mot · GH02A814 · 1994-01-25 00:00:00 — Hot mot världens friaste kvinnaVi är de friaste kvinnorna i världen. Vi har en starkställning på arbetsmarknaden och vi kan tack vare vårtvälfärdssystem kombinera arbete och familj. är dennaställning hotad.Under har en dramatisk ökningskett av andelen kvinnor som förvärvsarbetar. Dennautveckling har lett till att de svenska kvinnorna deltar iarbetslivet i nästan lika stor utsträckning som männen.Men står kvinnornas arbetsmarknad inför storaförändringar. En del tecken tyder på att kvinnorna undersenare år förlorat en del av de positioner de uppnått påarbetsmarknaden och att arbetslösheten bland kvinnor kankomma att bli permanent hög -- högre än männens. Andratecken visar på faktorer som pekar i motsatt riktning.Oavsett vilken syn som är korrekt måste kvinnorsarbetsmarknad analyseras och en särskildstrategi för att motverka en försvagning av kvinnornasställning på arbetsmarknaden utarbetas.Den gemensamma sektorn har en stor betydelse förkvinnors möjligheter till förvärvsarbete. Dels därför att dengör det möjligt för kvinnor och män att förvärvsarbeta, delsdärför att den ger många kvinnor förvärvsarbete. Dengemensamma sektorns omfattning och utformning är därförav grundläggande betydelse för kvinnors arbete.Kvinnornas oro för sina arbeten och vad som händer inomden gemensamma sektorn måste tas på allvar. Att storaförändringar är på gång ifrågasätter ingen.Enligt regeringens egna beräkningar kommer ytterligare37 000 jobb att försvinna från den gemensamma sektornunder 1994. Till detta kommer de 68 000 jobb somförsvunnit från den gemensamma sektorn och1993. Mer än 100 000 jobb försvinner inom dengemensamma sektorn, det är en dyster facit från denborgerliga regeringsperioden.De senaste årtiondena har kvinnorna påarbetsmarknaden blivit mer jämställda med männen.Sysselsättningsgraden för kvinnorna är nu den högsta i helaOECD-området. Inte ens ansvaret för småbarnen påverkarkvinnornas förvärvsarbete längre, snarare tvärtom. Densvenska familjepolitikens inriktning på bra och tryggbarnomsorg åt alla utgör en grundläggande förutsättning förkvinnors möjlighet att förvärvsarbeta. Genomföräldraförsäkringen kan kvinnorna behålla anknytningenpå arbetsmarknaden, även när de har små barn.Mellan 1970 och 1980 ökade den kvinnliga arbetskraftenfrån till . arbetade kvinnor och84 % män. var arbetskraften 2,1 miljoner kvinnoroch 2,3 miljoner män. Tyvärr sjunker nuförvärvsfrekvensen till föjd av den mycket högaarbetslösheten.Kvinnornas vanligaste yrken var enligt Folk- ochbostadsräkningen (FoB) 1985: sekreterare,maskinskriverska sjukvårdsbiträde, affärsbiträdestädare barnsköterska och vårdbiträdeMännens vanligaste yrken var: maskin- ochmotorreparatör lantbruk, lastbilschaufför säljareinom partihandeln ingenjör och tekniker inom byggnads-eller anläggningsarbeten ingenjör och tekniker medmaskinteknisk inriktningAv kvinnorna arbetade i något av kvinnornas sexyrken medan av männen arbetade i något avmännens sex yrken. I 83 av 315 yrken var andelen män minst90 %. Kvinnorna dominerade i 22 yrken. Antalet yrken förkvinnor har varit i över 30 år.Även om kvinnor och män arbetar inom samma branschhar de ofta olika arbetsuppgifter. Högre tjänster innehasofta av män. Och detta gäller även inom områden som ärkvinnodominerade, såsom t.ex. den gemensamma sektorn.Detta beror på att den manliga maktstrukturenfortfarande sätter sin prägel på samhällets institutioner ochdärmed också på arbetsmarknaden. Männens starkarepositioner gör det möjligt för dem att forma villkoren ochnormerna i arbetslivet. Kvinnors arbete och arbetsuppgiftervärderas därmed lägre än mäns.Kvinnorna har fortfarande huvudansvaret för hemmetoch barnen. För att klara detta arbetar många kvinnordeltid. Av alla deltidsarbetande är kvinnor. Andelenmän som utnyttjar föräldraförsäkringen ligger fortfarandepå en stabilt låg nivå. Enligt de senaste uppgifternautnyttjar männen av föräldrapenningdagarna.Fortfarande