mot · GH02K412 · 1994-01-25 00:00:00 — 1990 antog FN konventionen om barnets rättigheter. Ettav de första länderna som ratificerade konventionen varSverige.Av artikel 19 framgår attKonventionsstaterna skall vidta alla lämpligalagstiftnings-, administrativa och sociala åtgärder samtåtgärder i utbildningssyfte för att skydda barnet mot allaformer av fysiskt eller psykiskt våld, skada eller övergrepp,vanvård eller försumlig behandling, misshandel ellerutnyttjande, innefattande sexuella övergrepp, medanbarnet är i föräldrarnas eller den ena förälderns,vårdnadshavares eller annan persons vård.Av artikel 34 framgår attKonventionsstaterna åtar sig att skydda barnet mot allaformer av utnyttjande och sexuella övergrepp. För dettaändamål skall konventionsstaterna särskilt vidta allalämpliga nationella, bilaterala och multilaterala åtgärder föratt förhindra(a) att barn förmås eller tvingas delta i en olaglig sexuellhandling,(b) att barn utnyttjas för prostitution eller annan olagligsexuell verksamhet,(c) att barn utnyttjas i pornografiska föreställningar ochi pornografiskt material.Enligt svensk lag är det förbjudet att skildra barn ipornografisk bild med uppsåt att bilderna sprids eller spridapornografiska bilder, men det är fullt tillåtet att köpa, lånaeller hyra barnpornografiska tidningar, filmer ochvideogram. Den begränsning som råder är att man inte fårvisa dem offentligt eller sprida dem utanför vänkretsen.Genom att innehav av barnpornografi är fullt tillåtetupphör aldrig kränkningen av de barn och ungdomar somutsatts för sexualbrott. Övergreppen tar aldrig slut. Deupprepas varje gång som filmen eller bilden används av nyaförövare. Framställningen av barnpornografi är sexualbrottoch straffbelagt. Lagen skyddar barnet, men när bildenredan är spridd upphör skyddet och med nuvarandelagstiftning -- för all framtid.Vår slutsats blir att en lagändring, som innebär enkriminalisering av innehav av barnpornografi, måste till isvensk lagstiftning om vi skall leva upp till FN:sbarnkonvention och till våra egna nationella krav på enfullgod lagstiftning som skyddar barnen. En kriminaliseringav innehav skyddar inte mot all sådan exploatering, men detär vår skyldighet att så långt det är möjligt skydda barn frånatt bli andras sexualobjekt.Vi är också övertygade om att på detta område stämmerinte lagstiftningen överens med det allmännarättsmedvetandet. Inte minst allmänhetens reaktion över desenaste polisbeslagen av barnpornografi har visat detta.Vi har även inhämtat att polisen anser att derasutredningar av produktion och distribution avbarnpornografiska alster försvåras av att innehavet inte ärkriminaliserat.En annan oroande effekt av den svenska lagstiftningenär vad som kommer att hända när många länder i våromvärld har skärpt eller håller på att skärpa sin lagstiftning.Storbritannien, och har förbjudit bådeproduktion, distribution och innehav av barnpornografi.Tyskland och förbereder kriminalisering avinnehav. Risken finns, vilket påtalats bl.a. av RäddaBarnen, att blir ett transitland för barnpornografi.Detta är en skrämmande framtidsbild, som vi måsteförhindra.Regeringen har i en promemoria frånJustitiedepartementet (Ds 1993:80) , angåendeytterligare åtgärder mot sexuella övergrepp på barn, inteföreslagit någon förändring när det gällerbarnpornografibrott. Därmed har också tidsfristen för attregeringen skall kunna föreslå någon grundlagsändringförsuttits.Den möjlighet som återstår är att fattar ettsådant beslut efter initiativ från konstitutionsutskottet.Vi anser att skall ta ett sådantinitiativ för att möjliggöra kriminalisering av innehavet avbarnpornografi senast fr.o.m. . Lagtextenbör utformas av . Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar kriminalisera innehav avbarnpornografi.