mot · GH02So607 · 1994-01-25 00:00:00 — Hur väl ett samhälle fungerar speglas i barnenslevnadsvillkor. har visocialdemokrater arbetat för och genomfört reformer föratt säkerställa barns rätt till trygga och jämlikauppväxtförhållanden. Åtgärderna har bestått både avutbyggd offentlig service, transfereringar, men också av enförändrad syn på trafik- och boendeplanering med störrehänsyn till barns behov.På område efter område angriper och nedmonterar denborgerliga regeringen nu den svenska välfärdsmodellen.Regeringen kallar detta för ''valfrihetsrevolution'', iverkligheten innebär det att valfriheten minskar ochsegregationen ökar. Privatiseringar av omsorg och skolaforceras fram som resurserna till den offentligaverksamheten minskas. I det borgerligt styrda samhällethandlar det inte om god barnomsorg och en bra skola föralla barn. I det borgerliga ''valfria'' samhället är dethelt rätt att välbeställda föräldrar köper finare och bättrebarnomsorg resp skola för sina barn. Klasssamhället är påväg tillbaka och det syns tydligast i barnens villkor.Sverige var ett av de första länderna som ratificeradeFN-konventionen om barnets rättigheter i juni 1990.Sverige anmälde inga reservationer.Artikel 4 är en av de grundläggande artiklarna ikonventionen. Den lagfäster de åtgärder somkonventionsstaterna skall vidta för att barnets rättigheterskall kunna genomföras. Av denna framgår bl.a. att ''Ifrågaom ekonomiska, sociala och kulturella rättigheter skallkonventionsstaterna vidta sådana åtgärder med utnyttjandetill det yttersta av sina tillgängliga resurser....''.Större krav ställs på nationer med större resurser.I dag befinner sig vårt land i ett svårt ekonomiskt läge.Vi kan tydligt se att detta drabbar barnen. Trots alla stoltadeklarationer från vår borgerliga regering om hur viktigt detär att vi satsar på barnen så drabbas barnen hårdast avbesparingarna i kommunerna.Lever upp till deklarationen i FN-konventionensartikel 4?Tidigare gjorda internationella undersökningar visadepå de svenska barnens goda hälsa och välbefinnande. Dengenerella välfärdspolitik som lagt grunden för dessa godaresultat hotas nu.De höga födelsetal vi haft i kan ses som ettuttryck för en framgångsrik socialdemokratiskfamiljepolitik. Svenska kvinnor föder fortfarande fler barnän kvinnor i en del andra länder i , men vårafödelsetal sjunker.Den borgerliga regeringens ekonomiska politik ochinriktning av familjepolitiken försvårar vanliga kvinnorsmöjligheter att förena förvärvsarbete och föräldraskap.Detta ger utslag i födelsetalen.Flera samhällssektorer skär ned.Kommunerna och landstingen drar ned på sin verksamhet.Ersättningsnivåerna i försäkringssystemen sänks.Arbetslösheten ökar. Detta drabbar barnen. Kunskapenom de sammantagna effekterna av nedskärningarna ärofullständig. Det finns inte heller några på förhand gjordakalkyler eller prognoser av effekterna -- förändringarnagenomförs ändå.Enligt en undersökning somKommunaltjänstemannaförbundet gjort ''betalade'' barnenöver av besparingarna i kommunerna 1993. Detär främst nedskärningar av barnomsorg och skola som stårför dessa siffror. Även Kommunförbundets rapport omläget i kommunerna 1993 visade samma dystra bild.Inom landstingens barnhälsovård pågår en successivnedrustning av barnkompetensen i samband med införandeav husläkarsystemet.På kulturområdet sparas på bokbussar ochbiblioteksfilialer samt anslag till olika kulturaktiviteter.De kommunala stöden till idrottsföreningar sombedriver barn- och ungdomverksamhet skärs ned eller tasbort.Var finns regeringens samlade analys över de olikaåtgärdernas effekter?Vi kräver att politiska belut grundas på kunskap ombarns behov och kunskap om konsekvenser av olikahandlingsalternativ.BarnhälsovårdenOmstruktureringen av barnhälsovården innebär att derenodlade barnavårdscentralerna är på väg att försvinna.Kunskapen om barns hälsa sprids ut på många, samtidigtsom dessa personer skall hinna med andra viktiga uppgifterinom sjukvården.I utredning ''Skydda