är arbetslösheten lägre bland kvinnor änbland män, även om deltidsarbetslösheten ökat kraftigtliksom de latent arbetssökande. Det beror på att det ärfrämst industrin och byggnadsindustrin som förlorat mångajobb. Men tittar man närmare på siffrorna visar det sig ändåatt andelen kvinnor som fått sluta inom industrin är högreän andelen män.Löneskillnaderna mellan kvinnor och män är i Sverigemindre än i något annat land. Det är oroande attlöneskillnaderna på nytt ökar inom vissa områden.Kvinnorna har fortfarande mer okvalificerade,monotona och ofria arbeten än män. Detta får till följd attkvinnorna är överrepresenterade i arbetsskadestatistikenoch förtidspensioneras i högre grad än män. Sambandetmellan arbetsmiljön och hälsan är i det närmastebedövande.Vad har kvinnorna för alternativ ?Vi vet lite om vad som kommer att ske när dengemensamma sektorn omstruktureras och minskas. Storakvinnogrupper, som har en utbildning och erfarenhet somär kopplade till vård, omsorg och utbildning, riskerar att bliuppsagda. Andra pågående förändringar sombolagiseringarna/privatiseringarna inom kommuner ochlandsting riskerar även de att minska kvinnornasmöjligheter till arbete och egen försörjning. Vilka alternativkommer att erbjudas dessa kvinnor? I en uppsats publiceradav visas på tre tänkbaraalternativ för kvinnorna.1. Nya jobb skapas i den privata sektorn inom sammaslags verksamheter som organiseras av stat ochkommuner dvs. i första hand inom undervisning, sjukvårdoch social omsorg.2. Nya arbetstillfällen skapas inom den privata sektorn,men inom helt andra områden, exempelvis inom handel ochhotell- och restaurangverksamhet.3. Kvinnorna träder in i mansdominerade yrken.Ungefär 95 % av de förvärvsarbetande kvinnorna äranställda. är egna företagare. Kvinnor inomgemensam sektor bildar nu kooperativ och privataalternativ till gemensam sektor. Detta är positivt och skastödjas. Men det är en illusion att tro att alla kvinnor, somfår sluta sin anställning i kommuner och landsting, skall bliegna företagare.Detta kommer enbart att bli en företeelse av mindreomfattning.Anledningen till detta är naturligtvis att motivet för attminska den gemensamma sektorn är att spara pengar. Ävenden privata verksamheten ska ju betalas. Mindre pengar gersämre kvalité eller färre jobb eller bådadera. De nya jobbsom skulle kunna skapas inom andra sektorer är naturligtvisen möjlighet -- men på sikt.När det gäller att bryta den könsuppdeladearbetsmarknaden och få in kvinnor i mansdomineradeyrken är även detta en möjlighet och ett område därmetoderna måste utvecklas än mer. De erfarenheter vi hafthittills har inte visat att de insatser som gjorts getttillräckliga effekter. Inte heller detta är en realistisk lösningi det korta perspektivet.Mönstret från industrikrisen kommer med allsannolikhet att upprepas. Troligen kommer många av dejobb som skapas i privata sektorn, som en följd avbantningen av den gemensamma sektorn, att besättas avandra än de som förlorat sina jobb. Yngre välutbildadekvinnor tycks klara sig relativt bra. Däremot verkar äldrekvinnor på låg- och mellannivå få svårigheter.Våra målEn strategi för ökad jämställdhet mellan könen måsteutgå från att kvinnornas andel av landetsarbetsinkomster skall öka. Därmed ökar ocksåkvinnornas ekonomiska makt. Den fulla sysselsättningen ärviktig. Den ger också förutsättningar att behålla våraoffentliga välfärdssystem, som är så viktiga för kvinnans rätttill arbete.De positiva trenderna som vi sett är att kvinnorna i högreutsträckning än männen vidareutbildar sig efter gymnasialnivå. De kvinnor som ska banavägen, kommer att behöva goda kunskaper, nätverk ochviljan att arbeta.Men om kvinnorna ska kunna konkurreraom arbetstillfällena måste kvinnorna finnas i arbetslivet pålika villkor som männen. Detta ställningstagande ställerkrav på en rad omfattande insatser inom olikasamhällsområden.Våra mål för jämställdhetsarbetet i arbetslivet är bl.a.följande.Kvinnor skall finnas