mot · GH02K418 · 1994-01-25 00:00:00 — har fortfarande en statlig censur av filmer förbarn, ungdomar och vuxna. Censuren omfattar dock enbartfilmer avsedda för biografvisning.För andra mediaformer gäller helt andra regler. (tidningar, böcker, tidskrifter) granskas inte påförhand. Inte heller teaterföreställningar utsätts för ensådan granskning. Tidningar och tidskrifter måste ha enansvarig utgivare som i efterhand kan ställas till svars ominnehållet i skriften anmäls till åtal. Böcker behöver inte haen ansvarig utgivare, men förlag och författare kan iefterhand ställas inför domstol ifall innehållet exempelvisförtalat en person på oriktiga grunder.För etermedia, radio och TV, gäller liknande regler somför tidningar. Någon förhandsgranskning sker inte avinnehållet i deras sändningar. Granskningen sker möjligeni efterhand om någon gör anmälan. För ochTelevision finns en speciell nämnd, , ditallmänheten kan vända sig med anmälningar mot inslag idessa företags program.Allmänhetens pressombudsman och är organ som granskar tidningar och andramediers rapportering utifrån etisk synpunkt. Deras utslag ärinte bindande, men brukar följas av journalister ochredaktioner.För de ovan nämnda medierna gäller principen att det ärförst i efterhand som innehållet kan granskas. Vill man integå via eller måsteman använda sig av det rättsliga systemet för att väckatryckfrihetsåtal eller vanligt åtal mot exempelvis förtal. Förvideofilmer avsedda att visas privat gäller också systemetmed efterhandsgranskning och ansvariga utgivare.Videodistributörerna kan dock på frivillig väg låta granskasina videofilmer för att minimera risken att i efterhand bliföremål för eventuellt åtal.Den enda form av kulturyttring som utsätts för statligförhandsgranskning är filmer som skall visas förallmänheten på exempelvis biografer. I denna granskningklipps vissa våldsscener bort och åldersgränser för visningartill allmänheten fastställs.Man kan med fog fråga sig om inte denna typ avförhandsgranskning överlevt sig själv. För det första harsatellit-TVs intåg gjort att en hel del av de filmer somallmänheten ser inte har granskats av någon statlig censureftersom flera av dessa stationer är utlandsbaserade ochdärmed inte lyder under svensk lag.För det andra har den snabba utbredningen av videogjort att många numera ofta tittar på videofilm som inte ärförhandsgranskad av den statliga filmcensuren.För det tredje har nyhetsrapporteringen förändrats. Denhar blivit snabbare och mer inträngande. Dagligdagsserveras vi via våra TV-apparater våld, blod och övergreppi olika delar av världen. Bilder och reportage som mångagånger är betydligt mer skrämmande än det som återfinns ispelfilmer.För det fjärde utvecklas dataspel och andrafictionformer baserat på datorer mycket snabbt.Framförallt dataspelen, som ofta innehåller våld av olikaslag, har blivit omåttligt populära hos barn- ochungdomar. Hur stor påverkan de har på dessa grupper ärsvårt att säga, men det verkar inte helt otroligt att de kan haen stark påverkan, eftersom dataspelen i sitt innehåll näragränsar till verkligheten och till skillnad från filmer äråskådaren i dataspelen inte bara en passiv tittare utan deltaraktivt i spelets händelser. Nya och mer verklighetsanknutnadataspel börjar nu komma in på marknaden. Genom en nyteknik där deltagaren får en mask/dräkt som kopplas tilldatorn kan han eller hon ''leva/agera'' inne i dataspeletsvärld. Det blir oerhört svårt att skilja fantasi frånverklighet. Dataspel och liknande är nästan helt oregleradi lag vad gäller granskning eller bestämmelser om ansvarigutgivare.Filmcensuren kom till för att, utifrånnågon slags gemensam syn på etik och moral, ''skyddafolket'' från obehagliga våldsskildringar, sexskildringarm.m. Som framgått av ovan gäller denna''skyddsmentalitet'' nu bara en mycket liten del av dekulturella uttrycksmedel som finns i vårt moderna samhälle.De nya former för förmedling av bilder och texter som vuxitfram och den nya teknikens alla möjligheter gör att enförhandsgranskning i princip ter sig omöjlig.Jag tror inte att det är praktiskt möjligt attförhandsgranska alla dessa kulturella yttringar. Som jag serdet skulle det kräva en mycket kostsam och omfattandestatlig myndighet. I princip skulle det i dagens öppnasamhälle vara näst intill omöjligt att göra en heltäckandeförhandsgranskning.Den andra mer principiella frågan som väcks är, om deti en demokratisk och öppen stat är lämpligt medförhandsgranskning/censur? Mitt svar på den frågan är nej.En förhandsgranskning bygger på att staten utser någoneller några som utifrån sitt tänkande och tyckande i moral-och etikfrågor skall bestämma vad andra skall få se eller intese. Jag tror för det första att dagens välutbildade ochsjälvständiga människa själv kan avgöra vad han eller honvill respektive inte vill se och höra. För det andra tror jagatt det är nästan omöjligt att fastställa vad engemensam etik- och moralsyn bland medborgarna bestårav.Det tredje, men kanske viktigaste skälet, berördemokratins funktionssätt. Det finns alltid risk för att enstatlig förhandsgranskning/censur ''silar'' bort sådant somkan vara väsentligt för medborgarna att få del av. Attmakten kan välja vad som är lämpligt för medborgarna attse och höra är, som vi ser det, skadligt för demokratin.Medborgarna i en demokratisk stat bör ha fri tillgång till information och de kulturella yttringar som finns iSverige och internationellt för att sedan själva kunna väljavad som är intressant eller berikande för dem. Ett sådantförhållningssätt garanterar bäst en väl fungerandedemokrati med aktiva och kunniga medborgare.För det fjärde måste man fråga sig varför vissainformationsmedel och kulturella yttringar skallförhandsgranskas och varför andra (böcker, teater m.m.)inte skall genomgå denna censur.Som jag ser det har den statliga förhandsgranskningenav film helt spelat ut sin roll. De praktiska förutsättningarnai form av gemensam moral- och etiksyn, den nya teknikenoch de nya formerna för information och kulturyttringar äri dag helt förändrade och omöjliggör i sig en statligförhandsgranskning.Ett system baserat på att i efterhand granska filmer,böcker, video, teater etc. är enligt min mening att föredra.Granskningen skall då endast ske för att klarlägga om dethar framförts fakta som är oriktiga eller förtal av enskildaeller grupper som inte har någon riktig grund. För att värnaom yttrandefriheten måste ett system medefterhandsgranskning innehålla ett mycket starkt skydd förmedia, bokutgivare, teatrar, författare m.fl. Bevisbördanbör som ligga på den som väcker åtal eller gör enanmälan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avskaffande av den statligaförhandsgranskningen av film.