mot · GH02Jo803 · 1994-01-25 00:00:00 — Grävlingen förekommer över nästan hela deneuropeiska kontinenten. I finns den i hela landetfrån till , dock inte på . Grävlingenhar mycket lätt för att anpassa sig och kan till och medpåträffas inne i tätorter. Bäst trivs den där skogar omväxlarmed öppna marker. Grävlingens gryt är dess hem och dessborg, där den tillbringar större . Grytet är ettomfattande och sinnrikt system av gångar och rum. Det kanbli fem och kan användas i åtskilliga årav generationer djur.En naturligt mänsklig inställning borde vara attgrävlingen lämnas i fred i sitt gryt. Så är dock tyvärr intefallet. Under förevändning att grytjakt behövs för att tränagrythundar och för uppsökande av skadade grävlingar pågårpå sina håll i vårt land en veritabel ''klappjakt'' pågrävlingar. Förutom jakt på grävlingar i deras naturliga grytförsiggår s.k. grytanlagsprov i konstgryt. Dessa används förträning av hundar, vilka egentligen avses att användas vidpraktisk grytjakt. Anlagsproven motiveras med behov avatt testa hundens skärpa, något som ofta leder till regelrättaslagsmål, vilket inte sällan innebär otäcka bitskador hosbåde hunden och ''provdjuret''. I flera fall har grävlingarlämnats lemlästade i sina gryt efter att ha attackerats avjakthundar. har bl.a. terrierklubbar fått för sigatt det är en fin sport att bedriva grytjakt. Denna jakt fåribland formen av något slags ''gladiatorspel'' med ett utslagav primitivt leklynne på djurens bekostnad, präglat avbrutalitet och känslokyla.För de s.k. grytanlagsproven användes viltfångadgrävling. Enligt djurskyddslagen skall djur som hålles ifångenskap behandlas väl och skyddas mot onödigt lidandeoch sjukdom. framhåller i en rapport attdet är viktigt att grythundar tränas och testas under ordnadeformer innan de börjar användas för praktisk jakt. Dettakan tolkas som en motivering från verkets sida att godkännaett förfarande som innebär ett visst lidande, d.v.s. lidandetskulle inte vara onödigt. harriktat starka invändningar mot detta synsätt och görbedömningen att det ingalunda är nödvändigt att användalevande grävling vid grytanlagstestning av hundar. Det börenligt förbundet vara möjligt att testa hundars lämplighetmed andra metoder, t.ex. genom användande av attrapper.Veterinärförbundet framhåller också att det ur etisksynpunkt är helt förkastligt att på detta sätt utnyttja ettviltfångat djur som saknar alla chanser att fly.Sveriges Veterinärförbund reagerar också starkt motden i jägarkretsar ofta förekommande argumenteringen attgrävlingar ofta i vilt tillstånd får bitskador i samband medslagsmål med artfränder. Dessa argument, som tycks syftatill att bevisa att grävlingarna inte utsätts för otillbörligtlidande i samband med grythundsproven, är irrelevanta,anser förbundet. Att vilda djur i naturen utstår lidande fåraldrig tas som en ursäkt för människor att medvetet åsamkadjur i fångenskap skador.Vi anser mot ovanstående bakgrund att det inte ärförenligt med djurskyddslagen att använda levandegrävlingar i grytanlagsprov för hundar liksom att sådan''träning'' med grävling är oförenlig med § 27 i jaktlagen omatt villebrådet inte får tillfogas onödigt lidande. I likhet medSveriges hävdar vi också att det urdjurskyddssynpunkt överhuvud taget är förkastligt att jagagrävling med grythund. Av dessa skäl bör enligt vår meningförbud införas mot jakt på grävling i gryt, jaktträning ikonstgryt och likaså vad gäller privat innehav av grävlingar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förbud mot jakt på grävling igryt, jaktträning i konstgryt och privat innehav avgrävlingar.