i arbetslivet i sammautsträckning som männen.Kvinnornas andel avutbildningsinsatserna skall vara lika stor som männens.Kvinnornas andel av landets arbetsinkomster måste öka.Löneskillnader på grund av kön får inte förekomma.Detgoda arbetet ska ge lika möjligheter för män och kvinnor.Kvinnors arbetsmiljö måste förbättras.Hälften av allachefer ska vara kvinnor. Andelen kvinnliga chefer skamotsvara andelen kvinnor på arbetsplatsen.Flerarbetsuppgifter omvandlas till heltidsarbeten, som man kanförsörja sig på. Det måste bli ett slut på det ofrivilligadeltidsarbetet.Lika rätt till utbildning, vidareutbildningoch kompetensutveckling i arbetet.Alla former avsexuella trakasserier på arbetsplatserna måste upphöra.Fler kvinnor skall bli företagare.Riksdagen bör slå fast dessa mål förjämställdhetsarbetet.Hela lönen!Tack vare den solidariska lönepolitiken ärlöneskillnaderna mellan kvinnor och män i mindreän i andra länder. infördes alltmer av individuell lönesättning och marknadskrafternastyrde allt mer hur löneutrymmet skulle fördelas. Dettaledde till att löneskillnaderna ökade inom flera branscher.Det gäller framför allt för de arbeten där det finns ett stortutrymme för subjektiva värderingar.Löneskillnaden mellan kvinnor och män beror till stordel på att kvinnor och män arbetar inom olika verksamheteroch i olika befattningar. Det anses att drygt hälften avlöneskillnaden beror på detta. Resterande skillnad beror påandra förhållanden, där direkt lönediskriminering är ettskäl. Kvinnor och män har fortfarande olika lön för likaeller likvärdigt arbete. Generellt kan man dessutom säga attju fler män som finns inom ett yrke, desto högre ärgenomsnittslönen i yrket.Genomsnittlig lön för heltidsarbetande var år 1991:LOTCOSACOKvinna140 700168 600214 500Man174 100220 700279 100Löneskillnaden mellan kvinnor och män uppgick till ca6--. Statistiken visar också, att löneskillnadernagrundläggs . Följer man individer visar det sig attmännen får större löneökningar än kvinnor, främst upp till30 års ålder. De unga kvinnorna har inte sämre utbildningän männen, men får inte lika ofta som männen jobb, somsvarar mot utbildningen. Kvinnorna har oftare felutbildning för jobbet. De tar sedan huvudansvaret förfamiljen, medan mannen mer är inriktad på karriär. Därförökar männens löner snabbare.Den största risken för att löneskillnaderna mellankvinnor och män på nytt ska öka är, att den solidariskalönepolitiken försvagas och att lönen blir arbetsgivarensverktyg på det sätt som Svenska Arbetsgivareföreningenvill. Ju mer lönen bestäms av marknadskrafter ochsubjektiva bedömningar, desto större är riskerna för attkvinnor missgynnas.Det är viktigt att ansträngningarna att skapa det godaarbetet också kommer kvinnorna till del. Det goda arbetetökar normalt möjligheterna för den anställde att förbättrasin löneutveckling. Kvinnorna får då inte komma påefterkälken.Det är också viktigt att angripa diskriminerandelöneskillnader med stöd av lagstiftning. De fackligaorganisationerna bör noggrant gå igenom befintligalönesystem på arbetsplatsen, för att se om det finns faktorersom direkt eller indirekt är diskriminerande för kvinnor. Iså fall är dessa olagliga. Facket måste vara pådrivande föratt undanröja omotiverade löneskillnader mellan män ochkvinnor.Inom olika branscher används arbetsvärdering som etthjälpmedel för lönesättning. Erfarenheten visar att det kanvara ett värdefullt instrument för att systematiskt jämföraoch mäta de krav som enskilda arbetsuppgifter ställer påutövaren. Värderingar som styr lönesättningen synliggörsmed arbetsvärdering och kan då lättare granskas.Arbetsvärdering ska ses som ett av flera instrument för attminska löneskillnaderna mellan kvinnor och män, men kaninte ensamt lösa problemet med lönediskriminering.Arbetsmarknadens parter har ett avgörande ansvar föratt utveckla arbetsvärderingen som en form för analyser isyfte att avskaffa löneskillnader till följd av kön. För attstimulera