mot · GI02Fi1 · 1994-11-22 00:00:00 — Mot bakgrund av ''barnomsorgslagen'',som garanterar alla barn en plats i barnomsorg, kan man medall säkerhet räkna med att ett slopande av vårdnadsbidragetkommer att ge ett kraftigt ökat finansiellt tryck påkommunerna.Till detta skall läggas förslaget att ånyo i praktiken gemöjlighet att förbjuda barnomsorg i enskild regi. Även omregeringen kan hävda att man ger kommunernasjälvbestämmanderätten när det gäller vem eller vilka somskall få driva barnomsorg i organiserad form, innebär detkommunala vetot att kommuner med socialistisk majoriteti många fall kommer att förhindra förekomsten av enskildbarnomsorg.Eftersom erfarenheten visar att enskild barnomsorg ärbilligare än motsvarande verksamhet, innebär detnya kommunala vetot, i kombination med den lagstadgaderätten till barnomsorg, att kostnaderna kommer att stiga förkommunerna. Detta är allvarligt ur samhällsekonomisksynvinkel.Vi biträder regeringens förslag om en förändring avflerbarnstilläggen.Enligt propositionen pågår en översyn vadgäller underhållsbidrag och bidragsförskott. Vi villerinra om att dessa frågor vid ett flertal tillfällen varitföremål för utredning, i bl.a. ensamförälderkommittén ochunderhållsbidragskommittén.Bidragsförskottet betalas ut till den förälder som harvårdnaden om barnet och bor tillsammans med det. Syftet ärdels att garantera det underhåll som den andra föräldern ärålagd att betala (underhållsbidraget), dels att geensamföräldern ett minimistöd.Det är nu hög tid att förändringar åstadkoms i ettbidragssystem som av många upplevs som orättvist, bl.a. pågrund av den automatiska kopplingen mellanunderhållsbidraget och bidragsförskottet. Andra brister isystemet är att en höjning av t.ex. barnbidraget också medfören höjning av bidragsförskottet på grund avbasbeloppsanknytningen, och att någon hänsyn inte tas tillom barnet har egen förmögenhet. Bidragsförskotten medförinte sällan att ensamföräldrar har bättre levnadsstandard änfamiljer som lever i äktenskap.I regeringspromemorian ''Ensamförälderstöd'' (Ds1992:53) föreslogs nya regler för beräkning av det offentligastödet till ensamstående förälder med barn. Förslaget innebaratt sambandet mellan underhållsbidraget ochbidragsförskottet -- utfyllnadsbidraget -- skulle slopas. Enbehovsprövning av det offentliga stödet och samordning medbehovsprövning av bostadsbidraget till barnfamiljerföreslogs.Bidraget skulle behovsprövas i förhållande tillvårdnadshavares och bidragsberättigat barns inkomster.Samma regler som för bostadsbidrag skulle gälla omvårdnadshavaren var gift eller samboende med ny partner.Vid behovsprövningen skulle hänsyn tas tillunderhållsbidrag som hushållet mottog eller betalade.Bidragsförskottet avsågs bli ett rent förskott på fastställtunderhållsbidrag och benämnas förskottsbidrag. Denmaximala bidragsnivån föreslogs uttryckt i kronor och inte iprocent av basbeloppet.De fördelningspolitiska effekterna var sådana att deensamstående föräldrar som hade de lägsta inkomsternaskulle få ett något förbättrat stöd, medan de med högreinkomster skulle få ett lägre stöd. Förslaget var också såutformat att vårdnadshavarna skulle få ett större intresse avatt medverka till att underhållsbidragen blev korrektfastställda.Moderata Samlingspartiet stöder de förslag somframfördes i departementspromemorian. Vidremissbehandlingen framkom dock kritik -- bl.a. frånSocialdemokratiska och andrakvinnoförbund -- vilket föranledde den dåvaranderegeringen att föranstalta om en ny utredning (dir. 1993:82).I utredningsdirektiven föreslås bl.a. att det skallövervägasom statens kostnader för bidragsförskotten kanminskas, om försäkringskassorna kan ges en merframträdande roll när underhållsbidragen skall fastställas,om reglerna i 7 kap. om bestämmande avunderhållsbidrag kan göras enklare, hur de negativaverkningarna av samordningen av reglerna förunderhållsbidrag och bidragsförskott kan undanröjas ellerminskas.Från Moderata Samlingspartiets sida anser viattföräldraansvaret bör tydliggöras