mot · GH02T214 · 1994-01-25 00:00:00 — Infrastruktur och arbetsmarknad på På ligger med 69 245 invånare,med 63 963, med 75 550, Nynäshamnmed 22 540, med 12 973, med 81 506 ochTyresö med 35 138 invånare, sammanlagt 360 915 invånare.Det är fler än vad de flesta län i vårt land kan skryta med.Räknar man dessutom in de sydligaste församlingarna iStockholms stad vilka socialt och kommunikationsmässigttillhör samma region (framförallt , ochSkärholmen) kan endast komma upp i högrebefolkningstal.Ändå betraktas väldigt sällan de olika delarna avStockholms län för sig, utan ett genomsnittsperspektivanvänds.Stockholms län präglas av obalanser, stora och svåraobalanser. Det handlar om stora skillnader på några avlivets allra viktigaste områden -- social välfärd, ekonomiskstandard, hälsa, utbildning och arbetsmarknad.På råder i många avseenden sämreförhållanden än genomsnittligt i län.Arbetslösheten är högre, skattekraften lägre, ohälsotalenhögre, utbildningsnivån är lägre, kommunikationerna imånga avseenden sämre. Listan kan göras lång.De allra viktigaste orsakerna till obalanserna iStockholmsregionen hittar man på regionensarbetsmarknad. Eftersom staten är en av de störstaarbetsgivarna i regionen har staten också ett stort ansvar.Statens mycket ensidiga lokalisering av arbetsplatser tillinnerstaden, och är en bidragande orsaktill obalansen. Eftersom staten också är stor kund hosmånga företag har dessa företag ofta förlagt sin verksamheti samma områden som staten med förstärkt obalans somföljd.Infrastrukturen har byggts ut för att bl.a. passanäringslivets behov. Den har därför blivit bäst där de flestaföretagen redan finns. Därmed medverkar infrastrukturentill att ytterligare förstärka obalanserna. Utvecklingen avFrescati, innerstaden och till centra för universitetoch högre utbildning och till storflygplats är andrafaktorer som starkt verkar i denna riktning.Staten har alltså genom sin roll ett tungt ansvar försituationen. Obalanserna är så djupgående och berör såmånga människor att de även av det skälet är ett nationensproblem.Samtidigt är det i mångt och mycket upp till lokalapolitiker, näringslivet och myndigheter att ta tag isituationen. Den känsla av uppgivenhet som ofta präglarföreträdare för Södertörnskommunerna måste vändas ioptimism och framtidstro.Knappast någon utveckling kommer av sig själv, menmed hårt, målmedvetet arbete av inblandade aktörer såvällokalt, regionalt som statligt är möjligheterna för Södertörnlysande.KommunikationerFör att förbättra vardagen för Södertörnsborna, kunnaattrahera näringsliv och förbättra miljön krävs utbyggnaderav kommunikationerna för både kollektivtrafik och bilar.Inom ramen för (Dennis-paketet) ryms många projekt som direkt förbättrar trafik-och miljösituationen på . Det är viktigt attprojekten löpande kan genomföras utan fördröjningar,särskilt i den arbetsmarknadssituation som råder.I regeringens proposition 1993/94:86 om statligakreditgarantier, läggs Västerleden tills vidare åt sidan. I en synnerligen provisorisk Västerled i form av enbilfärja mellan och . Denna bekostas avavgifter och av kommun. För den som ska färdasmellan kommun och södra (södraSverige!) förkortas resvägen med 4--5 mil genomanvändandet av denna färja. Det är därför rimligt attVägverket, inte kommun betalar.Utöver planerade projekt finnsen del angelägna förslag. Det är helt klart att den karaktärav återvändsgränd som samhällena utefter ochNynäsbanan har är ett handikapp för utvecklingen i dennadel av regionen. Särskilt accentuerad är denna karaktär iljuset av utvecklingen av en framtida Mälarregion. Skakommuner som , och kunnahävda sig i denna utveckling måste infrastrukturenförbättras. Väg 225 måste därför rustas. Den nyagrödingebanan bör kunna anslutas till för iförsta hand godstransporter. Genom den nyajärnvägsdragningen blir sträckan till Nynäs kort och detskulle betyda mycket för konkurrenskraft somgodshamn om denna var ansluten till södra/västrastambanan.Nynäshamns möjligheter till djuphamn måste tastillvara. Utvecklingen kring öppnar nyamöjligheter för hamnen. Oljetransporterna bör dessutomav miljöskäl omdirigeras från vår känsliga skärgård tillNynäshamn.En färjetrafik för främst gods till /frånNynäshamn skulle förkorta nödvändig lastbilssträcka medmånga tiotals mil för de många transporterna till och frånStockholm och norra . Detta är givetvis i första handen fråga för rederierna, men regeringen bör ändå övervägavilka möjligheter det finns att uppmuntra en sådanutveckling.Då upprustningen av järnvägen mellan ochVästerhaninge och dubbelspåren därifrån till blivitklara bör sträckan --eller --via trafikeras med snabbtåg (ej barapendeltåg som