mot · GH02A231 · 1994-01-25 00:00:00 — Rätten till arbete för handikappade I ett läge där mer än 600 000 personer står utanför denordinarie arbetsmarknaden är situationen prekär för svagagrupper på denna marknad. Enligt handikapputredningenshuvudbetänkande saknade 1991 av de svårastfunktionshindrade arbete eller sysselsättning. Kön avfunktionshindrade, som vill ha ett arbete men inte fårnågot, är naturligtvis mycket lång i en så djuplågkonjunktur som vi nu upplever. varenligt AMS nära 80 000 arbetshandikappade kvarståendearbetssökande och ca 45 000 helt utan sysselsättning.Alla människor måste ha rätt till arbete oberoende avindividuella skillnader i förutsättningar och behov avstödinsatser. Människor med funktionshinder behöver imånga fall extra stöd av samhället för att kunna finna, fåoch behålla ett arbete. Trots de särskilda åtgärder förhandikappade som finns inom ramen för AMS anslag,saknar alltså en mycket stor grupp funktionshindradearbete.Den aktiva arbetsmarknadspolitiken, syftande till allasrätt till ett arbete, måste bibehållas.Anställningsbefrämjande åtgärder för personer medfunktionshinder bör på ett aktivt och offensivt sätt ge denenskilde frihet att välja arbete efter personligaförutsättningar och intressen. Både generella ochindividuella åtgärder behövs för att människor medfunktionshinder inte skall missgynnas i arbetslivet.Försämringar i arbetsrättslagstiftningen är därförsynnerligen oroande.Arbetsgivare skall inte tillåtas missgynna en arbetstagareeller en arbetssökande på grund av hans eller hennesfunktionshinder. Försämringar i arbetsrättslagstiftningen ärdärför synnerligen oroande. Den enskilde måste gesförutsättningar att på likvärdiga villkor med andra söka,erhålla och upprätthålla anställning. Tillgången tillarbetshjälpmedel är av stor betydelse. Primärt börskyldigheten att tillhandahålla hjälpmedel åliggaarbetsgivaren.Förutom nödvändiga anslag på en hög nivå behövsytterligare förslag och resurser som underlättar inträdet påarbetsmarknaden för handikappade.LönebidragenLönebidragssystemet har till syfte att kompenseraarbetsgivare för de merkostnader det kan innebära attanställa en person med funktionshinder.Övergången till flexibla lönebidrag var i princip ettriktigt beslut, och är ett viktigt arbetsmarknadspolitiskthjälpmedel. Det finns dock synpunkter som måste tas medi det vidare arbetet med dessa lönebidrag.Resultatet av det flexibla lönebidraget i kombinationmed ont om medel till lönebidrag kan bli att enskildasökande med funktionshinder upplever att de skall''utackorderas'' till mer eller mindre villiga arbetsgivare.För att värna om den sökandes integritet och tillgodosebehovet av arbete erfordras att det finns tillräckligt medlönebidragsmedel.För att lönebidrag skall vara ett effektivt stöd för denarbetssökande krävs att anslaget till lönebidrag ärtillräckligt. Det är oacceptabelt att människor inte kan taerbjudna arbeten på grund av att medel saknas hosarbetsförmedlingarna.När det gäller arbetsmarknadsläget för psykiskt stördaså är det dystrare än för andra grupper. Över hälften av deförtidspensionerade i gruppen yngre människor har någonform av psykiatrisk diagnos på pensionsbeviset.Lönebidraget har visat sig vara ett utmärkt medel förrehabilitering och hjälp att komma ut påarbetsmarknaden -- de får t.o.m. svårt att konkurrera omlönebidraget. Det kan vara ett skäl till att utöka antaletlönebidrag.Det finns när det gäller det nya systemet med enbartflexibla lönebidrag skäl att peka på risken för nyasvårigheter.Ett problem som arbetsmarknadsutskottet ocksåbeskrev i sitt betänkande är de som redan är anställda ochhar t.ex. ett bidrag om . När man omprövar dettabidrag och kanske arbetsförmedlingen anser att det skallminskas beroende på att den handikappade enligtbedömningarna har behov av eller rätt till ett lägre bidragpå grund av sitt handikapp. Detta kan skapa problem omt.ex. en ideell organisation inte har råd eller möjlighet attöka sin del av lönebidraget.Ett annat problem kan självfallet vara att enorganisation har arbetsuppgifter och en lämplig person(t.ex. medlem) men inte har resurser mer än upp till 10 %.Detta betyder att den handikappade inte får chansen attkomma ut på arbetsmarknaden. kan man kanske sägaatt i dessa situationer så är lönebidraget ettarbetsmarknadspolitiskt instrument