oavsett om barnet levertillsammans med sina föräldrar eller i splittrad familj,attkostnaderna för bidragsförskotten skall minskas,attförsäkringskassorna bör överta fastställandet avbidragsförskotten för att därigenom bl.a. ha full kontroll överbidragsgivningen,att försäkringskassorna bör fungera som''statens ombud'' vid domstolar i vårdnadstvister,att denautomatiska kopplingen mellan underhållsbidrag ochbidragsförskott bör upphöra i överensstämmelse med deförslag som framfördes i den tidigaredepartementspromemorian.Vi biträder regeringens förslag till besparingar men anseratt de förslag och ståndpunkter som ovan redovisats snarastbör förverkligas.Slutligen föreslår regeringen att en utredning skalltillsättas som skall se över möjligheterna att spara ytterligaretre miljarder kronor på det familjepolitiska området. Enligtpropositionen skall utredningen presentera förslag senastden . De förslag till åtgärder som utredningenpresenterar skall dock inte träda i kraft förrän ,den 1 juli 1996.Mot bakgrund av det ytterst allvarliga statsfinansiellaläget, i kombination med en begynnande högkonjunktur, ärdet enligt vår mening märkligt att regeringen anser attbesparingar på skall läggas så sent som1 juli 1996.Vi ser ingen anledning till att fördröja arbetet med attsanera statens finanser. Utredningen bör redan under vårenpresentera förslag på möjliga besparingar. börsedan under senvåren 1995 ta ställning till dessa förslag föratt de skall kunna ge effekt från det kommande budgetåretsbörjan den 1 juli 1995.3.3.4.2 Pensioner 1994 uppgår pensionsutbetalningarna tillålderspensionärer till sammanlagt 132 miljarder kronor.Utbetalningarna gällande förtidspensioner uppgår till 39miljarder kronor.Dessa utgifter belastar statsbudgeten med 53 miljarder förfolkpension till ålderspensionärer och 15 miljarder tillförtidspensionärer, d.v.s. sammanlagt 68 miljarder kronor.Resterande belopp, d.v.s. 79 och 24 miljarder avser ATPtill ålderspensionärer respektive förtidspensionärer. Detsammanlagda beloppet, , belastar AP-fondssystemet och inte statsbudgeten. Skall de föreslagnaförändringarna vad gäller indexeringen av pensionernapåverka statsbudgeten fullt ut måste överföringar ske frånAP-fondssystemet. Om detta skall ske, och i så fall hur, harinte redovisats i regeringens proposition.Regeringens förslag till ändrad indexering innehåller enrad komponenter:1. Det tidigare basåret för basbeloppet 1989 ändras till1994, vilket betyder att jämförelsetalet skall multiplicerasmed 35 200, d.v.s. basbeloppet för 1994.2. Det basbelopp 1995 som fastställs med ett jämförelsetal(1 kap 6 §, lag 1962:381) som skall avspegla prisökningarnamellan räknas endast uppmed av prisökningarna sedan avdrag skett förkvarvarande direkta deprecieringseffekter av kronan 1992.3. Vid beräkning av pensionsgrundande inkomst användsdäremot fortfarande ett icke reducerat basbelopp. Dock skeravdrag deprecieringseffekter.4. Begränsningen av uppräkningen skall gälla så längeunderskottet i statsbudgeten är 100 miljarder eller mer räknatpå årsbasis. Då underskottet är lägre än 50 miljarder beaktashela prisökningen vid beräkning av basbeloppet.5. Slutligen förutskickar regeringen att en övergång tillpris- och följsamhetsindexering skall kunna ske tidigare änår 2001 enligt riksdagsbeslutet om reformerad pension.I propositionen (s. 31) påpekas att ''kortsiktiga besparingarinte skall ändra förutsättningarna för den av riksdagenbeslutade reformeringen av ålderspensioneringen''. Den samsyn som föreligger efterpensionsarbetsgruppens och sedan principbeslut,stött av de stora partierna i , får inte urholkas. Skalldet statliga pensionssystemet kunna behålla sin legitimitetmåste de grundprinciper som pensionsarbetsgruppensförslag bygger på ligga fast.Den ena av dessa är att alla inbetalningar tillpensionssystemet skall generera pensionsrättigheter. Enförutsättning härför är total åtskillnad mellan statsbudgetenoch det egentliga pensionssystemet. Detta åskådliggörs bl.a.genom det betalningsansvar som statsbudgeten åläggs förden garantipension (minimipension) som skall utgå tillpersoner som inte kommit upp till en viss pensionsnivå.