mot · GH02A80 · 1994-05-05 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen InnehållInledning och sammanfattning2Bakgrund3Regeringens strategi4Återförvisa propositionen5Vår principiella syn7Förslagen i propositionen13Hemställan27Inledning och sammanfattningKostnaderna för kontantstödet kan beräknas bli 14miljarder kronor mindre 1995 än 1993 om våra förslag omatt bekämpa arbetslösheten genomförs. Det visar med allönskvärd tydlighet att det bästa sättet att minska trycket påarbetslöshetsförsäkringen är att skapa fler jobb. Bara på detviset kan det galopperande underskottet iarbetsmarknadsfonden hejdas och stabiliteten återskapas.Vi socialdemokrater säger blankt nej till regeringensförslag om att införa statliga a-kassor och ytterligareförsämra reglerna i försäkringen. Regeringens tidigarestolta deklarationer om en försäkring för alla har visat sigprecis så innehållslösa som vi tidigare påpekat. Regeringenerkänner nu att fler inte kommer att få ersättning. I självaverket blir det färre som får ersättning, under kortare tidoch med lägre belopp. Regeringen vill minskaersättningarna till kvinnorna med närmare 2 miljarderkronor. Bara en mindre del av de som får KAS-ersättning kan påräkna att få någon högre ersättning än dehar i dag.Vi avvisar förslagen om att statliga a-kassor medskattebetalarnas pengar och med fördelaktigare lagreglerskall konkurrera ut de privata a-kassorna. Regeringensförslag leder till att arbetslinjen raseras, attarbetslöshetsförsäkringen blir en socialförsäkring ochbakom hörnet väntar då ytterligare sänktaersättningsnivåer.För den som tycker att godtycke och slumpen skallbestämma om någon skall få ersättning är regeringensförslag en fröjd att läsa. Likaså är propositionen briljant förden som tycker att byråkrati, administration, krångel ochfler statligt anställda administratörer är något som Sverigeskall satsa på. AMS skall vara såväl polis, åklagare somdomare över sin egen verksamhet och kontrollerasina privata konkurrenter. Blir den obligatoriskabilförsäkringen regeringens nästa objekt för statlig''konkurrens''?Regeringen manipulerar systemet bara för att avvaltaktiska skäl få igång utbetalningar före valet. Det är ettcyniskt spel med de arbetslösas ersättningar som insats. Mitti sommaren kan nämligen det fullständiga kaoset bryta ut,när de arbetslösa inte får de ersättningar de är berättigadetill.Vårt alternativ innebär en sammanhållenförsäkring med ett obligatoriskt grundsystem och möjlighetatt därutöver försäkra sig för en inkomstrelateradersättning. Strävan skall vara att i denna frivilliga del få medde 120 000 personer som valt att stå utanför försäkringen.Om av dessa är arbetslösa, kan 12 000 personer ytterligare få en inkomstrelateradersättning.Ersättningsnivån skall återställas till . Tidpunktenför när detta kan genomföras får dock avgöras utifrån desamhällsekonomiska förutsättningarna. Taket iförsäkringen skall dessutom när så är möjligt höjas till 7,5basbelopp. Fram till dess skall löneindexeringen av taketåterinföras fr.o.m. . För att finansieraförsäkringen vill vi avskaffa den obligatoriska avgift somriksdagen infört, höja arbetsmarknadsavgiften och på nyttinföra den medlemsrelaterade finansieringsavgiften.Vi menar att skall skicka tillbakapropositionen till regeringen. Den är så dåligt underbyggdatt det inte är möjligt att fatta beslut med den som grund.Regeringen vill också att en rad frågor skall utredas.Rimligtvis borde detta ske, innan man fattar beslut ifrågorna. En parlamentarisk utredning borde därförtillsättas.BakgrundArbetslöshetsförsäkringen, som ger en inkomstrelateradersättning, har varit frivillig ända sedan den i sin nuvarandeform startade . Tillhörigheten till försäkringen harsedan dess ökat kontinuerligt så att det nu endast är ett fåtalsom står utanför försäkringen.Efter tio år -- 1945 -- var av arbetskraftenförsäkrad. Ytterligare var det , för att1965 ha stigit till och . Utvecklingen visaratt nuvarande försäkring, efter sin tillkomst, haruppemot 88--frivilligt