mot · GH02U211 · 1994-01-25 00:00:00 — U-landspolitik för att minska orättvisornaI takt med att den svenska ekonomiska krisen fördjupatshar inte bara främlingsfientlighet och rasism tilltagit utanäven attackerna mot biståndet. Många av''biståndskritikerna'' besjälas ingalunda av en ärlig vilja attförbättra biståndet. Ny demokrati har spritt lögnaktigapåståenden om biståndet och spekulerar i okunnighet ochegoism. Trots det ökade svenska folkets biståndsvilja 1993,. ''Trade not aid'' är ett slagord som nyttjas som argumentmot biståndet. Men de som för fram det föreslår sällan vadvi skall göra för att förbättra villkor ivärldshandeln. Uppenbarligen fungerar intemarknadskrafterna utjämnande. Klyftorna har ökat. 1960var förhållandet mellan den rikaste och den fattigastefemtedelen av världens befolkning 30:1. är den 50:1.Utvecklingen i u-världen är ojämn. Några asiatiskaländer har arbetat sig upp till nivå. Ytterligarenågra har lyckats få igång en utveckling i samma riktning iAsien och . Men går kräftgång.Varför har lyckats men inte ?Varför har en del lyckats medan misslyckats? Detär många faktorer som spelat in. koloniserades först ochavkoloniserades sist. Självständigheten blev mer formell änreell. Det koloniala arvet finns kvar, inte minst deekonomiska banden till de f.d. ''moderländerna'' ochAfrikas ställning som råvaruleverantör till dessa. EG harpermanentat det mönstret. 1973 utgjorde råvarorna 94procent av export till . 1985 likaså.Den enda förändringen var att oljan ökat medanjordbruksvarorna och mineralerna minskat. Samtidigtstödde de gamla västeuropeiska kolonialmakterna -- främstFrankrike -- afrikanska envåldshärskare som Mobuto iZaire och Houphouet-Boigny i under detkalla kriget, som försäkring mot socialistiska experiment.Kolonialfrancen (CFA) används fortfarande i 14 f.d.franska kolonier i och anses vara en viktig orsak tillkorruptionen.Asien blev inte helt koloniserat, utan länder som ,, () förblev självständiga. De kundebevara sina kulturer och språk och styckades inte upp i''stammar''. Här fanns de nödvändiga institutionerna i formav regler och normer för det ekonomiska livet etableradesedan gammalt. , och fickomfattande bistånd från , därför att de var av stortsäkerhetspolitiskt värde som bålverk mot Kommunistkina.De fyra ''tigrarna'' (, , ,) styrdes av diktatoriska regimer, som kunde erbjudautländska företag ett förmånligt investeringsklimat utanfackföreningar och strejker. Här finns ocksåutlandskineserna, som är lika betydelsefulla som förflödet av investeringar och teknologi från de fattigare till derikare länderna i regionen. Och världsmarknaden är i daginte öppen och expanderande som den var 1950--70, när deasiatiska ''tigrarna'' inledde sin exportdrivna expansion.Vad behöverAfrika kan inte kopiera Stillahavsasien. I stället pressasAfrika tillbaka. Dess andel av världshandel har minskatfrån fyra till en enda procent . Deflesta länderna är beroende av att exportera några fåråvaror, och priserna på dem sjunker. På detta sätt förlorarAfrika mer än det får i bistånd. Ökad export lederexempelvis inte till ökade inkomster. Ofta är det tvärtom.Elfenbenskusten har exempelvis ökat sin kaffeexport , men inkomsterna av den har minskat med 21procent. Från de fallande exportinkomsterna betalar Afrikarunt i skuldtjänst.Här har vi en del av orsakerna till kräftgång, tillatt fattigdomen ökat . Över 200miljoner människor kan inte tillfredsställa sina mestgrundläggande behov. Omkring 30 miljoner hotas ständigtav torka och hunger.FNs barnorganisation ser dock svaga ljuspunkter.Diktaturerna kan inte räkna på samma stöd utifrån somunder det . På så gott som hela kontinentenpågår en rörelse mot demokrati. Apartheid går mot sitt slut.Ekonomiska reformer har påbörjats. Flera av krigen har tagit slut. Men -- sägerUnicef -- nu måste i-länderna medverka för att stärkaAfrikas ekonomi. Många skulder måste avskrivas.Råvarupriserna måste stabiliseras och bli mer rättvisa.Tullarna på tillverkningsexport måste sänkas.Biståndet måste öka.ResursflödenaÄven om bistånd ökade något 1992,måste vi notera att några länder kraftigt minskat det:Finland, , , , , Belgienoch . Att döma av de nedskärningar som beslutatsunder kan det då ha blivit en nedgång totalt.Det samlade resursflödet (utlåning, bistånd ochinvesteringar) ökade 1993 från 158 till 177 miljarder dollarjämfört med . Om man räknar bort räntebetalningaroch hemtagna vinster ökade nettoflödet från 80 till 92miljarder dollar. Men kapitalet flödade olika, mest tillAsien i form av privata investeringar och minst till Afrika.Hur skall detta mönster kunna