mot · GH02A258 · 1994-01-25 00:00:00 — Uppsägningstiden för kommunalt anställda Kommuner och landsting brottas med stora problem pågrund av minskade resurser trots växande behov.Kommunsektorns inkomster minskar dramatiskt i fastpenningvärde. Minskningen är stor även om vi bortser frånde delvis tillfälligt höga inkomsterna och 1993. fårsektorn (i fast penningvärde)mindre än 1991.Statsbidragen till kommunsektorn skärs ned på flerasätt. Dels direkta minskningar av bidragsramen. Dels genom attinflationen tillåts gröpa ur värdet av statsbidragen. Trotsden låga inflationen betyder det ett par miljarder kronor perår i fast penningvärde. urgröpning summerar sig nedskärning av samma storlek som nedskärningav ramen.Att kommunsektorn tillfälligt får behålla 4,2 miljarder iskatteintäkter som det sänkta grundavdraget ger 1994innebär bara en tillfällig lättnad. Kraven på nedskärningari verksamheten skjuts bara delvis upp till 1995.Från 1995 slår också den sjunkande BNP (och därmedmindre skatteunderlag) igenom i kommunsektornsskatteintäkter.I år är inkomsterna tillbaka nivå. Sedan 1987har ändå befolkningen förändrats i riktning motåldersgrupper som kostar relativt mycket för kommuneroch landsting. Antalet barn i förskoleålder ökar med en ochen halv årskull och antalet personer ökar . Enbart befolkningsförändringarna leder till ökadebehov på omkring en procent eller sammanlagt 6--för hela perioden --1994. har ocksåambitionsnivån inom t.ex. barnomsorgen (utbyggnad tillfull behovstäckning) och äldreomsorgen ökat.Det här leder till stora nedskärningar i den kommunalaverksamheten. , 1993 och 1994 beräknasverksamhetsutgifterna minska med . Verksamhetsminskningar innebär färre sysselsatta.De kommunalt anställda blir upp mot 100 000 färre under dessa tre år.Samtidigt fortsätter de åldersgrupper som behöverkommunal verksamhet mest att öka snabbt i antal. Om viantar att kommuner och landsting 1995 skulle använda likamycket resurser per invånare i olika åldersgrupper som 1991så skulle resurserna behöva öka med 10--15 miljarderkronor i fasta priser. I stället sjunker de med 30 miljarderkronor. På flera områden -- barnomsorgen, skolan ochäldreomsorgen -- ökar dessutom ambitionsnivån under denhär perioden. Arbetslösheten medför också att utgifternaför socialbidrag ökar mycket kraftigt. Socialbidragenfördubblas ungefär från 5 miljarder till 10 miljarder kronormellan 1991 och 1994. Totalt sett är gapet mellan resurseroch behov för stort för att det skall kunna överbryggas medökad effektivitet och produktivitet.Vi har alltså följande situation. Kommuner och landstingskär ned i sin verksamhet för att det saknas pengar. Mångautbildade och erfarna personer går därför arbetslösa ochkostar samhället pengar i form av a-kasseersättning, AMS-åtgärder, socialbidrag m.m. Befolkningsförändringarnaleder till större tryck på kommuner och landsting.Alla kalkyler leder till slutsatsen att det är mycket billigtför samhället att sätta folk i arbete i den kommunalavälfärdsproduktionen i stället för att dra ned på antaletsysselsatta och därmed öka på arbetslösheten. Räknar videssutom in värdet av de tjänster som skulle produceras ochbesparingar i medicinska och sociala kostnader så blirresultatet ett stort plus.Regeringen räknar med att 37 000 personer mister sina anställningar i kommuneroch landsting. Det är ett slöseri med mänskliga ochekonomiska resurser av en mycket stor omfattning.Rundgången mellan staten och kommunerna måste brytas.Vi föreslår att AMS får i uppdrag att förhandla medkommunerna och landstingen om att förlängauppsägningstiden för varslad personal. Målsättningen börvara att ingen skall gå ut i öppen arbetslöshet, i första handföre . AMS bör få särskilda medel för attstimulera kommunerna att fatta sådana beslut. För nästabudgetår bör anslås för detta ändamål.Stödet för en enskild person får inte överstiga 85 procent.Samma krav återfinns i den socialdemokratiskapartimotionen om arbete m.m.Naturligtvis behövs en stark sysselsättningsökning inäringslivet för att de offentliga underskotten snabbt skallminska. Men med dagens höga arbetslöshet dröjer det längeinnan det uppstår brist på arbetskraft.Sysselsättningsökning i näringslivet och bibehållensysselsättning i kommuner och landsting konkurrerar intemed varandra utan kompletterar varandra och är bådanödvändiga om arbetslösheten skall kunna minska rejältfram . Med hänvisning till det anförda hemställsatt till Arbetsmarknadspolitiska åtgärder /95 anvisar för attstimulera kommunerna och landstingen att förlängauppsägningstiden för varslad personal.