parterna till detta arbete bör särskilda resurseravsättas för försöksverksamhet på arbetsplatser inom olikabranscher. Arbetsmiljöfonden bör ges i uppdrag atttillsammans med parterna och i samråd med stimuleratill att en sådan försöksverksamhet kommer till stånd.Men på detta område krävs också attJämställdhetsombudsmannen blir mer pådrivande. Ökaderesurser bör därför ges till så att det finns bättremöjligheter till detta samt ge råd och anvisningar i frågorom arbetsvärdering, lönesystem och liknande.För att ytterligare driva på arbetet med att utjämnalöneskillnader bör jämställdhetslagen kompletteras med enföreskrift om att arbetsgivarna har ett ansvar för attkartlägga förekomsten av och analysera orsakerna tilllöneskillnader mellan kvinnor och män som utför lika ellerlikvärdigt arbete. En viktig förutsättning för dessaanalyser är att lönestatistiken utvecklas. En förstaförutsättning är att lönestatistiken är könsuppdelad.Lönestatistiken bör dessutom redovisa andra, förbedömningen värdefulla kriterier som svårighetsgrad ellermotsvarande där det är möjligt, ålder, heltid--deltid, antaletkvinnor och män i olika yrkeskategorier och typer avarbeten samt andra lönebestämmande faktorer.Det kan också ibland vid bedömningen av otillåtenkönsdiskriminering i samband med lönesättning hos enarbetsgivare vara nödvändigt att jämföraarbetsuppgifternas lönesättning hos annan arbetsgivareinom samma bransch. Regeringen bör till riksdagenåterkomma med ett förslag om detta med reservanternasförslag som grund.Vidare är det viktigt att arbetstagare som anser sigotillåtet könsdiskriminerade ska ha rätt att av arbetsgivarenha rätt att få skriftlig uppgift om lön eller andraanställningsvillkor och om de faktorer som påverkat lönen.Förslag till komplettering av jämställdhetslagen i dettastycke redovisas i bilaga.I skilda världarArbetsmarknaden är segregerad på två sätt. Dels finnsdet vissa typiska kvinnoyrken och vissa typiska mansyrken.Dels är högre befattningshavare och chefer män i mycketstörre utsträckning än kvinnor, även i kvinnodomineradeyrken.Under 1960- och 1970-talen fanns en klar men svag trendatt minska könssegregeringen på arbetsmarknaden. Omutvecklingen skulle fortsatt i samma takt som då, skulle detta 100--innan vi fick en arbetsmarknad utankönssegregation. fortsatte minskningen avkönsuppdelningen. Situationen är att avkvinnorna skulle behöva byta yrke för att yrkesfördelningenskulle överensstämma med männens.Av de anställda inom industri-, byggnads- ochenergisektorerna är män. Inom vård- ochomsorgssektorerna är kvinnor.Det finns också stora skillnader mellan kvinnors ochmäns andel av det obetalda arbetet. Detta påverkarnaturligtvis också förvärvsarbetets omfattning.Inte arbetslös men lönlösKvinnor saknar sällan arbetsuppgifter. Däremot saknarde ofta lön för det arbete de utför. SCB:s statistik från1990/91 säger följande:KvinnorMänFörvärvsarbete tim/v28 tim/v41Obetalt arbete tim/v33 tim/v20 /v61 tim/vDet som skiljer kvinnor och män åt, är att kvinnornafortfarande utför obetalt arbete mer än hälftenav veckans timmar medan männen ägnar 1/3 av sin tid tilldet obetalda arbetet.Trots att kvinnor ägnar halva sin tid åt obetalt arbete,arbetade av kvinnorna heltid 1992.Även när det gäller könens andel av utbildningen isamhället skiljer det sig åt.Bland personer i åldrarna 30--har kvinnorna nuhögre utbildning än männen. Statistik om kvinnorsutbildning säger följande:KvinnorMänFörgymnasial70 %78 %Gymnasieutb.88 %91 %Eftergymn.93 %93 %Detta borde på lång sikt innebära att kvinnor i högreutsträckning än , också kan erhålla högre befattningaroch lön.Rättvisare fördelning mellan kvinnor och mänHur ska vi då nå en mer jämställd arbetsmarknad?Lösningen på problemet är teoretiskt sett enkel. Det måstebli fler män i kvinnodominerade yrken och fler kvinnor imansdominerade yrken. Fler kvinnor måste bli högrebefattningshavare och chefer i alla yrken. Men frågan ärhur detta ska gå till i praktiken?Det