mot · GH02U403 · 1994-01-25 00:00:00 — InledningDet slut innebär nya möjligheter tillsamarbete. I många länder har demokratiska regeringarersatt auktoritära regimer. Ideologiska barriärer har fallit.Nationer ses inte längre som brickor i det bipoläramaktspelet. I många av världens regioner har krigmellan länderna blivit alltmer avlägset. Sverigessäkerhetspolitiska läge har starkt förbättrats som en följd avdet slut. Hotet om en militär konflikt som kanberöra vårt land har kraftigt minskat.Tyngdpunkten för internationell fred och säkerhet måstedärför förskjutas från att enbart gälla staters och nationerssäkerhet till att betona människors/individers säkerhet.Arvet efter det ''ordning'' har på många hållföljts av blodiga konflikter inom stater. Det pågårmellan 30 och 40 konflikter i världen . Huvuddelen avdem är inbördeskrig med förödande konsekvenser förcivilbefolkningen. Den globala miljöförstöringen, brott motmänskliga rättigheter, internationell terrorism ochkriminalitet, flyktingströmmar till följd av fattigdom ochetniska motsättningar är hot som har en icke-nationell,gränsöverskridande karaktär. De är hot mot våra samhällensnarare än mot nationalstaten.Dessutom kvarstår fortfarande fiendebilder och militärupprustning i vissa regioner, liksom hoten frånmassförstörelsevapen och offensiva, konventionella vapen.Förhållandet till den s.k. tredje världen är i grova dragoförändrat, präglat av ständigt ökande klyftor ochpolarisering i över- och underutvecklingens livsstilar.De nya utmaningarna för att säkra verklig fred i världenblir därför att utvidga och säkra de framgångar i form avnedrustningsavtal och konventioner som nåtts närdet gäller staters säkerhet och att bygga verklig säkerhet förmänniskorna genom undanröjande av både de nya och degamla globala hoten.Vi menar att kan bidra till detta arbete genomen sammanhållen politik på en rad områden.2. Gemensam säkerhet/människors säkerhetVår politik bygger på begrepp''gemensam säkerhet''. Det utgår från att säkerhet ikärnvapenåldern bara kan byggas tillsammans. Säkerhetmåste uppnås inte mot motståndaren utantillsammans med honom. I stället för hot omförintelse måste grunden för den internationella -- ochdärmed även den nationella -- säkerheten varasamarbete för gemensam överlevnad.Under modern tid och i det internationella samfundethar begreppet säkerhet definierats som staters säkerhet.Därav FN:s och andra internationella institutionersbetoning på principen om icke-inblandning i staters internaangelägenhet. Detta har rättfärdigat kraftiga satsningar påmilitärt försvar på bekostnad av social välfärd och har tillåtitmetoder som begränsat mänskliga rättigheter.I dag är detta ett alldeles för snävt synsätt. För att ävenmänniskors/individers säkerhet skall bli verklig och globalsäkerhet därmed uppnås, måste de globala hoten sommiljöförstörelse, social utslagning, brott mot mänskligarättigheter, etniska konflikter, internationell kriminalitetoch terrorism kunna undanröjas.Stater kan inte längre klara sin säkerhet om gångnatiders maktpolitik får fortsätta att styra de framtidainternationella relationerna. Världen har blivit mindre ochmänniskor beroende av varandra.Det viktigaste målet för global säkerhet måste vara attförebygga konflikter och krig genom att avskaffaekonomiska, sociala, politiska och militära förhållandensom hotar människor och genom att förutse och hanterakriser innan de leder till väpnade konflikter.Den gemensamma säkerhetens ena beståndsdel ärutvecklingen av ett gott ekonomiskt, socialt, kulturellt ochpolitiskt samarbete och där en delegitimering av våld sompolitiskt instrument sker.Den gemensamma säkerhetens andra beståndsdel äromrustning, en planerad omställning av offensiva,konventionella och nukleära försvarsstrukturer till ihuvudsak defensiva kombinationer av militärt försvar,civilskydd och civila försvarsåtgärder. Dessa måstesjälvfallet kopplas till regionala ordningar för gemensamsäkerhet, byggd nedifrån och uppåt. De viktigasteuppgifterna blir