mot · GH02A251 · 1994-01-25 00:00:00 — Arbete för svårt funktionshindrade Den höga allmänna arbetslösheten och den kraftigtökande förtidspensioneringen medverkar nu till attgrupperna med svårare funktionshinder som redan tidigarestod långt bort i arbetslöshetsköerna fjärmas alltmer frånarbetslivet. visade redan i sinakartläggningar (SOU 1990/91:19) att ca70 % av grupperna med svårare funktionshinder saknarsåväl arbete som annan daglig sysselsättning. Medsysselsättning menade utredningen icke-avlönat arbete,men ändå en organiserad daglig verksamhet. De ökadeutslagnings- och utestängningseffekterna ger dessa gruppernu en om möjligt ännu svårare situation. Många svårtfunktionshindrade har för länge sedan givit upp hoppet omarbete och anser det inte ens lönt att registrera sig somarbetssökande vid Arbetsförmedlingen.Mot denna bakgrund är det bra att regeringen nu tagitfasta på bedömningar och i åretsbudgetproposition (bilaga 11) särskilt uppmärksammar desvårt funktionshindrades stora problem på dagensarbetsmarknad. Däremot är regeringen nu på helt fel vägnär det gäller att hitta lösningarna. Regeringen håller istället på att skapa ett sammelsurium av insatser för arbeteoch sysselsättning med sina förslag under avsnitt B 5 om attutvidga användningen av de s.k. OSA-jobben och att skapasärskilt anordnad sysselsättning för personer med svårarefunktionshinder med stöd av s.k. otraditionella medel.Dessa förslag skall också ses i skenet av att regeringentidigare valt att inte fullfölja Handikapputredningensförslag (SOU 1991:46) om en kommunalsysselsättningsgaranti för LSS-lagens personkrets medsvårare funktionshinder. När det gäller rätten till dagligsysselsättning har den gällande LSS-lagenhärvid bara övertagit omsorgslagens rättigheter för deutvecklingsstörda. har ca 17 000 vuxnautvecklingsstörda sådan daglig verksamhet vid dagcenterm.m. Enligt torde ytterligare 17 000från personkretsen med svårare funktionshinder ha behovav en sådan daglig sysselsättning. Med regeringensnuvarande förslag kan det fortsättningsvis bli så attkommunerna svarar för sysselsättningen förutvecklingsstörda, medan AMS svarar försysselsättningsinsatser för andra grupper inom LSS-lagenspersonkrets. Enligt min mening bör ett samlat ansvar försysselsättningen för dessa grupper åvila kommunerna ochHandikapputredningens förslag om en kommunalsysselsättningsgaranti bör fullföljas.Jag tycker vidare att det nu finns starka skäl att även iövrigt följa förslag påarbetsmarknadsområdet. Å ena sidan föreslår juutredningen en sysselsättningsgaranti, vilkenockså skall stärka vägarna till arbetsmarknaden. Å andrasidan förordar utredningen att man bygger vidare på debefintliga åtgärderna lönebidrag och Samhall-anställningarkompletterade med en ny särskild lagstiftning omarbetslivets tillgänglighet för funktionshindrade.Enligt min mening finns det också andra skäl för attavvisa regeringens förslag om en utvidgning av OSA-jobbenoch särskild anordnad sysselsättning med stöd av de s.k.otraditionella medlen. En utveckling av en mängd sådanaolika insatser riskerar snart att leda tillbaka till den situationsom rådde och som då motiverade tillskapandetav en ny samordnad företagsgrupp i form av . Ensådan utveckling är vare sig affärsmässigt ellersamhällsekonomiskt särskilt välmotiverad. Konkurrenseninom olika områden riskerar att snedvridas. Den enskildeanställda hamnar i gränslandet mellan arbete ochsysselsättning. Därmed riskeras motivationen ochmeningsfullheten i arbetet. Utvecklande och meningsfullaarbetsuppgifter förutsätter en produktion av efterfrågadevaror och tjänster.För den enskilde som utvecklats inom den kommunalasysselsättningen bör ett naturligt steg kunna vara enövergång till arbete inom . I stället för de avregeringen föreslagna åtgärderna bör det enligt min meningställas krav på att öka