mot · GH02U610 · 1994-01-25 00:00:00 — InledningIndonesien är en av ett litet fåtal diktaturstater sommotstått förändringens vindar. Den indonesiska regeringenär ansvarig för blodbadet på mellan en halv och en miljonoppositionella 1965--66 och för folkmordet på 200 000timoreser efter invasionen av 1975. Vidare bedriver regimen krig ochbrutal folkomflyttningspolitik i Västpapua såväl som , vilket i båda fallen hotar att utplåna den lokalakulturen.Det politiska systemet i har inget meddemokrati att göra. När omvärlden förändras i demokratiskriktning sker inget i den vägen i . Presidenten hari det närmaste oinskränkt makt och utgör tillsammans medmilitären landets styre. Av de 1 000 ledamöterna iparlamentet väljs endast 400 i direkta men fögademokratiska val. Militären utser 100 ledamöter.Indonesien är ett av de länder i världen inte harnågon som helst anledning att erbjuda bistånd och ha godahandelsförbindelser med. I stället borde vi i alla tänkbarasammanhang och med alla tänkbara medel söka isoleraSuharto-regimen.ÖsttimorDen indonesiska ockupationen av som krävt200 000 timoresers liv har pågått i snart 20 år.Världsopinionen inklusive har förhållit sig märkligttyst inför detta ett av vår tids grymmaste brott mot demänskliga rättigheterna och folkrättens principer.Ockupationen uppvisar stora likheter med ockupationav 1990 och borde självklart ha föranlett sammastarka reaktion från de länder som säger sig värna ommänskliga rättigheter och de folkrättsliga principerna förumgänget mellan självständiga stater. Att det inte blivit såkan bara förklaras med att när ekonomiska intressenkommer i motsättning till försvaret av folkrätt ochmänskliga rättigheter får de senare stryka på foten. ÄvenSveriges agerande uppvisar ett sådant mönster.Ett skräckens tillståndAmnesty International beskriver situationen förtimoreserna i som ett skräckens tillstånd därbrotten mot de mänskliga rättigheterna ärinstitutionaliserade och systematiska. Den indonesiskamilitären som i praktiken styr utsätterbefolkningen för godtyckliga arresteringar, försvinnanden,tortyr, våldtäkt och utomrättsliga avrättningar.Identifieringen av de upp till 250 civila som dödades vidmassakern på i huvudstaden inovember 1991 är ännu ouppklarad av myndigheterna.Ödet för de ca 200 som försvann efter massakern är hellerinte utrett. Det här visar på den indonesiska regeringenstotala förakt för allt vad rättigheter heter förösttimoreserna. I stället försöker regeringen krossa allopposition. Ett led i detta är upprättandet av ''modellbyar''efter mönster i under krigföring ochGuatemala. Syftet med dessa konstgjorda byar är att fåkontroll över den östtimoresiska befolkningen genom attflytta dem från avlägsna byar och därmed skära av deraskontakter med oppositionen.Gusma o måste släppasI blev ledaren för det östtimoresiskamotståndet o gripen av indonesisk militär. Imaj dömdes han till livstids fängelse efter en vadsamstämmiga bedömare betecknar som farsartad rättegångdär domen var given på förhand. Gusma o dömdes förrebellisk verksamhet och olaga vapeninnehav.Rättegången och domen motsvarar på inga som helst sättinternationella krav på rättvis juridisk behandling. Det ärdessutom illegitimt av att döma personer förupprorisk verksamhet i . tillhör inte, utanockuperas av, . Av dessa enkla och självklaraanledningar bör , precis som och Frankrikeredan gör, kräva att o frisläpps.