och inte någotorganisationsstöd. Detta är naturligtvis riktigt i sak, mendet kan trots allt betyda ökade svårigheter förhandikappade att få arbete. Det kan också konstateras attorganisationsstödet från samhället inte ökatutan snarare minskat.När det flexibla lönebidraget infördes 1/7 -91 ochdärmed blev ett bidrag som utgår från individens förmåga,inte från arbetsgivarkategori, blev oron hos arbetsgivareoch anställda inom handikapprörelsen stor. Risken för attde 90%-iga bidragen skulle sänkas var överhängande.Möjligheten att nyanställa personer med funktionshinderminskade.Den höga arbetslösheten samt speciella skrivningar iförordningen har gjort att effekten ännu inte blivit sådramatisk som väntat.När och om konjunkturläget vänder och efterfrågan påarbetskraft ökar torde situationen snabbt förändras. För atthandikapprörelsen i län och kommuner skall kunna fortlevabehövs en lösning som inte är baserad på det flexiblalönebidraget.Det finns säkert också ytterligare skäl att efter några årmed flexibla lönebidrag utvärdera de nya reglerna och deeventuella negativa konsekvenser som de fört med sig.Oberoende av hög- eller lågkonjunktur har tidigare''kön'' av kvarstående arbetshandikappade sökande varittämligen . Under rådande lågkonjunktur äremellertid situationen annorlunda. Antalet kvarståendearbetssökande med arbetshandikapp har ökat drastiskt.Under i stort sett skedde en kontinuerligökning av antalet arbetshandikappade i olika åtgärder.Trots den ökande arbetslösheten harde arbetsmarknadspolitiska åtgärderna för gruppen inteökat. uppgick det totalaantalet arbetshandikappade i lönebidragsanställningar,och offentligt skyddat arbete, till i genomsnitt 81000 personer. Detta kan jämföras med ca 81 700 underförsta och ca 57 000 under motsvarandeperiod 1982.Under 1992 var ca 42 500 personer anställda medlönebidrag medan siffran 1990 var 45 000, alltså enminskning med ca 2 500 personer.Handikapputredningen visar på att arbetslösheten blandfrämst de med svåra funktionshinder är mycket hög. Trotsden goda konjunkturen var arbetslösheten igruppen -- . Projekt som Arbete åt ungahandikappade visar emellertid att aktiva insatser gerresultat, men också att insatserna för dessa grupper måstefå ta tid. Det krävs kunnande, personligt engagemang ochflexibilitet hos dem som skall medverka till att den enskildefår arbete.Viktigt är att den aktiva arbetsmarknadspolitikenbibehålls och att de riktade åtgärder som behövs förpersoner med funktionshinder ger den enskilde enmöjlighet att välja arbete eller sysselsättning efterpersonliga förutsättningar och intresse. Sannolikheten förett lyckat resultat ökar därmed. Fleraarbetsmarknadspolitiska åtgärder behövs.Handikapputredningen visar på att arbetslösheten ärmycket stor bland personer med svåra funktionshinder, menvisar inte på hur många som står till arbetsmarknadensförfogande. Det skulle vara intressant med en ordentligstatistik över de handikappades situation påarbetsmarknaden, inklusive hur stor den verkligaarbetslösheten är i denna grupp, för att kunna göra enbedömning av vilka arbetsmarknadspolitiska åtgärder somär mest relevanta.ArbetsbiträdeNär det gäller möjligheten för en handikappad att fåarbetsbiträde så finns den begränsningen att om manhar lönebidrag så får man inte arbetsbiträde. Dennabegränsning är enligt vår uppfattning något underlig, då deti själva verket är troligt att förutsättningen för att fåarbetsbiträde är att man har ett större eller mindrelönebidrag. Begränsningen bör enligt vår uppfattning tasbort.AMS har också till årets budget föreslagit attbegränsningen för att lönebidrag och bidrag tillarbetsbiträde sammanlagt inte får överstiga den totalalönekostnaden slopas. Detta avslås av regeringen.Försök med stödpersonerAMS har föreslagit att försök skall få göras med en nystödform, som innebär att en stödperson bistår enarbetstagare med funktionshinder på arbetsplatsen underintroduktion och träning. Den funktionshindrade personenhar en reguljär avlönad anställning, medan stödpersonen äranställd av en myndighet, organisation, stiftelse ellerliknande, som ansvarar för att avtalade arbetsuppgifterutförs. Förslag om en försöksverksamhet av detta slag harförts fram både av handikapputredning ibetänkandet (SOU 1992:52) Ett samhälle för alla (s. 322)och psykiatriutredningen i betänkandet (SOU 1992:73)Välfärd och valfrihet (s. 356-357). Psykiatriutredningenbedömer att den föreslagna stödmodellen är av särskilt stortintresse för psykiskt störda.Såvitt vi kan se borde detta försök i hög grad gälla ocksåSamhall AB. Det som emellertid skapar svårigheter är attvare sig AMS eller fått speciella medel för attbedriva eller utveckla denna arbetsmarknadspolitiskaåtgärd. Detta måste vara ett krav från vår sida.Ytterligare åtgärderOtraditionella insatser för arbetshandikappadeVi vill föreslå att högst av anslaget skall fåanvändas för otraditionella insatser för att främjahandikappades rätt till arbete.Under innevarande budgetår disponerar AMS 30miljoner kronor för otraditionella insatser. Medlen harfördelats till länen sedan dessa inkommit medprojektansökningar. Det är viktigt, menar AMS, att ocksåfortsättningsvis nya grepp kan tas för att finna vägar förhandikappade till arbete. Ett oförändrat belopp /95innebär att utrymmet minskar för nya projekt då ett antalprojekt som startar /94 behöver fortsatt stödkommande budgetår.Driftsformer som alternativ till lönebidrag och SamhallVi vill föreslå att alternativa driftsformer förarbetsuppgifter som är specifikt anpassade förhandikappade byggs upp med bidrag från AMS.I anslagsframställningen argumenterar AMS utförligtför detta förslag (sid 124-126). För att handikappade skallkunna komma till sin rätt kan krävas att alternativ till deetablerade myndighets- och företagsformerna byggs uppdär samhällsekonomiska kriterier får väga tyngre än gängseföretagsekonomiska. Stiftelser och kooperativ kan varaexempel på sådana alternativ.NäringshjälpVi vill föreslå att näringshjälp till handikappad höjs från30 till maximalt och skall prövaslikvärdigt med andra åtgärder. Näringshjälp skall ocksåkunna lämnas med ett årligt belopp, högst ,som kompensation för merkostnader som en egenföretagare har till följd av sitt handikapp.Det nuvarande maximibeloppet har varit oförändratunder . De som inte får starta eget-bidragkan få ytterligare i näringshjälp, sammanlagt42 000 kronor.AMS förslag till årets budget om ett årligt belopp somstöd till handikappade egna företagare syftar till attkompensera dem för merkostnader som handikappetmedför. Dessa merkostnader, som bör kunna preciseras i enförordning eller , försvårar föregenföretagaren att konkurrera på lika villkor.Arbetsgivarnas ökade ansvar för rehabilitering ochsjukskrivning drabbar funktionshindradeDe senaste årens ökade ansvar på arbetsgivarna förrehabilitering och sjukskrivning leder till att arbetsgivaredrar sig för att anställa personer med funktionshinder.Det leder också till att redan anställda som har någonform av funktionsnedsättning drar sig för att ställa krav pårehabiliteringsinsatser och anpassning av rädsla för att mistaarbetet eller på något sätt komma efter i utvecklingen påarbetsplatsen.Årets budgetproposition innehåller skrivningar underrubriken ''Förslag av Handikapputredning somsäger att erfarenheter av denna fråga kommer att finnas isamband med att Arbetsrättsutredning lämnar sittslutbetänkande .'' Så torde inte bli fallet. Fråganbehöver aktualiseras i särskild ordning.Det finns säkerligen ytterligare möjligheter att minskaarbetslösheten bland de handikappade. Vi vill att enutredningsman tillsätts med uppgift att vidgaarbetsmarknaden för handikappade och dessutom föreslååtgärder för att skapa nya arbetstillfällen förfunktionshindrade. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om det ytterst allvarliga läget påarbetsmarknaden,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en utvärdering av deflexibla lönebidragen,3. att hos regeringen före enkonjunkturuppgång begär förslag till lösning avhandikappkansliernas möjlighet att anställa personal medlönebidrag,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ytterligare platser medlönebidrag,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att en ordentlig inventering görsom de handikappades situation på arbetsmarknaden,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetsbiträde för handikappade,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av medel för attgenomföra en försöksverksamhet med stödpersoner förarbetshandikappade,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ytterligare åtgärderför att skapa nya arbetstillfällen för handikappade.