nu att:1. Förebygga och lösa konflikter 2. Demilitarisera internationella relationer/aktivnedrustning 3. Undanröja massförstörelsevapenOm inte effektiva avtal och gemensamma mekanismerpå dessa områden kan komma till stånd snabbt, finns en riskatt ensidiga åtgärder från vissa staters sida skaparsnöbollseffekter och upprustning som potentiellt kan ledaoss in i ett nytt kallt krig.3. Fred med fredliga medel/konflikthanteringDet epok karaktäriserades av en tro på attfred kunde skapas med våldets medel. Freden skulle byggaspå en kombination av avskräckning ochförtroendeskapande åtgärder. Med mycket omfattandemilitära medel skulle blocken och supermakterna avskräckavarandra från att inleda ett krig som skulle leda tillgaranterad ömsesidig förstörelse.Motkrafterna mot detta synsätt fanns i ochHans Dietrich Genschers östpolitik och iPalmekommissionens idéer om gemensam säkerhet, sombåda fick genomslag i internationell politik och bidrog tilldet slut och det ena blockets upplösning.När det är slut, blir huvudproblemet attförebygga och att lösa konflikter. Konflikterna i t.ex.Jugoslavien, , etc. fungerar inte enligt det''gamla'' spelets regler. Det rör sig om krig som inte kanavskräckas och där militära motåtgärder eller''ordningshållande'' riskerar att skapa vida större problem.Bilden har blivit mer komplicerad och oförutsägbar änunder det . Därför behövs det en nymedvetenhet om konflikter som sådana, konflikterspsykologi och kulturella dimensioner, om förhandling,medling, skiljedom, förlikning -- och våldsförebyggandeåtgärder.Konflikthantering i bred mening är den storautmaningen. I detta ingår konfliktanalys,krigsriskutvärdering och tidig förvarning av konflikterinnan de övergår till våld på olika nivåer. Insatser för attförebygga våld är de viktigaste och i längre perspektivde mest lönsamma. Om inte det lyckas , krävs olikatyper av civila och militära fredsbevarande åtgärder, såsomövervakande av vapenvila, buffertzonarrangemang etc.Parallellt med detta behövs fredsskapande -- allatyper av förhandlingar, medling, skiljedom etc. -- samtfredsbyggande dvs. försoning, gemensammautvecklingsprojekt, skapande av nya strukturer som tar bortorsakerna till våldet och fungerar förebyggandemot nya krig i framtiden.Detta måste utvecklas till en sammanhängande politik.Det förutsätter en vilja att se problemen i ett störresammanhang, att förstå konfliktdynamik ochkonfliktpsykologi på olika nivåer; nationellt ochinternationellt. Inte minst behövs institutioner och aktörersom hitintills inte har kunnat spela någon större roll isäkerhets- och fredspolitik. FN:s civila insatser somvalövervakare och civilpolis måste byggas ut. Institutionerför såväl förvarning, faktafinnande som konfliktlösningmåste ges en mycket starkare roll också på regional nivå(ESK). ''Fredsakademier'' bör tillskapas i varje landför både insamlande av kunskap och för utbildning ifredsarbete av polis och de civila och militärafredsbevarande styrkorna.Sverige bör integrera detta synsätt i sin politik och i olikainternationella organ aktivt ta initiativ i denna riktning.Svenska insatser för medling/konfliktlösningDet internationella samfundet har merän tidigare varit aktivt indraget i försök att lösa konfliktersåväl mellan som -- och inte minst -- inom stater. Även omde konkreta motiven varierat i de enskilda fallen, är dennatendens en naturlig följd av det allt starkare sambandetmellan ländernas inrikes- och utrikespolitik.Denna utveckling, som innebär nya och många gångermycket svåra utmaningar, har lett till att både ESK och FNpå olika sätt sökt stärka sin potential för att ökamöjligheterna att finna fredliga lösningar på konflikter,oavsett om dessa varit nationella eller internationella.Exempel på sådana är fredsbevarande styrkor, militäraoch/eller civila observatörer, övervakning av valprocedurer,aktiv medling, utbildning av civila poliser, uppbyggnad avsocial infrastruktur m.m. Till mönstret hör även ESK:s''konflikter'' och FN:s nyaavdelning för humanitära