Östtimor i beslutade att ge i uppdragåt generalsekreteraren att inleda konsultationer med alladirekt berörda parter i syfte att finna en heltäckande lösningpå Östtimor-problemet. har under hela tidenfrån försökt sabotera samtalen. Efter BoutrosBoutros-Ghalis tillträde som generalsekreterare har dockpressen på ökat och konsultationerna, i vilkaförutom , och FN, ävenmotståndsrörelsen CNRM nu deltar. Några samtal i vilkaalla berörda parter deltar förekommer dock inte.Indonesien vägrar samtala med CNRM.Det är av oerhört stor vikt att omvärlden sätter tryck påden indonesiska regimen då den till viss del visat sig känsligför påtryckningar. Exempelvis har regimen tvingats lovatillträde för alla FN-organ och vissa internationella MR-organisationer till . Man har också tvingats tillåtaFN-sändebud att träffa den fängslade Gusma o. Detta visaratt östtimoresernas vittne inför omvärlden, biskop ,har rätt när han säger: ''Det internationella trycket påIndonesien är vår enda chans. ''rollSverige måste bidra till att öka trycket på ochinom FN agera för att få Jakarta-regimen att accepteraCNRM som det östtimoresiska folkets legala företrädareoch också inleda direkta samtal med CNRM om enfredsplan för . bör också inom FN aktivtverka för ett fullständigt tillbakadragande av indonesiskatrupper från Östtimor.Att genom ökat internationellt tryck få attlämna är en lång process. fortsätterdet östtimoresiska folket att lida under Suharto-diktaturensförtryck. Bistånd för att lindra nöden är därför nödvändigt.Sverige bör i enlighet med rekommendationen iEuroparådets resolution från via denkatolska kyrkan i ge humanitärt bistånd till detösttimoresiska folket. bör också via CNRM gebistånd till det MR-arbete som utförs i Östtimor.Västpapua lämnade den holländska kolonialmakten överVästpapua till mot den papuanskabefolkningens vilja. FN godkände annekteringen. Enfolklig motståndsrörelse bildades snart -- , OPM -- vilken bemöttes med brutala metoderfrån regimens sida. En formlig folkmordspolitik inleddessom kostat 150 000 västpapuaner livet. Jakten på OPM-medlemmar fortsätter med oförminskad styrka och har påsenare tid lett till flera intrång på Papua (PNG) territorium där oskyldiga PNG-medborgaremördats av indonesisk militär.Västpapua är också skådeplats för Suharto-regimensfolkomflyttningspolitik i syfte att göra javaneserna tillmajoritetsfolk i alla delar av . Efter en vissavmattning i folkomflyttningarna harde nu tagit fart igen. Regimens planer är att inom denärmaste fem åren förflytta 210 000 javaneser tillVästpapua. Det står helt klart att västpapuanerna håller påatt bli en minoritet i sitt eget land och att det är målet förregimens politik.Sverige accepterade 1969 Västpapuas införlivande iIndonesien. Det beslutet var ett misstag. böransluta sig till OPM:s resolution som framlades vidvärldskonferensen om mänskliga rättigheter i i juni1993 och erkänna Västpapuas rätt till självbestämmande.Sverige bör också i enlighet med OPM-resolutionen krävaett stopp för folkomflyttningspolitik.AcehAceh-provinsen som ligger i nordligaste harunder upplevt ett ohyggligt våld frånregimens sida. Våldet är dels riktat mot denmotståndsrörelse som bildats, vilken kräver självstyre förområdet och dels mot den acehnska kulturen i allmänhet.Liksom i Västpapua är provinsen utsatt för en brutalfolkomflyttningspolitik. Det finns också uppgifter på attacehnska kvinnor tvingas underteckna dokument i vilka delovar att begränsa barnafödandet. Syftet är givetvis attskapa en javanesisk majoritet även i Aceh.Efter samma mönster som i och Västpapuautsätts civilbefolkningen för svåra övergrepp. AmnestyInternational rapporterar om att har2 000 civila män, kvinnor och barn avrättats utan rättegångoch 1 000 civila drabbats av godtyckliga gripanden ochtortyr.Sverige måste i FN verka för att brott motmänskliga rättigheter i fördöms. bör ocksåverka för att folkomflyttningspolitik i Acehstoppas.Sveriges förbindelser med regimen i IndonesienDet som sagts i motionen borde vara tillräckligtför att motivera ett stopp för handeln med och biståndet tillSuharto-regimen. Det kan dock tilläggas att intenöjer sig med att förtrycka minoriteter och ockupera smånationer. Förtrycket mot ''det egna'' folket, javaneserna, ärockså starkt. rapporterar omhundratals politiska fångar i de indonesiska fängelserna, omtortyr och mord. Exempelvis dödades fyra fredligtdemonstrerande personer i östra närmilitären öppnade eld mot dem. Demonstrationen riktadesmot