mot · GH02Bo202 · 1994-01-25 00:00:00 — Som ett delprojekt i LO:s stora rättviseutredning ingår''djupintervjuer'' med ett antal lågavlönade medlemmar. Irapporten sägs bl.a. så här:De människor jag mött har inte sociala problem. De hardålig ekonomi, men de super inte, knarkar inte, har aldrigsuttit i fängelse och har aldrig begått värre brott änfelparkering ... det enda dessa människor har gemensamt äratt de är LO-medlemmar med låga inkomster. I övrigtskiljer de sig i allt från varandra. Ingen av dem skulle kunnapresenteras som en genomsnittlig svensk låginkomsttagare.Den figuren finns inte ... finns det något generellt att sägaom dessa personer? Kanske en sak: de bor bra.Välfärdsprojektet har lyckats när det gäller bostäderna ...De intervjuade bor alltså bra men har i övrigt minimalfrihet i sin tillvaro.Den bostadspolitiska debatten har under senare årfrämst handlat om statens kostnader och i alltför litenutsträckning om de sociala målen för bostadspolitiken.Dessvärre har kostnadsdebatten varit mycket smal ochenbart handlat om statsbudgetens bostadspolitiskakostnadskonton, intäktssidan har förtigits. Denna sidamåste nu lyftas fram och göras tydlig. Saldot förbostadspolitiken är redan nu positivt och överskottet ärstarkt ökande. Detta framgår mycket tydligt av Boverketsberäkningar. De sammanvägda statliga bostadskostnadernaär inte längre en restriktion utan en möjlighet till en socialoch progressiv bostadspolitik.Med den bostadspolitik som bedrivs kan inte ensocialt fungerande bostadspolitik överleva. I den mycketblygsamma nyproduktion som ändå kommer i gångkommer det att finnas två vitt skilda typer av bostäder. Enför vanligt folk där det byggs med låg standard och en förvälbemedlade i goda lägen och med hög standard.Klassklyftorna i boendet kommer att bli tydliga och ökande.Bryts inte trenden kommer kommande generationer att bosegregerat. Överefterfrågan kommer att råda på äldrebilliga bostäder. Efterfrågan på nyproduktionen blir låg, ettfåtal välbeställda står för den.Arbetslösheten och bostadspolitikenFöreträdare för regeringspolitiken anser att en avbostadssubventioner omanipulerad efterfrågan skall styrabostadsbyggandet. Vi är mycket nära den situationen ,och logiskt nog är efterfrågan nu mycket låg. Sommaren1993 stod mer än 50 000 lägenheter tomma, inte för att deinte behövdes för att bo i, utan på grund av på tok för högahyror, bristande framtidstro och arbetslöshet kan de inteefterfrågas.Jämför man utvecklingen av tomma lägenheter ocharbetslösheten grafiskt ser man att kurvorna följer varandrapå ett anslående sätt. Arbetslösheten genererar tommalägenheter och bristande efterfrågan minskarnyproduktionen, vilket i sin tur skapar arbetslöshet. Detbildas en ond cirkel, och utfallet blir ofärd och sjunkandebostadsstandard för betalningssvaga grupper.Bostadspolitikens utvecklingSkattereformen innebar kraftigt höjt relativpris påboendet, men genomfördes på ett fördelningspolitisktacceptabelt sätt. Olika metoder användes för de olikaupplåtelseformerna i ett försök att skapa rättvisa.Den borgerliga regering som tillträdde 1991 gav siggenast i kast med att avveckla räntebidragssystemet ochROT-stimulanserna. Effekten lät inte vänta på sig.Nyproduktion och har så gott som upphört. Underårets sju första månader har endast 5 000 lägenheter påbörjats, en stor andel av dessa är äldre-och omvårdnadsboende.Det Danellska systemets kostnadsmaximering gynnarenkla hus utan gemensamma utrymmen och på billig mark.Detta gynnar knappast ett kreativt byggande, snarareuniformitet med klara 60-talssymptom.Under tiden till 1998 dras urräntebidragssystemet, endast den indragning som ärhänförlig till skattereformen kompenserades. harregeringen antytt att fastighetsskatten skulle sänkas ihyreshusenheter för att kompensera försämringarna iräntebidraget, men föreslås sänkningen kompensera denhöjda fastighetstaxeringen. Men de årgångar där deekonomiska problemen är akuta och som kan bli en källatill