ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02Jo301 · 1994-01-25 00:00:00 — I södra och sydvästra är nedfallet av försurandesvavel- och kväveföreningar störst i landet. Belastningen avförsurande ämnen ligger klart över de kritiska värden somforskarna är överens om att den svenska skogen klarar attleva med. Inom värst utsatta områden, bl a i ochDalsland, rapporterar om drastiskaförändringar där unga granbestånd slås ut och dör.Störningarna i skogsmarken bekräftas i allt flerundersökningar, bl a via länsstyrelserna. Det bör noteras attdet mesta av skadliga nedfall via luftströmmar ochnederbörd kommer från utlandet. Man beräknar för Väst-och del, att enbart bidrar av alla svavelutsläpp -- mängden är lika stor somSveriges samlade ''produktion'' av svavelutsläpp.Det finns i detta läge anledning att sätta frågetecken förom barrskogen klarar denna negativamiljöbelastning. Erfarenheter från ger vidhanden att lövskogen klarar surt nedfall bättre. Enligt enrapport som utarbetats inom visas attlöven har en positiv påverkan på marken och de släpperigenom miljöstörande ämnen som kommer med luften, ochkan blåsa vidare. Barrskogen däremot fungerar som ettfilter, samlar ihop ämnena, som vid nederbörd tillförsmarken, med kända negativa effekter.Utvecklingen efter har som käntinneburit en enorm satsning på barrskog, företrädesvisgran. I beräknas volymen av barrskog till 80 %.Björk, ek m fl lövträdsarter beräknas omfatta ca 17 %.Under senare år har pappers- och massaindustrin i störreutsträckning börjat använda lövmassa i sin produktion,vilket kan innebära att lövträden i ökad grad blir intressantasom alternativ eller komplement till barrskogen förskogsägarna. Även för möbelindustrin bör det varaattraktivt med produkter baserade på svensk råvara.De inledningsvis påtalade skadorna på den svenskabarrskogen oroar såväl forskare som myndigheter,skogsägare och allmänhet. Tyvärr råder det oenighet omvilka behandlingsmetoder som ska användas för att vridautvecklingen rätt. Förvisso skulle mycket bli bättre ominternationella överenskommelser reglerade vad som ficksläppas ut i fråga om miljöpåverkande ämnen. En hel delgår dock att göra på hemmaplan. Därför bör en satsning skepå lövskog, i varje fall av den produktivaskogsarealen. Att ställa om marken till lövskogsproduktiontar tid. Regeringen bör därför ta initiativ på olika nivåer attutifrån bl a miljöskäl verka för att beskogning medlövbärande trädslag sker i härför lämpliga regioner. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om satsning på lövbärande trädslag.
mot · GH02Jo305 · 1994-01-25 00:00:00 — /89 uppmärksammades att 20--30granar i 50--60-årsåldern hade dött eller var döende pågrund av oprovocerat kådflöde från barken. Dettainträffade ett par mil nordost om i . VidSkogsvårdsstyrelsens besiktning kunde ingen orsak tillsjukdomen konstateras trots analays av uttagna prov.Under 1991/92 kom larmen om ''Hallandssjukan'', somden döpts till, allt oftare och förekom på granbestånd i helasödra delen av länet. Även från och Älvsborgslän kom rapporter om sjukdomen.Under 1993 kom rapporter om ytterligare utbredningsom nu omfattar hela . I södra delen ärförmodligen samtliga granbestånd drabbade.Skogsvårdsstyrelsen i har kontinuerligt följtutvecklingen av sjukdomen och försökt utröna orsakerna.Forskare har anlitats för att studera skadorna. Dessa harkonstaterat att inga insekter eller svampar primärt orsakatskadorna. Alla boniteter är drabbade ochmarkförhållandena spelar ingen roll.Det är nu så stor spridning av sjukdomen, som fortsätteratt accelerera, att stora ekonomiska förluster uppstår förskogsbruket. Skogsägarna är mycket villrådiga eftersom deinte vet något om orsaken, och tveksamheten att planteragran är stor.Något måste göras för att om möjligt utredagrundorsakerna till sjukdomen. Forskningen börgenomföras tvärvetenskapligt och flera universitetengageras för att dra nytta av varandras kunskap ochforskning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av tvärvetenskapligforskning för att utreda orsaken till ''Hallandssjukan''.