krävs en långsiktig, uthållig politik inom ett antalområden för att vi skall komma närmare målet enjämställd arbetsmarknad. Det krävs till att börja med enförändring av attityder redan hos barn och ungdomar.Lärarnas medvetenhet måste öka, liksom ansträngningarnaatt utbilda pojkar och flickor under likartadeförutsättningar. Det är nödvändigt med medvetnasatsningar för att ge ett bättre stöd åt ungdomars studievaloch påverka detta i nya riktningar.Arbetsmarknadsmyndigheterna måste intensifieraansträngningarna att bryta traditionella könsgränser vidyrkesvalet. Arbetsgivarna måste uppmuntras att vidrekrytering bryta en ensidig könsfördelning påarbetsplatsen. Likaså måste arbetsgivarna ta ett störreansvar för att stärka kvinnornas situation på arbetsplatsen.Fler kvinnliga chefer, mer utbildning till kvinnor och bättrebefordringsmöjligheter för kvinnor måste vara självklarautgångspunkter för arbetsgivarna.En annan fråga som måste få sin lösning är det ofrivilligadeltidsarbetet. Alla kvinnor måste få denarbetstid de själva vill ha. Det kan inte vara rimligt attexempelvis tvingas jobba halvtid i stället för heltid, bara föratt arbetsgivaren inte behagar bygga sin organisation påheltidsarbete. Lagen om anställningsskydd måste ge dedeltidsarbetande förtursrätt till anställningar med mer tid.För jämställdheten i arbetslivet skulle tveklöst enjämnare delning av föräldraledigheten vara av mycket storbetydelse. Kvinnornas stora ansvar för hem och barndrabbar kvinnorna när det gäller lönen, rekryteringen,vidareutbildningen i arbetet och karriärmöjligheter. Ett sättatt stimulera till en jämnare delning av föräldraledighetenär opinionsbildning, kampanjer och andra mer riktadeaktiviteter. Detta arbete måste intensifieras. Med hänsyntill föräldraledighetens stora betydelse för jämställdheten iarbetslivet bör papporna garanteras rätt till en del avföräldraförsäkringen. Vi föreslår att avföräldraförsäkringen reserveras för papporna.Vi säger nej till att genom samhällssubventioner skapalågbetalda, lågproduktiva arbeten i hemmen. Vi avvisar ådet bestämdaste alla tankar på att återinföra pigorna ihemmen. Vi vill genom det jämställda föräldraskapet ochen jämnare delning av det obetalda arbetet uppnåjämställdhet i arbetslivet.Ett annat problem som också oftast drabbar kvinnor ärförläggningen av föräldraledighet, när man villminska sin dagliga arbetstid. Som det nu är bestämmerarbetsgivaren ensidigt när som ledigheten skalltas ut. Vi menar att regeln i 8 § andra stycketföräldraledighetslagen bör ändras så att föräldern själv fårbestämma när ledigheten skall tas ut.Undantag gäller dock om ledigheten skulle medföraallvarliga men för produktionen. Vid tvist gäller 34 §medbestämmandelagen.Samtidigt som vi har en mycket stor arbetslöshet arbetarvi övertid i en omfattning som . Övertidenberäknas motsvara mellan 50 000 till 70 000 heltidsarbeten.Detta är en absurd situation som måste åtgärdas. Kravet påen generell arbetstidsförkortning har alltmer lyfts fram somen väg för att skapa fler jobb. Effekterna av enarbetstidsförkortning är omtvistade och framhållsockså den flexibla arbetstiden som ett bättre instrument.Vi anser att det finns behov av en ny arbetstidsutredningdär samtliga angivna faktorer ska ses över i etthelhetsperspektiv.Jämställd på jobbetBåde jämställdhetslagen och de avtal om jämställdhetsom finns på arbetsmarknaden måste utnyttjas meroffensivt. händer alldeles för litet. Det berornaturligtvis på ett bristande engagemang och ansvar frånarbetsgivarnas sida. Men det beror också på att de fackligaorganisationerna ute på arbetsplatserna inte tillräckligtmedvetet driver jämställdhetsfrågorna.Regler i lagar och avtal faller platt till marken, om maninte ute på arbetsplatserna anstränger sig för att förverkligade tankar som finns i dessa. Om det inte sker avgörandeförbättringar när det gäller det aktiva jämställdhetsarbetet,måste det övervägas en skärpning av lagstiftningen.Det goda arbetet