mot · GH02Bo244 · 1994-01-25 00:00:00 — Kvinnor bor mer än män, dvs kvinnor tillbringar mer tidi bostaden. Kvinnor arbetar utanför hemmet i mindreomfattning än män, och är det kvinnorna som ihuvudsak ansvarar för hemarbetet. Därför är det ocksåkvinnorna som i större utsträckning nu drabbas av deförsämringar av bostadspolitiken som den borgerligaregeringen genomför.Det är också kvinnorna, som är de ekonomiskt svagarekonsumenterna, som kommer att drabbas hårdare närmarknadskrafterna tillåts verka fritt på bostadssektorn.Sverige har under socialdemokratisk ledning drivit enframgångsrik bostadspolitik, som gjort att vi har enbostadsstandard som är en av de bästa i världen, och den ärjämnare fördelad än i något annat land. Det är en medvetensträvan för att motverka segregation i boendet som gjortdetta. Bostaden skall ses som en social rättighet, på sammasätt som arbete, sjukvård och utbildning.Regeringen och riksdagsmajoriteten har sedan detillträdde 1991 fattat en rad beslut som syftat tillsystemskifte. Från en bostadspolitik som omfattar alla, avreglerad och marknadsanpassad bostadsmarknad fördem som har råd.Beslutet om att införa räntelån revsupp, och en ny utredning om bostadsfinansiering tillsattes.Utredningen resulterade i ett beslut om nybostadsfinansiering, med målet att ta bortbostadssubventionerna. Den snabba avtrappningen avbostadssubventionerna har resulterat i att hyrorna stigitdramatiskt. Många har inte råd att efterfråga bostad,vräkningar och konkurser har blivit ett allt vanligare inslag.För första gången ökar trångboddhetenigen.Bostadsdepartementet avskaffades, och ärendenafördelades på sju olika departement. Det finns alltså ingendirekt ansvarig för bostadssektorn i regeringen.Markvillkoret, produktionskostnadsprövning,konkurrensvillkoret har tagits bort. Investeringsbidraget har avvecklats. Krav påbostadsförmedlingar och bostadsförsörjningsplaner ikommunerna har avskaffats. Allt i syfte att släppamarknaden fri. Effekten har blivit att kommunerna avlövatspå de instrument man haft för att kunna göra en nödvändigsamhällsplanering.Fr.o.m. 1994 har nya byggreglerantagits av . Det är byggproducenternas ochfastighetsägarnas intressen som hävdas på de boendesbekostnad.Kraven på handikapptillgänglighet sänks. Det krävs intelängre att varje våningsplan skall ha toalettutrymme för enlägenhet med sovutrymmen i flera våningsplan. Det finnsrisk för att vi får sovrum som är mindre än 7 kvm. Kravenpå fönster har försämrats. Listan kan göras lång. Det finnsstor risk att bostäderna får en klart sämreutformning än vad vi varit vana vid.I den bostadspolitiska debatten hörs allt oftare åsiktenatt det behövs ett enklare boende för att minskakostnaderna. Det finns en uppenbar risk att detta kommeratt leda till ett segregerat boende. Ett bra ochändamålsenligt boende för dem som har råd och ett mindrebra för dem med små ekonomiska resurser. Bland dessa vetvi att många kvinnor hamnar, ensamstående kvinnor medbarn, och äldre kvinnor med liten eller ingen ATP. De fårvälja ett dåligt boende, inte på grund av att de vill det, utandärför att de inte har ekonomiska förutsättningar för någotannat.Bostadens utformning har mycket stor betydelse för hurarbetssituationen ser ut för den som har ansvaret förskötseln. Många minns säkert den förlöjligande debatt somdrabbade en kvinna som gjorde en doktorsavhandling omtoalettutrymmets städning. Var och en som städat sitttoalettutrymme kan konstatera att hon hade rätt. Trotsdetta har utrustning och utrymme inte förändrats nämnvärtunder alla dessa år. Det är lätt att misstänka att det inte skettförändringar därför att det är kvinnorna som städar ochmännen som planerar och konstruerar.Genom de nya byggreglerna, med mindre rum ochmindre kommunikationsytor, blir det ännu svårare attstäda. De normer som vi haft för utformningen av kök harvarit praktiskt och ergonomiskt riktiga. Kraven på ytmåttoch avställningsytor för arbetet i köket har inneburit en högstandardkvalitet. Med de slopade kraven på normerriskerar vi att få trånga och opraktiska kök av kortsiktigtekonomiska skäl. Om vi menar allvar med att kvinnorsarbetsinsatser är lika mycket värda, då måste ocksåbostaden utvecklas i takt med tiden och andra arbetsplatser.I statistiken kan vi se att varje svensk har 47 kvm till sittförfogande. Detta är inte sant. Vissa hushåll, företrädesvisfamiljer där barnen har flyttat hemifrån, har stort utrymme.Men barnfamiljer har mellan 15 och 20 kvm, trots att det ärbarnfamiljerna som har de största behoven av utrymme.Det är ju också som någon i familjen,företrädesvis kvinnan, har hemmet somarbetsplats. De som är trångbodda är oftaensamstående kvinnor med barn.I vistas vi i mycket högre grad i våra bostäder änvad man gör i många andra länder. Det beror naturligtvis påklimatet och den långa kalla vintern. Detta faktum ställerockså höga krav på bostadsyta. Barnen skall ha plats attleka eller någonstans att vara ostörda. Det är också envälfärdsfråga, där resurserna måste fördelas efter behov.Bostäder är långsiktiga investeringar som ska svara motbåde dagens och morgondagens behov. Därför är det viktigtatt ställa krav på bostädernas kvalitet. Kraven är särskiltviktiga för familjer med små resurser, som inte har råd medhög utrymmesstandard eller extra utrustning. De är ocksåoftare än andra hänvisade till bostaden på sin fritid. Vi vetatt många inte har råd med semester utanför sin hemort.Därför är det också nödvändigt att de som planerar förboendet tar större hänsyn till miljö, skönhetsvärden ochestetik. De tekniska och ekonomiska villkoren får inte bliallenarådande. Det är också viktigt hur samhällsservicenoch den kommersiella servicen planeras. Med nya plan- ochbygglagen blir kvinnorna återigen förlorarna. Mannen harbilen till jobbet, och affärerna har samlats utanförsamhället.Det är på nationell nivå som målsättningen för vårbostadspolitik skall fastställas, men det är på kommunalnivå som den samlade samhällsplaneringen skall ske. Därfinns kunskapen och insikten om de behov och deförutsättningar som finns lokalt. Men för att kunna göradenna sammanvägda planering på olika områden måstekommunerna förses med nödvändiga instrument.Ur demokratisk synpunkt är det viktigt att medborgarnafår vara med vid all samhällsplanering. Politik och politiskastyrmedel är till för människorna, för att de skall få varamed och bestämma om samhällets utveckling. Om dettaöverlåts till marknadskrafterna får vi ett samhälle därpengar blir det enda styrmedlet, och då kommer kvinnornatill korta.Därför är det nu dags att sätta stopp för ytterligaresystemförändringar inom bostadspolitikens område. Engenomgång och analys av vilka effekterna blivit av redangenomförda förändringar är också nödvändigt. I sinsystemförändringsiver har regeringen tyvärr inte haft tidmed några sådana analyser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en analys av hursystemförändringarna inom boendet har påverkatkvinnornas situation,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utveckling av bostäder ochbostadsområden som mer tar hänsyn till kvinnors och barnskrav.