mot · GH02A254 · 1994-01-25 00:00:00 — Man vill medandra ord inte tvingas göra några ändringar i lagen(1981:691) om socialavgifter när uppgifterna för fondenskall förändras.Det enda motiv regeringen anför för detta förslag är attdet är enklare att enbart ändra i instruktionen. Enkonsekvens av förslaget är emellertid att regeringen på egenhand kan besluta om fondens inriktning utan att hörariksdagen.Vi motsätter oss detta förslag och kräver att riksdagenockså i fortsättningen skall besluta om fondens uppgifter.Grundläggande för förnyelsen av arbetslivet är detförebyggande arbetsmiljöarbetet, liksom en aktivoch snabb rehabilitering av dem som skadas i arbetet. Påförslag av den tidigare socialdemokratiska regeringenfattade ett flertal beslut som väsentligtförbättrar situationen inom dessa områden. Det ärarbetsgivaren som har det yttersta ansvaret att leva upp tillde regler som gäller.En viktig resurs för arbetsgivaren och de anställda ärföretagshälsovården (FHV). Detta gäller inte minstför de små och medelstora företagen. Bidragen till FHV harnu avvecklats och finns inte avtal om FHV på allaområden, exempelvis inom LO/SAF-området.Vi föreslår därför att en lag införs, i vilken allaarbetsgivare blir skyldiga att tillhandahållaföretagshälsovård. Detta ligger också i linje med denskyldighet som har att uppfylla enligt nr 161 om företagshälsovård.Självfallet måste lagen garantera de anställdaföretagshälsovård av god kvalitet. bör slå fastföljande riktlinjer för en sådan lagstiftning:Varjearbetsgivare är skyldig att tillhandahålla FHV åt samtligaanställda. FHV skall vara en gemensam opartiskexpertresurs åt såväl arbetsgivare som företrädare förlokala fackliga organisationer, arbetsledare och anställda.Målet för FHVs verksamhet är att uppnå bästa möjligahälsa och välbefinnande för de anställda. Däri ingår bådefysisk och psykisk arbetsmiljö, liksom sociala frågor.FHV skall i första hand arbeta med förebyggandearbetsmiljöverksamhet och anpassning avarbetsförhållandena till individens förutsättningar. Denskall ge råd i frågor såsom teknik, arbetsorganisation ocharbetsinnehåll, löneformer samt förläggning av arbetstider.FHV skall uppfylla kraven i ovan nämnda ILO-konvention.En viktig del i arbetsmiljöarbetet är vidare attdokumentera de kostnader för den enskilde arbetsgivarensom uppstår på grund av en dålig arbetsmiljö. Dessakostnader skall vara tydliga inte bara för den enskildaarbetsgivaren och företagsstyrelser, utan även förmyndigheter och den breda allmänheten. Vi anser att lagarskall införas om s k personalekonomiskaredovisningar i enlighet med det utredningsförslag somfinns.Arbetslivsfondernas verksamhet har genereratbetydande kunskaper regionalt om hur arbetsorganisationoch arbetsinnehåll kan utvecklas, hur rehabilitering kanbedrivas effektivare och hur produktiviteten kan öka. Detgäller att ta till vara denna kunskap hos fonderna innandessa läggs ner definitivt . Vi menar att dettabör ske i någon form av regionala kunskapscentra ochatt regeringen bör återkomma till medförslag om hur detta skall gå till. Sådana centra kan utgöraett gott stöd främst åt de mindre företagen.Vår syn -- flexibla arbetstiderTraditionellt har produktionens krav fått bestämmaarbetstidernas förläggning och möjligheterna för denenskilde löntagaren att få ledigt. Vi är övertygade om attdagens produktionssystem i större utsträckning än tidigaremedger en väsentligt ökad flexibilitet. Vi har också denuppfattningen att en sådan individuell flexibilitet stimulerarproduktiviteten, eftersom individen får bättre möjligheteratt anpassa sina arbetstider efter sitt privatliv.För att uppnå den nödvändiga balansen behövs enligtvår uppfattning nya lagregler som ger möjlighet till ökadflexibilitet och större inflytande för den enskilde,branschavtal som anger ramar, tar hänsyn tillbranschproblem och ytterligare reglerar det individuellainflytandet, lokala kollektivavtal samt ett individuelltinflytande för den enskilde i förhållande till arbetsgivaren.Vi