Skyddsnätet'' finnsmånga förslag till åtgärder för att stärka barnhälsovården,som är mycket angelägna att beakta. Inte minst denkontinuerliga information och föräldrautbildning, sommajoriteten föräldrar får via barnavårdscentralerna.SkolhälsovårdenSkolsköterskorna har möjlighet att hjälpa barn i tid.Problem, både medicinska och sociala, går att förebygga ominsatser görs på ett tidigt stadium. försvinnerelevvårdspersonal från skolorna eller så tvingas de ta ansvarför större områden. Har konsekvenserna av detta beaktats?BarnomsorgenUtvecklingen av barnomsorgen ute i kommunerna underde är djupt oroande.All verksamhet tvingas till besparingar. Meni barnomsorgen sker också stora strukturella förändringar.Vi har undersökt utvecklingen i några''systemskifteskommuner'' (, ,, , , , ,, , , , ochNorrköping).I samtliga kommuner har barngrupperna på daghemmenökat som personalen har minskat. I vissakommuner finns nu extremt stora barngrupper. Det är inteovanligt med s.k. syskongrupper med över 20 barn (t.ex.Helsingborg). Det finns exempel på småbarnsgrupper med22 barn. Från rapporteras att en grupp startats där 12barn var nyinskrivna 18 månaders småbarn.Den allvarligaste och mest genomgående förändringenär dock att möjligheterna att ta hand om barn med behovav särskilt stöd minskar. har det varit vanligt attbarnomsorgen har fått extra resurser eller fått minskaantalet barn i grupperna när man haft barn som krävtsärskilda insatser. Dessa insatser minskar i flertalet av deundersökta kommunerna. En majoritet av kommunernaminskar stödinsatserna till barn med behov av särskilt stöd.Visst ställer socialtjänst och sjukvård i de flesta fall uppmed bra insatser till skydd för barn, som lever under svåraförhållanden, men det räcker inte att akut rädda barn frånövergrepp och misshandel. Man måste kunna ge långsiktigtstöd och trygghet med varierande insatser för att dessa barnskall få en tryggad uppväxt och ett framtida gott liv.Det är därför som den generella välfärdspolitiken äröverlägsen genom dess breda insatser riktade till alla barnoch som fångar upp barn som far illa. Detta sker utan attbarnen pekas ut eller särbehandlas. När den generellavälfärden börjar urholkas drabbas de utsatta barnenhårdast.I många kommuner återkommer begreppet''gråzonsbarn''. Barn som man tidigare klarat inom denordinarie verksamheten -- med individuella anpassningar. uttrycks en oro för vad som skall hända med dessa barn.Risken är stor att de blir problembarn som är svåra att klarainom ordinarie verksamhet, att kostnaderna drivs i höjdenför att det krävs extra insatser när de blir äldre och att detidigt slås ut.I flera kommuner har daghem lagts ner. För att minskaden synliga efterfrågan höjs åldersgränsen för rätt att stå ibarnomsorgskö. 18 månader blir en allt vanligare gräns.Förutom de ekonomiska konsekvenser det kan få förbarnfamiljerna så innebär det att föräldraförsäkringen intekan användas så flexibelt som det är tänkt.Skolbarnomsorgen genomgår stora förändringar. En delär av organisatorisk karaktär. in i skolan och resurser samordnas mellan skola ochbarnomsorg. Men stora inskränkningar görs i familjernasrätt att utnyttja skolbarnomsorgen. I vissa kommuner är detbara möjligt att ha sina barn placerade t o m årskurs 2, inågot fall t.o.m. årskurs 1. Mellanstadiebarnen står i så gottsom samtliga kommuner utan tillsyn på eftermiddagarna.Även olika former av öppen verksamhet för de äldre barnenminskar.Antalet privata alternativ i barnomsorgen ökar. Framförallt är det kooperativ, alternativ pedagogik -- Montessorioch Waldorf -- som ökar. Även daghem med religiösinriktning ökar. De renodlade privata alternativen -- i t.ex.aktiebolagsform är ännu inte så vanliga. Fler privataalternativ har ansetts vara en metod att effektivisera ochspara pengar. Men det är svårt att hitta exempel därprivatiseringar haft den effekten. Snarare är man beredd attlåta det kosta mer pengar för att få fram privata alternativ.Från flera kommuner menar man att alternativen inte växerfram