mot · GH02Jo307 · 1994-01-25 00:00:00 — BakgrundTillgång till bilväg blir allt viktigare inom skogsbruketeftersom kostnadsgapet mellan transport i terräng och påväg ständigt ökar. Skillnaden är stor -- det är 50--100 gångerdyrare att transportera virke i terrängen än på väg.Ett väl och från olika synpunkter riktigt utbyggtskogsbilvägnät har en avgörande betydelse för bedrivandeav olika skogsbruksåtgärder. Såväl person- somvirkestransporter är beroende av skogsbilvägar.Industrin ställer också allt högre krav på ett jämntvirkesflöde som förutsätter ett väl fungerandeskogsbilvägnät.MotivStöd till byggande har stor betydelse som styrmedel ochföljande motiv för detta kan nämnas:Utbyggnad avskogsbilvägar är en åtgärd som måste samordnas överägogränserna. Utbyggnaden blir mycket orationell, bl.a. ifråga om standard och läge i terrängen, om varje skogsägaresjälv skulle planera och bygga ut för sitt eget behov.Framför allt gäller detta det privata skogsbruket med tankepå arronderingen.Avverkning av skogsväg/gator skallnumera anmälas till (). Därmedhar SVS en viss möjlighet att styra utbyggnaden bl.a. frånnaturvårdssynpunkt. Denna styrning underlättas dockkraftigt om stöd till byggande funnits.Ett stöd tillbyggande stimulerar verksamheten och vägarna blir etttillskott på arbetsmarknaden.NulägeVåren 1993 beslutade att AMS-medel skullekunna användas i princip på samma sätt som det tidigareväganslaget. SVS administrerar stödet åtLänsarbetsnämnden (). Intresset från skogsbruket ärstort. De företag (vägföretag) som erhållit stöd kan varaklara /95. I regeringens propositionföreslås inte några ytterligare medel.Förslag -- behovEnligt Vägplan 90 uppgår åtgärdsbehovet för S län tillföljande:-- Nybyggnad255 -- Genomgripande förbättring175 '' ''-- Punktförbättring160 '' ''-- Totalt investeringsbehov ca600 '' ''-- Tioårsperiod årligt investeringsbehov ca60 '' '' Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till skogsvägar.
mot · GH02Jo310 · 1994-01-25 00:00:00 — De omfattande utsläppen av svavel och kväve som sketti stora delar av har orsakat en kraftig försurning avvissa skogsmarker särskilt i södra och västra delarna avlandet. Genom att jordarna i vårt land vittrar långsamt ärden naturliga motståndskraften mot försurningen låg.Bland experterna råder enighet om att utvecklingen äralarmerande och att trenden måste brytas.På lång sikt är den enda lösningen att utsläppenbegränsas till vad naturen tål. Beträffande svavel harkraftiga utsläppsminskningar åstadkommits nationellt, menmycket stora mängder av surt regn kommer från i huvudsakTyskland, och . Vad gällerkväveutsläppen återstår mycket arbete också nationellt.Nedfallet av luftföroreningar kommer därför ännu underlångt tid att orsaka kraftiga överskridanden av de kritiskabelastningsgränserna. Kalkning och vitalisering måstesättas in för att begränsa försurningen.Skogsstyrelsen har utvecklat system för hur åtgärdernalämpligen bör genomföras för att vara effektiva och utan attnegativa bieffekter uppkommer. Styrelsens förslag attsuccessivt öka verksamheten är väl underbyggt, bl a av enmiljökonsekvensbeskrivning som IVL har gjort. Den sägeratt kalkning kan förväntas vara ett verksamt medel och attinga oönskade bieffekter kan befaras uppkomma omkalkningen sker på det sätt som föreslår.Däremot finns risk för stora skador på ekosystemen omåtgärderna inte sätts in . Att föreslår ensuccessiv upptrappning har sin grund i att vissa delfrågor omvitaliseringsgödsling och om skogsskadornas omfattning ärobesvarade och samband med markkemin ännu inte heltutredda. Kalkningsinsatser efter plan ärockså i linje med skogspolitiska kommittés förslag.För vitaliseringen bör aska komma till användning. Detinnebär att näringsämnena kommer in i kretsloppet.Vitaliseringsgödsling ligger väl i linje med de principer somriksdagen har uttalat.De signaler som bör sända ut är attverksamheten bör öka. Oförändrat anslag som budgetpropositionenföreslår innebär att kalkningen minskar något, eftersomvitaliseringsgödslingen måste komma i gång.För finansieringen av verksamheten finns principer iEG:s miljöpolitik att förorenarna skall betala. Samhälletskostnader för skogsmarkskalkningen bör därför på längresikt finansieras på samma sätt som regeringen föreslår förkalkningen av sjöar och vattendrag.Den nya skogspolitiken innebär bl a att sektorsansvaretutvidgas och uppgifter överförs från länsstyrelserna tillskogsvårdsorganisationen. Kostnaden för dessa uppgifterhar beräknats till ungefär samma belopp som anslaget förskogsmarkskalkning behöver ökas med. De frigjordamedlen bör användas för att höja anslaget förskogsmarkskalkning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skogsmarkskalkning /95 samt anvisar utöver vadregeringen föreslagit eller således ,2. att vid bifall till yrkande under 1 beslutar attminska anslaget till länsstyrelserna med motsvarandebelopp.