anser också att det höga övertidsuttag somarbetsgivarna nu tillämpar är oacceptabelt. Det är en följdav arbetsgivarnas strategi att hålla en så låg bemanning sommöjligt, s k lean production. Det lägger en orimligt storarbetsbörda på de anställda sommassarbetslöshet råder. De fackliga organisationerna harett stort ansvar för att övertidsarbetet ges rimligaproportioner. Regeringen har emellertid det ytterstaansvaret för att övertidsuttaget minskar och fler människorbereds arbete. Därför måste regeringen vidta erforderligaåtgärder om inte en minskning sker av övertidsuttaget.Vi menar att bör slå fast en sådan inriktningav arbetstidspolitiken.Vår syn -- arbetsrättSpelreglerna på arbetsmarknaden -- arbetsrätten -- ärviktiga både för företagen och de anställda. Syftet medlagstiftningen är att skapa en rimlig balans mellan parternaoch stödja utvecklingen mot ett mer demokratiskt arbetsliv.Det är sedan en viktig uppgift för arbetsmarknadens parteratt genom kollektivavtal ge reglerna en sådan utformningatt de fungerar väl i praktiken, att de blir så enkla ocheffektiva som möjligt samt att inflytandet i form av ansvaroch befogenheter läggs så nära de berörda som möjligt.Vi socialdemokrater vill vidareutveckla den nordiskamodellen, som bygger på kollektivavtal, förhandlingaroch samverkan mellan parterna.Vi är djupt kritiska till att den borgerliga regeringen ikonfrontation med samtliga löntagarorganisationer kraftigthar försämrat löntagarnas rättigheter och förändratbalansen på arbetsmarknaden. Därmed har regeringenändrat spelreglerna på arbetsmarknaden. Och detta sker iett läge där löntagarna redan är tillbakapressade av denmassarbetslöshet som regeringens politik skapat.Vi anser därför att de genomdrivna försämringarna avreglerna i medbestämmandelagen ochanställningsskyddslagen bör rivas upp av riksdagen.Likaså bör reglerna om in- och uthyrning av arbetskraftförändras. Vidare bör ett utökat inflytande ges de anställdai samband med företagsförvärv, liksom i koncerner. EUsdirektiv rörande dessa frågor bör omsättas i svensk lag ochde deltidsanställdas rättigheter förstärkas.Riksdagen bör därför återställa 5, 6 och 22 §§ lagen omanställningsskydd samt lagen om medbestämmande iarbetslivet i den lydelse lagarna hade 31 december 1993.Därutöver bör slå fast den inriktning avarbetsrätten som angivits ovan.9. Jämställdhet i arbetslivetBakgrundDet finns knappast något land, där jämställdhetenmellan könen har kommit så långt som i . Men deträcker inte. Vi måste komma vidare, menjämställdhetsarbetet har kört fast och riskerar att trängastillbaka. Kvinnor har fortfarande mer okvalificerade,monotona och ofria arbeten än män trots en jämförbarutbildningsnivå. Detta får till följd att kvinnorna äröverrepresenterade i arbetsskadestatistiken ochförtidspensioneras i högre grad än män.Arbetsmarknaden är hårt könssegregeradoch är därför inte effektiv. Människors kompetens ochutvecklingsmöjligheter kan inte tas till vara på ett effektivtsätt.Kvinnorna har fortfarande huvudansvaret förhemmet och barnen. För att klara detta arbetar mångakvinnor deltid. av alla deltidsarbetande ärkvinnor. Enligt senaste uppgift utnyttjar männen endast 9,1procent av föräldrapenningdagarna.Fortfarande är dock arbetslösheten lägre blandkvinnor än bland män, även om deltidsarbetslösheten ökatkraftigt liksom de latent arbetssökande. Det beror på attflest jobb har försvunnit inom industrin ochbyggnadsindustrin.På sikt hotas dock kvinnornas arbetsmarknad påtvå sätt. Den offentliga sektorn har en stor betydelseför kvinnors möjligheter till förvärvsarbete. Dels därför attden gör det möjligt för kvinnor -- och män -- attförvärvsarbeta. Dels därför att den ger många kvinnorförvärvsarbete. oavlönat omsorgsarbete hargenom den offentliga sektorn gjorts avlönat. Den svenskafamiljonerepolitikens inriktning på en trygg och brabarnomsorg åt alla och föräldraförsäkringen utgör engrundläggande förutsättning för kvinnors möjlighet attförvärvsarbeta.Löneskillnaderna mellan