av sig själv. I andra kommuner menar man attprivatiseringen kommer att komma igång när avgifterna iden kommunala omsorgen blivit tillräckligt höga.I flertalet av de undersökta kommunerna harbarnomsorgstaxorna förändrats eller så finns planer på attde skall förändras från inkomstrelaterade, progressiva taxortill tidsrelaterade taxor där inkomsternas betydelse föravgiftens storlek minskar. Det innebär ofta att personermed låga inkomster och långa arbetsdagar, t.ex.ensamstående mammor, fått höjda taxor.Höginkomsttagarnas avgifter har minskat. I t.ex.Sollentuna har höginkomsttagarna fått minskade avgiftermed . Normalinkomsttagare har fått enhöjning på ibland . har de totalainkomsterna från barnomsorgsavgifter minskat med sexmiljoner kronor. Det enda man uppnått är enomfördelning -- från låginkomsttagare tillhöginkomsttagare.Barnomsorg som en självklar service och med engenomtänkt pedagogisk verksamhet kommer att upphöraom utvecklingen fortsätter. Kvaliteten på barns omsorg blirberoende av föräldrarnas betalningsförmåga.Förvärvsarbetande med låga inkomster kan komma atttvingas söka billigare alternativ eller avstå från barnomsorg.De som har råd att efterfråga hög kvalitet kan skydda sinabarn genom att flytta till bättre -- och dyrare -- omsorg.Är det detta regeringen menar med en bra barnomsorgför alla barn?Den borgerliga regeringen har haft det övergripandeansvaret för barnomsorgen . Vikten avvalfrihet och en barnomsorg med god kvalitet för allabarn har framhållits. Dagens situation påbarnomsorgsområdet visar att det inte är tillräckligt medvälvilliga uttalanden. Kvaliteten i barnomsorgen skulleförbättras, valfriheten skulle öka, barnomsorgsköer skulleinte finnas. Sanningen är att kvaliteten i barnomsorgen harförsämrats, valfriheten har minskat ochbarnomsorgsköerna har kommit tillbaka. Utvecklingen är,som tidigare framhållits, djupt oroande. Det finns en djupklyfta mellan de nationella målen och verkligheten.Regeringen lyckades efter stort rabalder iriksdagen få majoritet för en barnomsorgslag. Enbarnomsorgslag som preciserar kommunernas skyldighetatt bedriva barnomsorg är bra. Men det räcker inte. Menarregeringen allvar med uttalanden om ökad valfrihet och godbarnomsorg för alla barn kan den inte , somnu skett, frånta kommunerna möjligheterna att planera fördetta och de kostnader detta medför.Det förslag som den borgerliga majoriteten röstadeigenom i innebär att kommunerna tvingas gebidrag till nya barnstugor även om kommunen redan harfull behovstäckning.Regeringen försäkrar sig genom detta mot attkommunernas knappa resurser skall lägga hinder i vägen förprivatiseringar. För regeringen är systemskiftet detviktigaste. Av ideologiska skäl tvingar man därförkommunerna att ge ekonomiskt stöd till privata förskolor.Detta röstade vi socialdemokrater emot. Vi anser detsjälvklart att kommunen måste ha möjlighet att planera ochdärmed ta ansvar för barnomsorgen inom den egnakommunen. Det är oacceptabelt att kommunens pengarskall gå till verksamhet som det inte finns behov av.Vi socialdemokrater vill gå vidare i arbetet för en godbarnomsorg för alla barn. Det vill vi bl.a. göra genom attskapa garantier både för kvalitet, rättvis fördelning,rättssäkerhet och rätt till plats.Vi anser att barnens behov och rättigheter skall ställas ifrämsta rummet. Barnomsorgen skall vara bra för barnen.Dess viktigaste uppgift är att ge alla barn grundläggandekunskaper och erfarenheter inför vuxenlivet. Våra barnmåste få bästa möjliga förutsättningar att växa upp. Det ärockså barnomsorgens uppgift att ge en trygg och godomsorg till barn vars föräldrar förvärvsarbetar ellerstuderar. Tidig gruppsamvaro och pedagogiskutvecklingsstimulans påverkar barns utveckling i positivriktning.För att tillgodose kraven på god barnomsorg måstekvaliteten i verksamheten vara hög. Den personal somarbetar med barnen måste ha sådan utbildning ocherfarenhet att barnens behov av omsorg och god pedagogiskverksamhet kan tillgodoses. Kvalitetskraven måste