mot · GH02Jo313 · 1994-01-25 00:00:00 — Utbetalning av bidrag till skogsbilvägar upphörde anslagen till skogsbilvägarvilket i och för sig accepterades av skogsbruket eftersomskogsvårdsavgiften togs bort. Dock drabbades ettantal skogsägare som mot uttryckliga löften om bidrag medmyndighetens godkännande redan utfört och bekostatskogsbilvägar.Skogsvårdsstyrelsernas handläggning avbidragsärendena innebar i vissa län att man aktivtbearbetade markägare att bygga skogsbilvägar samtidigtsom man sålde planläggnings- och projekteringstjänstersamt biträdde vid upphandling m.m.Bidragen var självfallet av avgörande betydelse för attvägar av den höga standard som föreskrevs skulle byggas.Ofta godkändes och startades avsevärt fler projekt än vadsom motsvarades av under respektive år tillgängliga anslag.Utöver de muntliga utfästelser om bidrag somhandläggare på skogsvårdsstyrelserna då lämnade fickskogsägare även skriftliga besked som klart gav mottagarenuppfattningen att bidrag skulle erhållas dock med ensenareläggning av utbetalningen. Mot den bakgrundenbyggdes under myndighetens medverkan skogsbilvägar standard och därmed kostnad som eljest inte skullekommit i fråga.Skogsägarnas uppfattning är fullständigt klar: de har påSkogsvårdsstyrelsens förslag och med myndighetensmedverkan utfört vägprojekt som de blivit utlovadepreciserade bidrag till. Bidragens existens har varit denavgörande förutsättningen för att de skulle starta projekten.De har hållit nära kontakter med myndigheten och de harinte haft någon rimlig anledning att tvivla på att bidragenskulle utbetalas.Det inträffade har avsevärt rubbat förtroendet förSkogsvårdsstyrelsen. Eftersom just nu en ny skogspolitikskall sjösättas är det viktigt att förtroendet för myndighetenåterställs.De vägprojekt där markägarna utlovats bidrag börerhålla bidrag, om kostnader lagts ned eller varit bindandekontrakterade när markägarna meddelats att bidrag inteskulle utbetalas. Eftersom medelsbrist anförts avmyndigheten som skäl till att så ej skett yrkas att det ibudgetpropositionen angivna anslaget till skogsvägarutökas så att det täcker de utlovade bidragen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ytterligare medel tillskogsbilvägar så att utlovade bidrag kan utbetalas.Erforderliga medel bör omdisponeras från anslaget C 3alternativt C 5.
