mot · GH02A715 · 1994-01-25 00:00:00 — HistorikVid seklets början var den genomsnittligaveckoarbetstiden per person och antaletårsarbetstimmar omkring 2800. infördes , 1970 kom beslutet om vår nuvarande och 1978 fick vi fem veckors semester. Det varinte i går som dagens arbetstidsnormer infördes.1990 var årsarbetstiden . Dengenomsnittliga veckoarbetstiden, inklusive deltid, kortarearbetstid för vissa grupper och andra särlösningar var dåomkring 38 timmar i veckan.Den lagstadgade pensionen, femdagarsveckan,semester, föräldra- och studieledighet är beslut som i höggrad minskat arbetstiden, som produktivitetenhela tiden ökat.Trots dessa stora förändringar har omåttatimmarsdagen etsat sig fast. Det sociala trycket attarbeta är stort om inte ''ursäkter'' iform av barn, studier eller arbetsbrist finns.Ofta hävdas att en arbetstidsförkortning automatisktskulle leda till minskad produktivitet. Om man studerareffekterna från de fyra största arbetstidsförkortningarnaunder modern tid -- 1848 (tiotimmarsdagen införs), 1919(åttatimmars arbetsdag) 1938 (två veckors semester) och1956--73 (etappvis arbetstidsförkortning från 48- till 40-timmarsvecka) -- så framgår tydligt hur lättvindigt dettaargument tas till. Dessa reformer satte tvärtom fart på denekonomiska aktiviteten. (Källa: , ''Den nyaarbetstidsutredningen'')Arbetstidsfrågan och arbetslöshetenFrågan om arbetstid är intimt förknippad medarbetslösheten. De senaste regeringsårens arbete förminskad sjukfrånvaro (införandet av karensdagar)tillsammans med hårda bantningar av såväl privat somoffentlig sektor har kraftigt sänkt den totala arbetstiden iSverige. Indragningen av den tidigare planeradeförlängningen av semestern med en semestervecka harockså påverkat.Arbetstillfällena har koncentrerats på allt färresom fått kompensera behovet av ny arbetskraft medövertid. Det tydligaste exemplet ser vi iexportindustrin, men inom i princip alla branscher sätterman en stor arbetspress på de anställda. Under 1993års tre första kvartal motsvarade det samladeövertidsuttaget mellan 60 000 och 70 000 heltidsarbeten. (Källa: , 1/94)Även om arbetslösheten självfallet också har andraorsaker än rent partipolitiska så råder det ingen tvekan omatt regeringens linje i arbetstidsfrågan realiserats vid ensynnerligen illa vald tidpunkt och därmed bidragit till attförstärka arbetslöshetsuppgången. (Källa: BertilHolmlunds rapport --konjunkturfenomen eller systemfel? )Arbetstider inom EUI de flesta är den avtalade eller lagregleradearbetstiden kortare än våra . EFS, Europeiskafackliga , har visserligen inte nått framtill sitt mål om 35 timmars arbetsvecka, men man harkommit en bit på väg.Alla länder reglerar dock inte sin arbetstid i lag. IEngland och t.ex. styr endast avtal. Varierandepensionsålder, semesterns längd och den varierande nivånpå föräldraledighet m.m. gör dessutom att det är svårt attgöra raka jämförelser mellan länder. Vi kan konstatera attde europeiska avtalen för arbetstid ofta ser bra ut påpapperet. Tar vi hänsyn till kvinnornas förvärvsfrekvens,rätt till föräldraledighet m.m. så blir jämförelsen mer tillSveriges fördel.Kortare arbetstid ger arbete åt allaI dagens samhälle finns stora outnyttjade resurser avmänsklig arbetskraft -- bland invandrare och flyktingar,handikappade och vissa förtids- och ålderspensionärer.Många hemarbetande, deltidsarbetslösa, studerande ochöppet arbetslösa vill också komma ut i arbetslivet.Valet i arbetstidsfrågan står mellan individuellalösningar -- för de starka -- och generella lösningar -- somvärnar om alla. Framtiden ställer också krav på jobben.Muskelkraften och det processinriktade arbetet är på vägut. Mjukvaran, fantasin och kreativiteten blir viktigare. Härpassar sextimmarsdagen in. Den kan bli den utlösandefaktor som tvingar företagen att tänka om. Att organiseraproduktionen på ett annat sätt.Arbetstidskommittén -- ett havererat projektNär majoritet, med ispetsen, presenterade sitt arbete så sköts varjeförkortning av den dagliga arbetstiden på framtiden.Arbetstidskommittén hävdade att enarbetstidsförkortning (med hel eller delvislönekompensation) leder till ökade kostnader för företag,kommuner och andra arbetsgivare och att detta i sin turmedför sämre