gälla allbarnomsorg oavsett huvudman.Det är angeläget att kontinuerligt följa vad som händeri barnomsorgen för att få en uppfattning om hurkommunerna lever upp till de nationella målen. Genom ensådan uppföljning kan man ta ställning till vilkaförändringar som behöver vidtas.Avgifterna i all barnomsorg måste sättas på sådant sättatt barnomsorgen blir tillgänglig för alla barn. Enlågavlönad ensamstående mamma skall ha råd att ha sinabarn på daghem. Ett system med fri avgiftssättning innebären begränsning i valfriheten och leder till segregation.På socialdemokratiskt initiativ har beslut fattats iriksdagen om en översyn av avgifterna inom barnomsorgen.Översynen skall vara klar detta år. Visar översynenatt avgiftssättningen sorterar bort barn ur barnomsorgen såmåste åtgärder som rättar till detta snabbt sättas in.GrundskolanSamma utveckling som vi har i barnomsorgen pågår iskolan med större klasser och färre personal. Systemet medfasta vikarier försvinner, antalet halvklasstimmar minskas,skolmaten får lägre anslag eller avgiftsbeläggs.Extrapersonal typ elevassistenter får sluta.Vi anser att skall ge alla barn och ungaverkliga möjligheter att utvecklas och skaffa sig mestamöjliga kunskaper och färdigheter. Vår vision för framtidenär ett samhälle, där varje medborgare deltar isamhällsbygget genom arbete och var och en är delaktig isamhällslivet, på arbetsplatsen och i sin närmiljö. Dettaförutsätter en skola där alla barn ges likvärdigamöjligheter och där varje barn får det stöd han/honbehöver, inte en skola som sorterar individer efter socialbakgrund och begåvning.Skolan skall främja de ungas kompetens genom attutveckla förmågan hos eleverna att kritiskt kunna granskafakta och förhållanden, utveckla deras förmåga att tainitiativ och ansvar samt lösa problem både självständigtoch i samarbete med andra. Skolan skall vara en god ochkunskapsrik uppväxtmiljö som bidrar till elevernasharmoniska utveckling och lägga en god grund för fortsattlärande i ett livslångt perspektiv.Detta är grunden för den goda skolan -- en skola för alla.Alla barn och ungdomar skall oberoende av kön,geografisk hemvist samt sociala och ekonomiskaförhållanden ha lika god tillgång till utbildning i detoffentliga skolväsendet. Utbildningen skall inom varjeskolform vara likvärdig varhelst den anordnas i landet.Elever med särskilda behov skall stödjas så att degaranteras en med andra elever likvärdig utbildning.Invandrarelevernas speciella resurser skall tas tillvara ochutvecklas.Resurserna i skolan måste därför fördelas efterelevernas och den enskilda skolans behov. Varjesystem med ''skolpeng'', dvs fördelning av resurser utanhänsyn till elevers olika behov, måste motarbetas.Elever och föräldrar skall ha rätt att välja skola ochkommunen ha skyldighet att tillgodose detta val så långt detär möjligt utan att principen om att varje elev har rätt att gåi den närmaste skolan åsidosätts.Skolans värdegrund skall vila på de grundläggandedokument om mänskliga fri- och rättigheter somformulerats av FN. Dessa dokument skall ges en bredspridning inom hela skolväsendet.Enligt vår mening skall de värden som skolansverksamhet bygger på utgöra allmänmänskliga värden somvunnit bred anslutning bland människor med olikaövertygelser och trosuppfattningar, såsom respekt förmänniskolivets okränkbarhet, individens frihet ochintegritet, solidaritet mellan människor, jämställdhetmellan kvinnor och män. Denna värdegrund har kodifieratsi FN:s förklaring om de mänskliga rättigheterna och olikainternationella konventioner.I regeringens propositioner med förslag till nyaläroplaner för skolväsendet som antogs av riksdagenanvändes begreppet ''etik och västerländskhumanism''. Vi anser att det är djupt olyckligt att beskrivanågot så betydelsefullt som en del av skolans värdegrundmed uttryck vars innebörd ger utrymme för synnerligenmotstridande tolkningar och som riskerar att skapakonflikter.I dagens mångkulturella är det ytterst angelägetatt söka utveckla och konkretisera