stannar vid var station). Detta skulle bidratill att ge hamn konkurrenskraft vilket avmiljöskäl är ytterst angeläget.Frågan om ett flygfält för civilt inrikesflyg på Södertörnmåste lösas. Det är orimligt att så många människorska ha så långt till en flygplats. I dagens konjunkturläge ärkapaciteten på fullt tillräcklig, och nya snabbarekommunikationer på marken till kommer avsevärtatt förbättra situationen. Dock är det så att en flygplatsbetydelse för tillväxten är mycket stor. De lokala politiskaförutsättningarna för en lokalisering till F 18 verkarsvåra. Det får inte innebära att frågan går i stå, utan nu ärrätta tillfället för de nya utredningar som måste göras däralla möjligheter, inklusive F 18, kan prövas bådeekonomiskt, praktiskt och miljömässigt.UtbildningGenom avsaknaden av ordentlig högskoleutbildning påSödertörn cementeras den inomregionala obalansen.De nya platser som tillfallit högskolanhar i mycket ringa omfattning kommit människorna påSödertörn till del.Den högre utbildningen och forskningen iStockholmsregionen är alltför koncentrerad ''norr omSlussen''. För att råda bot på denna obalans bör utökningenav nybörjarplatser som regeringen nu föreslår i myckethögre grad tillföras Södertörn.Ungdomarna på genomgår högre utbildning ibetydligt lägre omfattning än vad som gäller generellt ilänet. Det är uppenbart att benägenheten att utbilda sig äromvänt proportionell mot avståndet i form av restid. Läggerman därtill den bristande studietradition som finns blandstora delar av befolkningen är det uppenbart atttillgängligheten måste öka.Andra skäl som talar för en lokalisering till ärerfarenheten av att uppbyggnad av nya tvärvetenskapligautbildningar och enheter underlättas i en ny miljö där nyainstitutioner och relationer kan etableras.På detta vis kan högskoleutbildningen i Storstockholmväxa och ändå behålla en hög utbildningskvalitet. Mindreenheter skapar ofta bättre förutsättningar för utvecklingoch förbättring av utbildningskvaliteten genom kortarekontaktvägar mellan studenter och lärare, utbildning ochforskning.Kommunerna på kan erbjuda intressantastudiemiljöer och har goda praktiska förutsättningar attbygga upp nya utbildningar i samverkan med övrigahögskolor i länet. I kommunerna finns tillgänglig byggbarmark för bostäder åt både studenter och lärare. Lokaler förundervisning finns i viss utsträckning att tillgå, utrymme förkompletteringar finns.Stockholms lärarhögskola var på väg till , menriksdagen rev upp detta beslut till stor besvikelse förSödertälje.Kommunerna på bildar tillsammans ettnätverk där forskningspark med sjukhusutgör navet i nätverket. Näringslivshögskola Syd är underuppbyggnad i samverkan med bl.a. Mångkulturelltcentrum.Utvecklande av högskoleutbildning på skainte ses som ett hot mot utan somett nyttigt komplement.Genom att kraftigt öka antalet högskoleplatser påSödertörn kan den inomregionala balansen förbättras.ÖvrigtGenom lokalisering av statliga arbetsplatser, som ändåska ligga i , till kan statenbidra till att häva obalanserna. hadeFolkhälsoinstitutet, ,och medfördel kunnat lokaliseras till men förlades tillinnerstaden.Staten bör, i de fall en ny statlig verksamhet förläggs tillStockholmsområdet, lokalisera denna till Södertörn.I det nu gällande försvarsbeslutet har tidigare beslut omutökning av försvarets verksamhet vid F 18 rivitsupp. I detta läge är det mycket angeläget att i stället fåbesked om försvarets framtida planer för dessamarkområden. I dagens lågkonjunktur kan det vara svårtatt finna omedelbar alternativ användning. Det är dockangeläget att kunna sätta igång med översiktsplanering. Detfår inte läggas en ''död hand'' över marken.Staten bör också stödja verksamheter med riksintresse,exempelvis i , Mångkulturelltcentrum. Det är mycket glädjande att regeringen föreslagitett allmänt anslag för denna verksamhet.AvslutningGenom satsningar på förbättrad infrastruktur i form avkommunikationer och högre utbildning samt lokalisering avstatliga arbetsplatser kan staten bidra till en bättreinomregional balans i och en blomstrandeframtid för människorna på . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbyggnaden av vägar ochjärnvägar på ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om hamnen i ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av prövning av en civilinrikesflygplats på ,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lokalisering avhögskoleutbildning till ,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lokalisering av statligaarbetsplatser till ,26. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om besked från försvaret omframtida markanvändning vid nedlagdaförsvarsanläggningar.3