konkurrenskraft för företagen och sämreekonomi för kommunerna. Detta skulle leda till högrearbetslöshet.Utifrån dagens situation kan vi konstatera attkommitténs antaganden om ekonomin var helt orealistiska.Kommitténs betänkande byggde på en arbetstidsprognosfrån SCB, som innebar att den totala förvärvsarbetadearbetstiden (anställda och egna företagare) i skulleöka stadigt fram -- från , till 6,53 miljarder timmar 1990. skullesiffran vara 6,88 miljarder timmar. Kommittén trodde attefterfrågan på arbetskraft skulle vara så hög att problemetäven skulle bli brist på arbetskraft! Förstnär vi nått volym (6,74 miljarder timmar) kundekommittén tänka sig att påbörja en arbetstidsförkortning.Så här skrev de:Under de närmaste åren kommer, enligt löfte iregeringsförklaringen, semestern att förlängas till sexveckor och föräldraförsäkringen enligt riksdagsbeslut attförlängas . Våra beräkningar visar att dessareformer kommer att ta betydande resurser i anspråk menatt de ekonomiska konsekvenserna av dem inte äroöverkomliga. (SOU 1989:53, huvudbetänkandet, sid 224)Man måste kombinera en arbetstidsreform medskattepolitiska och ekonomiska insatser som gör bådearbetsgivare och anställda mer angelägna att kortaarbetstiden och anställa fler.Den ekonomiska modell som Arbetstidskommitténbyggde på utgick från tanken att arbetskraftsutbudet styrsav ''nyttomaximerande hushåll''. Arbetstidens effekter påfördelningen av arbetstid och inkomster mellanindivider i ett hushåll var det omöjligt att studera i denmodellen, och könsjämlikhetsaspekten föll därför heltutanför.Byt ut det underbetalda deltidsarbetet motsextimmarsdag 1990 yrkesarbetade av alla kvinnor i åldern 20till , vilket är mer än en 60-procentig ökning . Kvinnorna har alltså ökat sin ''produktivitet'' ochdärmed bidragit till välfärdsökningen under dessa år.Men denna revolution har inte inneburit någon störreförändring i arbetstidens förläggning eller längd. Tvärt omhar kvinnans inträde på arbetsmarknaden inneburit att honhar fått dubbla bördor -- både ansvaret för produktionenoch för barn och hushåll.Bakom statistiken om kvinnors höga förvärvsfrekvensdöljer sig också ekonomiska och strukturella skillnadermellan könen. Småbarnsmammorna kan redan sägas hainfört sextimmarsdagen på egen hand och betalat den medkraftiga lönesänkningar.Småbarnspapporna, som jämförelse, tillhör den gruppsom har de absolut längsta arbetstiderna (ellermer) medan majoriteten kvinnor med små barn arbetardeltid (omkring ). har våra barn längrearbetsdagar än vi vuxna. Skall barn få chansen att umgåsmed sina föräldrar -- och inte minst med sina pappor --behövs en daglig arbetstidsförkortning.Oavsett facklig tillhörighet, arbetar kvinnor oftare påobekväma tider än männen och lågavlönade kvinnorarbetar förhållandevis oftare på obekväma tider än kvinnormed högre lön. Deltidsarbetet för kvinnor ökar i omfattningoch går mot allt längre deltider.Den genomsnittligt förvärvsarbetade tiden iåldrarna i ligger på nivån 1200timmar. Män förvärvsarbetar mer perarbetsdag än kvinnor. Kvinnor ägnar i gengäld drygt tretimmar åt hemarbete per dag, att jämföras med männens entimme.Rent matematiskt är det således möjligt att inom ramenför sex timmars förvärvsarbete -- och två timmarshemarbete! -- för alla öka den totalt förvärvsarbetade tiden.Sextimmarsdagen är således i grunden en fråga omfördelning av arbetstiden, inte om en förkortning.En kortare arbetsdag för alla är ett viktigt rättvise- ochjämställdhetskrav. En kortare arbetsdag medlönekompensation för de lågavlönade skulle minskalöneskillnaderna mellan kvinnor och män och ökajämställdheten inom familjen.Vänsterpartiet föreslår att JämO ges i uppgift att -- iarbetet med löneskillnader mellan kvinnor och män -- ävenutreda en förkortad arbetsdags effekter på löneskillnadernamellan könen, och på jämställdheten i arbetslivet. I enannan motion anslår resurser till detta.Kortare arbetsdag kräver begränsad övertidEn förkortning av arbetstiden måste kombineras med enkraftig begränsning av övertiden. anserdärför att övertiden bör begränsas i lag.Ett första steg -- sjutimmarsdag 1997Vänsterpartiet har länge arbetat för en övergång tillsextimmarsdag. Vi har gjort det av jämställdhetspolitiskaskäl -- för att få en jämnare balans mellan mäns ochkvinnors yrkesarbete och familjeansvar -- och vi har gjortdet av generella välfärdsskäl -- för att göra livet drägligare.Syftet har dessutom till en del varitarbetsmarknadspolitiskt: genom att omfördela arbetstidenska fler kunna sysselsättas utan att priser och produktion förden skull ändras.I dagens konjunkturläge, med skyhög arbetslöshet, ärdet viktigt att se över arbetstidsfrågan, oavsett var man ståri frågan. Förslag på åtgärder bör sättas in i ett långsiktigtperspektiv där en sextimmarsdag ses i kombination medfr.a. skattepolitiken, familje- och utbildningspolitiken. Detär vårt ansvar som politiker att använda alla medel som stårtill buds för att anpassa svensk arbetsmarknadspolitik till enframtida arbetsmarknad. Arbetstidsvapnet är ett sådantmedel.Visst -- man kan inte ersätta kampen för nya jobbmed kampen för sex timmars arbetsdag, men arbetet börbedrivas parallellt. I av hög arbetslöshet är det viktigtatt alla tar ett gemensamt ansvar för sysselsättningen.Mycket talar för att det finns en växande vilja hosbefolkning och fackföreningsrörelse att kvitta renaekonomiska förbättringar mot kortare arbetstid. Insiktenatt all välfärd inte kan mätas i pengar börjar växa sigstarkare. Undersökningar (bl.a. av TCO) visar att viljan attförkorta arbetsdagen, även med lägre lön, var stor om detskulle leda till fler jobb. Mest positiva var kvinnorna.I ett första steg kan tänka sig enarbetstidsförkortning till sjutimmarsdag . Påsikt, på andra sidan , införs så en generellsextimmarsdag.Vissa yrken i samhället kräver tjänster där den samladedagsarbetstiden överstiger . Självklart ska dessagrupper inte tvingas in i en oflexibel sextimmarsdag. Inommånga jobb och för vissa människor är det mer praktisktmed en annan förläggning av arbetstiden. Väsentligt ärdock att normalarbetstiden skall vara sextimmars arbetsdageller 30 timmars arbetsvecka. Arbetstagaren skall ha rätt arbetstidsförkortning genom minskad daglig arbetstid.Inled försöksverksamhetI t.ex. som levt länge med hög arbetslöshet,vill renhållningsarbetarna införa den s.k.skraldemandsmodellen (enligt parollen ''jobb till fler -- tidtill mer'') och låta fyra man dela på tre mans jobb. Med enpott på en arbetslöshetsförsäkring och tre löner får var ochen en viss sänkning av lönen, men jobben räcker å andrasidan till fler.Vänsterpartiet föreslår att en stödfond inrättas förarbetsgivare som minskar arbetstiden, och/eller skapar nyaarbetstillfällen med sextimmarsdag. Bidragen tillarbetsgivare som inför arbetstidsförkortning skall gesenbart till dem som verkligen anställer nya somkompensation för bortfallen arbetstid för dem som redanförvärvsarbetar.Stödet skall ges i den form som kallade''marginella sysselsättningssubventioner''. Staten bör, viaAMS och egen budget, täcka merkostnaderna för företagoch kommuner som ökar sin sysselsättning eller somersätter avsked, varsel och permitteringar genom att ge denpersonal man har en daglig arbetstidsförkortning.Regeringen bör ge direktiv till AMS och förhandla medkommunerna om ett åtgärdspaket i denna riktning.Vänsterpartiet föreslår att denna försöksverksamhetmed kortare arbetsdag inleds redan under nästa budgetår.För detta anslår . I förstahand bör de grupper som har tunga jobb prioriteras. Underförsöksperioden bör även försök med delning av jobbmellan arbetslösa och arbetstagare kunna tillåtas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär att JämO får iuppdrag att utreda en förkortad arbetsdags effekter pålöneskillnaderna mellan könen enligt vad i motionenanförts,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om begränsning av övertiden vidinförande av kortare arbetsdag,3. att hos regeringen begär en plan förminskning av normalarbetsdagen på ,4. att hos regeringen begär att en stödfondinrättas för arbetsgivare som inför arbetstidsförkortningenligt vad i motionen anförts,5. att hos regeringen begär direktiv till AMS ienlighet med vad i motionen anförts,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om försöksverksamhet med kortarearbetsdag och arbetsdelning,7. att till försöksverksamhet med kortarearbetsdag för /95 anslår 1 000 000 000 kröver budget enligt vad imotionen anförts.