestauranger och krogar, och trycket från EU:sliberalare alkoholpolitik.För att det ska finnas en chans att pressa nedalkoholkonsumtionen måste åtgärder sättas in på fleraområden. Informationen om alkoholens skadeverkningarmåste intensifieras, lärares kunskaper i alkoholfrågor måsteökas och skolans roll i sammanhanget stärkas, för att nämnanågra lämpliga åtgärder.Ur alkoholpolitisk synvinkel är det angeläget att vidtaåtgärder för att uppskjuta ungdomars alkoholdebut ochhålla nere deras konsumtion under de känsliga, tidigaungdomsåren. När de blivit något äldre och mognat merablir de mera självständiga och förmår i större utsträckningstå emot kamrattryck och liknande och vågar därmed ocksåsäga nej till alkohol om de innerst inne vill det.Forskning om effekter av förändrade åldersgränser vidt.ex. utskänkning på restauranger visar positiva resultat fören höjning av åldersgränsen. För att starköl, vin och spritska kunna serveras på restauranger och andra näringsställenbör därför åldersgränsen höjas till . Därmed blir detsamma åldersgräns som vid inköp på Systembolaget. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om höjning av åldersgränsen till 20år för att bli serverad starköl, vin och sprit på restaurangeroch andra näringsställen.
mot · GH02So208 · 1994-01-25 00:00:00 — Det svenska samhällets ekonomi är ansträngd. Därförtvingas stat, landsting och kommuner till stora besparingar.Detta drabbar i många fall människor med funktionshinder.När besparingar görs inom socialförsäkringssystemetgenom lägre ersättning vid sjukdom och högre avgifter förläkemedel drabbas människor med funktionsnedsättningarmer än andra. Detsamma gäller när landsting ochkommuner höjer avgifterna för läkarbesök, hemtjänst,färdtjänst m.m.Varje höjning i sig kan tyckas överkomlig för denenskilde. Problemet är emellertid den samlade effekten förmänniskor som drabbas av avgiftshöjningar på fleraområden. Sannolikt lever många av dem på en levnadsnivåsom inte kan betecknas som skälig.Det behövs en översyn av hur det samlade avgiftsuttagetslår för människor med behov av många insatser samtförslag på hur villkoren för dem kan förbättras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av och förslag tillåtgärder för människor med funktionshinder som drabbasav avgiftshöjningar på flera områden.
mot · GH02So209 · 1994-01-25 00:00:00 — har en lång tradition av restriktiv alkoholpolitik.Systembolagets monopol för butiksförsäljning, de högaskattesatserna på alkohol, de begränsade öppettiderna,åldersgränserna för inköp och den omfattandeförebyggande påverkan på framförallt ungdomars attitydergentemot alkohol har ovedersägligen haft en mycket storbetydelse för våra, relativt sett, begränsade alkoholskador.Nu sker dock stora förändringar. deltagande ien alltmer internationaliserad ekonomi och kultur kommersäkerligen, på det ena eller andra sättet, att öka alkoholenstillgänglighet. Även med ett bibehållet monopol förSystembolaget bör vi realistiskt utgå ifrån att antalet butikeroch utskänkningsställen kommer att öka, öppettidernabreddas och skatternas andel av priset på alkohol attminska.Förmodligen kommer också, som en följd avinternationella avtal, nya regler för införsel av alkohol tillSverige att etableras.Denna utveckling leder till många problem ochpåfrestningar. Alkoholkonsumtionen kommer att öka somen naturlig följd av den ökade tillgängligheten. Därför börriksdagen utreda och överväga nya och nygamla metoderför att minimera skadeverkningarna.Av särskilt stort intresse är ungdomen. All erfarenhetvisar att ju senare i livet som alkoholdebuten sker, destomindre är riskerna för missbruk och alkoholberoende.Alkoholen skall ses som en del av vuxenlivet. Det är ivuxen ålder den enskilde skall ta ställning till sittförhållande till alkoholen. Såväl staten som det civilasamhället har mycket viktiga uppgifter -- lagstiftning,beteenden och attitydpåverkan -- i sammanhanget.Riksdagen måste därför överväga vilka åtgärder som ärmöjliga att vidtaga i den nya situationen. Åldersgränsernaför inköp av alkohol är därvidlag av stor praktisk ochpsykologisk betydelse. Att möta den nya situationen -- mer,billigare och lättillgängligare alkohol -- med sänkning avinköpsåldern, vilket ibland föreslås, är en helt bakvändpolitik. En sådan åtgärd skulle förstärka de negativaeffekterna av förändringarna i den svenska alkoholmiljön.Riksdagens uppgift måste rimligt sett vara den motsatta.Vissa förändringar, som jag nämnt ovan, måste viförmodligen acceptera av den enkla anledningen att det ärlönlöst att kämpa emot dem. På andra områden, där vi harstörre möjligheter till framgång, bör dock våra insatserinriktas på att hävda den restriktiva politiken.Mot bakgrund av ovan förda argumentering anser jag attåldersgränsen för inköp av alkohol i butik bör höjas till 23år. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om höjning av åldersgränsen vidinköp av alkohol i butik.
mot · GH02So210 · 1994-01-25 00:00:00 — kan inte ses som en myndighet somhar den anmälningsskyldighet som det talas om i 71 §socialtjänstlagen. Detta vill nu regeringen ändra genom etttillägg i lagen om barnombudsman varvid en ny paragrafinförs om anmälningsskyldighet när ombudsmannen fårkunskap om att barn misshandlas eller annars behandlas påett sådant sätt att det är risk för barnets hälsa ellerutveckling. accepterar att denna skyldighetäven skall gälla . I övrigt skasekretessreglerna för gälla.Däremot kommer inte att fåmöjlighet att föra ärenden till domstol. I propositionenunderstryks att ''...ombudsmannens verksamhet enligtlagen inte skall beröra enskilda barns och ungdomarsförhållanden utan 'frågor' som angår barn och ungdomarsamt författningar och deras tillämpning på området.Ombudsmannen ska inte handlägga enskilda ärenden. ''är av en annan uppfattning.Barnombudsmannen måste, för att allsidigt tillvarata barnsoch ungdomars rättigheter, kunna anmäla och i domstolardriva principiellt viktiga mål. Vi föreslår därför attriksdagen efter förslag från regeringen beslutar om att geombudsmannen sådana befogenheter, annars riskerarombudsmannaskapet att enbart bli en papperstiger.Grunden för rättpraxis är oftast ett enskilt mål varför vianser att denna möjlighet bör finnas reglerad.Samtidigt som detta görs bör även medel för ytterligarejuridisk expertis tillföras . Vi föreslår att ytterligare fören sådan utvidgad verksamhet anslås.