allmänmänskliga värdensom en gemensam grundval på vilken framtidens samhällekan byggas. Religionsfrihet tillhör hörnpelarna i ettdemokratiskt samhälle. Där bör olika religiösa, filosofiskaoch ideologiska uppfattningar kunna leva sida vid sida ochingen av dem bör åtnjuta en privilegierad ställning. Dettaär särskilt viktigt i skolans arbete. Det är därför olyckligt atti då spänningar mellan olika religioner tilltar påmånga håll i världen ge intryck av att svensk skola skall geskonfessionell prägel. Detta kan leda till att icke-kristnagrupper tar avstånd från skolan trots att de delar de värdensom skall finnas i skolans värdegrund.Kultur- och fritidsverksamhetFritiden är en väsentlig del av barns och ungdomarsuppväxttid. Det är viktigt att ge möjlighet till ett brett urvalav meningsfulla fritidsaktiviteter som kan stärka barnenssjälvuppfattning, kreativitet och förmåga till samarbetemed andra. Fritidsverksamheterna har också stor betydelseför att förebygga sociala problem.Det offentliga ansvaret för barns och ungdomars fritidligger främst på kommunerna. Men det finns ingenlagstiftning som tvingar kommunerna att ta detta ansvar.Kommunerna har gjort kraftiga nedskärningar ifritidssektorn under de senaste åren.Kommunförbundet redovisar i en rapport att mångakommuner nu lägger ut ansvaret för fritidsanläggningar påföreningslivet som man drar ner på bidragen tillföreningarna. Idrottsföreningar som bedriver barn- ochungdomsverksamhet drabbas hårt av detta.Kommunerna sparar på fritidsgårdar, en del läggs ned.Bidrag till kulturföreningar minskar.Barnkulturaktiviteterna håller på att försvinna.De kommunala musikskolornas verksamhet minskasoch avgifterna höjs. Den breda verksamhet som nått nästanalla barn är nu på god väg att omfatta bara de barn varsföräldrar har råd att betala.Den sammantagna effekten av neddragnaföreningsbidrag, försämrad skolbarnomsorg och nedlagdafritidsgårdar kan bli betydande. Särskilt som det i storutsträckning drabbar samma åldersgrupp mellan- ochhögstadiebarn och ungdomar. Vuxenkontakter och detsociala skyddsnätet försvagas. För utsatta barn ochungdomar innebär det ökade risker för social utslagning,missbruk och kriminalitet. Den ökade segregationen,omfördelningen av resurser och den minskade omsorgenom barn och ungdomar pekar åt ett håll. håller påatt förändra karaktär. Den svenska välfärdsmodellennedmonteras.Samtidigt som kulturutbudet via barnomsorg och skolaminskar, ökar utbudet av program i radio och TV. Skyddetmot reklam och våldsinslag är dåligt uppbyggt för barn ochungdom, vilket gör dem till en alltmer utsatt grupp.Familjernas ekonomiDen svenska familjepolitiken har varit framgångsrik.Välfärden har varit relativt jämnt fördelad.Undersökningar har visat att svenska barn mått bra, varittrygga, välmående och utåtriktade.Den medvetna familjepolitiken har lett till att vi i daglever i ett av världens mest jämställda länder. Kvinnorna iSverige kan kombinera förvärvsarbete och föräldraskap.Nästan alla småbarnsmammor i arbetar utanförhemmet. har vi höga födelsetal. Det är ett gottbetyg på vår familjepolitik.Föräldraförsäkring, barnomsorg ochbarnbidrag är hörnstenarna i den socialdemokratiskafamiljepolitiken.Föräldraförsäkringen ger ersättning förinkomstbortfall och därefter ettgarantibelopp på . under tre månader.Föräldraförsäkringen kan tas ut av mamma eller pappa ochkan tas ut mycket flexibelt. Man kan exempelvis välja att taut halv föräldrapenning och på så sätt få ersättning under 24månader.Vi socialdemokrater arbetade målmedvetet medutbyggnad av barnomsorgen. När vi förloraderegeringsmakten var i stort sett behoven av barnomsorgtäckta. Köerna hade byggts bort och barnomsorgen hadeutvecklats och var av god kvalitet.De allmänna barnbidragen tillförsäkrar allabarnfamiljer ett grundläggande ekonomiskt stöd. Det ärsamhällets främsta medel att omfördela pengar mellanfamiljer med barn och familjer och enskilda utan barn. Detär ett system som kommer alla familjer med barn till del.Det bygger