mot · GH02L901 · 1994-01-25 00:00:00 — antog 1992 med anledning av en rapportutarbetad av riksdagsledamot () enrekommendation där medlemsregeringarna anmodas attinföra och harmonisera lagstiftning om franchising samt iavvaktan på en lag verka för etiska regler. harhittills alltid sett till att leva upp till Europarådetsrekommendationer och bör så göra även . () haräven i ett memorandum påmint medlemsstaternaom beslut.Franchising är nämligen en företagsform som på senaretid vuxit kraftigt i . Rubriker i pressen som''Franchising -- hennes chans'', ''Missnöjd med Seven-Elevens avtal'', ''Franchiseavtalen påtagligt ensidiga'',beskriver emellertid en del av verkligheten när det gällerdetta relativt nya fenomen.Företagsformen franchising diskuteras därför livligt . Det är ingen tillfällighet. Allt fler verksamheter --framför allt inom tjänstesektorn -- ''franchiseras'', dvs.utarrenderas till enskilda personer som vanligtvis driver ettfilialföretag till ''franchisegivaren''. McDonald's, Polarn & och Seven-Eleven är några exempel. De avtal somträffas mellan franchisegivaren och franchisetagaren äroftast ensidigt utformade till franchisetagarens nackdel.En allvarlig olägenhet med denna företagsform är attden inte är lagreglerad. En statlig utredning lade redan 1987fram ett förslag till lagstiftning om franchising. Förslagetligger alltjämt i . Men är det dagsatt åstadkomma ett skydd för dessa ofta mycket utsattasmåföretagare.För franchisetagare finns en särskild organisation,Franchisetagarnas (), som tillskillnad från franchisegivarnas organisation,, är en förening enbart förfranchisetagarna. har -- sedan man i1984 års franchiseutredning uppträdde som part förfranchisegivare -- som medlemmar såvälfranchisegivare som franchisetagare. Denna organisationhar avsiktligt konstruerats på detta sätt för att förhindraförhandlingar med FRO om s.k. agreed document. Mankan också uttrycka saken på så sätt att organisationen seglarunder falsk flagg.FRO är den enda organisationen i somtillvaratar franchisetagarnas intressen gentemotfranchisegivarna när det gäller villkor i avtalen mellanparterna samt fackliga och sociala frågor i övrigt. FROsviktigaste uppgift är att i förhandlingar medfranchisegivarna söka åstadkomma ett huvudavtal med enförhandlingsordning.Till en början bör franchisetagaren tillförsäkras rätt tillviss uppsägningstid och ''saklig grund'' vid uppsägning. Ettvisst ''indirekt besittningsskydd'' liknande de regler somgäller för lokalhyresgäster bör även finnas.Franchisetagare måste i förenings- ochförhandlingsrättshänseende likställas med s.k. jämställdauppdragstagare. Här kan en jämförelse göras medpetroleumhandlarnas situation där man löst detta problem.En förenings- och förhandlingsrätt skulle medföra ettradikalt minskat behov av detaljlagstiftning.FRO har förgäves sökt få förhandlingar till stånd om ettavtal med franchisegivarnas organisation.Franchiseföreningen vägrar dock envist att ställa upp iförhandlingar med FRO. Detta är ett uppträdande somalltför mycket påminner om hur arbetsgivarna behandladefackföreningarna och gör attfranchiseföreningen inte kan accepteras som en seriösorganisation.I ett franchiseförhållande finns två parter:franchisegivaren och franchisetagaren. Teoretiskt föreliggerett avtal mellan två jämställda parter, men i praktiken ärfranchisegivaren ofta ett stort multinationellt företag medanfranchisetagaren i regel är en f.d. affärsanställd,restaurananställd eller liknande, vilket gör attfranchisetagaren lever i en utsatt situation och får en starktberoende ställning.Mot bakgrund av vad ovan sagts om franchisetagarnasberoendeställning bör arbetsrättskommitté (dir.1991:118) i tilläggsdirektiv få i uppgift att särskilt utredafranchisetagarens ställning som jämställd uppdragstagare.I , och finns redan lagstiftningsom skyddar franchisetagarna. Enligt t.ex. lagstiftningen iUSA är franchisegivaren skyldig att informera om sittföretags ekonomiska ställning samt visa att han kan uppfyllade förpliktelser som han åtar sig gentemot franchisetagaren.Ett allvarligt problem i är att franchisegivaren oftainte kan uppfylla sina kontraktsenliga förpliktelser motfranchisetagarna som därmed förlorar det kapital -- ofta 200000---- som