brytas? Vänsterpartietanser att de förslag från som vi refererat, måstekunna tas upp på allvar. Vi stöder också tanken på eninternationell konferens om utvecklingens finansiering,som föreslagits av den alliansfria rörelsen. börengagera sig aktivt för detta.SkuldernaU-ländernas skulder fortsätter att växa, med 6 procentförra året till . Vänsterpartietupprepar vad vi sagt tidigare: avskrivskulderna. Ekonomer har förklarat att detinternationella finansiella systemet skulle klara det. Detskulle bli en stimulans för världsekonomin, omskuldländerna kunde använda sina exportinkomster till attimportera nyttigheter i stället för till skuldtjänst.I många fall har länderna betalat så mycket i räntor ochamorteringar att det sammantaget är merän den ursprungliga skulden. I biskopsbrevet förraåret anfördes som exempel på det. NärMarcosregimen föll 1986 efterlämnade den en utlandsskuldpå . Efter det har landet använt igenomsnitt halva statsbudgeten till skuldtjänst -- menskulden har växt till 29 miljarder dollar.Skuldtjänsten ligger som en död hand över många ekonomier. ligger på avexportinkomsterna, på 160 och på . För söder om ärskuldtjänsten fyra gånger större än regionens totala utgifterför hälso- och sjukvård.Varför avskrivs inte skulderna? Argumentet är attskuldländerna skulle förlora sin kreditvärdighet. Detargumentet håller inte, därför att det finns andra kriterierför att bedöma länders återbetalningsförmåga och -vilja,och de påverkas också av regimskiftena som skett i mångau-länder. Dessutom har det visat sig att de skuldlättnadesom förhandlats fram i inte lett till minskadeskulder.Skälet till att skulderna inte avskrivs -- inte ens för deallra fattigaste länderna -- är i verkligheten politiskt.Skuldhanteringen har blivit ett rymningssäkert system föratt hålla under politisk kontroll. Om skuldernaavskrivs ökar deras politiska och ekonomiska oberoende.Vänsterpartiet anser att skulder skallavskrivas. SIDA har föreslagit att det sker för de allrafattigaste länderna i söder om , vilket vistöder. Man kan tänka sig andra slag av skulder som bör fåförtur vid skuldavskrivning. Det gäller de länder somgenomgått ett regimskifte och skall bygga upp demokratiefter diktaturernas fall. De borde få möjlighet att startautan att tyngas av arvet efter diktatorerna. Ett annat slagsavskrivningsbara skulder är de som redan betalats medräntor som överstiger den ursprungliga skulden.Kritik av biståndetFNs utvecklingsorgan UNDP kritiserar i sin årsrapport1993 i-ländernas bistånd och säger att det under det kallakriget kom att styras av givarländernas intressen.Exempelvis fick i bistånd 1991 räknatper invånare, medan fick . Ändock ärEgyptens BNP/inv. nästan dubbelt så hög som . Deallra fattigaste länderna var inte intressanta. Endast enfjärdedel av i-ländernas bistånd går till de tio länder som hartre fjärdedelar av världens fattiga. Arvet från det kallakriget syns också på att givarna inriktar sig på stater snarareän på folket i staterna. De gynnar dessutom bara västligautvecklingsmodeller.De ändrade förutsättningarna kräver en helt nybiståndspolitik, säger . Biståndet börinriktas på människornas basbehov som hälsa ochgrundskola, på miljön och på befolkningsfrågan. Det skallgå till människorna, inte till staterna och det skall gå till defattigaste. I biståndsdialogen bör givarländerna tryckahårdare på att utjämna inkomst- ochförmögenhetsfördelningen, sänka militärutgifterna ochförbättra regeringsutövningen. I det tekniska biståndet skallu-ländernas egna experter anlitas mer än ochinvesteringar göras i deras egna institutioner.Biståndet måste, heter det i , ses ur ettvidare perspektiv, tillträdet till världsmarknaden. stängsu-länderna ute och förlorar tio gånger så mycket på det somvad de får i bistånd. Lösningen är inte välgörenhet utan likamöjligheter för de fattiga länderna.Det är människorna i som skall utveckla sinaländer. Men av världens befolkning har ingenmakt över sina liv. Viktigast är tillgång till produktivtavlönat arbete. Att öka sysselsättningen är det centrala.Men ekonomisk tillväxt betyder inte automatiskt att fler fårarbete. har produktionen i ökat dubbelt så mycket som antaletarbetstillfällen. Tillväxt utan jobb alltså.Under den närmaste tioårsperioden måste det skapas enmiljard nya jobb i . Hur skall det gå till? föreslår bl.a. jordreformer, investeringar ihälsovård och utbildning samt krediter och utbildning tillsmåföretagare, även i den informella sektorn.UNDP-rapporten ser positivt på ekonomiskliberalisering och privatisering, som pågår i ett åttiotalländer. Men resultaten är blandade. I söder omSahara