försäkrade.Om man tar hänsyn till att många inte har rätt attförsäkra sig och att många inte kan påräkna någonersättning från försäkringen, blir täckningsgraden myckethögre.Cirka 4,2 miljoner människor är yrkesverksamma.Totalt finns därutöver cirka 1,3 miljoner i åldern 16--64 årsom inte klassas tillhöra arbetskraften. Den största gruppenär heltidsstuderande som inte omfattas avarbetslöshetsförsäkringen i dag.Det finns 3 765 000 försäkrade i de 40 a-kassorna, medan 4 200 000 personer finns i arbetskraften. Det ger 400 000 i mellanskillnad. Antalet i arbetskraften bör dockökas med 40 000 i ALU, 40 000 i AMU och 50 000 i ungdomspraktik, för att jämförelse skall kunna skepå ett så korrekt sätt som möjligt. Dessa klassas nämligeninte som tillhörande arbetskraften. Vi får då enmellanskillnad på upp mot 600 000 som ej är försäkrade i a-kassorna. Detta är enbruttosiffra.De personer i arbetskraften som inte tillhör försäkringenkan fördelas enligt följande: 150 000 arbetar för lite 80 000 nyetablerade (ungdomspraktik m.m.) 50 000 lant- och skogsbrukare 200 000 småföretagare/ledare/ägare 120 000 övrigaRunt hälften av dem ovan som inte är försäkradehar inte rätt att försäkra sig. Företagarna kan försäkra sig,men med den utformning som försäkringsreglerna har förrätt till ersättning, är intresset inte stort att försäkra sig ochbetala en avgift.I praktiken är det alltså bara 120 000 personer som valt att ''chansa'' på att inte försäkrasig. Merparten av dessa är troligen högre tjänstemän.Syftet med försäkringen är att ge en god ekonomisktrygghet vid arbetslöshet och på så vis underlättastrukturomvandlingar. Försäkringen är en del i den aktivaarbetsmarknadspolitiken och den bygger på arbetslinjen. krävs för rätt till ersättning bl.a. att man tillhörtförsäkringen och att man arbetat minst underen ramtid . Utformningen av många detaljreglerbidrar till att arbetsvillkoret inte utestänger dem som ärbarnlediga, genomgår utbildning eller fullgör värnplikt.Ersättning utgår enligt enveckotabell och kan utges på 300ersättningsdagar. För dem som fyllt är periodlängden450 dagar. Ramtiden som innebär att de 300/450 dagarnakan räcka är anpassad till normalaförhållanden i samhället och på arbetsmarknaden.Utförsäkringsgarantin innebär att rätt till nyaersättningsperioder erhålls genom olika typer avarbetsmarknadspolitiska åtgärder. I många fall sker det ikombination med arbetad tid. fick ca 800 000 arbetslösa ersättning från a-kassorna.KAS-systemet infördes för att ge unganytillträdande på arbetsmarknaden rätt till grundersättning.I dag kan den som fyllt ha rätt till ersättning.Regelverket är i vissa stycken annorlunda än inomarbetslöshetsförsäkringen. Den stora skillnaden utgörs avutbildningsvillkoret. Regelverket har inte moderniserats isamma takt som försäkringen. Ett exempel på sämre regleri jämförelse med arbetslöshetsförsäkringen ärarbetsvillkoret. Regeringen vill införa detta omoderna ochorättvisa arbetsvillkor i arbetslöshetsförsäkringen.Det är inte speciellt många som får KAS-ersättning i dageftersom så många tillhör arbetslöshetsförsäkringen. Ijanuari 1994 fick 37 000 KAS-ersättning (de flesta har byggt uppersättningsrätten genom utbildning), medan över 400 000 (och ca 50 000 i ALU-verksamhet) fick ersättning frånarbetslöshetsförsäkringen. Det är många som får avslag (27 800 personer , enligt AMS) på begäran omersättning från KAS-systemet, främst beroende på att de ejär riktigt förankrade på arbetsmarknaden, trots att detockså finns ett utbildningsvillkor inom KAS-systemet.Regeringens strategiArbetslöshetsförsäkringen har alltid varit en nagel i ögatpå de borgerliga partierna och . Det beror inte på att för fåarbetslösa får ersättning från försäkringen. Tvärtom!Internationella jämförelser visar att fler arbetslösa i Sverigefår ersättning än i de flesta andra länder. Det är alltså inteomtanke om de arbetslösa som driver på regeringens viljatill förändring. I stället är det den historiska kopplingenmellan a-kassorna och medlemskap