mot · GH02N223 · 1994-01-25 00:00:00 — Bevakningslagen har i allt väsentligt givits en inriktningpå att skapa trygghet för bevakningsföretagens kunder. Densom köper tjänster av ett bevakningsföretag skall genomsamhällets kontroll m.m. få en viss garanti för att företagetkan fullgöra sin uppgift på ett seriöst sätt och att desspersonal uppfyller vissa krav.Bevakningslagens primära syfte är att regleraförhållanden mellan säljare och köpare. Många inslag ibevakningslagen har tillkommit för att i detta syfte reglerahur bevakningsverksamheten skall utföras gentemot tredjeman.Bevakningslagen borde inte enbart vara ett instrumentsom skall reglera förhållandet mellan beställaren ochentreprenören, köparen och säljaren. Lagen borde ges enklarare profil i de delar den gäller förhållanden gentemottredje man.Bevakningsuppgifterna gäller vanligen gentemot''allmänheten''. Detta gäller oavsett om verksamhetenbedrivs i egen regi eller genom entreprenad. Att då enbartställa krav på verksamheten när den sker i form av köp avtjänster och inte i egen regi är principiellt felaktigt.Det måste anses som otillfredsställande att enbevakningsverksamhet, som organiseras som en del i ettföretag och där allmänheten berörs av verksamheten, inteomfattas av bevakningslagen. Av samma skäl är detundantag som gäller för bevakning som utförs avkommunal myndighet tveksamt. De ställda kraven påkompetens med mera bör därför ges en generell räckviddoch omfatta all bevakningsverksamhet som berör tredjeman.Frågan om auktorisation prövas av i det ländär företagets ledning har sitt säte. Denna länsstyrelsesvarar sedan även för tillsynen av företaget. Detta innebärfrämst tillsyn av förhållanden som inte är enhetliga. Det kankonstateras att tillsynsverksamheten såsom den utförsär mycket varierad, såväl till innehåll som till effektivitet.Verksamheten är dessutom svår att överblicka.En verksamhet som ligger mycket närabevakningsverksamhet och inte sällan utövas i sammaföretag eller i koncernförhållande är utveckling, installationoch drift av larmanläggningar.Larminstallationsverksamhet m.m. får inte bedrivas utantillstånd av polismyndigheten på den ort där verksamhetensledning finns. Denna polismyndighet utövar också tillsynöver verksamheten. Dock gäller att staten och auktoriseratbevakningsföretag ej behöver tillstånd.Enligt min uppfattning ärlarminstallationsverksamheten inte en sådan snävtbegränsad verksamhet att polismyndigheten i den ort därverksamhetens ledning skall utövas på ett rationellt ochsmidigt sätt kan fullgöra sina uppgifter. Det är vidaremindre lämpligt att verksamheter som i sin praktiskautövning är så näraliggande när det gäller till exempeltillstånd och tillsyn hanteras av olika organ. Tillstånds- ochtillsynsverksamheten bör med fördel administrativtsamordnas för bevaknings- och larmföretag.I vissa avseenden finns emellertid likheter mellanbevakningslagen och lagen om larminstallationer.Bevakningsverksamhet i egen regi har ovan diskuterats ochkritiserats. Samma principiella brist har lagen omlarminstallationer. Enligt denna lag avses medlarminstallationsverksamhet yrkesmässig verksamhet förinstallation, montering, reparation eller ändring avlarmanläggning. Begreppet yrkesmässig innebär enavgränsning på så sätt att egen-regi-sektorn icke omfattas avlagen. De åligganden som en larminnehavare är skyldig attiaktta bör inte vara beroende av ominstallationsverksamheten utförts som yrkesmässigverksamhet eller i egen regi.För regleringen av tystnadsplikten i ettbevakningsföretag gäller att den inte är heltäckande ochvidare att den är olika med hänsyn till vilka arbetsuppgiftersom utförs. Enligt min mening bör tystnadsplikten varaoffentligrättsligt reglerad. En sådan i lag ålagd tystnadspliktbör avse samtliga -- såväl personal som föreståndaren förverksamheten samt styrelseledamöter. Tystnadsplikten börvara ensartad i ett larmföretag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär en översyn ochsamordning av lagen om bevakningsföretag och lagen omlarminstallationer, i enlighet med vad som anförts imotionen.