mot · GH02U616 · 1994-01-25 00:00:00 — InledningNär Sovjetimperiet föll samman ochbörjan av och det tog slut såg mångaen möjlighet för FN att börja fungera mer effektivt och merenligt de idéer om kollektiv säkerhet som låg bakom FN:sbildande.FN:s första prövning blev krisen vid Persiska vikenorsakad av invasion i . Till enbörjan såg det då ut som om FN skulle fungera enligtorganisationens grundläggande idéer. Ekonomiskasanktioner mot infördes i enlighet med FN:s stadgarom fredlig lösning av internationella konflikter.Snart visade sig dock svagheterna i FN:s organisation.När som enda kvarvarande supermakt ivärldspolitiken började utöva påtryckningar på övrigamedlemmar i att godkänna en massivväpnad attack mot tydliggjordes denmaktkoncentration som finns inom FN-systemet. Ett Sovjetsom hungrade efter västligt ekonomiskt stöd och ett Kinasom strävade efter att återfå ''kreditvärdigheten'' i detinternationella finansiella systemet var lätta offer förnordamerikansk utpressningspolitik.Säkerhetsrådet gav sitt godkännande och det förstaexemplet på att vad FN gör numera är vad vill att detska göra var ett faktum. Återigen visade sig säkerhetsrådetsbeslut vara ett uttryck för maktfördelningen i detinternationella statssystemet och inte något som har med enfiktiv världsregerings vilja att göra. Samma mönster harvarit tydligt i fråga om FN:s agerande i och f.d.Jugoslavien men också i mindre uppmärksammadekonflikter som den i Angola.FN har en potential och kan utgöra grunden för en globalsäkerhetsordning. För att detta skall bli verklighet krävsdock att majoriteten av världens stater och folk känner sigdelaktiga i FN:s beslut. Delaktighet är en förutsättning föratt FN ska få världsomfattande legitimitet och legitimitet äri sin tur en förutsättning för att organisationen ska kunna geglobal säkerhet.För att FN ska få världsomfattande legitimitet krävs attdess agerande speglar majoriteten av jordens befolkningsvilja, inte fem regeringars vilja. FN:s grundläggandestruktur måste helt enkelt förändras radikalt.Sådana förändringar måste innefatta helabeslutsstrukturen och den fredsbevarande ochfredsskapande aktiviteten men också FN:s finansiellasystem. Om världsorganisationen ska kunna fungera måsteden självklart ges tillräckliga ekonomiska resurser. Det inte idag.VetorättenEtt grundläggande missförhållande inom FN:sbeslutsstruktur är att 5 medlemsstater av totalt 184 harvetorätt vad avser de bindande besluten.Regeln är för det första oförenlig med FN-stadgansprincip om alla folks lika värde. För det andra är den enanakronism som om inget görs kommer att urholka FN:slegitimitet.Att behålla vetorätten för segrarmakterna från andravärldskriget plus är att på konstgjord väg cementeraett maktförhållande i världspolitiken som dels intemotsvaras av den reella maktfördelningen och dels, vilketär viktigare, omöjliggör ett ökat förtroende för FN blandtredje världens stater.Ett av de starkaste argumenten mot vetorätten är att dengör det omöjligt för FN att över huvud taget övervägasanktioner mot stater som hotar internationell fred ochsäkerhet men som är s.k. klientstater till någoneller några av säkerhetsrådets permanenta medlemmar.Det är t.ex. omöjligt att tänka sig FN-sanktioner motIsrael i händelse av ny invasion i , i händelseav ytterligare militärt våld mot kurderna, eller varför inteRyssland i händelse av invasion av något land i ''det närautlandet''. Vetot skulle sätta ett effektivt stopp i alla dessafall vilket visar på det orimliga i att behålla en sådanbeslutsordning.Länder som i alla tänkbara sammanhang försöker förafram vikten av demokrati kan inte göra det med någonstörre trovärdighet så länge man inte är beredd att låtademokratin innefatta även styret av FN.En demokratisering av säkerhetsrådet är det enda somkan hindra det att bli ett redskap för selektiv intervention ioch kontroll över Syd styrt av ett fåtal länder som självabefinner sig utom räckhåll för detta redskap. Det står heltklart att vetorätten och säkerhetsrådets sammansättningmåste förändras snarast.Medlemskapet i säkerhetsrådetEn reformering