kvinnor och män iSverige är visserligen mindre än i något annat land. Men detfinns ändå betydande löneskillnader som inte kan försvaras.Det är dessutom oroande att löneskillnaderna på nytt ökarinom vissa områden.Våra målEn strategi för ökad jämställdhet mellan könen måsteutgå från att kvinnornas andel av landetsarbetsinkomster skall öka. Därmed ökar ocksåkvinnornas ekonomiska makt. En avgörande förutsättningför att nå detta är att så fort som möjligt återvändertill den fulla sysselsättningen. Det ger också förutsättningaratt behålla våra offentliga välfärdssystem, som är så viktigaför kvinnans rätt till arbete.Våra mål för jämställdhetsarbetet i arbetslivet är bl.a.följande.Kvinnor skall finnas i arbetslivet i sammautsträckning som männen. Kvinnornas andel avutbildningsinsatserna skall vara lika stor som männens.Kvinnornas andel av landets arbetsinkomster måste öka.Löneskillnader på grund av kön får inte förekomma. Detgoda arbetet skall ge lika möjligheter för män och kvinnor.Hälften av alla chefer bör vara kvinnor. Andelenkvinnliga chefer skall motsvara andelen kvinnor påarbetsplatsen. Fler arbetsuppgifter omvandlas tillheltidsarbeten, som man kan försörja sig på. Det måste bliett slut på det ofrivilliga deltidsarbetet. Alla former avsexuella trakasserier på arbetsplatserna måste motarbetas.Fler kvinnor bör bli företagare.Riksdagen bör slå fast dessa mål förjämställdhetsarbetet.Mer jämställd arbetsmarknadArbetsmarknaden är segregerad på två sätt. Delsfinns det vissa typiska kvinnoyrken och vissa typiskamansyrken. Dels är högre befattningshavare och chefermän i mycket större utsträckning än kvinnor, även ikvinnodominerade yrken.Lösningen på problemet är teoretiskt sett enkel. Detmåste bli fler män i kvinnodominerade yrken och flerkvinnor i mansdominerade yrken. Fler kvinnor måste blihögre befattningshavare och chefer i alla yrken.Men frågan är hur detta ska gå till i praktiken?Det krävs en långsiktig, uthållig politik inom ett antalområden, för att vi skall komma närmare målet enjämställd arbetsmarknad. Det krävs till att börja med enförändring av attityder redan hos barn och ungdomar.Lärarnas medvetenhet måste öka, liksom ansträngningarnaatt utbilda pojkar och flickor under likartadeförutsättningar. Det är nödvändigt med medvetnasatsningar för att ge ett bättre stöd åt ungdomars studievaloch påverka detta i nya riktningar.Arbetsmarknadsmyndigheterna måste intensifieraansträngningarna att bryta traditionella könsgränser vidyrkesvalet. Arbetsgivarna måste uppmuntras att vidrekrytering bryta en ensidig könsfördelning påarbetsplatsen. Likaså måste arbetsgivarna ta ett störreansvar för att stärka kvinnornas ställning på arbetsplatsen.Fler kvinnliga chefer, mer utbildning till kvinnor och bättrebefordringsmöjligheter för kvinnor måste vara självklarautgångspunkter för arbetsgivarna.En annan fråga som måste få sin lösning är det ofrivilligadeltidsarbetet. Alla kvinnor måste få denarbetstid de själva vill ha. Lagen om anställningsskyddmåste ge de deltidsarbetande förtursrätt till anställningarmed mer tid.För jämställdheten i arbetslivet skulle tveklöst enjämnare delning av föräldraledigheten vara av mycket storbetydelse. Kvinnornas stora ansvar för hem och barndrabbar kvinnorna när det gäller lönen, rekryteringen,vidareutbildningen i arbetet och karriärmöjligheter. För attuppnå en jämnare delning av föräldraledigheten måsteåtgärder nu vidtas som uppmuntrar papporna att utnyttjasin rätt att stanna hemma hos sina barn. Det kan exempelvisske genom någon form av stimulans som riktas till pappornaeller genom kvotering.Ett annat problem som också oftast drabbar kvinnor ärförläggningen av föräldraledighet, när man villminska sin dagliga arbetstid. Vi menar att regeln i 8 § andrastycket föräldraledighetslagen bör ändras så att föräldernsjälv får bestämma när ledigheten skall tas ut,se bilaga nr 2.Aktivt jämställdhetsarbete på arbetsplatsenBåde jämställdhetslagen och de avtal om jämställdhetsom finns på arbetsmarknaden