mot · GH02Sk343 · 1994-01-25 00:00:00 — En både i ett historiskt och i ett internationelltperspektiv genomgripande skatteform beslutades avriksdagen 1990 och trädde i kraft den 1 januari 1991.Reformen innebär kraftigt sänkta skattesatser på arbeteoch ett högre skatteuttag på kapitalinkomster, energi ochkonsumtion.Behovet att i grunden reformera vårt gamlaskattesystem var påtagligt. Det utmärktes av högaskattesatser och olikformig behandling av olika typer avinkomster. Kapitalinkomster gynnades jämfört medarbetsinkomster liksom naturförmåner i förhållande tillkontant lön. Skatteplanering och skattefusk befrämjadessamtidigt som produktiva insatser hämmades.Regelsystemet var också oenhetligt och svåröverskådligt.Orsaken härtill var bl.a. att ett växande antal uppgifter lagtspå skattesystemet utöver degrundläggande uppgifterna att ge skatteintäkter ochutjämna inkomstförhållanden.Olikformig beskattning av olika inkomster kom attmedföra samhällsekonomiska snedvridningar genom attpersoner och företag av skatteskäl stimulerades att väljaarbets-, organisations-, och ersättningsformer samtinvesterings- och finansieringsalternativ som inte skulle havalts i annat fall. En sådan olikformig beskattning leddeockså till orättvisor genom att personer med samma faktiskainkomst fick betala olika skatt beroende på moral ochskillnader i kunskap och möjligheter att genom olikametoder uppnå en lägre skatt. Eftersom det i första handvar personer med höga inkomster som fick reducerad skattgenom denna snedvridning bidrog olikformigheterna ocksåtill att inkomstskatten gav en väsentligt mindre utjämningän vad som framgick av de formella skatteskalorna.Så småningom kom metoderna för att undvika skatt, ochdärmed undandra sig sitt ansvar för den i bredabefolkningsgrupper väl förankrade generellavälfärdspolitiken, att få en allt större spridning. Det ökandeinternationella beroendet liksom avregleringen avkreditmarknaden accentuerade problemen medsnedvridningar och orättvisor.Reformeringen av skattesystemet skedde med stormålmedvetenhet och i snabb takt. Det är av naturliga skäloundvikligt att det under sådana förhållanden uppstårbrister och problem som rimligen inte kan förutses innanreformen hunnit prövas i praktisk verklighet. Till en delförutsågs också sådana i och för sig inte önskvärda effektergenom att riksdagsbeslutet innefattade en kontinuerligutvärdering/uppföljning av reformen.Konsekvensanalyser av skattereformen som gjorts inombl.a. fackföreningsrörelsen pekar på attfördelningspolitiska orättvisor kan ha blivit följden avreformen. Det handlar om att det t.ex. bland pensionärermed endast folkpension resp. låg ATP, samt i gruppenensamstående låginkomsttagare, främst kvinnor, finns ettoacceptabelt stort antal förlorare. Orsakerna till att dessaorättvisor uppstått torde vara att pensionstillskott,kommunala bostadstillägg resp. inkomstskattesänkningarinte förmått kompensera för hyreshöjningar,kostnadsökningar till följd av breddningen av skattebasen,d.v.s. konsumtionsskattehöjningar, och andra indirektaeffekter av skattereformen, t.ex. ökade kommunalaavgifter och taxor.Skattereformen har också analyserats av bl.a. SCB.Slutsatserna i denna studie är något mera försiktiga. Detframgår dock klart att flera indirekta effekter av reformenpekar i den riktningen att höginkomsttagare gynnats meraän människor med lägre inkomster. Bl.a. innebarskatteomläggningen att priserna steg på en rad områdensom en följd av att basen för konsumtionsskatter breddadesoch vissa avgifter infördes. Detta har uppenbarligenminskat konsumtionsutrymmet proportionellt sett mer förlåginkomsttagarna än för höginkomsttagarna. Denåterbetalning av lån som gjorts, i första hand blandhöginkomsttagare, har visserligen gjort att deras skatt blivithögre än den annars skulle ha blivit, men harderas konsumtionsutrymme ökat eftersom de minskaderänteutgifterna överstigit den ökade skatten.Låginkomsttagarna har alltså inte kunnat hålla jämnasteg med prisutvecklingen vilket delvis kan tillskrivasskattesystemet. Att höginkomsttagarna fått förbättradedisponibla inkomster realt sett tillskrivs löneutvecklingenför dem. Också detta kan ha samband med skattereformenpå olika sätt. Tjänstemännen har fått lönekompensation föratt tidigare obeskattade förmåner kommit att beskattas.Dessa förmåner togs tidigare inte upp som inkomst, mengör det . Möjligheterna att förskjuta inkomster tillkommande år, vilket varit lönsamt 1990 och 1991, harsäkerligen varit större bland höginkomsttagare än blandlåginkomsttagare.Dynamiska effekterEn vanlig teori bland ekonomer och vissa politiker harvarit att skattesänkningar är självfinansierande. Enligtdenna skola blir det fart på ekonomin, tillväxten ökar ochskatteintäkterna stiger om bara skattetrycket reduceras.Denna teori om skattesänkningars dynamiska effektersaknar emellertid vetenskapligt stöd och har i själva verketmed utvecklingen av den svenska ekonomin i allmänhet ochstatsinkomsterna i synnerhet fått sig ett verkligt grundskott.De s.k. dynamiska effekterna av skattereformen, d.v.s. attskattesänkningarna i sig skulle främja arbete och sparandeoch därmed automatiskt öka samhällets inkomsterberäknades dock i slutändan bli mycket måttliga, eller