av säkerhetsrådet måste innehålla enkombination av bättre geografisk representativitet och ökadeffektivitet. kan inte längre styras av enklick stater från Nord ledda av med en gisslan från Syd().De förslag om säkerhetsrådets storlek ochsammansättning medlemsländerna fått lämna in tillgeneralsekreteraren visar på att de flesta staterna villutvidga rådet. Att de enda stater som inte vill förändrasäkerhetsrådet är och -- två av depermanenta medlemmarna -- förvånar inte.Av de förslag länderna lämnat in framstår förslagen omregional representation som de mest relevanta. Världenbestår av en mängd grupper av mer eller mindre fastsammanlänkade stater. Vissa av dessa regioner harformaliserat sammanlänkningen och bildat mellanstatligaorganisationer såsom EU och EFTA i , ASEANi , SADC i , i SödraSydamerika, i . Representation förvarje sådan region skulle lösa många av dagens problem ifråga om FN:s säkerhetsråd:Nords dominans med USAi spetsen skulle brytas;den geografiska rättvisan skulleöka;det spektrum av ekonomiska och säkerhetspolitiskaintressen som finns i dagens värld skulle bli bättrerepresenterade;Syds ökade representation skulle ge mertyngd åt utvecklingsfrågorna i FN-arbetet;Sydsförtroende för hela FN skulle stärkas.De enda stater som rimligen bör få behålla sinapermanenta platser i säkerhetsrådet är , ochKina. Övriga platser bör besättas av en representantstatfrån respektive region. Innehavare av posten somrepresentantstat bör utses inom respektive region ochrotera mellan länderna i regionen.Vetorätten för de permanenta medlemmarna äroförenlig med en demokratisering av rådet och måste därföravskaffas. Förslagen till generalsekreteraren visar attmajoriteten av FN-medlemmarna inklusive sådanaståndaktiga vapendragare för de mäktiga som Australienoch vill avskaffa vetot.Vetorätten bör kunna ersättas med regler förkvalificerade majoriteter. I det fortsatta arbetet med attreformera FN bör arbeta för att ovanstående förslaggenomförs.Finansieringen av FNNär FN på grund avavkoloniseringen kom att få en majoritet bestående avstater från tredje världen kom också diskussionen igeneralförsamlingen och FN:s arbete i stort att dominerasav utvecklingsfrågor och Nord--Syd-konflikten.Krav från Syd började ställas på en ny ekonomiskvärldsordning som skulle utjämna de stora ekonomiskaojämlikheterna mellan Nord och Syd. Det här fick flerastater i Nord, inte minst , att inse att man inte längrehade kontrollen över generalförsamlingen och FN:sfackorgan och därför började man inta en alltmer kritiskhållning till FN.En konsekvens av detta var att och andra i-länderdrog in på utlovade finansiella bidrag tillvärldsorganisationen. FN hamnade i finansiell kris.Det är förödande för FN att de flesta medlemmarna,bland dem de allra största bidragsgivarna, fortfarande intebetalar in avgifterna för FN-medlemskapet . I augusti1993 var drygt hälften av summan för den reguljärabudgeten på inte inbetald. Dessutomsläpade avgifter på innanfortfarande efter. Stora bidragsgivare som , ,och är några av många syndare.FN:s budget är närmast oförskämt liten. New Yorkssophämtning kostar lika mycket . Oviljan att betalakan alltså inte i första hand anses ha ekonomiska orsakeräven om avgifterna är betungande för många fattiga stater.Orsakerna är i första hand politiska. Ett reformerat FNmed större legitimitet är därför av utomordentligt storbetydelse för att lösa även den finansiella krisen. Närmedlemsländerna känner delaktighet och förtroende för FNkommer de också att i högre utsträckning betala. Det finnsdock ett antal möjliga åtgärder även inom det finansiellasystemet som borde locka medlemmarna att betalaavgifterna för den reguljära verksamheten.För att minska risken för stora bortfall och för attutjämna fördelningen mellan bidragsgivarna borde ingenstat betala av den totala budgeten. I dagbetalar , eller snarare ska betala, av budgeten.Vidare borde bidragsskalan relateras till BNP per capita såatt den anpassas efter verklig betalningsförmåga. Defattigaste staterna bör betala endast en symbolisk summa.Skatt på internationell