förutsätter en omfattandeaktivitet på olika områden. Tyvärr händer alldeles förlitet. Det beror naturligtvis på ett bristande engagemangoch ansvar från arbetsgivarnas sida. Men det beror också påatt de fackliga organisationerna ute på arbetsplatserna intetillräckligt medvetet driver jämställdhetsfrågorna.Regler i lagar och avtal faller platt till marken, om maninte ute på arbetsplatserna anstränger sig för att förverkligade ambitioner som finns i dessa. Om det inte sker avgörandeförbättringar när det gäller det aktiva jämställdhetsarbetet,måste lagstiftningen skärpas.Det goda arbetet och jämställdhet går hand ihand. Förändras jobben, kommer detta att gynna dekvinnor som i stor utsträckning har de minststimulerande arbetsuppgifterna på arbetsmarknaden.Arbetslivsfonden genomför ett projekt inriktat mot attförändra arbetssituationen för kvinnor vidkvinnodominerade arbetsplatser. Det är angeläget att dessaerfarenheter sprids. Genom referensarbetsplatser, nätverkav aktiva kvinnor och spridning av kunskap och informationkan de goda exemplen förändra många arbetsplatser.Det måste understrykas att det är arbetsgivarensansvar att ett aktivt jämställdhetsarbete kommer tillstånd.Regeringen måste kraftfullt verka för att arbetsgivarnaökar sitt engagemang och ansvar för att uppnå jämställdhetute på arbetsplatserna. bör genom ett uttalandemarkera detta. Det är också en självklarhet att löntagarnasorganisationer i ökad utsträckning måste vara pådrivande idetta arbete.Minskade löneskillnaderDet är den solidariska lönepolitiken som liggerbakom det faktum, att löneskillnaderna mellan män ochkvinnor i är mindre än i andra länder. Under slutetav 80-talet kom marknadskrafterna att i allt högre gradpåverka hur löneutrymmet skulle fördelas. Lönesättningenblev mer fri. Det ledde till att löneskillnaderna ökade inomflera branscher. Det gäller framför allt för de arbeten därdet finns ett stort utrymme för subjektiva bedömningar.I debatten framförs ibland tanken att staten genomsänkta arbetsgivaravgifter eller på annat sätt skullesubventionera privata servicetjänster. Vi avvisar dennatanke. Om staten har resurser är det kompetensutvecklingsom skall understödjas, inte minst bland kvinnor.Kvinnorna skall inte fastna i lågproduktiva arbeten, utanfinnas i de mest kvalificerade jobben på framtidensarbetsmarknad.Löneskillnaden mellan män och kvinnor beror till en stordel på att män och kvinnor arbetar i olika verksamheter ochi olika befattningar. Bedömare anser att drygt hälften avlöneskillnaden beror på detta. Resterande skillnad beror påandra förhållanden, där lönediskriminering är ett skäl. Mänoch kvinnor har fortfarande olika lön för likaeller likvärdigt arbete. Denna lönediskrimineringmåste upphöra. Statistiken visar också, att löneskillnadernagrundläggs i unga år.Den största risken för att löneskillnaderna mellankvinnor och män på nytt ska öka är att den solidariskalönepolitiken försvagas och att lönen blir arbetsgivarensverktyg på det sätt som Svenska Arbetsgivareföreningenvill. Ju mer lönen bestäms av marknadskrafter ochsubjektiva bedömningar, desto större är riskerna för attkvinnor missgynnas.Diskriminerande löneskillnader måste angripas medstöd av lagstiftning. De fackliga organisationerna börnoggrant gå igenom befintliga lönesystem på arbetsplatsenför att se om det finns faktorer som direkt eller indirekt ärdiskriminerande för kvinnor.Inom vissa branscher används arbetsvärdering som etthjälpmedel för lönesättning. Erfarenheten visar att det kanvara ett värdefullt instrument för att systematiskt jämföraoch mäta de krav som enskilda arbetsuppgifter ställer påutövaren. Värderingar som styr lönesättningen synliggörsmed arbetsvärdering och kan då lättare granskas.Arbetsvärdering skall ses som ett av flera instrument för attminska löneskillnaderna mellan kvinnor och män, men kansjälvfallet inte ensamt lösa problemet medlönediskriminering.Arbetsmarknadens parter har ett avgörande ansvar föratt utveckla arbetsvärderingen. För att