mot · GH02Kr204 · 1994-01-25 00:00:00 — Statens ansvar för arkeologiska undersökningar Vid anläggande av vägar och byggande av hus m.m.påträffas vid grävningar inte så sällan fornlämningar ochvärdefulla minnesmärken. Förekomsten av dessa fyndvarierar starkt över landet. är exempelvis rikt påfynd.De fynd som genom olika slags exploateringar kommeri dagen har i de flesta fall ett stort kulturhistoriskt värde,varför utgrävning och säkring av fynden måste ske.Kostnaderna för arkeologiska undersökningar isamband med byggnation får i huvudsak byggherren svaraför. Även om bidrag i viss utsträckning utgår kankostnaderna för enskilda personer eller företag blibetydande. I enstaka fall kan dessa kostnader helt kullkastauppgjorda ekonomiska kalkyler.Många av de fornfynd som på detta sätt kommer i dagengenom enskilda exploatörers verksamhet har ett så stortvärde att de måste anses vara av stort allmänt intresse, ellerriksintresse. Fynden berör inte bara den eller de som råkatstöta på dem, utan alla och envar i vårt land. Sverigesforntida historia och dokumentationen av den är enangelägenhet för hela folket. Den nuvarande generationenhar ett ansvar för att kännedomen om forna tiders kulturertas tillvara och förs vidare. Det ekonomiska ansvaret fördetta borde därför i huvudsak vila på staten och inte påenskilda exploatörer.Enligt den nuvarande ordningen är det exploatören ellerbyggherren som skall ta det tyngsta ekonomiska ansvaretför arkeologiska undersökningar. Beslut om detta harfattats på central politisk nivå. En instans beslutar ochandra betalar. Principen om att den som beslutar också skallbetala gäller inte här.Vår uppfattning är att staten på ett helt annat sätt änhittills måste ta sitt ekonomiska ansvar för arkeologiskaundersökningar. Görs bedömningen att fynden är av sådantvärde att utgrävning skall ske måste dessa fynd anses varaså värdefulla att de är att betrakta som riksintressanta.Undersökningarna bör därför i huvudsak betalas av staten.Det finns en modell för hur kostnadsfördelningen kanutformas i detta fall, nämligen enligt bestämmelser i naturvårdslagen. Vid rådighetsinskränkningar eller vidintrång av pågående markanvändning får fastighetsägarentåla en ekonomisk skada på på berörddel innan ersättning utgår. Denna så kallade självrisk fårfastighetsägaren själv stå för, för att därmed bidraga till attnaturvårdsvärden av hög dignitet skyddas.På motsvarande sätt, fast omvänt, skulle en exploatörsjälv få stå för av undersökningskostnaden vidarkeologiska undersökningar. Staten skulle då svara för 90procent av kostnaden. Principen om att den som beslutarockså skall betala är därmed i stort sett uppnådd.De ökade utgifterna för staten som detta förslag skullemedföra får finansieras inom kulturhuvudtitelns ram, ochdär kostnader för arkeologiska undersökningar får vägasmot andra verksamheter.Vi föreslår att regeringen skyndsamt utreder ochöverväger på vilket sätt och i vilka former staten skall ta ettökat ekonomiskt ansvar för arkeologiska undersökningar ienligt med vad som ovan beskrivits. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kostnadsfördelningen vidarkeologiska undersökningar.