bl.a. på uppfattningen att alla barn i samhälletär lika mycket värda och att ansvaret för barnen iekonomiskt hänseende skall delas av fler än barnensföräldrar. Med ett sådant synsätt tas inte hänsyn tillfamiljernas egna inkomster utan det är stödet till barnen dethandlar om. Det ingår som en viktig del i det generellavälfärdssystemet, som bygger på att vi skall ha så fåinkomstprövade bidrag som möjligt. Barnbidragen ger ingabesvärliga tröskeleffekter, har en enkel administration ochinnebär ingen sortering och inget utpekande. Barnbidragetär samhällets främsta stöd till alla barn på lika villkor.Barns villkor hänger nära samman med föräldrarnasvillkor. Barnen är beroende av föräldrarnas arbete ochinkomst som i sin tur styr boende och miljö i stort.Den socialdemokratiska familjepolitiken har inriktats påatt stödja barnfamiljerna ekonomiskt främst via barnbidragmen också via bostadsbidrag. Den har också inriktats på attge alla föräldrar möjlighet att vara hemma med de minstabarnen genom en utbyggd föräldraförsäkring.Den generella välfärdspolitiken har haft avgörandebetydelse för familjernas ekonomi och för barnensvälbefinnande och positiva utveckling.Vårt land befinner sig nu i en utomordentligt svårekonomisk situation. Arbetslösheten fortsätter att öka.Den borgerliga ekonomiska politiken slår hårdare mot deallra svagaste.Ingen kommer undan de besparingar som krävs i en tidmed minskade resurser. Men det som sker medvälfärdssamhället är inte enbart frukten av sparkrav. Det ären omfördelning från utsatta till resursstarka.De borgerliga partierna har hävdat att deras politikskulle leda till ökad valfrihet, fler alternativ och billigareverksamheter. Det vi nu kan se är försämrad kvalitet ikommunal verksamhet. En barnomsorg som riskerar attslås sönder. En skola som får allt knappare resurser och fårsvårare att ta hand om barn med svårigheter. Privataalternativ leder till dyrare i stället för billigare verksamhet.Många barn, särskilt de som i någon mening är sårbara, farilla.Även i den privata familjeekonomin får alla räkna medatt krisen sätter spår. Då krävs det att uppoffringarna ärrättvisa. För många barnfamiljer blir situationen alltmerohållbar. Detta leder till försämrade uppväxtvillkor förSveriges barn.I detta utomordentligt svåra läge aviserar regeringen endyrbar reform -- vårdnadsbidrag.Regeringen föreslår att ett skattepliktigt vårdnadsbidragpå . införs för barn i åldern . Reformen föreslås träda i kraft den 1 juli 1994.Avgifterna i barnomsorgen höjs med . i månadenför dessa barn. får avgifterna dras av vidinkomstbeskattningen.Bruttokostnaderna beräknas till 6 miljarder kronormedan nettokostnaderna efter avdrag för skatten påvårdnadsbidraget, slopandet av garantidagar samtminskning av bostadsbidrag blir 4,7 miljarder kronor.Utformningen av vårdnadsbidraget gynnar mest familjermed högavlönade män och hemmafruar. Orättvisorna ökaroch jämställdheten hotas.Det blir barnen som får sitta emellan om vårdnadsbidraginförs. Många barn kommer att gå miste om sinamöjligheter att gå på dagis eller till familjedaghem. För vemvill betala 4 000--för ett barn eller5 000--för två barn närbarnomsorgsavgifterna höjs med ? Föräldrarna kommer kanske attse sig om efter billigare lösningar, lösningar som oftast ärdåliga för barnen.Det finns också en uppenbar risk att kvaliteten inombarnomsorgen försämras. Kommunerna väljer kanske attdra ner på kvaliteten inom barnomsorgen i stället för atthöja avgifterna med . det belopp som staten drar ingenom minskade statsbidrag. I valet mellan så kraftigaavgiftshöjningar att många kommer att avstå frånbarnomsorg av ekonomiska skäl och en försämradbarnomsorg, kan det hända att många kommuner väljer atti stället erbjuda sämre barnomsorg men till lägre pris.Vårdnadsbidrag skall öka valmöjligheten att varahemma med sina barn, är det tänkt. För män eller förhögavlönade kvinnor medför vårdnadsbidraget knappast enökad möjlighet att vara hemma i stället för attförvärvsarbeta. Ett vårdnadsbidrag på .