stimulera parternatill detta arbete bör särskilda resurser avsättas förförsöksverksamhet på arbetsplatser inom olikabranscher. Arbetsmiljöfonden bör ges i uppdrag atttillsammans med parterna och i samråd med JÄMOstimulera sådan verksamhet.Men på detta område krävs också attJämställdhetsombudsmannen blir mer pådrivande. Ökaderesurser bör därför ges till så att arbetet medrådgivning och anvisningar i frågor om arbetsvärdering,lönesystem och liknande kan bedrivas mera kraftfullt. Viföreslår att anslaget till ökar med 2 miljoner kr.För att ytterligare intensifiera arbetet med att utjämnalöneskillnader bör jämställdhetslagen kompletteras med enföreskrift om att arbetsgivarna har ett ansvar för attkartlägga förekomsten av och analysera orsakerna tilllöneskillnader mellan kvinnor och män som utför lika ellerlikvärdigt arbete, se bilaga nr 3. En viktigförutsättning för dessa analyser är att lönestatistikenutvecklas och identifierar könsskillnader. Lönestatistikenbör dessutom redovisa andra, för bedömningen värdefullakriterier, som t ex svårighetsgrad, de anställdas ålder,heltid-deltid, antalet kvinnor och män i olikayrkeskategorier och typer av arbeten.Det kan också ibland vid bedömningen av otillåtenkönsdiskriminering i samband med lönesättning hos enarbetsgivare vara nödvändigt att jämföraarbetsuppgifternas lönesättning hos annan arbetsgivareinom samma bransch. En sådan bestämmelse föreslogs avreservanterna i löneskillnadsutredningen.Regeringen bör till återkomma med ettförslag om detta med reservanternas förslag som grund.Vidare är det viktigt att arbetstagare som anser sigotillåtet könsdiskriminerade skall ha rätt att avarbetsgivaren få skriftlig uppgift om lön eller andraanställningsvillkor och om de faktorer som påverkat lönen.Förslag till komplettering av jämställdhetslagen i dettaavseende redovisas i bilaga nr 3.Kvinnors företagandeDet är angeläget att fler kvinnor startar egna företageller på annat sätt engagerar sig i företagande. Inte minst iglesbygd finns många goda exempel på kvinnor som ikooperativ eller annan form på ett framgångsrikt sättbedriver affärsverksamhet.NUTEK har i en studie pekat på att kvinnor har speciellaproblem när de skall starta företag. Olika stödåtgärderföreslås därför inom områdena rådgivning, ekonomisktstöd, utbildning, nätverk och forskning. Med NUTEKsrapport som grund finns det goda möjligheter att undanröjadessa hinder. Kvinnor behövs -- inte minst som företagare.Vid varje länsstyrelse bör därför inom gällande ramarinrättas ett utvecklingscentrum för att stödja kvinnorsmöjligheter att starta företag och deras utveckling.Dessutom bör samordna och stödjadenna verksamhet.10. ArbetslöshetsförsäkringenBakgrundI dag är av arbetskraften ansluten till enerkänd arbetslöshetskassa. Resterande del omfattas avreglerna om kontant arbetsmarknadsstöd (KAS) i den månman uppfyller kvalifikationskraven.Regeringen säger att man nu infört en allmän ochobligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Men en sådan finns juredan genom KAS-systemet. Det som är nytt är att den lillagrupp som valt att stå utanför a-kassorna, trots att de har enstark anknytning till arbetsmarknaden, skall få samma rätttill en inkomstrelaterad ersättning som de som frivilligtanslutit sig till en a-kassa.Det är för deras skull som regeringen nu genomförtdramatiska förändringar av hela arbetslöshetsförsäkringensom kraftigt kommer att försämra möjligheterna tillersättning för den stora majoriteten. Regeringens ''reform''innebär i praktiken att färre kommer att få ersättning, medlägre belopp och under färre antal dagar.Vår synVi är positiva till att alla arbetslösa med anknytning tillarbetsmarknaden enligt gällande regler i lagen omarbetslöshetsförsäkring skall ha rätt till en inkomstrelateradersättning. Vi tror dock inte på att detta skall ske medtvång. Vi vill slå fast följande grundläggande principer förarbetslöshetsförsäkringen och dess finansiering:-- En obligatorisk lag om KAS bör finnas även ifortsättningen. Ansvaret för förvaltningen av denna böranalyseras och utredas.