istorleksordningen 5--10 Mdr kronor, d.v.s. lika mycket somreformen underfinansierades. Uppskattningar tyder nu påatt underfinansieringen blivit betydligt kraftigare. Siffror pådrygt 30 miljarder har nämnts i sammanhanget. Här tycksunderskattningen av basbreddningens effekter ha spelat roll. Resultatet tycks sålunda ha blivit attskattereformen delvis oplanerat kommit att bidra till en ickeönskvärd minskning av skatteintäkterna, vilket i sin turförsvårar möjligheterna att värna sysselsättningen och detgenerella välfärdssystemet, något som fått särskilt kännbarakonsekvenser i den djupa lågkonjunktur med starka inslagav ren depression, som varit rådande de senaste två åren.Reformens grundval rubbadEtt av fundamenten för skattereformen var denlikvärdiga beskattningen av kapital och arbete. Dennagrundval har definitivt rubbats genom att skatten påarbete och konsumtion kraftigt höjts de senaste årensamtidigt som skatten på kapital, företag och produktionsänkts avsevärt. Sammanlagt uppgår höjningarna av skattenpå arbete och konsumtion till 30 resp. 16 miljarder kronor.Under motsvarande period har skatten på kapital ochförmögenheter sänkts med 25 miljarder och skatten påproduktion med 26 miljarder. Skatten på aktieutdelningarhar helt slopats och medan realisationsbeskattningen påaktier halverats. Genom att spelreglerna på detta sätt rivsupp öppnas dörren på nytt för skatteplanering ochskattefusk. Det blir bl.a. åter möjligt att ''nolltaxera''genom att kvitta underskott i företag/jordbruk motlöneinkomster. Detta återinförande av kvittningsrätten ärsärskilt stötande ur rättvisesynpunkt. Därför bör dennakvittningsrätt avskaffas.Vissa ekonomer och regeringsföreträdare har hävdat attminskad kapitalbeskattning är en förutsättning för attstimulera produktion och ekonomisk tillväxt.Erfarenheterna från med rekordhöga underskott istatsbudgeten, sänkt produktion och massarbetslöshetvederlägger effektfullt denna ekonomiska teori, som hellerinte har något vetenskapligt stöd. Lika lite finns det någotvetenskapligt stöd för den från samma håll ofta framfördauppfattningen att höga skatter och en stor offentlig sektorskulle hämma tillväxten. Ej heller finns det någonuppslutning bland svenska folket bakom regeringslinjen --sänkt skatt minskad välfärd. En undersökning genomfördav bland kommunpolitiker visade att sänktkommunalskatt hade den allra lägsta prioriteten. Det gälldebland samtliga partiers företrädare. Fleraopinionsundersökningar visar också klart ochentydigt att svenska folket är berett att acceptera högreskatter framför att fortsätta ingreppen i välfärdssystemet.Den i tidigare motioner begärda utvärderingen avskattereformen är mot bakgrund av de ytterligare ingrepp ireformen som genomförts under det senaste åretåtminstone delvis överspelad. Under alla förhållandenmåste det uppdrag om utvärdering som lämnats till ensärskild komitté () vidgas till att omfatta även defördelningspolitiska effekterna av att neutraliteten mellanarbete och kapital brutits i beskattningshänseende.EgenavgifterS.k. egenavgifter har redan till en del ersattskattefinansiering i socialförsäkringssystemet. Så t.ex.finansierar egenavgifter nu delar av sjukförsäkring resp.arbetslöshetsförsäkring. Även om egenavgifter kan vara ettsätt att tydligare klargöra sambandet mellan förmån ochkostnad tycks de fördelningspolitiska aspekterna påproblemet ha kommit i skymundan. Ett mera konsekventgenomförande av en finansiering via egenavgifter isocialförsäkringssystemet kommer onekligen att innebäraen förskjutning av betalningsbördan från höginkomsttagaretill låginkomsttagare i förhållande till en finansiering sombygger på solidarisk betalning via ett progressivtskattesystem. Mot denna bakgrund framstår det också somett oeftergivligt krav att avgifterna i ett framtidapensionssystem också skall belasta inkomster över det takdär pension inte utgår. De fördelningspolitiskakonsekvenserna av införande av egenavgifter isocialförsäkringssystemet föreslås också ingå i ovanföreslagna utvärdering.Mot bakgrund av den djupa ekonomiska krisen, denoacceptabelt höga arbetslösheten och det bevisligenorimliga i att klara en återgång till sunda statsfinanserenbart genom nedskärningar på statsbudgetens utgiftssida,måste politiken ges en rimlig fördelningsprofil.Utgångspunkten för en sådan kan i och för sig vara någonform av solidaritetsskatt efter tysk modell och utformad såatt den får bäras av högre inkomsttagare över den s.k.brytpunkten. Då emellertid det stora budgetunderskottetoch därmed behovet av ekonomiska uppoffringar för attklara obalanserna i ekonomin kommer att bestå förordar vi en tills-vidare-höjning av skatten påhögre inkomster.Om de, som vi uppfattar det, synnerligen välgrundademisstankarna om att skattereformen är underfinansieradoch att höginkomsttagarna blivit överkompenserade skullebekräftas av den föreslagna nödvändiga utvärderingen avreformen, anser vi att en sådan skattehöjning bör betraktassom permanent. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utvärdering avskattesystemet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en skattehöjning,3. att avskaffar möjligheten att kvittaunderskott i en förvärvskälla mot överskott i en annan frånden .