mot · GH02Bo406 · 1994-01-25 00:00:00 — Kommunernas ansvar för boendefrågor Samhällen och bostadsområden skapas av människoroch för människor. För att utforma ett väl fungerandesamhälle krävs en demokratisk beslutsprocess därmedborgarnas behov formulerar kraven och politikernabeslutar om åtgärderna. Med denna målsättning somutgångspunkt har på förslag av tidigaresocialdemokratiska regeringar utformat en lagstiftning ochtagit ekonomiska beslut i syfte att stärka kommunernasinflytande och medverkan i samhällsplaneringen. En välfungerande samhällsplanering innebär att vi bättre kan tatillvara samhällets resurser och tillgodose människorsbehov. Genom samhällsplaneringen och utifrån detta behovbör besluten fattas bl.a. om hur utbyggnaden av våratätorter, bostäder och infrastruktur skall ske, hur samhälletskall utvecklas för kommande generationer och vilkavärden i form av miljö och social gemenskap som vi vill föravidare.Bostadspolitiken styrs både av marknadens vilja atttillfredsställa människors efterfrågan och samhälletsambition att tillfredsställa alla människors behov. Planeringhandlar om medborgarnas delaktighet idemokratiseringsprocessen som ger dem makt över sitt egetdagliga liv.Nationellt kan vi lägga fast vissa grundläggande mål,men hur de skall genomföras och anpassas till lokala behovoch förutsättningar måste bestämmas i kommunerna.Regeringens samlade förslag på bostadspolitikensområde visar tydligt hur den, ibland med små steg, ofta medjättekliv, flyttar bestämmanderätten om hur, var och tillvilken kostnad människor skall bo från medborgarna ochderas valda ombud till någon diffus ''marknad'' som ingenkänner och som inte kan ställas till ansvar.Regeringen och riksdagsmajoriteten har sedanmajoritetsskiftet fattat en rad beslut som syftattill systemskifte -- från en bostadspolitik som omfattar alla --över till en avreglerad och marknadsanpassadbostadsmarknad för ett mindretal. beslut frånvåren 1991 om att införa räntelånen upphävdes hösten 1991.I stället tillsattes en ny utredning om bostadsfinansieringen.Bostadsdepartementet avskaffades hösten 1991.Departementets ärenden har fördelats till sju olikadepartement.Det särskilda investeringsbidraget för ny- ochombyggnad har successivt avvecklats. finnsinget investeringsbidrag.Bostadsrättslagen har förändrats i syfte att underlättamöjligheterna att omvandla hyresrätter till bostadsrätter.Det räcker nu med enkel majoritet bland hyresgästerna somställer sig bakom ombildning. En så liten andel som anslutersig innebär dock stora svårigheter att finansiera ettövertagande.Markvillkoret har tagits bort. Markvillkoret innebar attmarken skulle ha förvärvats av kommunen eller attkommunen skulle medge stöd om marken förvärvats påannat sätt för att statliga lån och räntebidrag skall kunnaerhållas.Konkurrensvillkoret (för att få statliga lån) som innebaratt projekt skulle upphandlas i konkurrens har tagits bort.Är det inte bra med konkurrens på detta område? Rättentill bostadsanvisning i samband med långivninghar slopats.Produktionskostnadsprövningen, som innebar attlänsbostadsnämnderna prövade om kostnaderna varskäliga, har tagits bort.Systemet med statliga bostadslån upphörde vid årsskiftet1991/92. All långivning till bostadsbyggandet sker nu på denallmänna lånemarknaden. Räntebidrag utgår därmedoberoende av hur finansieringen är ordnad. Riksdagenbeslutade om ett nytt finansieringssystem.Beslutet innebar dels att räntesubventionerna till befintligahus försämrats med , dels att en successivavveckling av ett försämrat räntebidragssystem skall skeoch tillämpas på de bostäder som byggs från och med 1993.Till detta kommer en rad förslag i olika utredningar ochdepartementspromemorior -- alla med samma inriktning.Avgörande för en framgångsrik bostadspolitik är att denär väl förankrad där den skall förverkligas, dvs. Kommunernas ansvar för bostadspolitikeninnebär bl.a. att de har skyldighet att planerabostadsförsörjningen och ta initiativ till bostadsbyggande. ''Allas rätt till en god bostad'' förutsätter