frågor.Parallellt med och vid sidan om denna institutionellaprocess har det visat sig finnas behov av en radandra initiativ.Värt att nämna är att SIPRI:s nuvarande chef har avESK knutits till försök att finna fredliga lösningar påkonflikter i det forna . På för freds-och konfliktforskning i byggs ettkonfliktdataregister upp i syfte att kunna förutsekonflikter. Liv och hjälper FN i iförsöken att bygga upp en politisk struktur från grunden ochuppåt (se generalsekreterarens rapport l2/ll.93 s/26738).Transnationella stiftelsen för Freds- och Framtidsforskninghar länge arbetat för att förhindra en vidgning av deväpnade konflikterna till Kosovo. och European Civic Center forConflict Resolution Studies in samarbetar kringett konfliktlösningsprojekt i f.d. . l7 svenskafolkrörelser och ideella organisationer sänder ett störreantal fredsövervakare till för att i samarbete medinhemska organisationer söka begränsa och minska våldet.Det finns uppenbarligen ett större behov av attsöka både möjligheter och resurser för att förebygga, lösaoch/eller transformera väpnade konflikter, så att de kanhanteras i fredliga former. Modeller och former för hurdetta kan ske varierar från fall till fall.Utrymme och intresse för svenska insatser i fråga omförhandling, medling och försoning i nationella ochinternationella konflikter är av allt att döma betydande. Ikraft av sin historia och traditionella ställning i detinternationella samhället bör svenska insatser ha godaförutsättningar att spela en särskild roll i dessa avseenden --oavsett om detta sker i regeringens namn eller inte. Dettaarbete är viktigt och växande. Det gäller nu att agera snabbtoch effektivt och att avsätta tillräckliga resurser härför.Vi begär därför att regeringen återkommer medförslag beträffande former och resurser för stärkta svenskainsatser i fråga om förhandling, medling och försoning inationella och internationella konflikter.Det folkligt förankrade fredsarbetetErfarenheterna av de senaste årens utveckling harunderstrukit betydelsen av ett folkligt förankratengagemang för fred, nedrustning och mänskligarättigheter. Den organiserade folkliga opinionens roll fördessa frågor kan knappast överskattas.Bakom folkrörelsernas allt mer mångfasetterade arbeteligger växande insikter om komplexiteten i nationella ochinternationella relationer såväl i ett Nord/Syd- som i ettÖst/Väst-perspektiv.Det stöd som byggdes upp i anslaget''Information, studier och forskning om freds- ochnedrustningssträvanden m.m.'' för folkrörelser och andraideella organisationer, hade till syfte att ge dessa strävandenen bred förankring.Sverige har gått i spetsen för att stärka folkrörelsernasmedverkan i arbete, s.k. NGO-medverkan. I ESK:s Parisstadga och islutdokumentet från iHelsingfors 1992 nämns NGO-medverkan som ett nyttinslag i ESK:s arbete.Nu har ökade internationella kontakter blivit bådemöjliga och nödvändiga. har de resurser somställts till folkrörelsernas förfogande för detta arbete på ettavgörande sätt bidragit till att både bredda och fördjupaengagemanget.Vi socialdemokrater vill betona att det i rådandeinternationella läge är av synnerlig vikt att det folkligtbaserade fredsarbetet ges tillräckliga resurser. Deförändringar som ägt rum i omvärlden gör det inte mindreviktigt att anslagets fokus även fortsättningsvis är freds- ochnedrustningssträvanden. Vi menar att det är viktigt attstödja verksamheter, som syftar till att finna fredligalösningar på konflikter.Fredsrörelsen i vidare mening har förskjutit sitt intressetill frågor om fred, mänskliga rättigheter ochsäkerhetspolitik, kopplade till sönderfallet i ochintegrationen i . Den svenska fredsrörelsen harbidragit till den europeiska fredsrörelsens ansträngningaratt finna fredliga lösningar på konflikterna i f.d. Jugoslavienoch Transkaukasus.Inte minst i det av nationalism och krig sönderslitnaBalkan behövs folkrörelseinsatserna. Den internationelladiplomatin, EG:s och FN:s insatser räcker inte till för attskapa förutsättningar för försoning