mot · GI02Sk36 · 1994-12-07 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:122 Finansiering av medlemskap i I proposition 1994/95:122 föreslår regeringen att en nylöneskatt på införs. Skatten, som har fått denfelaktiga beteckningen ''allmän löneavgift'', beräknas gecirka brutto och är avsedd att vara en delav finansieringen av medlemskapet i EU. Efter avräkning avden automatiska minskningen av andra skattebaser kvarstårett ökat skatteuttag på . Denkommunala sektorn skall bidragsvägen kompenseras förkostnadsökningen, som således enbart kommer att drabbaden privata sektorn.I samband med att propositionen presenterades aviseraderegeringen ytterligare skattehöjningar avsedda att finansieraEU-medlemskapet. Det gäller framför allt införande avfastighetsskatt på kommersiella lokaler, industribyggnadersamt jordbruks- och skogsfastigheter.Vidare avser regeringen enligt ett pressmeddelande att draned statliga utgifter med cirka 6 miljarder kronor.Regeringen anger emellertid inte vilka neddragningar somskall föreslås. Man säger endast att det i de flesta fall rörsådana områden som kommer att få medel ur EUs budget.Förslaget om en ny löneskatt innebär tillsammans medtidigare skattehöjningsförslag och de nu aviserade nyaskatterna att skatteuttaget ökar med drygt 50 miljarderkronor. Skattetrycket mätt som andel av BNP ökar medknappt . Den verkliga effekten påstatsfinanserna kommer emellertid att bli väsentligt mindreeftersom förslagen påverkar den ekonomiska utvecklingennegativt. Därmed krymper skattebaserna och de totalaintäkterna blir mindre än annars.I propositionen skriver regeringen: ''Finansieringen börske genom en belastning på produktionen, ej välfärden''.Denna formulering visar att regeringen tydligen saknar insiktom att välfärd -- oavsett definition -- baseras på en positivutveckling av produktionen. En belastning på produktionenblir också en belastning på välfärden.Propositionen bör avslås av främst två skäl. För det förstainnebär den och de övriga förslag till skattehöjningar somregeringen förelagt en återgång till den politik somförde in i den ekonomiska krisen. Den ekonomiskauppgång vi nu ser försvagas och de långsiktigatillväxtmöjligheterna urholkas. Förutsättningarna för att fåfram de nya, riktiga jobben i den privata sektorn som är enförutsättning för att långtidsarbetslösheten skall kunnaelimineras försvagas kraftigt. För det andra är den inriktningav finansieringen av EU-medlemskapet som regeringenförordar, som visats i motion 1994/95:Fi21, felaktig.Höjda skatter, lägre tillväxt och färre jobbDe ekonomisk-politiska förslag som återfanns i detsocialdemokratiska valmanifestet skulle enligtchefsekonomen vid Nordbanken, , (DNDebatt 20/8) komma att leda till permanentmassarbetslöshet. De förslag den socialdemokratiskaregeringen lagt fram efter valet innebär en kraftigförstärkning av de negativa inslagen i den politik manredovisade . De skattehöjningar på cirka 30miljarder kronor som då föreslogs har stigit till cirka 50miljarder kronor.De viktigaste målen för den ekonomiska politiken underinnevarande mandatperiod är att skapa förutsättningar förtillräckligt många nya arbeten inom den privata sektorn föratt eliminera risken för långtidsarbetslöshet och att sanera deoffentliga finanserna så att statsskulden stabiliseras somandel av ekonomin senast i slutet av mandatperioden.Det statliga budgetunderskottet måste elimineras genomen kombination av besparingar som successivt eliminerarden strukturella delen av underskottet och entillväxtfrämjande politik som så snabbt som möjligteliminerar också den konjunkturella delen.Regeringen förefaller åtminstone i ord inse att höjdaskatter är negativa för tillväxt och ökad sysselsättning. Ipropositionen skriver man:Liksom i andra sammanhang är det angeläget att deskattehöjningar som väljs i så liten utsträckning som möjligtleder till välfärdsförluster utöver det oundvikliga som följersjälva skatteuttaget. De extra bördor som följer av skattenssnedvridande effekter på produktion och konsumtion börbegränsas i så stor utsträckning som möjligt.Regeringen anser således att höjda skatter