mot · GH02So233 · 1994-01-25 00:00:00 — Det finns en grupp människor i vårt land som i tysthetutför ett tungt och ansvarsfullt arbete. En grupp som sersom sin uppgift att utföra ett arbete som i regel tar heladeras tid, ork och krafter. Det är anhörigvårdarna.Med anhörigvårdare menas var och en som harhuvudansvaret för vård av person som annars skulle vårdasgenom samhällets försorg. Dessa svarar för två tredjedelarav äldreomsorgen enligt SPRI och skulle motsvara enkostnad för samhället med 20 miljarder kronor.Det är ett uppoffrande arbete och är deuppbundna varje timme , ibland . Oftautförs detta arbete helt oavlönat och den hemtjänst mankanske kan få räcker inte till. Avlastning är det ofta inte talom. Dessa insatser har tyvärr från samhälletssida inte fått den uppmärksamhet som de förtjänar.Det vore därför värdefullt med en kartläggning avanhörigvårdarnas arbetsförhållanden.Nu finns det i många kommuner ett anhörigbidrag ellerhemsjukvårdsbidrag som relateras till envårdtyngdsmätning som en hemvårdsassistent,distriktssköterska, läkare eller ett vårdlag gör. Dennavårdtyngdsmätning kan vara mycket svår att göra. Oftafinns det en blankett där man kryssar i olika arbetsmomentsom man utför, som ger si eller så många poäng och som isin tur relaterar till en viss tariff. Men det är otroligt mycketarbete runt omkring som inte kan mätas i envårdtyngdsmätning, men som finns och som kan varamycket tidskrävande och psykiskt betungande.De belopp som figurerar och som utbetalas tillanhörigvårdare kan variera mellan kommunerna och är imånga fall inte på långt när relevanta.En del kommuner talar om och är på gång att införaäldrepeng. Meningen med detta är att varje person som ärberättigad till hemtjänst genom pengen ska kunna beställaden hjälp och service man vill ha, antingen genomkommunen, privata företag eller genom att betala enanhörig. Vårdaren får t ex en check på en viss summa förvarje hemtjänsttimma efter bedömt behov.Vill man vårda sin anhörige i hemmet ska man kunnagöra detta och känna att man har ett stöd från samhället somger rätt till skälig ersättning, kontinuerligavlastning/växelvård och inte minst rätt till stöd i form avanhörigträffar och utbildning och för dem som äryrkesarbetande, att de efter det att vården upphört, snabbtkan komma tillbaka till sitt arbete igen. Detta skulle göra attde anhöriga orkar fortätta, man känner att samhället ställerupp. Det blir ett erkännande av deras arbete.Nettokostnaden för kommunerna för ett så kallat SMHI-boende -- service med helinackordering -- ligger på cirka20--, det är cirka 800--. Detta gäller endast dågrundpension föreligger.I den takt som man minskar antalet vårdplatser inomslutenvården, överlämnas ansvaret för vården alltmer tillanhöriga. Ska denna utveckling fortsätta krävs attanhörigvårdarna får avsevärt bättre stöd. Genom denomorganisation som sker på grund av Ädelreformen, bördet finnas utrymme att täcka kostnaderna med hjälp avpengar som frigörs genom de vinster samhället får dåanhörigvårdare tar över vård som annars skulle bekostas avkommun och landsting.Anhörigvårdarna känner sig övergivna avsamhället och man känner inte heller riktigt till vilkamöjligheter man har för att få hjälp av samhället.Anhörigvårdarna är en glömd skara som arbetar i dettysta. Dessa är värdiga att lyftas fram i ljuset och värderasför den stora arbetsinsats de gör. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anhörigvårdarnas situation ochom riktlinjer för deras ersättning,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ge anhörigvårdare utbildningoch kontinuerlig avlastning/växelvård.