mot · GH02So478 · 1994-01-25 00:00:00 — Tungmetaller som kvicksilver, bly och kadmium äroförstörbara. Har de väl kommit ut i miljön så bryts dealdrig ner, utan finns kvar . Försurningenleder till att allt större mängder tungmetaller fälls ut imarken, som selenet minskar som skyddarmänniskor och miljö mot tungmetaller. Med denförsurningssituation som vi har är det nödvändigt attomedelbart starkt begränsa alla ytterligare utsläpp avtungmetaller.Inom industriproduktionen har användningen avkvicksilver nästan upphört, men inom tandvården fortsätteranvändningen av amalgam som ju till bestårav kvicksilver.Undersökningar utförda vid Metallbiologiskt Centrum iUppsala visar att tandläkarmottagningarna släpper utkvicksilver i en större mängd än de är tillåtnaatt göra, trots att de använder amalgamavskiljare. Ävenfrån krematoriet i har kvicksilverutsläppen, somlägger sig som en matta över stan, uppmätts. Liknandeobservationer har gjorts i t.ex. där rötslammetblivit ett stort problem på grund av sitt innehåll av bl.a.kvicksilver och andra tungmetaller.Socialstyrelsen har på uppdrag av regeringen presenteratett utredningsförslag om avveckling av amalgam avmiljöskäl. Avvecklingen föreslås vara genomförd 1997.Detta förslag borde mana till eftertanke, om amalgamet ärfarligt 1997 så är det naturligtvis farligt också . Varförskall vi då fortsätta med denna hantering ytterligare ettantal år? Det tar ändå minst 40--från det att amalgametförbjuds till dess att de sista amalgamplomberna är borta.Regeringen har 1994 ännu inte kommit mednågot förslag om en avvecklingsplan.Denna långsamma behandling av utredningens förslagmedför, förutom att nödvändiga miljöåtgärder försenas,även att det sänds felaktiga signaler till tandläkare ochmaterialtillverkare. Beslutet om avveckling måste fattassnart för att ge tid till förberedelser och omläggning.I utredning om amalgamet behandlasinte hälsoaspekten, eftersom det inte ingick iutredningsdirektiven. Detta ter sig för många smått absurt.Om amalgamet utgör en risk för människor och miljö innandet sätts in i munnen och en fara för luft och vatten närplomber tas ut eller amalgambärare kremeras, hur kan detdå betraktas som ofarligt att bära det i munnen under nästanhela sin livstid? Påståenden om att det inte finnsvetenskapliga belägg för att kvicksilvret i amalgamlagadetänder gjort människor sjuka är inte sant. Och varför harinte initierat forskning om huramalgamanvändningen påverkar människor?Men även om det blir av miljöskäl som amalgametavskaffas, så måste man ta hänsyn till hälsoaspekten fördem som känner sig drabbade. Den seriösa forskningen omhur långvarig exponering av kvicksilver, och även en långrad andra giftiga tungmetaller, påverkar människor ochdjur, måste fortsätta. Vid Metallbiologiskt Centrum iUppsala där , , , SverigesGeologiska undersökning och samarbetar, bedrivs en omfattande forskning omkvicksilvrets påverkan på människor och djur, alltifrångrundforskning om var kvicksilver finns i miljön, hur det tasupp av försöksdjur och människor, dess påverkan och hurman avlägsnar det. Det bedrivs också klinisk forskning vidflera olika kliniker på därforskningsresultaten kan omsättas ibehandlingen av patienter.Det hävdas att det inte finns godtagbara alternativ tillamalgamet från hållbarhetssynpunkt. Mot detta talar detfaktum att det nu finns många tandläkare som utför allatandarbeten i andra material. Dessa tandläkare hävdar attdet främst handlar om att nya material kräver en ny teknik,som man måste lära sig. Fem landsting har beslutat omatt avveckla amalgamanvändningen inom folktandvården.Däremot krävs det mer forskning kring de nyatandmaterialen, från hälsosynpunkt. Det är inteacceptabelt att det inte finns en fullständig varudeklarationpå alla tandvårdsmaterial. Dentalmaterial måste klassassom läkemedel. Ett produktregister måste inrättas och ettbiverkningsregister dit biverkningar av tandvårdsmaterialkan rapporteras. Det försök med inrapportering avbiverkningar som drivits av , sägeregentligen inget om den verkliga förekomsten avbiverkningar. Om läkare och tandläkare inte vet vilkabiverkningarna är, så är det inte heller troligt att rapporterkommer in. Eftersom skolmedicinen inte har tagitproblemet med påverkan från amalgam på fullt allvar, harmånga människor varit tvungna att själva söka sig vägarinom tand- och sjukvårdssystemet.För närvarande krävs en omfattande och tidskrävandeutredning hos för att patienten skallslippa att betala hela kostnaden själv. I sammanhanget börpåpekas att en amalgamsanering motsvarar i kostnad ca tvåmånaders sjukskrivning. Tandläkare vidRiksförsäkringsverket och försäkringskassorna sätter sigofta över specialistläkarnas diagnos och motsätter sig attpatienten skall få ersättning för tandarbeten. Detta trots attriksdagen har beslutat att människor med sjukdomssymtomska få amalgamsanering ersatt enligt tandvårdstaxan. Det ärorimligt att det är tandläkare som skall bestämma vilkenmedicinsk vård patienten ska få. Det är givetvisspecialistläkare som ska fatta beslut om huruvidaamalgamsanering behövs och amalgamsaneringen ska dåersättas som all annan medicinsk behandling.Uppdelningen i tandvårds- och sjukförsäkring försvårarsamarbetet mellan läkare och tandläkare och drabbarpatienten. Vi anser att man måste hitta en godtagbarlösning på problemet.En svårighet med att ställa diagnos på patienter medamalgamrelaterade besvär är att det inte funnits tillförlitligamätmetoder. De traditionella blod- och urinmätningarna ärvärdelösa i sammanhanget. Flera olika nya metoder provasnu vid Metallbiologiskt Centrum vid universitet.Det krävs emellertid extra resurser för att utveckla dessamätmetoder så att de kan fungera på klinikerna runt om ilandet. Vi förutsätter att regeringen uppmärksammar denviktiga forskning som pågår vid Metallbiologiskt Centrumoch att forskningsenheterna där får de medel de behöver. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en avvecklingsplan föramalgamanvändning framläggs med det snaraste,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts angående intensifierad forskning omamalgamets skadeverkningar på människors hälsa,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att dentalmaterial skall klassassom läkemedel,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett produktregister inrättasför tandvårdsmaterial,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett biverkningsregisterinrättas för tandvårdsmaterial,6. att hos regeringen begär förslag om hurproblem som uppstår för patienterna vidamalgamsaneringar bör åtgärdas,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av ekonomiskt stöd tillforskningen vid Metallbiologiskt centrum i Uppsala.2