mot · GH02Jo403 · 1994-01-25 00:00:00 — Trålfiske är tillåtet i inom ett kilformat områdebeläget norr om en linje mellan Lerberget och EllekildeHage samt utanför från kusten på densvenska sidan och utanför på den danskasidan.Av 5 kap 1 och 4 §§ i föreskrifter (FIFS1989:2) om fisket i och följer atttrålfiske generellt får bedrivas utanför en linje utmed kustensom betecknas som trålgränsen. Gränsens avstånd tillkusten varierar mellan olika kuststräckor.Trålfiske får dessutom, enligt 5 kap 12 §, på särskildavillkor och under vissa tidsperioder bedrivas inom sexstycken särskilda trålfiskeområden innanför trålgränsen.Ett av dessa områden ligger utanför Laholmsbukten.I söder går trålgränsen en nautisk mil utanför en linjemellan Kullens fyr och Nakkehoveds fyr på . IÖresund är trålfiske tillåtet endast inom ett begränsatområde (se första stycket).Fiskebestämmelserna för finns i kungörelsen(1933:282) med vissa bestämmelser rörandefiskeriförhållandena i de till och Danmarkgränsande farvattnen.Jag anser att fiske med trål i överhuvudtagetinte ska få förekomma. Trålfisket åstadkommer en alltförstor åderlåtning på det redan allvarligt sjunkandefiskebeståndet i Öresund.Trålfiskegränserna i inbjuder dessutom tillolagligt trålfiske med påföljande både många och dyrbarakontroller från kustbevakningen.Jag menar därför, att gränsen för trålfiske ska sättas viddet norra inloppet i , räknat från Gilbjerghoved--Kullens fyr i norr, till en linje dragen från fyr tillFalsterbo fyr i söder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändrad gräns för trålfiske iÖresund.
mot · GH02Jo404 · 1994-01-25 00:00:00 — Under har laxstammarna i Norrlandsälvarna varitutsatta för en kraftig överfiskning, framför allt genom etthårt havsfiske i södra . Överfiskningen haraccentuerats , ochmyndigheter, fiskeorganisationer och politiker har i mångasammanhang fört fram krav på en effektiv reglering avfisket.I har det under i stort sett hela 80-taletgenomförts en rad åtgärder för att bygga upp laxstammarnaigen. Det har dels varit fråga om olika begränsningar avfisket vid kusterna och i älvarna och dels direktafiskevårdsåtgärder som avelsfisken, utsättningar av lax,biotopförbättrande åtgärder, fisktrappor m m. Åtgärdernahar i huvudsak bekostats med regionala medel.Under de senaste tre åren har dessvärre laxbeståndendrabbats mycket hårt av dödlighet i sjukdomen M 74. Detär en miljörelaterad åkomma som upptäcktes och somtidigare drabbat laxen i begränsad omfattning. uppgickdödligheten i Norrlandsälvarna till mellan 80 och 96 %.M 74 relateras till förhöjda halter av klorerade kolväteni laxens fettrika vävnader. Dessa anrikas i samband medfödointaget under havsvistelsen och överförs till avkommanmed dödlig utgång som följd. har ävenvuxen lax visat akuta förgiftningssymtom. Avkomman frånlax med sådana symtom har drabbats av näst intill totaldödlighet i M 74. Även om dödligheten syns tydligast ilaxodlingar är effekten betydligt allvarligare i älvar mednaturliga laxbestånd. Undersökningar visar att avgången ärlikartad för den naturligt lekande laxen och här finns detinga möjligheter att öka reproduktionen, eftersom det ärantalet lekande laxar som avgör hur stor föryngringen blir.I odlingarna har man kunnat kompensera bortfalletgenom att utnyttja den överkapacitet som finns. Men ävendetta stöter på problem när dödligheten överskrider 90 %.För de naturligt producerade laxpopulationerna iNorrlandsälvarna är situationen akut. De riskerar att heltförsvinna inom . Det stora överutnyttjandet harhär reducerat de naturreproducerande laxstammarna tillknappt av den ursprungliga omfattningen. Därtillkommer en dödlighet i M 74 på 80--av avkomman,vilket i princip tillintetgör reproduktionen. Det återstår nutvå årgångar av ännu ej utvandringsfärdiga laxungar iälvarna, på vilka naturlaxens fortsatta existens vilar. Tvåårgångar som bara uppgår till av den normalaomfattningen!De åtgärder som erfordras för att rädda naturlaxensexistens är följande:All beskattning avnaturreproducerad lax i havet måste upphöra under 3--4 år.Även övrigt fiske på naturlax måste begränsas undermotsvarande period.Genbanker för denaturreproducerande laxstammarna måste upprättas medomedelbar verkan. Detta för att säkra de genetiskt skildaegenskaperna hos de olika populationerna vid en utslagningav den naturliga reproduktionen.Orsakerna till M 74måste fullständigt utredas så att verksamma åtgärder kansättas in fortast möjligt. Eftersom problematiken är avinternationell omfattning erfordras det omfattandeforskningsresurser. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att rädda denaturreproducerande laxstammarna i Norrlandsälvarna.