i en fackligorganisation. Det är den kopplingen man vill bryta i syfteatt kunna försvaga de fackliga organisationerna. Ivern attgöra detta är så stor att man t.o.m. glömmer bort att detfinns fem a-kassor som organiserar runt 145 000 egnaföretagare.Regeringens första handlingslinje var att höjaegenavgifterna för medlemmarna i a-kassorna kraftigt föratt på så vis tränga undan utrymmet för fackliga aktiviteter.Man talade mycket om att facket skulle få ta ett störreansvar för arbetslösheten. I och medkrisöverenskommelsen att inte höjaegenavgifterna var den vägen stängd.I stället tog man fram den gamla SAF-retoriken om atten obligatorisk försäkring för alla är en rättvisefråga. ge sken av att många fler ska få ersättning frånförsäkringen. Den proposition som regeringen lämnade ihöstas avslöjade dock den obönhörliga sanningen: Färreskall få ersättning med lägre belopp och under färre antaldagar.Riksdagen gav dock regeringen bakläxa på den punktenoch bordlade förslagen.Nu återkommer regeringen med i stort sett sammaförslag, men försöker dölja detta genom synnerligenkomplicerade övergångsregler. Men kvar står faktum attefter kommer färre att få ersättning med lägre beloppoch under färre antal dagar.I propositionen påstås att 70 000--80 000 personer ytterligare kommer att få ersättning medregeringens förslag. Detta är felaktiga uppgifter, helt gripnaur luften. Som redovisats tidigare finns det cirka 120 000 personer som valt att stå utanför a-kassan. Omarbetslösheten bland dem är , rör det sig omcirka 12 000 personer som kan bli berättigade till ersättning.Regeringens tanke är dessutom att statliga a-kassor skallkonkurrera ut löntagarnas och företagarnas a-kassor,eftersom de statliga ges betydande konkurrensfördelar.Vad värre är; regeringen har så bråttom att få igångdet nya systemet före valet att man riskerar att ställa dearbetslösa utan ersättning, ökar möjligheterna till fusk,manipulerar regelsystemet, ökar statens utgifter tillfälligtoch undergräver arbetslinjen.De statliga a-kassorna kan nämligen med några dagarsvarsel bli skyldiga att mitt utbetala ersättningartill tiotusentals arbetslösa. Det finns nämligen stor risk föratt många av dem som får ersättning från de privata a-kassorna kommer att söka ersättning i de statliga. Detkommer dessa inte att klara. Och skulle regeringen ha rättatt det är fråga om 70 000--80 000 personer ytterligare som får ersättning finns detdefinitivt ingen som helst möjlighet för de statliga a-kassorna att klara detta med kort varsel. kansjälvfallet inte chansa på att de skall klara det och riskeraatt arbetslösa ställs utan försörjning. Det kommer inteheller att finnas möjligheter att kontrollera att arbetslösainte får ersättning både från statliga kassor och från deprivata.Direkt stötande är det att regeringen tillfälligt sänkerkvalifikationskravet avseende avgiftsvillkoret bara för att fåigång utbetalningar. Finns det resurser bör dessa satsas påde redan arbetslösa som fått se sina ersättningar minskamed under regeringen är kanske att den nya försäkringen leder till attarbetslinjen urholkas och försäkringen blir som vilkensocialförsäkring som helst. Så är det i de flesta andra länder.Konsekvensen av detta är långa genomsnittligaarbetslöshetstider och sänkt ersättningsnivå.Återförvisa propositionen till regeringenEfter en lång och förvirrad process som varat hela denborgerliga mandatperioden har regeringen presenteratett ofärdigt förslag till ny arbetslöshetsförsäkring. År avvånda har plötsligt ersatts av opåkallad brådska.En så viktig fråga som arbetslöshetsförsäkringenförtjänar en seriösare och grundligare handläggning.Försäkringen är av avgörande betydelse förhundratusentals människor. Massarbetslösheten har brettut sig och gripit sig fast i samhället. Arbetslösheten har blivitvardag. Den som själv inte är arbetslös känner ändå av deninom familjen eller vänkretsen. Arbetslöshetsförsäkringenhar aldrig haft så stor betydelse. Dess utformning har aldrigvarit viktigare. erhöll 800 000 