de satsat i rörelsen.Vi anser att det är nödvändigt att komma fram till endefinition av ''franchising''. En definition som har bakgrundi affärsjuridik är följande:Med franchising avses ett affärsförhållande grundat påskriftligt avtal, enligt vilket ena parten, franchisegivare, gerandra parten, franchisetagare, rätt att för egen räkninginom visst geografiskt område bruka franchisegivarenssärskilda affärsidé, affärsmetoder och näringskännetecken,mot att franchisetagaren förbinder sig att tillämpa avfranchisegivaren uppställda villkor för profilering.Med franchisetagare enligt denna lag förstås ävendelägare i franchisetagare, vilken/vilka i något avseende ärpersonligen förpliktade att tillämpa avtalet.Inom EG har det utarbetats ett flertal direktiv där dethänvisas till franchiseförhållanden. Detta innebär att vi intekan undgå att i lag reglera denna företeelse. Även inomEuroparådet pågår som redan nämnts ett arbete som syftartill att lagreglera franchising. En lag skulle vara ett viktigtskydd för denna ofta svårt utnyttjade grupp avsmåföretagare. Något ytterligare utredningsarbete är hellerinte nödvändigt. Det förslag som lades fram avfranchiseutredningen är en utmärkt grund för enlagstiftning.Det finns andra grupper i samhället med likartadeproblem som franchisetagarnas, framför allt när det gällerberoendeställningen. Det gäller t.ex. hyresgäster,arrendatorer, kommissionärer och agenter. Lagstiftaren harsedan länge, i flera fall sedan mycket länge, insett behovetav skydd för dessa grupper mot att den dominanta partenmissbrukar sitt övertag. är på intet sätt mindre än de nämndagruppernas. Tvärtom har man i detta fall, till skillnad motde övriga, inte ens lyckats åstadkomma ett företroendefulltsamarbete mellan organisationer för parterna. Detta trotsatt FRO inbjudit den tidigare organisationen förfranchisegivarna till förhandlingar för att söka uppnåkonsensus genom frivilliga överenskommelser om regler,s.k. finns inte ens en renodladorganisation för franchisegivarna, ingen motpart.Lagutskottet har i tidigare betänkande hävdat, att någraolägenheter med franchising inte framkommit. Dettauttalande måste rimligen grunda sig på att man inte anser attdet föreligger allvarliga tvister mellan parterna och -- vilketpåståtts -- att konkurser inte är vanliga. Detta är emellertiden missuppfattning. Konkurser är minst lika vanliga blandfranchisetagare som för övriga företagare och harförekommit också bland franchisegivare med besvärandeföljder för franchisetagarna. Det finns dock ingen särskildregistrering av franchisetagare och därför inte heller någonregistrering av just konkurser i detta sammanhang. Ingenvet därför säkert hur det förhåller sig härmed utanför de ibranschen verksamma. Viktigt i detta sammanhang attkänna till är att en franchisetagare i sitt registreradefirmanamn inte får använda sig av franchisegivarnas namneller i övrigt ange att det rör sig om ett franchiseförhållande.Det är däremot riktigt att tvister förekommer mycketsällan i den betydelsen att tvister kommer till allmänkännedom eller till domstol. Detta beror på att de flestafranchisekontrakt innehåller en skiljedomsklausul ochfranchisetagarna har därför inte råd att driva en tvist. InomFRO känner man endast till ett enda fall som gått till sådanprövning och kostnaderna härför blev också orimligt höga.Konkurrensregler och bestämmelser om s.k.gruppundantag enligt löser intefranchisetagarnas problem -- dessa regler tillgodoser endastfranchisegivarnas intressen. Det minsta man kan begära äratt den i avvaktan på lagstiftningåtminstone inrättar ett råd för upprätthållande av etiskaregler liknande det regeringen i inrättat. Ettsådan råd bör bestå av representanter både förfranchisetagarnas och franchisegivarnas organisationer.Den ''etiska'' nämnd som franchisegivarnas organisationi inrättat kan inte betecknas som ett oberoende ochfristående organ eftersom någon organisation somrepresenterar enbart franchisetagare inte är representerad iden. Nämnden är närmast att betrakta som enPotemkinkuliss -- uppsatt för att dölja missförhållandena ibranschen! Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en lagstiftning omfranchising samt tilläggsdirektiv till 1992 årsarbetsrättskommitté.