mycket stora kreditförluster betalar ingenfastighetsskatt och är därmed inte hjälpta av detta beslut.En viktig faktor bakom regeringens ovilja moträntebidrag är regeringens uppfattning att det ärräntebidragen som drivit upp produktionskostnaderna.Man har inte tagit intryck av att det var osubventioneradekommersiella lokaler som var prisledande underöverhettningen. Inte heller att produktionskostnadernaökade betydligt mindre än konsumentprisindex under förstahalvan av , trots att subventionerna då var degynnsammaste som förekommit.Ser man på byggkostnadsindex från ,och , kan det konstateras att SCB:s ochBoverkets index nästan fördubblades i förhållande tillkonsumentprisindex, medan innebaren real sänkning . Förklaringen är troligen att var enkompetent upphandlare som kunde hålla byggbranschenstången. Är det därför regeringen slagit sönder dennaorganisation? Slutsatsen borde vara att det ärbostadskonsumenten/upphandlaren som borde stärkas,tvärt emot den nu förda politiken.Effekten av den förda politiken är att vi fått mångatomma lägenheter i det nyare beståndet och bostadsbrist idet äldre. Politiken har åstadkommit kaos påbostadsmarknaden, stora kommunala bostadsföretag klararsig. Små privatvärdar med stor andel subventioneradefastigheter har problem, det finns 4 000 sådana företag. Kommunala stiftelser i samma lägeligger lika illa till med den skillnaden att det är kommunernasom tecknat borgen för dessa.Nyare bostadsrättsföreningar har mycket stora problemoch kan inte sprida sina kostnader i ett äldre bestånd.Resultatet blir hög ''hyra'' och lågt värde på lägenheten.Många kommer att, efter konkurs eller överlåtelse tillvrakpris, få dras med skulderna resten av livet. Äldrebostadsrätter har på kort sikt en mycket gynnsam situation,och försäljningspriserna kommer att stiga markant.Risken för omfattande kreditförlusterFör fastigheter byggda --1992 ärupplåningen . 100 av dessa miljarder har borgeneller kommunalt förlustansvar, det gör att betraktar dessa lån som relativt säkra. Visst ärdessa krediter relativt säkra ur kreditgivarens synpunkt,men skattebetalarna löper stor risk att drabbas av storakostnader. Såväl Hyresgästföreningens som tyder på att kreditförluster ellerförlusttäckning rör sig om mycket stora belopp. För de 18kommunala bostadsföretag som är värst utsatta (enligtHyresgästföreningens inventering) är borgensåtagandet12,. Den summan bör kunna ses som varande i klartriskläge.Prisfallet på det återstående beståndet, belånat till , uppskattar till . Det innebär att inte har fullgod säkerhet i form av panträtt ifastigheter. Fjolårets kreditförlust på motsvarade , antag att utfallet blir hälften av bankernaskreditförlustnivå, alltså . Det ger kreditförluster på 25 miljarder kronor.Den katastrofalt höga arbetslösheten och regeringensideologiska blockering mot att via statsfinansiellt marginellakostnader använda bostadssubventioner för att undvikakreditförlusterna gör att det är en uppenbar risk för attutomordentligt stora kreditförluster uppstår. En sådanpolitik är ansvarslös och kan närmast liknas vid hasardspel.Danell nöjer sig med att konstatera att det inte föreliggernågon risk för institutens förmåga att fullgöra sinaförpliktelser eftersom samtliga institut omfattas av denstatliga garantin för stabiliteten i det finansiella systemet.Men enligt oss motionärer är det uppenbart attskattebetalarna riskerar tiotals miljarder i nyakreditförluster.Att regeringen nu tvingats söka en metod för att undvikaomfattande konkurser i bostadssektorn är ett kvitto på attden förda bostadspolitiken är ett misslyckande.Motiveringen har varit att det måste sparas för att klarastatsfinanserna, men detta sparande riskerar nu attförorsaka samhället betydligt större kostnader än vad desparåtgärder som satts in skulle ge som besparing.Det är, som framhålls i såväl propositionen som iutredningen, svårt att beräkna kreditförlustriskerna. Enligtvår uppfattning kan det röra sig om flera tiotals