antalet arbetstillfällen förarbetshandikappade. Vad jag har erfarit har nu enpositiv utveckling av sin orderingång och koncernen harlyckats hålla en oförändrad sysselsättningsnivå de senasteåren. är det uppenbart svårt förArbetsmarknadsverket att ordna lönebidragsanställningar iönskvärd utsträckning och betydande belopp pålönebidragsanslaget kvarstår oförbrukade.Samhall bör enligt min uppfattning kunna eftersträva attdet kommande budgetåret tillskapa minst 1 000 ytterligarearbetstillfällen. /95 har regeringen föreslagit enoförändrad volym arbetstimmar för arbetshandikappadeanställda inom om minst 31,9 miljoner. Detta kravpå bör ändras till att gälla minst , vilket då bör motsvara en ökning medytterligare ca 1 000 arbetstillfällen. För att möjliggöra ensådan utökning bör merkostnadsersättningen (under B 6)till ökas med . För att Samhallskall klara den föreslagna utökningen av antalet jobb anserjag att det inte är rimligt att ställa så storabesparingskrav på företagsgruppen som regeringen nuföreslår. Jag föreslår därför att besparingskravet /95minskas med . Eftersom den utvidgadeanvändningen av OSA-jobben och den särskilt anordnadesysselsättningen för svårt funktionshindrade inte börkomma till stånd i enlighet med regeringens förslag föreslårjag att anslaget Särskilda åtgärder för arbetshandikappade(under B 5) kan minskas med motsvarande 150 miljonerkronor.Med en utbyggd sysselsättningsgaranti ochSamhall-arbetstillfällen som bas börArbetsmarknadsverkets insatser kunna koncentreras på attutveckla lönebidragsanställningar i det reguljäraarbetslivet. Möjligheten till en sådan anställning för denenskilde funktionshindrade skall alltid prövas innan enSamhall-anställning aktualiseras. Med de nu föreslagnautvidgade OSA-jobben m.m. riskerar dock lönebidragenkomma att användas såväl före som efter Samhall-jobben.Trots det allmänt sett mycket svåra läget påarbetsmarknaden finns uppenbart ändå vissaarbetsmöjligheter. Detta visar inte minst mycketlyckade resultat med övergångar till anställningar utanförSamhall . För att förstärkafunktionshindrades möjligheter till arbete på den reguljäraarbetsmarknaden, med eller utan stöd av lönebidrag, menarjag nu att det också är hög tid att gå vidare med enlagstiftning om arbetslivets tillgänglighet i enlighet medHandikapputredningens förslag i sitt slutbetänkande (SOU1992:52). Den gamla s.k. främjandelagen haruppenbarligen tjänat ut . För att undvika enhårt uppdelad och segregerad arbetsmarknad behövs därförnu en lagstiftning som kan garantera jämlikaarbetsmöjligheter. lagförslag, somtillstyrkts av en bred remissopinion (enl. Ds 1993:95),innehåller just förbud för arbetsgivare att missgynna ellerdiskriminera arbetssökande eller anställda på grund avfunktionshinder. Men ställer lagen krav påarbetsgivaren att vidta åtgärder i arbetsmiljön m.m. för attunderlätta funktionshindrades möjligheter till arbete. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens förslag om enutvidgning av personkretsen för skyddat arbete hosoffentliga arbetsgivare (),2. att avslår regeringens förslag om att användade s.k. otraditionella medlen för försök med särskildanordnad sysselsättning för personer med svårarefunktionshinder,3. att begär att regeringen under vårenåterkommer med förslag till utformning av en kommunalsysselsättningsgaranti i enlighet medHandikapputredningens förslag,4. att under anslaget Bidrag till SamhallAktiebolag utöver vad regeringen har föreslagit anslår för /95,5. att minskar anslaget Särskilda åtgärder förarbetshandikappade med ,6. att begär att regeringen under vårenåterkommer med förslag till lagstiftning om arbetslivetstillgänglighet för funktionshindrade i enlighet medHandikapputredningens förslag,7. att beslutar att antalet arbetstillfällen förarbetshandikappade inom /95 skall utökastill att gälla motsvarande minst .