mot · GH02Kr259 · 1994-01-25 00:00:00 — Prioritering av barn- och ungdomskultur Med kulturens hjälp kan vi integrera barn och ungdomari ett samhällsbyggande värv. Kulturen utvecklar och stärkersamhällsgemenskapen och motverkar social segregering,oro och konflikter. Ett rikt kulturutbud blir därför extraviktigt i tider med hög ungdomsarbetslöshet och tuffaresamhällsklimat i allmänhet. Kulturpolitiken måste inriktaspå att göra kulturen tillgänglig för alla. Den måste ocksåsäkerställa att vårt kulturarv förmedlas till nyagenerationer.Barn och ungdomars kulturvanor är viktiga förförmågan att uttrycka sig genom musik, bild, tal och skrift.Människors kulturvanor grundläggs mycket tidigt i livet,och för att nå ett högre kulturdeltagande måstekulturtörst skapas . Insatser för barn och ungdom ärdärför av central betydelse. Förutom kulturella kontakter iförskola, skola, föreningsverksamhet och annanfritidsverksamhet är kulturinstitutionernas barn- ochungdomsverksamhet viktig, bland annat därför att derepresenterar en annan del av vårt kulturarv. Dessainstitutioner kan behöva omfördela sina resurser till förmånför barn och ungdom.Trots att vi är medvetna om kulturlivets betydelse förbarn och ungdom och trots ambitiösa intentioner från bådepolitiker och beslutsfattare, hamnar dock barn- ochungdomskulturen alltför ofta på undantag. Meningsfullomfördelning av resurserna inom befintliga ekonomiskaramar är möjlig, men av detta blir det oftast alltför lite.En av orsakerna till detta skulle kunna vara det eninternationell expertgrupp som studerat den statligakulturpolitiken i på uppdrag av förnågot år sedan tar upp. Gruppen menar att svenskapolitiker visar ''en överdriven försiktighet'' i relationen tillkulturinstitutionerna. Expertgruppen var också kritisk motdet låga deltagarinflytandet.Precis som när det gäller fritidsverksamhet krävs attstaten månar speciellt om barn och ungdom på grund avderas ekonomiska situation. Det krävs alltså att vi följerupp intentionerna när det gäller satsningar på barn- ochungdomskultur, och tvingar bland andrakulturinstitutionerna att följa fattade beslut. De statligainstitutionerna bör föregå med gott exempel. ärsituationen det omvända. Nationalscenerna ger det minstaantalet föreställningar för barn. , till exempel,skar ner sin repertoar för barn från 318 föreställningar1976/77 till 20 1985/86. De fria teatergrupperna riktadeungefär av sitt utbud till barn 1985/86. I de fall därkulturrådet har bestämmanderätt över bidragen, som till defria teatergrupperna, kan rådet gynna dem som har ettutbud för barn.När det gäller barn- och ungdomskulturen är det ocksåviktigt att vi vågar ifrågasätta vad som menas med brakultur. Kvalitet har inte endast en konstnärlig aspekt.Huruvida man lyckats tillfredsställa människors behov ärockså ett mått på kvalitet. Även här har vi ett stort ansvaratt se till att kulturen anpassas till barns och ungdomarsbehov. Istället för de traditionella kulturinstitutionernaföredrar ungdomar ofta verksamhet av mer temporärkaraktär samt aktiviteter som i hög grad bygger påsjälvorganisation, till exempel musik- och filmfestivaler,rockklubbar och fria teatergrupper. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av uppföljning så att barn-och ungdomskulturen verkligen prioriteras och anpassas tillde ungas behov.