personer någongång ersättning från a-kassan. Var femte personpå arbetsmarknaden är direkt beroende av hur systemetutformas.Underskottet i arbetsmarknadsfonden ökar med enormasummor till följd av misslyckandet med att bekämpaarbetslösheten. är underskottet omkring 50 miljarderkronor och ökningstakten är förfärande.Att förändra ett sådant system kräver därförutomordentlig noggrannhet, omsorg och analys. Ändåpresenterar regeringen nu ett förslag vars konsekvenser inteanalyserats. Regeringen säger själv att ett antal frågormåste utredas vidare. Det gäller följande.kriterierna föratt anses stå till arbetsmarknadens förfogande,missbrukav försäkringen och sanktionsmöjligheter,samverkanmellan förmedling, kassor och arbetsmarknadens parter,samkörning av register etc.,den framtidaadministrationsformen för försäkringen,formerna föruttagande av den allmänna avgiften,konkurrensneutralitet och kostnaderna förarbetsmarknadskassornas administration,arbetslöshetsförsäkring för företagare,insatser vidutförsäkring,ersättningsperiodens längd vid arbetslöshetkombinerat med deltidsarbete för den som regelbundetdeltidsarbetar,kalenderårsbaserad karens fördeltidsarbetande,begränsning av ersättningsrätten isamband med bisyssla.Åtskilligt återstår således att klarlägga, också enligtregeringens bedömning. Däremot återstår inte mycket avdet förslag som togs fram av den utredning som tidigaretillsattes av regeringen. Förslag har väckts och tagits tillbakai en beslutsprocess som präglats av förvirring och otillräckliganalys.Utöver de områden som regeringen vill utreda närmarefinns det också en lång rad andra frågor som måsteanalyseras. Hur ser olika myndigheter, ,arbetsmarknadens parter, a-kassornas samorganisation,Lagrådet på de förslag som lagts fram? De är ju inte allsremissbehandlade. Strider konkurrensfördelarna för destatliga a-kassorna mot ? Vem drabbas av deförsämringar som presenteras? Vilka är det somkommer att utförsäkras? Vilka konsekvenser har förslagetför arbetsmarknadspolitiken? Vilka är deregionalpolitiska konsekvenserna? Hur påverkas statensekonomi? Och kommunernas?Detta säger regeringen ingenting om. Inte minstbesynnerligt är det att man inte gjort en analys av vilka detär som står utan försäkringsskydd och varför de integått med i någon a-kassa. Det är ju just denna grupp somregeringen påstår sig vilja värna.Sverige behöver en robust arbetslöshetsförsäkringanpassad till såväl låg- som högkonjunktur. En försäkringsom stärker arbetslinjen och utvecklingen av näringslivet.Vi behöver en försäkring som har en bred förankring isamhället.Vi föreslår därför att en parlamentarisk utredningges i uppdrag att ta fram ett genomarbetat förslag.Den kritik vi riktade mot regeringens proposition hösten1993 gäller i stort också det slutliga förslaget. Regeringenhar övergivit någon enstaka försämring, men oenighet ochav valperioden påkallad brådska har resulterat i ett ofärdigtförslag som likafullt skall sjösättas med utomordentligt kortvarsel. Det är osäkert om ens lag och föreskrifter kommeratt finnas tillgängliga på kassorna till . Än mindreges tid till utbildning av personalen.Detta är en förolämpning mot de arbetslösa, vilkas oroför framtiden utökas av osäkerheten om försäkringen. Deturvattnar möjligheterna för att noggrantanalysera konsekvenserna av förslagen. Det riskerar attskapa administrativt kaos eftersom systemet skall fungeraredan till sommaren. Om fattar beslut under juniåterstår endast för administrationsarbete,omställning och utbildning. , TCO och LO harsamtliga protesterat mot att denna brådska kan leda till ettkaos som allvarligt drabbar de arbetslösa.Regeringen påstår felaktigt att har beslutat attde nya reglerna skall tillämpas från och med 1 juli.Riksdagen beslutade att införa en obligatoriskavgift. I övrigt bordlades den proposition som då fanns.Förslagen i den propositionen gick för övrigt ut på att ingautbetalningar från det nya systemet skulle ske före 1 april1995. Det var en följd av att detta var den tidigaste