oundvikligenleder till välfärdsförluster. Den säger sig dessutom strävaefter att de extra bördor som följer av skatternassnedvridande effekter bör begränsas så långt möjligt. Trotsdenna insikt lägger man förslag som leder till en skattechockutan motstycke i modern tid. De föreslagnaskattehöjningarna är dessutom utformade så att skatten påarbete höjs med och skatten påkapitalbildning och företagande med cirka 15 miljarderkronor.Till yttermera visso skall den förslagna höjningen avskatten på arbete enbart drabba den privata sektorn, samtidigtsom också regeringsföreträdare klart säger att det är i denprivata sektorn de nya arbetstillfällena måste växa fram.Enbart de föreslagna skattehöjningarna på arbete motsvararkostnaden för cirka 100 000 heltidsarbeten. Härtill kommerde negativa effekter på riskkapitalförsörjning ochinvesteringsvilja som följer av de skärpta skatterna påkapitalbildning och företagande.Regeringens politik kommer därför att leda till en sämreekonomisk utveckling och högre arbetslöshet än vad somskulle bli fallet om de föreslagna skattehöjningarna ersattesav besparingar. Det leder i sin tur till att en större andel avden offentliga sektorns underskott blir strukturellt. Kravet påbesparingar kommer att bli väsentligt större än vid en meratillväxtfrämjande politik.Höjd löneskattRegeringen motiverar sitt förslag om en ny löneskatt blandannat med att den kraftiga förstärkning av konkurrenskraftensom skett genom att kronan deprecierats sedan hösten 1992gör det möjligt delvis att återta den sänkning avarbetsgivaravgifterna som gjordesföre kronfallet.Detta är en farlig felsyn. Också enligt ledande företrädareför regeringen är den svenska kronan undervärderad. Enönskvärd utveckling vore ensuccessiv förstärkning av den svenska valutan vilkettillsammans med en stark finanspolitik ger utrymme förvaraktigt lägre räntor. Den successiva apprecieringen avkronan leder dessutom till mindre inflationsimpulser frånutlandet, vilket stöder strävan att hålla inflationen inom detangivna målet och underlättar lönebildningsprocessen. Tilldet kommer att höjningen av arbetsgivaravgiften ger enfelaktig signal till de företag som planerat att utökaarbetskraften.Dessutom bortser regeringen helt från att de sektorer somhar visat den svagaste utvecklingen drabbasrelativt sett hårdast av den nya löneskatten och flera av deövriga skattehöjningar som föreslagits. Det gällerhemmamarknadsindustrin och den privata tjänstesektorn.Det är också i dessa sektorer som de största möjligheternaatt öka sysselsättningen och därmed reducera arbetslöshetenfinns. Konkurrensen mellan privat och kommunalverksamhet snedvrids dessutom ytterligare genom attarbetskraftskostnaden blir högre i privat verksamhet.Nya fastighetsskatter m mI proposition 122 aviserar regeringen ytterligareskattehöjningar på i syfte attfinansiera medlemskapet i EU. Huvuddelen, 3,5 miljarderkronor, gäller nya fastighetsskatter på jordbruk (1,),på skogsbruk (0,), på industribyggnader (0,5procent) och på kommersiella lokaler ().Fastighetsbeskattningsutredningen, som hade till uppgiftatt analysera och beskriva de principiella utgångspunktersom bör gälla för beskattning av fastigheter, redovisadebland annat följande (SOU 1994:57):Utredningens slutsats är att fastighetsskatten medför attskattemässig neutralitet inte uppnås mellannäringsfastigheter och annan näringsverksamhet.Fastighetsskatt bör därför inte utgå på näringsfastighet.I den proposition i vilken regeringen redovisade sinprincipiella inställning till hur EU-medlemskapet skullefinansieras hävdas att det skall ske genom en belastning avolika områden av verksamheter som kan komma att gynnasav medlemskapet. Från principiella utgångspunkter är dettaett felaktigt synsätt. De positiva effekterna av medlemskapetkommer hela folket till del. Förbättrade ekonomiska villkorför jordbruket kommer således att kunna leda till lägre priserpå jordbrukets produkter. Vissa av de förslag regeringenpresenterar gäller dessutom sektorer som inte kan bedömasfå någon direkt positiv effekt av medlemskapet.Den föreslagna beskattningen på jordbruksfastigheterkommer att slå