Även statsbudgetens ansvar för betalning av avgifter förbarnår m.m. stadfäster den nu berörda principen.Som ovan påpekats kommer den förändrade indexeringenatt endast delvis påverka statsbudgeten. De störstautgiftsneddragningarna sker med regeringens förslag i ATP-systemet. Pensionsarbetsgruppen har i sitt betänkande SOU1994:20 behandlat frågan om vissa omföringar mellanstatsbudgeten och ålderspensionssystemet. Denna frågabehandlas ytterligare i prop. 1993/94:250 under punkt 13.3.Omfördelningen mellan statsbudgeten ochålderspensionssystemet försvagas genom attfolkpensionsavgiften överförs till ålderspensionssystemet.Samtidigt överförs dock större delen av ålderspensionärernasfolkpensioner från statsbudgeten tillålderspensionssystemet. skall statsbudgeten vidare tahela ansvaret för förtidspensionerna. Under en övergångstidskall dock ålderspensionssystemet betala förtidspensionerför de förtidspensionärer som blir ålderspensionärer senast2001.De nu beskrivna växlingarna mellanålderspensionssystemet (AP-fonderna) och statsbudgeten ärutomordentligt känsliga med hänsyn till trovärdigheten i detframtida pensionssystemet. 1993/94:250 fastslogs att''det för systemets trovärdighet är viktigt att beslut om denexakta infasningen fattas ''. Detta innebär attdet måste finnas förslag om den exakta regleringen av huravgifter och betalningsansvar skall fördelas under helainfasningen. Detta innebär att regeringen inte kan kommamed eventuella förslag att överföra de utgiftsnedskärningarsom avindexeringen leder till i ålderspensionssystemet(ATP-systemet) vid andra tillfällen än när den nu berördaregleringen sker mellan statsbudget ochålderspensionssystem. Av denna anledning är det sannoliktbåde rent praktiskt och från trovärdighetssynpunktlämpligare att använda den nu av regeringen föreslagnamodellen för justering av pensionerna och i enlighet medriksdagens tidigare beslut övergå till följsamhetsindexeringförst 2001.Ett annat trovärdighetsproblem uppkommer genomanvändningen av olika basbelopp, när det gäller utgåendepensioner och intjänande av pensionsrättigheter.Det reformerade inkomstrelateradeålderspensionssystemet är avsett att träda i kraft den 1januari 1996. Detta torde innebära att alla intjänadepensionsrättigheter 1995 kommer att få vidkännasmotsvarande reduktion som gäller utgåendepensioner. Sedan kommer reduktionen att beröra skildaåldersklasser på olika sätt beroende på den successivainfasningen av det nya systemet. Det hade varit önskvärt attregeringen i propositionen mera noggrant hade analyseratsina förslag och klart redovisat de försämringar som kommeratt drabba pensionärer och pensionsrättigheter. Över huvudtaget bryter regeringen genom sitt förslag mot en avgrundprinciperna i den väl förankrade pensionsreformen,nämligen att förslagen skall vara tydliga och klara.Den svenska ekonomin uppvisar stora obalanser genomstatsbudgetens underskott och en växande statsskuld. Destatliga utgifterna måste beskäras. I ett tillstånd som kanliknas vid ett ''force majeur-läge'' måste detta också gällalångsiktiga pensionsrättigheter. När ingrepp görs ipensionssystemen, måste dock vissa krav uppställas.Effekterna för de enskilda måste redovisas tydligt och klart.Så är inte fallet i propositionen. Vidare måste regeringenklart ange målet med de ändrade indexeringsmetoderna viduppräkning av pensioner m.m. Är syftet att stärka denkonsoliderade statliga sektorn eller önskar mantillgodoräkna sig hela utgiftsminskningen i statsbudgeten?Om regeringen önskar uppnå det senare syftet, måstetillvägagångssättet redovisas för . De synpunktersom beslutat om när principbeslutet om ettreformerat pensionssystem antogs måste därvid följas.Förbättring av bostadstilläggetRegeringens förslag till ändrade regler av det särskildabostadstillägget till pensionärer () innebär att vissapensionärer kompenseras mer än vad begränsningen