vapenhandel skulle på kort siktkunna bli en inkomstkälla för FN. En sådan skatt är särskiltviktig då den inte bara bidrar med pengar till FN, utan ocksåbidrar till en minskning av vapenhandeln. En minskning avvapenhandeln leder i sin tur till färre och mindre blodigakrig och därmed färre kostsamma fredsbevarandeoperationer för FN. På lång sikt bör givetvis allvapenhandel upphöra.En ytterligare reform som bör övervägas är att FN tillåtsta vanliga lån och att kostnaderna för lånen läggs på demsom inte betalar sina avgifter. Den reformen tillsammansmed straffränta på belopp som inte inbetalas skullesätta mycket stark press på länderna som missköterinbetalningarna. De fattigaste länderna drabbas inte av ensådan reform då de enligt tidigare nämnda förslag endastskulle betala symboliska summor.Förslaget innehåller både morötter och piskor. En merrealistisk bidragsskala och lägre maximinivå för de störstabidragsgivarna skulle locka de allra flesta medlemsstaternaatt betala . Straffavgifter och straffräntor skulle tvingade som ändå inte betalar att göra det.Sverige bör i FN agera för att dessa reformer av FN:sfinansieringssystem genomförs. Utan reformer kommergeneralsekreteraren att även i fortsättningen tvingas gå utpå tiggarstråt i form av brev med vädjanden tillmedlemmarna att betala. En världsorganisation med denordningen kan knappast hålla ihop i längden.FN:s fredsskapande funktionerEn genomgripande effekt av det slut är attmöjligheten för FN att agera som fredsbevarare ikonfliktområden har ökat dramatiskt. Inte mindre än 16fredsbevarande operationer har inletts , medanendast 13 inleddes under hela FN:s historia före 1987.Insatser i krigshärdar är och måste förbli en av FN:sviktigaste funktioner.Det är därför helt avgörande för FN:s framtid att debrister som den senaste tidens ökade engagemang avslöjatavhjälps snarast.Det är också oerhört väsentligt att FN kan utvecklas fredsförebyggande organisation och inte fortsätter attbara reagera på väpnade konflikter när de väl är ett faktum.Generalsekreteraren har i sin''Dagordning för fred'' föreslagit en mängd åtgärder för atteffektivisera FN:s fredsförebyggande verksamhet. Några avdessa förslag håller nu på att realiseras, t.ex. förstärkningav resurserna för faktainsamling om den politiska, militära,humanitära och sociala situationen i potentiellakonfliktområden, uppbyggnad av ett förvarningssystemsom ska kunna avslöja och snabbt varna för situationer somkan hota freden samt utsändande av ombud till oroligaområden. Det här är vällovliga initiativ, men otillräckliga.Permanenta FN-styrkorFN-insatserna i /och utgjorde avstegfrån grundidén bakom FN. I dessa konflikter fick FN enkrigsroll och blev en part i konflikterna -- båda gångernamycket beroende på agerande -- vilket inteöverensstämde med FN:s roll som kollektiv fredsmäklare.Dessa och andra konflikter har visat att FN i mycketstörre utsträckning än måste kunna placera ut militärpersonal i förebyggande syfte såväl i internationella som iinom-nationella konflikter. Den förebyggande styrkan iMakedonien där en svensk enhet ingår är ett bra exempelpå detta. Detta kräver för att fungera effektivt attmedlemsländerna sätter upp permanenta FN-styrkor somsnabbt kan rycka in i förebyggande syfte. beslutom sådan styrka borde tjäna som ett föredöme.Sverige bör inom värnpliktsförsvarets ram skapa ettpermanent FN-förband. För att bli en effektivfredsförebyggande och förtroendeskapande styrka bör denges inte bara traditionell militär utbildning, utan ocksåutbildning för att kunna klara gränsövervakning,informationsinhämtning, upprätthållande av lag ochordning, terrorismbekämpning och humanitära insatser avolika slag. Självklart ska den styrkan även kunna sättas in ifredsbevarande operationer i redan pågående väpnadekonflikter.Sverige bör också ge sitt fulla stöd tillgeneralsekreterarens förslag om att FN ska kunna inrättademilitariserade zoner i preventivt syfte på begäran avnågon eller båda parterna i en konflikt. I sådanademilitariserade zoner bör sedan fredsförebyggande FN-styrkor placeras ut.Inrättandet av