mot · GH02Jo405 · 1994-01-25 00:00:00 — Vikaren förekom tidigare i hela norra och östraÖstersjön, men utbredningen är nu begränsad i huvudsaktill , och den estniska skärgården.Flygräkningen indikerar att beståndet inte ökat sedanmitten av då finländska forskare utförde enräkning. I beräknas antalet sälar uppnå till 4 000 individer. Säkra uppgifter om reproduktion ochsälungars överlevnad saknas. Gråsälens nuvarandeutbredning omfattar hela utom de södrakusterna, med en stark koncentration till centralaÖstersjöns kustområden.Räkningar vid svenska kusten sedan mitten av 1970-talettyder på att stammen i och norra i antal. Vid den senaste gemensamma skattningen år1992, baserad på de olika nationernas inventeringar,uppskattades gråsälstammens storlek till minst 5 000 individer i . Reproduktionen 1992 haruppskattats till ca 1 200 kutar.De rapporter som ges av fiskare i medierna vittnar omatt räkningen och koncentrationen inte överensstämmeroch att sälen har blivit ett stort problem för fisket frånUpplandskusten och upp över kusten i Bottniska viken.I slutet av 1993 hade bara för ansökts omersättning med brutto för skador somorsakats av sälar. Godkända ersättningar har hittillsutbetalats med netto och då är inte allainkomna ansökningar behandlade. Det är svårt attuppskatta hur stor den totala kostnaden är, eftersom fångstoch redskap är vad som ersätts, men inte den merkostnadsom orsakas av att fiskare måste söka sig motGotland och för att fiska. Länsstyrelserna i Norrlandbör få i uppdrag att kartlägga om en viss skyddsjakt på sälborde införas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fiskenäringens problem på grundav sälstammens ökning i och uppdrar åtlänsstyrelserna att klarlägga om en viss skyddsjakt på sälborde införas.
mot · GH02Jo406 · 1994-01-25 00:00:00 — Nuvarande och kommande problem vidNorrlandskusten har kommit i skymundan i mängden avandra nationella och internationella problem som vi upplevtunder de senaste åren.För fiskenäring är utan tvekan problemen demest omfattande som upplevts . Problemenhar dessutom förvärrats ochnu är det fråga om hela näringens framtid. Det är fleraorsaker som medverkar till denna situation och först kannämnas torskutfiskningen i i slutet av 80-talet.Detta har upprepats i . Kombinerat medmycket liten föryngring av beståndet kandet dröja innan fisket återigen kan bli lönsamt.Till detta kommer att även laxfisket drabbats hårt på grundav laxdöden. Återstår strömmingsfisket, vilket inte harsamma lönsamhet på grund av extremt låga priser och storaöverskottsproblem.Sälstammens ökning och de problem som därmed följerför kustfiskare vid ökar de praktiska ochekonomiska påfrestningarna ytterligare och är kansket.o.m. en ödesfråga för det kustnära fisket i Bottenhavet.Norrlands fiskare har på grund av klimatet en klarnackdel gentemot fiskare från andra kustavsnitt eftersomvintrarna kan vara 5--6 månader långa. Besättningarna fårdärmed en mycket lång bortovaro från hemmet samt mångaoch långa hemresor med stora resekostnader. Eftersomvarken klimatet eller långa avstånd kan förändras börsamhället istället stödja Norrlandsfisket lokalt och därmedfrämst de mindre ''ortbundna'' fiskebåtarnas möjligheter attbedriva framgångsrik fiskenäring även i framtiden.För Norrlandsfiskets framtid behövs olika åtgärder.Fiskare och staten kan inte som förvänta sig attfångstresurserna räcker till både för ett småskaligt garnfiskeoch ett storskaligt trålfiske. Om det småskaliga fisket skallkunna utvecklas även i måste även resursenskyddas och byggas upp för detta genom att uthållighetentryggas. Detta kan då ske genom att det storskaliga och förbeståndet förödande trålfisket omfattas av restriktioner ochatt båtarna rustas tekniskt på ett sådant sätt att småfisk intefiskas bort eller skadas som hittills.Fisket i är en gemensam angelägenhet förSverige och . Därför behövs ett djupgåendesamarbete om fiskets framtid i . Det är av storbetydelse att frågan tas upp mellan regeringarna i berördaländer, speciellt på grund av och ett eventuelltEU-medlemskap är det viktigt att samma bestämmelser förfiske råder i båda länderna.Nästa strategi gäller de framtida förhandlingarnaangående ett eventuellt medlemskap i . Norrlandsfiskethar på grund av sitt läge med långa avstånd till marknadenproblem som inte finns i nuvarande EU. Det är viktigt attdetta uppmärksammas. Eventuella framtidaregionalpolitiska stödåtgärder från EU förutsätter ävennationella satsningar inom regionalpolitiken, men även ettnära samarbete med . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regionalpolitik och EU föryrkesfisket i samt att frågan även tas upp i ettnordiskt sammanhang,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att sälstammens utbredning ochhanteringen av skadestånd bör utredas.