och fred. Regeringarnabehöver hjälp från oberoende nätverk av MR- ochfredsorganisationer. En långsiktig fred garanteras ytterst avförtroendefulla relationer mellan individer.Genom ett aktivt samarbete kan diplomaternas,fredsforskarnas och fredsorganisationernas idéer ochförmågor komplettera varandra.Det finns många exempel på hur de svenskafolkrörelserna deltar i opinionsbildningen för fred och inätverksbyggandet till stöd för de hängivna och modigafredsaktivisterna i konflikthärdarnas länder, som på olikasätt motarbetas av sina regeringar och den officiellapropagandan i respektive land.I budgetpropositionen argumenterar regeringen kringfolkrörelsernas positiva roll: ''Regeringen ser det vidaresom positivt att svenska ideella organisationer utvecklarkontakter med organisationer och institutioner i de tidigarekommunistiska diktaturerna. Denna typ av kontakter kanstödjas genom detta anslag i det fall de syftar till att stärkakunskaperna om säkerhetspolitik, fred, nedrustning ochdemokrati i dessa länder''.Men regeringens slutsats är att halvera anslaget tilldenna verksamhet. Vi kan inte dela regeringensuppfattning. De svenska folkrörelserna behöver för dennaviktiga nationella och internationella verksamhet ettoförändrat stöd på 20 miljoner kronor.Vi delar inte heller regeringens uppfattning att anslagetF 2 skall överföras till . Folkrörelsernasarbete kring fred och nedrustning är ett bidrag tillmöjligheten att föra en aktiv svensk utrikespolitik. Dettaarbete och ett ömsesidigt gott samarbete främjas bäst av ennära relation mellan ochfolkrörelserna. bör även ifortsättningen ha ansvar för anslaget F 2.4. En alleuropeisk fredsordningTrots stora förhoppningar är dagensbild av nedslående. I Bosnien pågår utan uppehållefterkrigstidens värsta katastrof. Konflikten i SödraKaukasus trappas upp och utvecklingen i ingerosäkerhet och oro och visar på vilken instabil grund dennakärnvapenjätte vilar. I når arbetslöshetennivåer som inte setts . I dessa spår tar sigintoleransen allt våldsammare former.Europa och måste nu bidra till att byggasäkerhets- och samarbetsstrukturer som både klararpostkommunismens och en alltmer integrerad världsutmaningar. Gemensam säkerhet är vårt mål.I det vidgade säkerhetspolitiska perspektivet, ensäkerhetspolitik med mänskliga dimensioner, är ett alltfastare förbund mellan folk ett medel att befästafreden och främja tillväxt och arbete.De pågående konflikterna kastar en djup skugga överden europeiska freds- och säkerhetspolitiska utvecklingen.Samtidigt finns inte gamla bipolära låsningar. Ett samarbetsnätverk växerfram mellan länder i existerande och nyaorganisationer med nya uppgifter, som FN, ESK, EU,NATO, VEU, NACC och Europarådet.NATO, den kvarvarande militäralliansen, har förloratsin fiende och söker en ny roll. Även Västeuropeiskaunionens (VEU) roll är oklar.Huvudfrågan i är inte att utvidgamilitäralliansen utan att finna en hållbaralleuropeisk fredsordning som inkluderar alla länder iEuropa inklusive och . Institutioner ochpolitik måste demilitariseras och ersättas av samarbeteenligt den gemensamma säkerhetens tanke. Detta är dennya tidens politik.Genom och det amerikanskainitiativet ''Partnerskap för Fred'' (PFP) försöker man skapanya strukturer för förtroendeskapande samarbete och ev.gemensamma fredsbevarande insatser med länder som stårutanför NATO, inklusive . bör på denmilitära alliansfrihetens grund ge ett aktivt bidrag till PFP.Europeiska säkerhetskonferensen/ESKBland de existerande internationella organisationernaframstår ESK och FN som speciellt relevanta förhanteringen av den nya tidens konflikthantering ochvidgade säkerhetstänkande. Här finns centrala element --historiska, diplomatiska, erfarenhetsmässiga ochorganisatoriska -- för kris- och konflikthanterande, ''goodoffices'', medling, observation, fredsbevarande,fredsskapande, kollektiv och gemensam säkerhet, en solidgrund att stå på.Såväl ESK som FN måste dock utvecklas och ges rimligaresurser för att kunna åta sig en växande