FN-styrkor i medlemsländerna skulletjäna ett flertal viktiga syften förutom att förebygga enspecifik konflikt: stärkande av den kollektiva säkerhetensidé, allmän avskräckning från fredsbrott, bättre utbildadeoch mer motiverade FN-soldater samt minskat beroende avdeltagande från för att kunna genomföra en FN-insats.Minskat beroende av är en förutsättning för ettökat förtroende för FN inte minst bland tredje världensländer. Upprättandet av permanenta FN-styrkor utgördärmed ett viktigt led i ansträngningarna att öka FN:slegitimitet.Vid en insats skall de stående FN-styrkorna stå underbefäl av FN:s stabsutskott vilket redan föreskrivs i artiklar 46 och 47. I de genomförda FN-operationerna har dessa artiklar inte följts. Stabsutskottetbör bestå av reperesentanter från alla medlemmar isäkerhetsrådet. Den regionala representationen isäkerhetsrådet som redan föreslagits i motionen garanterardå att även konfliktregionens intressen tillvaratas.För att det inte ska råda någon tvekan vid framtida FN-insatser om det verkligen är FN och inte i själva verketnågon stormakt som agerar måste FN, redan innan de imotionen föreslagna reformerna genomförts, vid varjeinsats upprätta ett fungerande kollektivt stabsutskott.I det bör alltid förutom säkerhetsrådets permanentamedlemmar ingå representanter från alla länder som deltarmed personal i FN-operationen. Det ger artikel 47 utrymmeför. bör med kraft verka för att detta garanteras vidvarje framtida FN-insats och således att artiklarna 46 och 47i följs.Att bygga fredDe reformer av och funktion somföreslagits hjälper dock föga i skapandet av en fredlig världom inte också fredsbyggande åtgärder vidtas. Till defredsbyggande insatserna FN bör ges resurser till höravväpning av stridande parter efter ett krig, minröjning,repatriering av flyktingar, utbildning av säkerhetspersonaloch övervakning av val.Valövervakning har blivit en allt vanligare uppgift för FNi instabila länder. initiativ till ett internationelltvalövervakningsinstitut utgör ett viktigt led i det arbetet ochvälkomnas av . Att övervakning av val så attde genomförs på demokratisk väg dock inte är en tillräckligåtgärd för att bygga fred framgick med all tydlighet i falletAngola.Det katastrofala exemplet borde bli en lärdom för FN:smedlemsländer att övervakningsoperationen inte kaninskränkas till några dagars närvaro, utan ses som engedigen insats . Läxan från Angolaborde också vara att fredsbyggande insatser måsteinkludera avväpning, repatriering av flyktingar ochutbildning av säkerhetspersonal.Det här är biståndsinsatser som inte kan eller bör skebilateralt. FN måste helt enkelt ges mer resurser förfredsbyggande projekt och bör vara det land somivrigast värnar om detta.Även etablerandet av en permanent krigsdomstol i inräknas bland de fredsbyggande åtgärderna. En sådanhar föreslagits av FN:s kommission för internationell rätt(ICL).Enligt förslaget måste domstolen ges befogenheter attdöma för aggression och krig, men även tortyr, mord,tvångsförflyttningar och förföljelse. bör intensivtverka för att ICL:s förslag förverkligas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för attförändra reglerna för medlemskap och avskaffa vetorätteni ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för attförändra finansieringssystemet för FN:s reguljäraverksamhet,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att inomvärnpliktsförsvarets ram bör inrätta ett permanent FN-förband,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör ge sitt fulla stödtill FN:s generalsekreterares förslag om demilitariseradezoner i preventivt syfte,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för attupprättandet av ett stabsutskott enligt artiklar46 och 47 garanteras vid varje framtida väpnad FN-operation,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att i FN bör verka för attFN ges mer resurser till fredsbyggande verksamhet,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att bör verka för attförslaget från FN:s kommission för internationell rätt attupprätta en permanent krigsdomstol i förverkligas.