tidpunktdå avgiftsvillkoret kunde vara uppfyllt. Det är regeringensförslag till en extra, tillfällig övergångsregel som gör attutbetalningarna enligt den nu aktuella propositionen kanbörja redan 1 juli 1994.Brådskan är självfallet motiverad av att regeringen villfå till stånd ett nytt system innan valperioden löper ut. Denär ett led i systemskiftet som skall genomföras före valet.Vid ett regeringsskifte skall det vara svårt för en ny regeringatt riva upp beslutet. Det är ett cyniskt spel med dearbetslösa som brickor. Det är konfrontationspolitik i ettläge när landet behöver samling.Vår principiella synArbetslöshetsförsäkringens rollI har vi traditionellt ansett attarbetsmarknadspolitiken är en viktig del av denekonomiska politiken, att det är lönsamt att satsa på aktivaåtgärder av god kvalitet, att arbetslöshetsförsäkringenmåste understödja arbetslinjen.Huvuduppgifterna för arbetsmarknadspolitiken är i allenkelhet att så snabbt som möjligt se till att uppkomnavakanser tillsätts med kompetenta sökande och attarbetslösa aktiveras till nya jobb. På så vis kanarbetsmarknaden fungera så effektivt som möjligt. Densvenska arbetsmarknaden är därför kanske också den mestflexibla i världen, både vad gäller geografisk ochyrkesmässig rörlighet. Politiken har också tidigare lett till enunik kombination av hög förvärvsfrekvens och lågarbetslöshet.För att den aktiva arbetsmarknadspolitiken och därmedarbetslinjen skall fungera, krävs ett samspel mellan olikaregler och intressenter. Det måste finnas tillräckligt medresurser till aktiva insatser. I aktiva insatser ingår också attpröva arbetsviljan. Det måste finnas väl fungerandearbetsförmedlingar som håller i resurserna och alla ledigajobb som finns. Slutligen måste arbetslöshetsförsäkringenunderstödja arbetslinjen.En unikt viktig länk i arbetslinjen utgör utformningenoch förvaltningen av arbetslöshetsförsäkringen. Denstartades ursprungligen av fackföreningarna som redan frånbörjan ställde höga krav på den arbetslöse. Denne ärskyldig att ta erbjudna arbeten som är lämpliga ellergenomgå utbildning. Den lokala fackföreningen hjälper tillbåde med att tipsa om jobb och att hålla kontakt med dearbetslösa.Ersättningsnivån i försäkringen har tidigare medinternationella mått mätt varit relativt hög. harersättningstiden varit kort. Den relativt kortaersättningstiden i arbetslöshetsförsäkringen är inte ensvaghet, utan en styrka, så länge den arbetslöse har rätt attkvalificera sig på nytt genom bl.a. utbildning ellerberedskapsarbete. Därmed behålls den förankring iarbetsliv och kompetens som är så avgörande för attlångtidsarbetslöshet inte skall leda till utslagning och till attarbetslösheten låses på en hög nivå. Enarbetslöshetsförsäkring som ersätter inkomstbortfall underarbetslöshet bidrar tillsammans med en i övrigt aktivarbetsmarknadspolitik till att öka arbetsviljan ochdärigenom till ökad sysselsättning, produktion och tillväxt.Det är därför av största vikt att den framtidaarbetslöshetsförsäkringen bygger på denna princip.Arbetslöshetsförsäkringen har en mycket viktig roll attfylla när det gäller att uppnå en flexibel arbetsmarknad. Föratt arbetstagarna skall vara positiva till tekniska ochstrukturella förändringar och vara beredda att byta bådearbetsgivare och yrke, måste arbetstagaren känna tryggheti förändringen. Det är då viktigt att de som får sluta ettarbete får en hög ersättning från arbetslöshetsförsäkringen,att man får aktiv hjälp med omskolning ochvidareutbildning och att man skolas inpå en ny arbetsplats.I har vi kunnat genomföra mycket storastrukturella förändringar bl.a. tack vare att vi haft en aktivarbetsmarknadspolitik och en bra arbetslöshetsförsäkring.Allt detta hotas nu genom den politik som den borgerligaregeringen för. Effekterna av detta kommer att bli ökademotsättningar på arbetsplatserna mellan dem som har jobboch de arbetslösa, ovilja till förändring och motstånd motstrukturella åtgärder.Arbetslöshetsförsäkringen har också stor betydelse förlönebildningen på