mot · GH02So237 · 1994-01-25 00:00:00 — Det är långt mellan människor...I vårt samhälle har människor kommit allt längre ifrånvarandra. Unga lämnar släkt och vänner för att studera ellerför att arbeta. Människor byter bostadsort flera gångerunder sitt liv. Vi lever i ett ganska urbant samhälle. Degamla sociala strukturerna försvinner. Vi lever annorlundaän för några decennier sedan, men människansgrundläggande sociala behov har inte förändrats.Egentligen skulle vi behöva vår släkt och våra vännernära oss. Det kan gälla den som är ung och har små barnsom behöver passning. Det är kanske särskilt viktigt för densom är ensamstående förälder. De äldre behöver hjälp atthandla eller någon som följer med till sjukhuset. Iblandkanske det bara är sällskap vi behöver.Förutom de mer triviala sociala behoven finns det ensocial nöd, bl.a. i våra storstäder. Några människor harhamnat snett. De behöver någon som inte bara gör sitt jobbgenom att försöka ordna bostad och ekonomiskt stöd. Debehöver någon som är beredd att engagera sig mer för dem.Det är en sak att utgå från rollen som myndighetsutövare,en annan att utgå från den barmhärtige samaritens budskap.Det offentliga räcker inte till...Många sociala behov, triviala eller omfattande, kan intehelt täckas av de sociala myndigheterna. Därför måsteenskilda människors engagemang i frivilligt, ideellt arbeteuppmuntras.I grunden har vi alla ett ''omvårdandebehov'' likaväl somvi kan ha ett behov av omvårdnad. I dagens ensamsamhällemed svaga band till olika former av gemenskaper får vi inteutlopp för vårt behov att ge omvårdnad. Dessutom har detansetts litet fult att ge frivillig hjälp med argumentet att densom får hjälp hamnar i en förnedrande situation. ''Välgörenhet'' har blivit ett fult ord, något förnedrande!Den socialpolitik som förts har utgått från att alltsocialt arbete skall skötas av sociala myndigheter. visardet sig hur fel detta synsätt varit. Denunderlägsenhetskänsla och förnedring som människor kankänna genom ett mycket stort hjälpbehov blir inte mindreav att hjälpen ges genom sociala myndigheter. Effekten haristället blivit att den naturliga, medmänskliga hjälpenuteblivit. Vi har helt enkelt vants av från att hjälpa vårmedmänniska. Det höga skattesystemet har blivit ett slagsavlatsbrevssystem. Den som betalat sin skatt har kunnat sebort från den sociala nöden, ''köpa sig fri'' från personligtansvar och hänvisa till det offentligas ansvar.De frivilliga krafterna behövs!Det är hög tid att tillvarata den idealitet och denpersonliga ansvarskänsla för sina medmänniskor som finnshos de flesta människor. Inte för att ta bort vårtgemensamma ansvar för människor som behöver hjälp ochstöd genom olika slags trygghetssystem utan för att släppafram en ny dimension inom socialpolitiken.I våra grannländer finns en delvis annan tradition. INorge har staten stärkt det socialafrivilligarbetet genom ett rejält statligt stöd tillfrivilligcentraler där arbetsuppgifter och frivilligamedarbetare koordineras. Såväl kyrkor som ideellaorganisationer av olika slag deltar i arbetet, därarbetsledningen utförs av anställd personal men självahjälpinsatserna av frivilliga krafter. Försöket har fallitsynnerligen väl ut, vilket Moderata kvinnoförbundetkunnat konstatera vid studiebesök.I vårt land bedrivs också en hel del frivilligt arbete.Stadsmissionen i , Länkrörelsen, Röda korset,''Föräldrar på sta'n'' m.fl. nätverk och organisationer visaratt detta arbete är synnerligen värdefullt. Vi måste gå vidarepå denna väg och tillvarata alla de ideella krafter som finns.Socialtjänstkommittén har i rapporten arbete (SOU 1993:82) redovisat en kartläggning avdet sociala arbete som bedrivs inom ideella organisationer iSverige. Kommittén kommer i sitt fortsatta arbete att vidarebehandla det frivilliga sociala arbetet och socialtjänstenssamverkan med ideella organisationer.Med denna motion vill vi lyfta fram de ideellaorganisationernas betydelse i det sociala arbetet. Vi måstebygga upp en ny anda av respekt för det ideella arbetet förmedmänniskor. Vi måste göra frivilligt arbete till en meritoch till något attraktivt och naturligt för oss alla att delta i. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de ideella organisationernasstora betydelse i det sociala arbetet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att erfarenheter frånfrivilligorganisationernas sociala arbete i börtillvaratas i det fortsatta arbetet för socialtjänstenssamverkan med ideella organisationer.