mot · GI02Fi12 · 1994-11-22 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:25 Vissa ekonomisk- politiska åtgärder, m.m. Regeringen har föreslagit en reducering av de kyrkligakommunernas skattemedelsfordran vid utgången av 1995med i stället för av tidigare beslutade3,. Detta innebär att kyrkokommunernasskatteintäkter minskas med ytterligare cirka 300 miljonerkronor.Med anledning av detta förslag har uttalat bl.a. följande:Redan den beslutade om enomläggning av utbetalningen av förskott på skatt, somminskar kyrkokommunernas skatteintäkter med drygt 700miljoner kronor både 1995 och 1996.Eftersom kyrkokommunerna till skillnad mot deborgerliga kommunerna har kvar det gamlaskatteavräkningssystemet, påverkas deras skatteunderlagutöver ovannämnda omläggning av förskottsutbetalningarnaförst och 1996 av de sjunkande skattepliktigainkomsterna i samhället under 1993 och 1994.Skatteunderlaget reduceras också enligt den av riksdagenantagna finansieringsprincipen dvs. Sammantaget innebär detta, attkyrkokommunerna, redan innan det nu aktuella sparförslagetblev aktuellt, hade att räkna med en nära 20-procentigminskning av skatteintäkterna (från 9,3miljarder kronor 1993 till 1995).Besparingen för kyrkokommunernas del på överföringenav folkbokföringen till skatteförvaltningen för snart fyra årsedan var inte så stor som tidigare hävdats avfinansdepartementet. Därför har kyrkoskatten heller intekunnat sänkas i den omfattning finansdepartementetförväntat sig. All personal togs inte över,pensionsförpliktelser ligger kvar på pastoraten liksom enpersonal- och lokalkrävande arkivhållning.Församlingsskatten har sänkts enligt den förra regeringensoch pastoratsförbundets rekommendationer framför allt istora kyrkokommuner med mycket folkbokföringspersonal,t.ex i förorterna till storstäderna. Det är delvis sammakyrkokommuner, som drabbas hårdast av det indragnaförskottet på skatt från icke-medlemmar, eftersom de tillhörde invandrartätaste områdena i och därför har en storandel invånare som inte tillhör Svenska kyrkan.Enligt min mening är det en rättvisefråga att dekyrkokommuner, som faktiskt sänkt skatten, inte ska drabbasav det nya sparförslaget. Därför bör en eventuell reduceringav skatteintäkterna för dessa minskas med en procent förvarje skatteöre skatten sänkts sedan 1990.I propositionen nämns att de drygt 2.000kyrkokommunerna har ett sammanlagt rörelsekapital påcirka , men inte att de har skulder på drygt3 miljarder kronor för pensions- och gravskötselåtaganden.Det vore fel att ta de medel som är absolut nödvändiga fördessa ändamål, även om de inte alltid är tydligt redovisade,i när andra kommuner vinnlägger sig om att göraavsättningar för motsvarande ändamål. Rörelsekapitaletkommer redan med de tidigare beslutade åtgärderna attminska mycket under de närmaste åren.I centralstyrelsens uttalande anförs vidare:Det utgår inga statsbidrag till verksamhetinom landet. Verksamheten bekostas till största delen avkyrkoskatten. Den betalas endast av dem som tillhör . De som inte gör det betalar endast för dessbegravningsverksamhet.Därför reser Centralstyrelsen principiella invändningarmot en sådan särskild beskattning av kyrkokommunernaeller Kyrkofonden, som medför att de som tillhörtrossamfundet får betala högre skatt tillstaten än andra medborgare. Det är fel att de som frivilligtvalt att tillhöra trossamfundet får betala enhögre skatt till allmänna samhälleliga ändamål än andramedborgare. I en ekonomisk krissituation bör allamedborgare, oavsett samfundstillhörighet, på ett rimligt ochlikvärdigt sätt bidra till de nödvändiga åtgärderna.Förslaget om indragning av ytterligare medel kommeralldeles för sent och strider mot tidigare accepteradespelregler mellan regeringen och den kommunala sektorn.Kyrkokommunerna kommer inte att känna till vilka intäkterde får, när skattesatsen fastställs. Först en bit in på nästa årtorde de kunna få besked från Kyrkofonden om eventuelltextra utjämningsbidrag som kan bli aktuella.De åtgärder, som kyrkokommunen kan vidta, om den intehar överskottsmedel tillgängliga, är antingen att höjaförsamlingsskatten eller att göra besparingar på utgiftssidan.Många kyrkokommuner väntas höja skatten redan medanledning av de tidigare beslutade sparåtgärderna.De utgiftsbegränsningar som de kyrkliga kommunernatvingas till om förslaget genomförs torde i första handmedföra senareläggningar av investeringar ochunderhållsåtgärder och nedskärningar i den service ochomvårdnad som församlingarna ger.För del har det varit en självklarhet attbidra till sysselsättningsskapande åtgärder under de senasteåren. Detta har skett lokalt i församlingar och samfälligheterbl.a. med påskyndande av reparations- ochunderhållsåtgärder inte minst på kyrkorna i städerna.En stor del av kyrkokommunernas investeringar (l,3miljarder kronor ) består av störreunderhållsarbeten på landets kyrkor och av nyanläggningarav begravningsplatser. I första hand torde ytterligarebesparingar leda till minskad efterfrågan på hantverkare ochbyggnadsarbetare, eftersom det på kort sikt är lättare attskjuta upp planerade investeringar än att krympa den egnapersonalen.Därefter måste också besparingar göras inomkyrkokommunernas egen kärnverksamhet,församlingsarbetet och begravningsverksamheten medtillhörande administration, dvs. inom mycketpersonalintensiva verksamheter med ungefär sammapersonalkategorier som i kommuner och landsting. Desamhällsekonomiska effekterna blir en direkt minskning avantalet arbetstillfällen för de berörda yrkesgrupperna. Enindragning av kan -- om den fulltut skulle slå igenom i den egna verksamheten -- översättastill en minskning av antalet arbetstillfällen inom i storleksordningen 900 heltidsanställningar. Denedskärningar som görs av bygg- ochunderhållsentreprenader får inte lika stor effekt påsysselsättningen, men staten mister då också avbesparingen i form av minskad mervärdesskatt.Sammanfattningsvis menar jag att regeringens förslag geren felaktig bild av de ekonomiska effekter somfolkbokföringens överflyttning medför och av samlade resurser. Förslaget leder till en principielltfelaktig särbehandling av dem som tillhör Svenska kyrkan.Det är ett brott mot accepterade spelregler. Förslaget medförrisk för skattehöjningar och nedskärningar.Det är för mig orimligt att de kyrkliga kommunerna, varsskatteintäkt är ungefär l/30 av den sammanlagdakommunalskatten, skall betala av statens totalaadministrationskostnad avseende inkomstskatter.Vi måste nog gå tillbaka till för att hittareduktioner av förmögenhet i denstorleksordning som är aktuell. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår den i propositionen föreslagnareduceringen av de kyrkliga kommunernas skattefordran,2. att , vid avslag på yrkande 1, beslutar att för dekyrkokommuner som sänkt skatten reduceringenskall minskas med l % för varje skatteöre skatten sänktssedan dess.