mängd avsäkerhetsproblem och akuta kriser. Det bör vara entankeställare att NATO:s rent civilt-administrativa budget(utan vapen och soldater) är 700 gånger större än ESK:ssamlade budget.I och med toppmötet i inleddes en ny fas iESK:s utveckling. Epokgörande i Parisstadgan var attsamtliga deltagarstater nu slöt upp bakom demokrati somenda styrelseskicket och rättsstatens principer. Fördjupatsamarbete blev ett nyckelord. Stadgan gav också ESKfastare arbetsformer.De alltför snabba erkännandena av t.ex. centralasiatiskarepubliker har försvagat ESK. gränsar organisationentill och , har flera medlemmar som intelever upp till Parisstadgans principer och har blodigakonflikter inom sitt område.ESK har sin styrka och sin svaghet i consensusprincipenför beslut. Consensus är t.ex. viktig i det normativa arbetetoch i beslut som rör konflikter, där alla parter måste omfattade gemensamma besluten. innebärconsensusprincipen att organisationen är trög och har svårtatt finna gemensamma lösningar. ESK:sparlamentarikerförsamling har uppmärksammatproblemen kring beslutsordningen och rekommenderatministerrådet att finna en kompletterande beslutsordning.Medan lägger ned miljarder på militära medelsyftande till att utkämpa krig om nödvändigt, lägger detnästan inget på fred med fredliga medel. Det fanns längeinga som helst institutioner som kunde göra något på etttidigt stadium i . Om man hade haftkonfliktanalys, fact finding, en bättre förståelse förkomplexiteten i denna oerhört svåra situation och hade haftde nödvändiga institutionella ramarna kunde mycket varitannorlunda.ESK:s s.k. Valetta-principer och besluten om enhögkommissarie för minoriteter, fredsbevarande, s.k.''emergency and dispute counsellors'' samt ESK:s Centerför konfliktförebyggande är bra initiativ men är långt ifråntillräckliga i förhållande till utmaningen, och organisationenhar knappast möjligheter eller resurser att implementeradem effektivt.Vi föreslår därför att skall arbeta för atthögkommissarien för nationella minoriteter får störreresurser. Erfarenheterna av hans arbete är mycket goda ochhar till viss grad undanröjt konfliktungar i de baltiskastaterna.I regionala frågor har ESK en viktig roll att spela. Detgäller i f.d. där ESK måste kräva att demissioner som arbetat i Kosovo, Sandjak och Vojvodinaovillkorligen måste få återvända. ESK måste planera förhur dess institutioner och resurser bäst kan användas för attåterskapa försoning, rehabilitering och återuppbyggnad avdemokratiska institutioner i f.d. Jugoslavien.I måste ytterligare ansträngningargöras för fred i området. I måste ESK vidga sittmandat och arbeta för att mänskliga rättigheter respekterasoch att demokratiska institutioner inrättas. I Moldavienmåste ESK arbeta för att finna en politisk lösning samt taansvar för att valprocessen förbereds och genomförs. TillTadjikistan bör en ESK-mission sändas för att stödja dendemokratiska processen.I och är ESK:s närvaro nödvändig föratt medverka till en harmonisk lösning av de frågor som rörnationella minoriteter. De ryska truppernastillbakadragande måste slutföras.För att ge ESK reella förutsättningar för att lyckas i sittarbete för att utveckla demokratiska institutioner och värnarespekten för mänskliga rättigheter måste ODIHR (Officefor Democratic Institutions and Human Rights) i Warszawastärkas. Sekretariaten i och måste ges deekonomiska resurser som krävs för att kunna genomföra etteffektivt arbete. ESK:s medlemsländer måste ta sittekonomiska ansvar för att organisationen görsfunktionsduglig.Sverige bör därför ta initativet till att såväl ESK:smandat som resurser utökas i enlighet med vad vi anförtovan.5. rollSveriges medverkan i det internationellanedrustningsarbetet måste syfta till att minska spänningarnaoch risken för krig i världen. Detta arbete måste utgå frånen syn på säkerhet och samarbete, som betonar detgemensamma intresset för fred och mänsklig överlevnadoch en rättvis ekonomisk och social utveckling.Sveriges aktiva utrikespolitik på den