aktiva insatser avkommunerna. Att skapa reella möjligheter att planera ochskapa den samhällsbildning som gagnar orten och desskommuninvånare och att medverka till att alla får rätt bra bostad kräver styrinstrument.Bostadsförsörjningsplaner och bostadsförmedling är medeli detta arbete.Regeringen gav inte ett enda argument för varförmöjligheterna för kommunerna att ekonomiskt bidra tillhyresförluster eller varför insynen ibostadsrättsföreningarnas verksamhet skall upphöra.Vi socialdemokrater anser det viktigt att kommunernaäven fortsättningsvis skall ha möjlighet att ge ekonomisktbidrag till tomma lägenheter. Det kan i annat fall bli enorimlig ekonomisk börda som läggs på de hyresgäster sombebor fastigheter med stort antal tomma lägenheter. Sålänge kommunerna har borgensåtaganden förbostadsrättsföreningarnas fastigheter är det för oss heltsjälvklart att också insynsmöjligheten måste återinföras.Regeringen ser behovet av bostadsförsörjningsprogramur kommunernas administrativa eller byråkratiskasynvinkel. Vi socialdemokrater anser attmedborgarperspektivet är viktigare.De beslut som redan fattat om att avskaffamarkvillkoret och bostadsanvisningsrätten som krav förstatligt stöd innebär att kommunerna har berövats viktigamedel för att planera sin bostadsförsörjning. Motiven fördenna avreglering är att den skulle leda till sänktabyggkostnader. Några belägg för detta har inte visat sig. Attavreglera får aldrig innebära att samhället avhänder sigmöjligheter att planera!Regeringen skrev: ''Jag vill i sammanhanget särskiltstryka under att ett slopande av kravet på särskildakommunala bostadsförsörjningsprogram m.m. inte syftartill att ändra den hävdvunna principen om kommunernasgrundläggande ansvar för boendefrågor.'' Även medmajoritetens beslut kommer det alltså att vara kommunernasom i praktiken har huvudansvaret för att planerabostadsförsörjningen. För att kommunerna fullt ut skallkunna ta detta ansvar, krävs att man har tillgång till braverktyg för ett offensivt arbete för en brabostadsförsörjning. , PBL, därplaneringsprocessen har utformats från demokratiskautgångspunkter, är en bra bas för detta. Den kan och skalldock inte ensam vara den legala basen.Om vi skall nå våra bostadssociala mål, inte minst desom syftar till minskad segregation, kan marknadskrafternainte tillåtas leva fritt utan styrning. Bostadsmarknadenkommer fortsättningsvis att präglas allt mindre avnyproduktion, i stället kommer den att domineras avsuccessionsbostäder. Då är det nödvändigt att kommunernages möjligheter att fullgöra sin skyldighet att ansvara för enbra bostadsförsörjning åt alla.Alla skall ha rätt till en bostad. I en väl fungerandekommun finns det bostäder för olika hushållstyper och medolika upplåtelseformer.För att lösa sin bostadsförsörjningsuppgift måstekommunen ha kunskap om hur bostadsbeståndet utnyttjas,hur trångboddheten och tillgängligheten är fördelad mellanhushållen och de sociala förhållandena i olikabostadsområden.En väl fungerande bostadsmarknad måste gemedborgarna en överblick, inte bara över det tillgängligautbudet av fastighetsägarnas lediga lägenheter. Än viktigareär att få del av och medverka i den demokratiska processsom framtagandet av en bostadsförsörjningsplan innebär.För den som skall bo är bostadens läge, kommunikationer,och kommersiell service lika viktigt sombostadens storlek och kostnad.Bostadsförsörjningsprogrammet ger kommunen ochmedborgarna en helhet. Först då tjänar marknaden bådekonsumenternas och fastighetsägarnas syften.Riksdagens borgerliga majoritet har beslutat att lagenom bostadsanvisningsrätt tas bort, men det finnsinga hållbara argument till varför. När det gäller argumentsom ''den kan utgöra hinder för att utveckla nyabostadsförmedlingsformer och att sådana hinder måsteundanröjas med hänsyn till bostadskonsumenterna'', har visocialdemokrater helt motsatt åsikt. Med enbostadsanvisningslag kan vi uppnå rättvisa mellan olikagrupper.Om bostadsmarknaden skall fungera bra förkonsumenterna och för att kommunen skall kunna