-- Den inkomstrelaterade försäkringen skall även ifortsättningen vara frivillig och förvaltas av frivilligaarbetslöshetskassor. Vi anser det vara en styrka attmerparten av dessa samverkar med fackliga organisationer.Det garanterar ett nära samspel mellan arbetsplatserna ochförsäkringen, vilket understryker arbetslinjen. I länder meden annan organisation upprätthålls inte arbetslinjen.-- För den som inte vill ansluta sig till någon av dagensa-kassor utreds en möjlighet att ansluta sig till någon formav ''neutral'' a-kassa.-- Försäkringen skall vara en försäkring motinkomstbortfall med stränga arbetsvillkor. Den skall vara såutformad att den både ger den arbetslöse en rimligekonomisk trygghet och drivkraft att söka nytt arbete.Ersättningsnivån kan inte höjas motbakgrund av det stora underskottet iarbetsmarknadsfonden, som regeringen låtit växa utan attvidta några åtgärder.-- En egenavgift bör finnas i försäkringen av sammastorlek som fanns 1993.-- Det bör bli ''rakare rör'' mellan det passivakontantstödet och de aktiva åtgärderna. Omfattningen avde aktiva åtgärderna påverkar direkt behovet avkontantstöd. Vi anser att möjligheten att läggafinansieringen av alla åtgärder i Arbetsmarknadsfonden börprövas.-- Vi vill stärka finansieringen avArbetsmarknadsfonden på följande sätt. Vi vill höjaarbetsmarknadsavgiften. För att undvika att detta inuvarande läge leder till kostnadsökningar för företagen,föreslår vi att arbetsgivarnas sjukförsäkringsavgift sänks imotsvarande mån. I gengäld höjs löntagarnas egenavgift isjukförsäkringen. Denna avgift bör utformas på ettfördelningspolitiskt godtagbart sätt. vill vi fortsättaatt omdisponera de arbetsgivaravgifter som går tillsjukförsäkringen så att de i fortsättningen tillförsArbetsmarknadsfonden.Vi återkommer senare med förslag på dessa områden.Dessutom föreslår vi nu att skatten förhöginkomsttagarna över brytpunkten höjs tillfälligt med 5procentenheter, vilket motsvarar , och att Arbetsmarknadsfonden tillförsdessa medel.I övrigt måste belastningen på fonden minska genom attden ekonomiska politiken läggs om för att stimulera tillväxtoch nya jobb. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inriktningen av den aktivaarbetsmarknadspolitiken,2. att till Arbetsmarknadspolitiska åtgärder /95 anvisar ett reservationsanslag på utöver vad regeringen har föreslagit,3. att beslutar avslå regeringens förslag iproposition 1993/94:100 om bemyndigande för regeringenatt besluta om användningen av högst 1 avmedlen under anslaget A 2 Arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för insatser som normalt inte finansieras frånanslaget,4. att beslutar godkänna vad i motionen anförtsom stöd för ROT-program avseende kommunalabyggnader,15. att beslutar godkänna vad i motionen anförtsom stöd för upprustning av skolor,16. att beslutar godkänna vad i motionen anförtsom stöd för investeringar i kommunernas gatu- och vägnät,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om byggnadsinvesteringar inomSvenska kyrkan,18. att beslutar godkänna vad i motionen anförtsom stöd till kommuner och landsting för att förlängauppsägningstider,9. att beslutar godkänna vad i motionen anförtsom en ny åtgärd för ungdomar kalladungdomsintroduktion,10. att beslutar om inriktningen avungdomspraktikplatserna i enlighet med vad som anförts imotionen,11. att beslutar avslå regeringens förslag iproposition 1993/94:100 om befrielse från skyldighet attbetala finansieringsbidrag vid ungdomspraktik,12. att beslutar att verksamheten medakademikerpraktik skall upphöra och ersättas medrekryteringsstöd i enlighet med vad som anförts i motionen,13. att beslutar avslå regeringens förslag iproposition 1993/94:100 om lag om praktik för invandrare,14. att beslutar avslå regeringens förslag iproposition 1993/94:100 om praktik för invandrare,15. att beslutar godkänna vad i motionenanförts om användningen av rekryteringsstöd ochberedskapsarbeten,16.