har tre fjärdedelar av de strukturanpassade ländernafått negativ tillväxt. Och privatiseringen får inte ses som ettmål i sig utan som ett medel för att förbättra livsvillkorenför människorna. Den skall inte forceras fram utan måste fåta den tid som krävs för att bygga upp institutioner ochregler ''även när finansinstituten trycker på istrukturanpassningsprogrammen''. Det är en tydlig kritik avVärldsbanken.Det här betonade för övrigt även nobelpristagaren iekonomi , när han var i för atthämta priser. Det går inte att lagstifta fram de stabila regleroch normer som marknadsekonomin kräver. De måsteskapas av medborgarna och till en början som informellainstitutioner. Och detta är en långsam process. ''FörVästeuropa tog den '', sade North.Vänsterpartiet föreslår att de idéer som förs fram iUNDP-rapporten skall läggas till grund för en bredaresvensk u-landspolitik, där biståndet ingår som en del, ochatt en bred parlamentarisk utredning tillsätts för attutveckla riktlinjer för denna. Här skall ocksåsolidaritetsrörelser och humanitära organisationermedverka.VärldshandelnU-länderna måste få en chans att finansiera sinutveckling. Då måste de få exportera. Världsmarknadenmåste öppnas för dem. Men utvecklingen går i motsattriktning, med växande blockbildning i i-världen. Singaporesutrikesminister har varnat för vilka reaktionerna på EESoch kan bli. ''Om dessa arrangemang endastgynnar länderna i Nord och inte ger några synliga fördelarför Syd, är det osannolikt att Syd kommer att samarbetamed Nord i miljöfrågorna'', sade han i FN i höstas.Det nya gav inte mycket till . Förstörre delen av blev avtalet en förlust. Detextilexporterande fick ge mer än de fick iutbyte. minskar exempelvis de genomsnittligatullarna på industrivaror . Men EU minskarbara och med 18 procent.Gattförhandlingarna blev en uppgörelse mellan ochEU, sade flera av förhandlare. De kunde intepåverka dem utan fick bara tacka och ta emot. Vad somuppnåddes i Uruguayrundan kan därför bara ses som ettförsta steg, som måste följas av ett andra, där u-ländernasintressen tillgodoses. Det ligger också i i-ländernasintresse -- är de framtida marknaderna.Vänsterpartiet föreslår att skall ta initiativ tillnya Gattförhandlingar i syfte att öka tillträdetill världsmarknaden.U-länderna måste få delta på lika villkor i världshandelnäven kunskapsmässigt. De har rätt att få tillgång till all deninformation om marknaden som de behöver för att kunnaplanera rationellt. Här kan biståndet sättas in för attutbilda. Den utbildningen skall inte förbehållasregeringarna och byråkratierna utan måste nå ut tillproducenterna. Det är helt möjligt att sprida sådan kunskapmed på ett lättfattligt sätt så att den afrikanskabonden vet vad världsmarknadspriset är på den majs hanodlar.Vänsterpartiet föreslår att tar initiativ till sådanmarknadsinformation riktad till u-länderna.Råvarupriserna är av vital betydelse för flertalet , särskilt de i . försökte manåstadkomma rättvisare råvarupriser med hjälp avråvarukarteller och -avtal. Det har misslyckats. Marknadensnedvrids av i-ländernas subventioner, framför allt tilljordbruket. Även mycket av livsmedelsbiståndet verkarprisdumpande. måste få rätt att försvara sig motsådan dumping och införa importrestriktioner.Internationella valutafonden () måste slopa kravet attskuldländerna skall avskaffa alla importregleringar för att fånya uppgörelser om skuldlättnader och ny finansiering avstrukturanpassningsprogrammen.Vänsterpartiet anser att skall ta uppråvarufrågorna i , , och de regionalautvecklingsbankerna. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt stöd för förslagför att förstärka ekonomi,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt engagemang för eninternationell konferens om utvecklingens finansiering,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avskrivning av skulder,4. att hos regeringen begär tillsättande av enbred parlamentarisk utredning om den svenska u-landspolitiken utgående från de i motionen anfördaförslagen i ,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt initiativ tillGattförhandlingar syftande till att öka tillträdetill världsmarknaden,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt initiativ förmarknadsinformation riktad till ,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenskt initiativ i Internationellavalutafonden (IMF) för att kravet på att slopaalla importrestriktioner skall avskaffas som villkor istrukturanpassningsprogrammen,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om svenska initiativ i råvarufrågornai , , och de regionalautvecklingsbankerna.