avbasbeloppet motiverar. Kostnaden härför beräknas till 200miljoner kronor 1998.Pensionering innebär att inkomsten i genomsnitt minskar,om avtalspension finns, med . Minskningenhar blivit större för den enskilde beroende påolika förändringar av indexeringen, senast på grund avdeprecieringen av kronan. Att pensionärerna som ''grupp''statistiskt sätt ''har fått det bättre'' beror till stor del på attäldre pensionärer utan ATP har avlidit och att nyapensionärsgrupper med ATP kommit till. Den enda relevantajämförelsen vad avser pensionsstandard för den enskilde ärjämförelsen mellan inkomster före och efter pensioneringen.Genom regeringens förslag om skattehöjningar kommerden stora gruppen pensionärer att få inte endast lägreinkomster utan också högre skatter genom försämradindexering av grundavdraget och skiktgränser. Till dettakommer stora kommunalskattehöjningar som drabbar ATP-pensionärerna.Att i detta läge höja pensionerna för den grupp pensionärersom erhåller betydande bostadstillägg och som över huvudtaget inte berörs av de betydande skattehöjningar som ATP-pensionärerna kommer att vidkännas är därför inteförsvarbart. I detta sammanhang bör observeras att SBTPtillåter en mycket hög bostadsstandard -- enligtpropositionen upp till en hyra på per år.Att retroaktivt försämra pensionsutfästelser strider motgrundläggande principer i ett rättssamhälle. Att ModerataSamlingspartiet trots allt accepterar regeringens förslag attändra indexeringen av ATP-pensionerna motiveras av vårtlands stora ekonomiska problem. När den här typen av beslutfattas är det av utomordentlig vikt att återhållsamheten mednya utgifter är stor. Annars uppfattas inte åtgärden somlegitim av medborgarna.3.3.4.3 Förtidspensioner och sjukförsäkringFörtidspensioneringen kostar 1994 staten ca 40 miljarderkronor. En av orsakerna bakom den snabbtökande förtidspensioneringen är de växande problemen påarbetsmarknaden, vilka dolts genom en viss elasticitet iförtidspensionsreglerna. Den genomsnittliga faktiskapensionsåldern är nu . Denna utveckling är en svårekonomisk belastning, eftersom utrymmet förålderspensioner beskärs alltmer. Dessutom är det ofta socialtotillfredsställande att skilja människor alltför tidigt frånarbetslivet, allra helst med tanke på den ökande livslängden.Att höja den faktiska pensionsåldern är ett av de absolutviktigaste socialpolitiska målen. Detta var också en viktigsträvan för den borgerliga regeringen. Efter satsningar pårehabilitering i stället för sjukskrivningar ochförtidspensioner har man också på mycketlänge kunnat konstatera en viss minskning av antalet nyaförtidspensionerade. Det är en utveckling som inte får brytas.Det är tillfredsställande att den socialdemokratiskaregeringen nu inser vikten av förändringar avförtidspensionsreglerna och nödvändigheten avrehabiliteringsinsatser. föreslogredan i början på 1980-talet att arbetet med rehabiliteringmåste intensifieras för att på så sätt minska antaletförtidspensioner.I motion 1982/83:SfU2038 av m.fl. (m)konstaterades att rehabiliteringsarbetet måste samordnas vidsjukdom och handikapp för att därmed minska antaletförtidspensionärer. Våra förslag låg sedan till grund för denstora rehabiliteringsutredningen. Den förra regeringentillsatte en arbetsgrupp som presenterade enrapport ''Rätten till förtidspension och sjukpenning'' (Ds1994:91). I rapporten föreslås en lång rad åtgärder somsammantaget skulle innebära besparingar på minst tremiljarder kronor , antagligen mer.I propositionen föreslås att de s.k. äldrereglerna, d.v.s.reglerna vid förtidspension för personer , skallslopas från . Vi biträder förslaget, men anseratt arbetsgruppens övriga förslag också bör föreläggasriksdagen för att träda i kraft vid kommandehalvårsskifte. Vi avvisar således tanken på en nyarbetsgrupp, då vi menar att frågan om förändringar iförtidspensionssystemet är tillräckligt utredda ochnödvändigheten av snara besparingar är stor.Utöver dessa förslag anser vi att redan beviljadeförtidspensioner i större utsträckning