militäraalliansfrihetens grund har vunnit respekt i omvärlden.Denna politik står inte i motsättning till ett ev. EU-medlemskap. har tidigare fört en självständig ochaktiv nedrustningspolitik. Denna självständiga svenskaprofil behövs även vid ett fastare samarbete i Europa.Den nuvarande regeringens perspektiv har blivitständigt snävare och svensk-europeiskt i där globalttänkande behövs mer . Mångfald, ömsesidigthänsynstagande, kompromisser och samordning av olikainsatser för att åstadkomma fred är en säkrare politik. Detgäller inte minst i där lösningarna inte finns ihistorieböckerna utan bara i en genomtänkt och gradvistillämpning av gemensam säkerhet, fred med fredligamedel.I förra årets socialdemokratiska motion ''En värld i fred''har vi utvecklat vår syn på roll i det internationellafreds- och nedrustningsarbetet. Dessa perspektiv ägerfortsatt sin giltighet.Sverige måste mot denna bakgrund fortsatt aktivt arbetaför internationellt freds- och nedrustningsarbete inom FNpå grund och fortsatt ställa sinförhandlingskompetens och tekniska kompetens till detinternationella freds- och nedrustningsarbetets förfogande.6. Aktiv nedrustningInledningSamtidigt som det internationella läget i stort förbättratsoch risken för ett globalt krig minskat, kvarstår andra hotmot mänsklighetens överlevnad; hunger, fattigdom,analfabetism men framförallt det internationellamiljöhotet. De militära utgifterna har minskat kraftigtframförallt i och f.d. , menförväntningarna om en ''peace dividend'' har inte uppfyllts.l988 utgjorde rustningskostnaderna l . l992 utgjorde rustningskostnaderna . Om denna positiva trend fortsätter kan de globalarustningarna ha minskat med en tredjedel till l996.Rustningarna -- speciellt konventionella vapen, somberäknas svara för upp emot av världens militärautgifter -- kräver emellertid mycket stora resurser, samtidigtsom skriande sociala behov eftersätts i både i-länder och . Detta mönster har blivit än tydligare på grund avden rådande ekonomiska krisen.Enligt ''Världens militära och socialautgifter'' satsar den utvecklade världen tio gånger mer påsitt militära försvar än på ekonomiskt utvecklingsbistånd. Itredje världen finns sex gånger fler soldater än läkare. Därdör ett barn av tio . Genomsnittligt ivärlden värderas underhållet av en soldat 25 gånger högreän utbildningen av ett barn.Det finns klara militära trender som inger oro; framförallt de fortsatt stora forskningssatsningarna på avanceradmilitär teknologi och påskyndandet av vapenhandeln.Medan viss framgång har nåtts när det gäller att minskade enorma kärnvapenlagren, går förstörelsen avkärnstridsspetsarna långsamt inte minst mot bakgrund av destora kostnaderna för kärnvapnens miljöeffekter, av en delforskare uppskattade till mer än självaproduktionskostnaderna.Att ta tillvara resurser som används på den militärasidan -- teknik och forskning, kunskap, organisation ochproduktion -- för att rädda och återställa miljön ser vi somnödvändigt. Detta har utretts i en särskild FN-studie, somvi återkommer till längre fram.Förslag har också förts fram att varje land bör minskasina militärutgifter med minst l0 % och satsa dessa på FN:sfredliga och förebyggande åtgärder.I UNDP:s rapport från l992 begärs en särskild fond föratt överföra resurser från militära till sociala behov. En delav pengarna i en sådan fond kan komma från en minskningav de militära utgifterna med i både industriella länder och utvecklingsländer underl990-talet. En sådan minskning skulle leda tillbesparingar av omkring l,2--l,5 billioner dollar i industriländerna och i utvecklingsländerna.Sverige bör ta initiativ såväl i ESK som i FN isyfte att få till stånd minskade utgifter för rustningar.Regeringen bör återkomma med förslag till ett gemensamtinternationellt agerande för en minskning avmilitärutgifterna och motsvarande satsning på FN:sförebyggande åtgärder.VapenhandelDen internationella vapenhandeln har lett till enomåttlig kapprustning. Mer än någon annan konflikt visadeGulf-kriget tydligt detta.