och jämställdhet går hand ihand. Förändras jobben, kommer detta i storutsträckning att gynna kvinnorna. De förslag och idéer somvi redovisat i föregående avsnitt är därför speciellt viktigaför kvinnor.Arbetslivsfonden genomför ett projekt inriktat mot attförändra arbetssituationen för kvinnor, vidkvinnodominerade arbetsplatser. Det är angeläget atterfarenheterna sprids. Genom referensarbetsplatser,nätverk av aktiva kvinnor och spridning av kunskap ochinformation kan de goda exemplen förändra mångaarbetsplatser.I de regionala kunskapscentra som skulle kunna vara enfortsättning på arbetslivsfondernas arbete, bör resurseravsättas för att fortsätta detta arbete.Dessutom bör de fackliga organisationerna engageras,för att ge ett konkret innehåll åt jämställdhetslag och avtalpå dessa arbetsplatser.Det måste understrykas att det är arbetsgivarensansvar att ett aktivt jämställdhetsarbete kommer tillstånd. Arbetsgivaren måste aktivt verka för bl.a.följande.Förbättra kvinnornas arbetssituation. Är t.ex.kvinnornas andel av de mer kvalificerade jobben lika storsom männens? Hur är fördelningen mellan könen avarbetsskador och arbetssjukdomar? Vilka speciella insatserkan göras för att förbättra kvinnornas möjligheter att få merinnehållsrika och kvalificerade jobb? Fler kvinnor måstebli chefer och kvinnornas befordringsmöjligheter stärkas.Sned könsfördelning vid nyrekrytering måste om möjligtbrytas. Kvinnor ska inte ha lägre löner än män, som harlika eller likvärdiga arbetsuppgifter. Kvinnornasmöjligheter till utbildning måste öka. Hur ser kvinnornasutbildningsbakgrund ut? Vilka speciella insatser kan görasför att förbättra särskilt de lågutbildade kvinnornaskompetens? Arbetstiderna är särskild viktiga förkvinnorna. Hur kan deras inflytande över arbetstidernaöka? Hur kan ofrivilligt deltidsarbete motarbetas? Allaformer av sexuella trakasserier måste kraftfullt motarbetasoch beivras. Stor lyhördhet krävs från arbetsgivarnas sida.Dessutom bör jämställdhetslagens regler om detta skärpas.Regeringen måste kraftfullt verka för att arbetsgivarnaökar sitt engagemang och ansvar för att uppnå jämställdhetute på arbetsplatserna. bör genom ett uttalandemarkera detta. Det är också en självklarhet att löntagarnasorganisationer måste vara pådrivande i detta arbete.Bättre stöd till företagsamma kvinnorKvinnor har ofta erfarenheter som gör dem till godaföretagare. Det är angeläget att fler kvinnor startar egnaföretag eller på annat sätt engagerar sig i företagande. Inteminst i glesbygd finns många goda exempel på kvinnor somi kooperativ eller annan form på ett framgångsrikt sättbedriver affärsverksamhet.NUTEK har i en studie pekat på att kvinnor har speciellaproblem när de ska starta företag. Olika stödåtgärderföreslås därför inom områdena rådgivning, ekonomisktstöd, utbildning, nätverk och forskning. Med NUTEKsrapport som grund finns det goda möjligheter att undanröjadesss hinder. Kvinnor behövs -- också som företagare.Vid varje länsstyrelse bör därför inom gällande ramarinrättas ett utvecklingscentrum för att stödja kvinnorsmöjligheter att starta företag och deras utveckling. Deregionala utvecklingscentrumen måste utformas utifrån debehov och förutsättningar som finns i respektive län. En delav länsanslagen bör öronmärkas för dessa centra. Dessutombör samordna och stödja dennaverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om målen för jämställdhetsarbetet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av att regeringen verkarför att arbetsgivarna tar sitt ansvar för ett aktivtjämställdhetsarbete,3. att antar motionens förslag till lag omändring i lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård avbarn m.m. i enlighet med bilaga 1,4. att antar motionens förslag till lag omändring i jämställdhetslagen (1991:433) i enlighet medbilaga 2,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ändring ijämställdhetslagen (1991:433) för att kunna göralönejämförelser mellan branscher,6.