än vad fallet är i dagbör följas upp och omprövas med jämna mellanrum. I ställetför att bevilja förtidspension på ett tidigt stadium börsjukbidrag användas för nytillkommande. Sjukbidragen skallses som ett temporärt skydd, och med effektiv rehabilitering,som vi förordat ovan, skulle antalet nya förtidspensioner medall säkerhet kraftigt minska. Vi avser att återkomma tillrehabiliteringsfrågan under allmänna motionstiden i januari1995.3.4 Arbetsmarknadsåtgärder 3.4.1 InvesteringsstödArbetsmarknadspolitiskt motiverade stödåtgärder tillnäringslivet har traditionellt givits formen av stimulanspakettill industrin, oftast byggnads- och anläggningssektorn.Stödtyperna har varierat men återkommit med jämnaintervall, allteftersom konjunkturen har skiftat. Erfarenhetenvisar att politiskt motiverade stimulansåtgärder mycketsällan kommer rätt i tiden. I stället för att bryta en nedgångger de effekt först i en konjunkturuppgång och bidrar i värstafall till överhettning inom vissa sektorer. Dessutom kan desnedvrida investeringsbeslut, då industrin lär sig inväntadiverse skattefinansierade stödpaket.Byggnadsindustrin är det klassiska exemplet.Sysselsättningen har kunnatupprätthållas även under lågkonjunkturer, tack vare olikastimulansåtgärder. Detta har medfört att branschen och dessanställda inte i tillräckligt hög grad anpassat sig till delångsiktiga förutsättningarna.I propositionen föreslår regeringen ett omfattandeinvesteringsprogram, som kommer byggnadsindustrin tilldel. Genom att ge en skattekredit vill regeringen stimuleraen tidigareläggning av näringslivets byggnadsinvesteringar.Investeringsbeslut fattas ofta något eller förebyggstart, och de medel man nu föreslår för ändamålet blirdärför en subvention till dem som redan tagit beslut ombyggnadsinvestering.De s.k. miljöinvesteringar som föreslås har till stor delkaraktären av understöd till verksamhet ochkommunala bolag. Fortlöpande miljöinvesteringar ochmiljöunderhåll måste ankomma på dem som har ansvaret fördriften eller tillgången. Genom att staten ger subventioneroch därmed indirekt ikläder sig delansvar för underhåll ochmiljöförbättringar, gynnas inte det långsiktiga miljöarbetetoch det ekologiska tänkandet i kommunerna.Regeringen föreslår bidrag till investeringar i icke-statligakulturlokaler och samlingslokaler. Detta är inte motiverat ien situation då många lokaler av detta slag utnyttjas i endastbegränsad omfattning. Det förtjänar påpekas att det finnsgoda möjligheter för kommunerna att inom ALU-verksamheten göra miljö- och kulturvårdande insatser utövervad som annars skulle ha varit möjligt.Bidrag till reparation, ombyggnad och tillbyggnad avskolor och offentliga lokaler medför att staten åtar sigkostnadsansvar för vad som ofta är kommunalaangelägenheter. I ett ansträngt statsfinansiellt läge är det interimligt att öka subventionerna till kommunerna. Deföreslagna ROT-åtgärderna inom bostadssektorn är oklaratill sin innebörd men leder i fel riktning. Fortsattasubventioner riskerar att medverka till sämrekostnadskontroll och en lönekostnadsledd uppgång avinflationen. Det är angeläget att nu markerafastighetsägarnas eget ansvar för sitt fastighetsbestånd.Regeringen föreslår att ytterligare skalltillföras kommunikationsområdet försysselsättningsskapande åtgärder. Mycket kortfattat angesatt medlen bör användas till underhåll av främst vägar ochjärnvägar. Under den borgerliga regeringsperioden haravsevärda resurser satsats för att höja standarden på Sverigesvägnät, bygga ut järnvägar och åtgärda tidigare årsförsummelser inom den fysiska infrastrukturen. Genom denpågående bolagiseringen av oförändrade anslag att räcka till ett förbättratvägunderhåll. Det är därför inte angeläget att anslåytterligare medel för vägar och järnvägar. Dessutom är detkostsamma projekt som ger ringa utdelning i antalarbetstillfällen. avvisar samtligade investerings- och byggnadssatsningar som föreslås.3.4.2 UngdomsåtgärderUngdomsarbetslösheten fortsätter att sjunka, vilket ärglädjande. Det