fullgörasin skyldighet att ansvara för en bra bostadsförsörjning åtalla krävs en fungerande bostadsanvisningslag. Denkommunala bostadsanvisningsrätten syftar till attåstadkomma en rättvis och behovsanpassad fördelning avny- och ombyggda bostäder. Riskerna för en segregeradbostadsmarknad ökar om lagen tas bort.Vi ser tydliga faror i att avskaffa bostadsanvisningslagen.Riksdagen har tidigare uttalat att de allmännyttigabostadsföretagen skall arbeta under samma förutsättningarsom övriga fastighetsägare. I praktiken kommer det attbetyda att de kommunägda företagen inte längre har sammamöjligheter och samma vilja att ta ett större socialt ansvarän andra fastighetsägare. Utan möjlighet att fördela detsociala ansvaret för hushåll med små resurser, kommer helaansvaret att falla på kommunen genom sociallagstiftningen.Därmed har också hamnat i situationen att vi skaparspeciella sociallägenheter för de familjer som inte ''passar''in i våra välordnade bostadsområden.Om målet allas rätt till en god bostad skall kunnaupprätthållas, är det viktigt att de bostäder som produceraskan komma alla till del. Detta sker bäst genom samhälletsmedverkan. Vi socialdemokrater anser därför att denkommunala bostadsanvisningsrätten måste finnas kvar.Bostadsförsörjningslagen gav kommunerna skyldighetatt anordna bostadsförmedling, den skyldigheten harregeringen avskaffat, liksom möjligheten för regeringen attförordna om bostadsförmedling.Vi motionärer anser att en aktiv och serviceinriktadbostadförmedling är ett viktigt medel i arbetet med attuppnå målet om allas rätt till en bostad.Bostadsförmedlingen skall vara en serviceverksamhet somger människor möjlighet att tillfredsställa sinabostadsönskemål. Bostadförmedlingen ska förmedlasamtliga lägenheter i kommunen, vem som utförförmedlingsuppgiften avgör kommunen. Uppgiften kanläggas ut på entreprenad eller utföras i egen regi.En sammanhållen bostadsförmedling ger kommuner ochbyggherrar information om bostadsefterfrågan som ärvärdefull för bostadsplaneringen. Och förbostadskonsumenten är det lätt att få överblick övermarknaden och ställa sig i en kö.I kommuner som är utan kommunalbostadsförmedling, förmedlar varje fastighetsägare sinalediga lägenheter i egen regi. I dessa kommuner ärsituationen för de bostadssökande kaotisk. För att erhållainformation om och kunna ställa sig i bostadsköerna hosfastighetsägarna måste man i 59 kommuner anmäla sig till22 eller fler fastighetsägare. Det är mödosamt ochtidskrävande att bevaka alla dessa köer. Risken förgodtycke är uppenbar. Detta drabbar framför allt svagagrupper på bostadsmarknaden.En förutsättning för att bostadsförmedlingen skall kunnafungera på ett bra sätt är att tillräckligt många lägenheterställs till förfogande för förmedlingen. Eftersomkommunerna har ansvaret för bostadsförsörjningen är detrimligt att man också har inflytande över förmedlingen avde bostäder som producerats. Kommunerna måste halagliga möjligheter att få tillgång till lediga lägenheter.För oss motionärer är det grundläggande att vi kangarantera alla någonstans att bo och att vissa grupper intehänvisas till ett boende med lägre standard där derasutslagenhet markeras tydligt i samhället. Vi löser ingaproblem med att frånta kommunerna ansvaret att försörjasina medborgare med bostäder.Under förutsättning att vårt krav om en sammanhållenbostadsförmedling vinner gehör är vi beredda att accepteraregeringens förslag om avgifter för förmedling avlägenheter.Del av förmedlingsavgiften kan tas ut vid registreringmen skall räknas av vid förmedling av lägenhet alternativtåterbetalas vid avregistrering utan att förmedling har skett. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär åtgärder som syftartill att stärka kommunernas ansvar för och medborgarnasinflytande över bostadsförsörjningen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kommunernas ansvar för ensammanhållen bostadsförmedling,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om rätt för kommun att ta ut avgiftför förmedling av bostäder.