miljarder.Regeringen föreslår bl.a. omfördelningslån för att stävjadetta. Men regeringen gör också den begränsningen att''garantin bör således inte gälla om man dååtgärden övervägs gör bedömningen att lånet bara medföratt obeståndssituationen skjuts något framåt i tiden''.Därmed definierar man bort ur systemet de företag som äri riskzonen. Det sägs också i propositionen: ''Det är enligtde bedömningar som kan göras i praktiken uteslutet atten fastighetsägare som är nära en obeståndssituationskulle kunna klara en större ytterligare skuldbelastning påsin fastighet.'' Det är också tvivelaktigit om långivarna, vidden omförhandling som propositionen öppnar för, ärberedda att sänka räntekostnaderna för riskföretagen.Kreditinstituten vill naturligtvis ha sin riskpremie.Det något underliga förhållandet uppstår atträddningsinsatsen från regeringen endast kan användas i deföretag som inte är i omedelbar fara. Därmed avvärjs inteden katastrof som regeringen säger sig vilja undvika. Ochpå sikt finns risken att den ökade skuldbelastningen och dendyra avgift som skall finansiera omställningslånen kommeratt slå ut även dessa företag. Den räntesänkning som i bästafall blir resultatet av omförhandlade lån skall ju betalas avlåntagaren.Regeringen bör återkomma till medförslag som eliminerar kreditförlusterna i bostadssektorn påeffektivast möjliga sätt.Paritet mellan olika boendeformerUnder var det ett viktigt moment ibostadspolitiken att skapa rättvisa mellan olikaboendeformer, s.k. paritet. Detta synsätt har övergivitsav riksdagsmajoriteten, vilket kan visa sig fåödesdigra konsekvenser på bostadsmarknaden.Vi motionärer anser att det är utomordentligt viktigt attpariteten återupprättas med det snaraste och att detankommer på regeringen att utforma förslag somtillgodoser dessa synpunkter.ROT-programDet ROT-program som gäller har visat sigverkningslöst. Det bygger på att avdrag skall göras motinkomst av tjänst för kostnaden för renovering av bostäder.Denna bidragsform har visat sig mycket ineffektiv. Enligtnu tillgänglig statistik 1993 harigångsättningen stannat vid en tredjedel jämfört medmotsvarande tid 1992.Riksdagen har upprepade gånger beställt ROT-programav regeringen. Beställningarna bygger på insikten att det ärbra för människorna, statsfinanserna och för att bevarabostadskapitalet på ett samhällsekonomiskt riktigt sätt attsatsa på . Det är nu hög tid att regeringen utarbetar ettROT-program som till sin konstruktion ger en direktsubvention i investeringsögonblicket. Inga andrakonstruktioner kommer att godtas av bostadsmarknadensaktörer eftersom det inte finns någon tilltro till regeringenslångsiktiga tillförlitlighet vad avser subventioner påbostadsmarknaden. Detta bör ge regeringen tillkänna.Förslag till åtgärderBostadspolitiken måste ses över av en parlamentariskutredning med direktiv som gör det möjligt att värna densociala bostadspolitiken och finna ett väl avvägtfinansieringssystem som inkluderar såväl neutralitet somparitet.Alla ytterligare sänkningar av räntebidraget måstestoppas.Inrätta ett bostadsdepartement med det snaraste, det ärviktigt för att få en konsistent bostadspolitik och för att detpolitiska ansvaret skall kunna utkrävas.Utforma ett ROT-program som gör det möjligt attåtgärda det bostadsbestånd som inte renoverats på mer än40 år.Återupprätta pariteten mellan olika boendeformer. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att enparlamentarisk utredning om bostadspolitiken tillsätts,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att alla ytterligare sänkningar avräntebidragen stoppas,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättandet av ettbostadsdepartement,4. att hos regeringen begär åtgärder för atteliminera kreditförlusterna i bostadssektorn,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen i övrigt anförts om nödvändigheten av ensocial bostadspolitik,6. att hos regeringen begär förslag som skaparrättvisa mellan olika boendeformer.