viktigaste för ungdomar och deras framtidayrkesliv är att utbildningen är av hög kvalitet och attföretagen har goda möjligheter att anställa nya medarbetare.För ungdomsgrupperna är det dessutom angeläget attarbetsrättens regelverk och höga ingångslöner inte hindrarinträdet i arbetslivet.Regeringen föreslår en ny åtgärd för ungdomar, s.k.ungdomsintroduktion. Några kostnadsberäkningar för vaddenna åtgärd kommer att kosta lämnas inte i propositionen.Idag finns en väl fungerande åtgärd för ungdomar under 25år, ungdomspraktik, som infördes . Den 1 juli1993 vidgades ungdomspraktiken till att även omfattapersoner i åldrarna 25--, som fullföljt en akademiskutbildning. Detta har visat sig vara en bra åtgärd för att slussain arbetslös ungdom i arbetslivet. AMS utvärdering visar pågoda resultat: av dem som lämnadeungdomspraktiken och av dem som lämnadeakademikerpraktiken har fått arbete . Det finnsingen anledning att införa en ny typ av åtgärd,som förmodligen blir mer kostsam per plats änungdomspraktik.Om den gynnsamma utvecklingen på arbetsmarknadenfortsätter, biträder vi regeringens uppfattning att antaletungdomspraktikplatser successivt kan minskas.3.4.3 Utbildning m.m.För att komma till rätta med obalanserna påarbetsmarknaden behövs fortsatt kunskaps- ochkompetensutveckling. När arbetsmarknadsläget förbättrasoch fler efterfrågar utbildad arbetskraft, är det riktigt attutöka arbetsmarknadsutbildningen. Dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna inom AMS område böromfördelas för att detta skall kunna åstadkommas.Ytterligare budgetmedel för arbetsmarknadspolitiskaåtgärder riskerar att försämra statsfinanserna och därmed bliett hot mot den uppgångsfas nu befinner sig i.Regeringen föreslår en ökning inomhögskoleutbildningen med 4 000 platser . har kraftigexpansion skett av antalet universitets- och högskoleplatser.Det finns en risk för att utbildningskvaliteten inte överalltkan upprätthållas om expansionen sker för snabbt. Viförutsätter att de enskilda universiteten och högskolorna taransvar för att nya studieplatser inte inrättas om intekvaliteten kan upprätthållas och att utbildningsutbudet ökasförst och främst på sektorer av särskild betydelse för denindustriella utvecklingen. Under de förutsättningarnaaccepterar vi ett tillskott av medel motsvarande 4 000årsstudieplatser.Enligt propositionen räknar med att det blirplatser över inom det s.k. tredje gymnasieåret. Anslaget ärfrån början beräknat på ett sådant sätt att det väl skulle räckaför de åtgärder kommunerna skulle kunna erbjuda unga medknapp gymnasieutbildning. Att alla resurser -- somförutsatts -- inte förbrukats är inget skäl för att i detstatsfinansiellt ansträngda läge där befinner sigöverföra ytterligare resurser till kommunerna för deras egnaansvarsområden, i detta fall vuxenutbildningen. Vi anserinte heller att medel skall omfördelas från de s.k.utbildningscheckarna. Dessa möjliggör insatser från olikautbildningssamordnare vid sidan av skolväsendet och bidrartill att öka mångfalden och kvaliteten i utbildningsutbudet.Vi avvisar regeringens förslag att öka antalet särskildavuxenstudiestöd (SVUXA).Att, som regeringen föreslår, omfördela inomutbildningens område till folkhögskolor och folkbildning påbekostnad av den s.k. trainee-utbildningen voreolyckligt. Trainee-utbildningen är ett bra sätt att kombinerapraktisk och teoretisk kunskapsförmedling. Denna form avutbildning bör snarare ges ökad omfattning, eftersom denunderlättar för ungdomar att tidigt få anknytning tillarbetslivet.Vi anser det vara fel att ta bort utbildningsbidrag medlånedel för deltagare i arbetsmarknadsutbildning inom detreguljära utbildningsväsendet. Generellt utökademöjligheter till fullt utbildningsbidrag skulle ge felaktigasignaler till de ungdomar som efter sina gymnasiestudierfinansierar sin utbildning med studiemedel.Under de senaste åren har en rad positiva förändringarskett vad gäller den postgymnasiala utbildningen.Övergångsfrekvensen från gymnasiet till högre utbildninghar ökat.