mot · GH02Jo407 · 1994-01-25 00:00:00 — Den nya fiskelagstiftningen har på grund av nytillkomnaregleringar medfört att många skärgårds- och kustborutestängts från att utöva sin yrkesmässiga småskaligafiskeverksamhet. Detta är oacceptabelt. Det rimmar illamed talet om en levande skärgård.En levande skärgård är i hög grad beroende av sinasommargäster och turism. Ett yrkesmässigt småskaligt fiskeär av stor betydelse för att tillgången på färsk fisk iskärgårds- och kustområden blir tillgodosedd. Det ärnumera också vanligt att denna typ av småskaligverksamhet kombineras med rökeri.Det småskaliga yrkesmässiga fisket är i jämförelse meddet egentliga yrkesfisket av ringa omfattning. Det är oftainriktat på fiskarter som av lönsamhetsskäl är ointressantför det egentliga yrkesfisket. Det bör därför finnas utrymmeför båda kategorier.Med hänsyn till att tillgången på fisk beror på mångaolika faktorer kan det finnas fog för någon form av regleringnär det gäller utövande av fiske. Det är därför rimligt attäven det yrkesmässiga småskaliga fisket licensieras. Ensådan licens ska ge innehavaren rätt att bedriva småskaligtfiske men inte berättiga till någon form av statligt stöd.Eftersom länsstyrelserna bäst känner till förhållandenainom sina län bör de svara för tilldelningen av licenser. Dens k närhetsprincipen bör gälla i detta avseende. Skyldighetatt redovisa fångsterna i loggbok bör även gälla den typ avverksamhet. Loggboksuppgifterna kan lämnas hel- ellerhalvårsvis för att minimera den byråkratiska hanteringen.Till småskaligt yrkesmässigt fiske bör hänförasfiskeverksamhet som sker kontinuerligt och med enbruttointäkt i storleksordningen per år.Det torde ankomma på utskottet att utarbetaerforderliga författningsändringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att i enlighet med vad i motionenanförts yrkesmässigt småskaligt fiske får möjlighet att utövalicensierat fiske.
mot · GH02Jo408 · 1994-01-25 00:00:00 — Fisket med ålsax var vid tidigare fritt förenvar att använda på allmänt vatten.Redskapet används i huvudsak vid husbehovsfiske.Ålsaxens konstruktion och användningssätt gör att denendast kan användas på grunt vatten.I samband med riksdagsbehandlingen av den nyafiskelagstiftningen beslutades att fiske med ålsax ävenframdeles skulle vara tillåten.Bestämmelserna i den nya fiskelagstiftningen haremellertid medfört att fisket med ålsax i praktiken endastkan utövas av den som har egen eller hyrd vattenrätt ochden som har yrkesfiskelicens på allmänt vatten. En heltorimlig begränsning.Det är enligt min mening självklart att det liksomtidigare skall vara möjligt för envar att utan hinder fiskamed ålsax på allmänt vatten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att fiske med ålsax utanbegränsning får utövas på allmänt vatten.