mycket hårt och kan komma att motsvara istorleksordningen en fjärdedel av avkastningen.Fastighetsskatten på skogsbruksvärdet skulle ta i anspråkcirka av den årliga bruttoavkastningen. Vid ennettoberäkning blir belastningen väsentligt mycket större.Den föreslagna fastighetsskatten på industribyggnaderkommer särskilt hårt att drabba mindre företag med svaglönsamhet. Det kan inte minst komma att gälla nystartadeföretag. Återinförd fastighetsskatt på kommersiella lokalerkommer att kapitaliseras i lägre fastighetspriser och därmedsämre förutsättningar att snabbt återhämta de storaförlusterna inom den finansiella sektorn.En referensgrupp inom ramen för , bestående av personerverksamma inom fastighetssektorn och inom den finansiellasektorn, uttalar (28/11) med anledning av regeringensförslag:Vi är särskilt oroade över förslaget att införa enfastighetsskatt för kommersiella fastigheter. Det är just för dekommersiella fastigheterna som överproduktionen varit somstörst och det kommer att ta för marknaden attåterhämta sig. Därför är det viktigt att inte ytterligarefördröja denna återhämtning genom införandet av enfastighetsskatt. En sådan åtgärd får betydande negativaeffekter för sysselsättningen i den redan hårt drabbadebyggbranschen. En fastighetsskatt ökar dessutom riskernaför nya kreditförluster.På en beståndsmarknad som fastighetsmarknaden är detavgörande för aktörerna att kunna agera långsiktigt. Attminska den politiska risk som är förknippad medinvesteringar i fast egendom blir därför en viktig uppgift förden nytillträdda regeringen. Det är också genom enlångsiktigt trovärdig politik vi kan få ned räntelägetoch därigenom påverka den absolut viktigastekostnadsposten för fastighetsmarknaden. Vi är övertygadeom att fastighetsmarknaden med långsiktiga och rimligaramar på nytt kan komma att utgöra en positiv och stabil delav den svenska samhällsekonomin.De övriga föreslagna skatterna -- fördubbladkoldioxidskatt för industrin, fördubbling avproduktionsskatterna på elkraft och höjd drivmedelskatt --kommer också att påverka samhällsekonomin negativt.Förslaget beträffande koldioxidskatten för industrin innebäratt i än högre grad fjärmar sig från denskattebelastning som gäller i konkurrentländerna. Inte hellerhär är det möjligt att hänvisa till förbättrat konkurrenslägegenom krondeprecieringen.Sammantaget skulle således propositionens förslag, isynnerhet i kombination med de övriga ekonomisk-politiskaförslag regeringen lagt fram, leda till kraftigt försämradutveckling av ekonomi. Tillväxten blir lägre,jobben färre och kraven på besparingar i den offentligasektorn större.Samtliga aviserade skattehöjningar bör således avslås.Principer för finansiering av EU-avgiftenI motion 1994/95:Fi21 redovisas Moderatasamlingspartiets uppfattning beträffande budgeteffekterna avdet svenska medlemskapet i EU.Utgångspunkten är att statens upplåningsbehov inte fårstiga. En ökning av statens utgifter för administration börförhindras. Strävan skall vara att täcka utgifter förmedlemskapet genom omprioriteringar i statsbudgeten.Moderata samlingspartiet avvisar den inriktningregeringen anger, nämligen att finansieringen skall belastaolika områden och verksamheter i proportion till hur degynnas av medlemskapet och då främst genomskattehöjningar. EU-medlemskapet bör i likhet med övrigastatliga åtaganden finansieras inom ramen för det normalabudgetarbetet.Därmed tas också hänsyn till de effekter sommedlemskapet får också i andra avseenden. Skillnaden iräntenivå vid medlemskap jämfört med ett utanförskap haruppskattats till drygt en procentenhet. Motsvarande lägreräntekostnader för statsskulden och för statliga räntebidraginnebär besparingar på i storleksordningen 10 miljarderkronor. Till det kommer positiva effekter av medlemskapet ifråga om tillväxten i ekonomin.Mot denna bakgrund bör proposition 1994/95:122 avslås.Riksdagen bör vidare ge regeringen till känna att inte hellerde aviserade skattehöjningarna bör genomföras. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1994/95:122,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om finansieringen av medlemskap iEU.