ett dammbygge som om det genomfördes skulleinnebära att deras hem dränktes.Under åren 1976 till 1988 exporterade vapen tillIndonesien för . Efter det harendast s.k. följdleveranser skett. framkomdock att regeringen nu gett klartecken för nya vapenaffärermed . Indonesisk militär har också varit i Sverigeför att titta på svensk krigsmateriel. De nya affärerna rör sigom försäljning av bandvagn 206 från Hägglunds.Den planerade krigsmaterielförsäljningen tillIndonesien är en skam för och går också stick i stävmed de riktlinjer dragit upp för vapenexporten.Den bryter också mot de resolutioner antagit i frågan. Att sälja vapentill Suharto-regimen är detsamma som att ge sittgodkännande av folkmordspolitik i ,och . Det finns inget bättre stöd till endiktator än att förse honom med vapen.Sverige bör , i enlighet med riksdagensriktlinjer och resolutionerna 966 och 470 i , stoppa all försäljning avkrigsmateriel till . förbindelser medSuharto-regimen begränsar sig dock inte tillvapenförsäljning. Även biståndsmedel flyter till Jakartadels via Nordiska investeringsbanken (NIB) och Nordiskautvecklingsfonden (NDF) och dels genom svenska u-krediter. Exempelvis ska ett ABB-projekt i nufinansieras av NDF och NIB. I årets budgetpropositionframhåller regeringen att NDF:s verksamhet ligger väl ilinje med de svenska biståndspolitiska målen. I falletIndonesien stämmer detta inte. Att ge krediter tillIndonesien kan under inga som helst omständigheter ansesvara förenligt med det biståndspolitiska målet att främjademokrati och mänskliga rättigheter.Sverige bör i verka för att NIB:soch NDF:s kreditgivning till stoppas.I budgetpropositionen ger regeringen klartecken för nyau-krediter till . Det kan inte tolkas på någotannat sätt än att regeringens tal om att bistånd inte ska gestill stater som kränker de mänskliga rättigheterna bara ärretorik. Det finns få stater som kränker mänskligarättigheter mer än . Det tycks till och med USAtill viss del ha insett och kräver förbättringar av de fackligarättigheterna för att ska fortsätta få åtnjutahandelsfördelar. Den tycks tyvärr inteinse något sådant.Vänsterpartiet kräver att inga u-krediter beviljasIndonesien. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör kräva att XananaGusma o friges,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inom FN måste ageraför att få att acceptera CNRM som detösttimoresiska folkets legala företrädare samt inleda direktasamtal med CNRM,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inom FN bör verkaför att drar tillbaka sina trupper från ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i enlighet medEuroparådets resolution från via denkatolska kyrkan i skall ge humanitärt bistånd tilldet östtimoresiska folket,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att via CNRM skall gebistånd till det arbete för mänskliga rättigheter som utförs iÖsttimor,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör ansluta sig tillOPM:s resolution från om mänskligarättigheter och erkänna Västpapuas rätt tillsjälvbestämmande,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i enlighet med OPM:sresolution bör kräva ett stopp för Indonesiensfolkomflyttningspolitik i Västpapua,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i FN måste verka föratt brott mot mänskliga rättigheter iAcehprovinsen fördöms,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i FN bör verka för attIndonesiens folkomflyttningspolitik i stoppas,10. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i enlighet medriksdagens riktlinjer och resolutionerna 966 och 470 iEuroparådets parlamentariska församling stoppar allförsäljning av krigsmateriel till ,11. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i bör verka för att Nordiskainvesteringsbankens och Nordiska utvecklingsfondenskreditgivning till projekt i stoppas,12. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inte bör bevilja u-krediter till .