arbetsmarknaden och löntagarnasmöjligheter att upprätthålla minimilönerna ikollektivavtalen. När ersättningsnivån är förhållandevishög, konkurrerar inte de arbetslösa om jobben genom lägrelöner med dem som har arbete. När nivån sänks ökarbenägenheten hos de arbetslösa att ''sälja sig'' billigt. Detkan leda till att minimilönerna urholkas.Arbetslösheten är för hög, åtgärder saknasRegeringens proposition handlar i stor utsträckning omatt begränsa de arbetslösas rätt till ersättning. Man fårintrycket av att huvudproblemet är de arbetslösas kravpå rimliga möjligheter att försörja sig och att det gäller attlösa problemen genom att snåla in så mycket som möjligtpå de arbetslösas ersättningar. Regeringen anser till ochmed att det i stor utsträckning går att få fler arbetslösa iarbete eller i aktiva åtgärder bara genom att försämra derasrätt till ersättning.Huvudproblemet är emellertid att det finns för fåjobb. Därför måste den ekonomiska politiken inriktas motfull sysselsättning. Dessutom måste den aktivaarbetsmarknadspolitiken bli mer effektiv. Fler människor iarbete och ökad tillväxt är den enda möjligheten att kommatill rätta med budgetunderskottet och de snabbt ökandekostnaderna för arbetslösheten.Regeringens recept mot den höga arbetslösheten är attangripa de arbetslösa, begränsa antalet ersättningsdagaroch försämra deras ersättningar. Men det sker under mottotatt alla skall få ersättning.Debatten som förs har en ledande tråd som i sin enklaform är mycket falsk. Man utgår från att den ''alltför'' högaarbetslösheten beror på systemfel, fel i regelverket. Blirreglerna sämre, blir den arbetslöse mer arbetsvillig. Men såsent som 1989--90 arbetade 500 000 fler, trots att reglerna då var identiska mednuvarande, t.o.m. bättre.En sammanhållen försäkring för allaI dag omfattas alla av reglerna om KAS och ett belopplika för alla betalas ut vid arbetslöshet om man uppfyllerkvalifikationsreglerna. Den som är medlem i en a-kassa kani stället få en inkomstrelaterad ersättning, om tidigare lönberättigar till ersättning utöver grundbeloppet. Denna nivåutges som en inkomstrelaterad ersättning beroende avtidigare lön.Vi föreslår att regelverket slås samman i ett system, såatt det tydligt framgår att det finns ett obligatorisktgrundsystem som gäller alla och att det därutöver går attförsäkra sig för ytterligare en ersättningsnivå, om man såönskar. Strävan skall vara att så många som möjligt av demsom kan få en sådan ersättning försäkrar sig. Det gäller dåatt få med de cirka 120 000 personer som valt att stå utanför försäkringen.Det är oklart varför dessa människor står utanför och fråganbör därför utredas närmare. En enkel kartläggning bordekunna ge svar på orsakerna till detta och bilda underlag förlösningar för dem som står utanför den frivilligaförsäkringen.Orsaken till att de egna företagarna står utanförförsäkringen är sannolikt svårigheterna att få ersättning.Vi vill alltså uppnå att alla förvärvsarbetande dels harrätt till ett grundbelopp och dels har möjlighet att omfattasav en inkomstrelaterad arbetslöshetsförsäkring. Viförespråkar att detta administreras sammanhållet i ettgemensamt system. Den som vill ha det högreförsäkringsskyddet måste själv betala en viss del av detta,dels genom att betala för administrationen och dels genomatt betala en viss premie. Härigenom skapas ett incitamentför att de som är villiga att själva vara med och betala dessadelar får ett bättre försäkringsskydd. Utövergrundförsäkringen bör den inkomstrelaterade delen ihuvudsak överensstämma med dagensarbetslöshetsförsäkring.Grundbeloppet utges till alla oavsett om man är medlemi någon a-kassa. Är man medlem betalas beloppet ut avrespektive kassa. För att man därutöver skall få rätt till eninkomstrelaterad ersättning måste man vara medlem i en a-kassa.Det är en självklarhet att a-kassorna skall vara öppna förmedlemskap för alla som har anknytning tillarbetsmarknaden. Det föreligger hinder mot att ta indem som arbetar sommedlemmar. Den regeln måste slopas.