mot · GH02A431 · 1994-01-25 00:00:00 — I den allmänna diskussionen används ofta uttrycket ''enlevande skärgård''. Tyvärr finns ingen enhetlig ellerövergripande syn på vad som menas med en levandeskärgård. För fastlandsområden finns planering ochmålsättningar. I beslut har vi preciserat vad markområdenkan/bör/får användas till. Denna teknik är oftast intetillämplig i skärgården/glesbygden. Utvecklingen blir därföri stor utsträckning beroende av egna initiativ som behöversamhällets stöd.Basen är arbete. Bostad, kommunikationer, skola ochaffär är beroende av arbetets förutsättningar ochmöjligheter.I kommittédirektiv (dir 1993:62) ''Förutsättningar för enlevande skärgård'' skriver regeringen att den nya småföretagspolitiken skall innebäraförbättrad rättssäkerhet, bl.a. genom att äganderätten ochnäringsfriheten skrivs in i grundlagen.Riskkapitalmarknaden effektiviseras. Byråkratin minskasoch regelverken förenklas. Regeringens syfte är att skapagoda förutsättningar för en positiv utveckling i hela ,inte genom nya statliga bidrag eller särbestämmelser, utangenom att skapa ett företagsvänligt klimat. Genom detändrade företagsklimatet som är följden av regeringenssmåföretagarpolitik skapas nya möjligheter för en fri ochpositiv utveckling också i skärgårdarna.Basen för sysselsättning och service i skärgårdarnakommer även i fortsättningen att vara fiske, jordbruk ochskogsbruk. Dessa näringar bygger på skärgårdens egnaresurser. Utredaren bör utgå härifrån.En väl fungerande infrastruktur är en förutsättning fören levande skärgård. I skärgårdarna gäller detta inte minstgodsoch persontrafiken. Utredaren bör bedöma hurbehovet av service skall kunna tillgodoses bl.a. i fråga omtrafikförsörjningen. I det sammanhanget måsteuppmärksammas det omfattande fritidsboendet, turismenoch friluftslivet som både ställer krav på säsongsmässigservice och stärker förutsättningarna för de fastboendesservice.Utredningen har en stor uppgift att genomföra på sinkorta, tillmätta arbetstid. Utredningen tillsattes i maj 1993och skall enligt direktiven vara färdig den 1 februari 1994.Mycket av direktivens ambitioner låter bra. Men att1994 utgå från fiske, jordbruk och skogsbruk som bas räckerinte. I relation till skärgårdsbefolkningen är andelenfiskare, jord- och skogsbrukare litet, (även om det är högt mot rikets totalsiffra på ).Om man har ambitionen om en levande skärgård är detinte särskilt sannolikt att det kan uppnås genom att flerflyttar ut i skärgården för att försörja sig med dessabasnäringar. Betydande svårigheter möter utflyttade somvill fiska, starta jord- eller skogsbruk. Fisket krävetfiskevatten, jordbruksmarken betraktas somolönsam på flera olika sätt. En försörjning av skogbrukförutsätter storskalig avverkning. I samtliga fall är mark-och vattentillgångarna ett hinder.Sveriges förhandlingar om medlemskap i innebärockså konsekvenser för synen på bl.a. det småskaliga,mindre lönsamma jordbruket.De få fastigheter i som innehar allaingredienserna fiskevatten, jordbruksmark ochavverkningsbar skog kan möjligen leva på vad naturen ochhårt arbete ger. Men merparten av skärgårdsbefolkningenhar möjligen tillgång till en av basnäringarna.Skärgårdsbefolkningen har alltid varit och kommer inomöverskådlig tid att förbli mångsysslare. Ambitionen församhällets skärgårdspolitik måste då vara att bidra till ochöka möjligheterna för arbetsinsatser utanför detraditionella basnäringarna fiske, jord- och skogsbruk ochatt styra kombinationer av olika verksamheter.1970-talets skärgårdsutredning utgick ifrån att en fastbefolkning måste finnas i skärgården. Skola, reguljärakommunikationer, post och dagligvarubutik bedömdes somoundgängliga för att bevara fast bosättning. Eftersomkraven på service eller näringslivets villkor inte kundetillgodoses på alla de då bebodda öarna, koncentreradesinsatserna till vissa, befolkningstätare s kskärgårdssamhällen. Man bestämde dessutom att ett visstbefolkningstal för respektive skärgårdssamhälle skulleuppnås 1980. Politiken var mycket framgångsrik. Församtliga skärgårdssamhällen, utom och ,överträffades befolkningstalet med ca 14 %.Befolkningen har --1990 ökat meddrygt 2 600 personer. Mest ökade hushållen på öar med fastanslutning till fastlandet. beräknas ca 8 000 personer vara bosatta på öarna i Stockholmsskärgård. Av dessa har ca 3 800 personer sysselsättning, antingen i skärgården ellergenom pendling till annan ö eller till fastlandet.För att uppnå målen om en levande skärgård är detviktigt att ta till vara och utveckla människornasinneboende förmåga till kreativitet. Som vi ovankonstaterat går det inte att leva av fiske, jordbruk ellerskogsbruk annat än i kombination med andra verksamheter.Med ett aktivt samhällsengagemang är det möjligt attutveckla skärgården med levande samhällen och en brainfrastruktur.En av de viktigaste frågorna är att skapa arbetstillfällensom komplement till basnäringarna. Taxiväxeln påIngmarsö och kundservice på är tvåexempel där den utvecklade tekniken skapat arbetstillfälleni glesbygd. Samhällets förmåga till breda insatser ärnödvändiga för att glesbygdssamhällen skall leva, överlevaoch utvecklas. Ett bra exempel på att samhällsstöd fungerarär insatser och engagemang på Utö,där ett rikt och mångskiftande småföretagande harutvecklats. Befolkningsutvecklingen är fortsatt positiv,liksom framtidstron om öns möjligheter.Glesbygdsområdet har alldelesspecifika problem. Endast ett fåtal öar har broförbindelseoch får alltså förlita sig till kommunikationer med båt ellerfärja. Av det följer svårigheter att söka sysselsättningutanför bostadsön. Fraktkostnaderna blir betydligt högrebåde för daglig- och sällanköpsvaror. Den samhälleligaservicen, såsom post, skola, daghem, är betydligt svårare attupprätthålla utan landsvägskommunikationer.Bland de värst drabbade av arbetslöshet är kvinnorna iskärgården. De har en större arbetslöshet än kvinnorna ilandets stödområden.I den rådande lågkonjunkturens ochmassarbetslöshetens är givetvis alla beroende av attfler arbetstillfällen kommer till stånd. Det kan gällasmåföretagande, men också andra verksamheter därdistansarbeten kan etableras. Därför är det ett stortproblem om statligt lokaliseringsstöd blir avgörande för omverksamhet etableras i annan glesbygd i stället för iglesbygden i där förutsättningarna iflera avseenden är likartade som t.ex. i den norrländskaglesbygden.En förutsättning för att skärgården skall kunna utvecklaspå likartade villkor som glesbygdsområden i andra delar avlandet är ett ökat statligt engagemang. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de speciella glesbygdsproblemeni .