mot · GH02So479 · 1994-01-25 00:00:00 — Stödet till psykiskt handikappade Människor med psykiska handikapp är en av de gruppersom har de sämsta villkoren i samhället. Många lever i storensamhet och isolering och erhåller endast marginellt stödeller inget stöd alls. Gruppen har alltför länge varit''osynlig'' och lågprioriterad, och stödformerna ärbristfälligt utvecklade. Det totala stödet till gruppen måsteförbättras.Utvecklingen mot ett alltmer socialpsykiatriskt synsättinom psykiatrin är positiv. Den sociala dimensionen måstefå större betydelse och det sociala nätverket stärkas.Betydelsen av en helhetssyn kan ej nog betonas för depsykiskt handikappade, vilkas möjligheter till båderehabilitering och till ett kvalitativt acceptabelt liv i höggrad beror av möjligheterna till rätt stöd inom alla desektorer som påverkar oss människor. Förutom eventuellabehandlingsinsatser från psykiatrin är stöd inom områdenaboende, arbete/sysselsättning samt fritid viktiga liksommöjligheterna till relationer med andra människor. Denenskildes egna val och prioriteringar skall styra insatserna,men samhället måste kunna erbjuda goda möjligheter till enmeningsfull individuell planering. Samordning mellan olikainsatser är då en förutsättning.SamverkanKommunerna, ,arbetsmarknadsmyndigheterna samt psykiatrioch i viss mån även primärvården måste hitta verkningsfullasamarbets-/organisationsformer för att stödet skall kunnautformas på ett heltäckande sätt. Ansvaret måste ses somgemensamt. I stället för att göra avgränsningar ochinsnävning av respektive organs ansvarsområde bör ettgemensamt ansvarstagande eftersträvas.En överföring av den psykiatriska vården, åtminstoneden öppna verksamheten, till kommunerna skulleunderlätta samordningen av insatser samt ge möjlighet tillett effektivt utnyttjande av resurser. I den mån dekommunala stödinsatser som genomförs leder till ettminskat behov av psykiatrisk slutenvård kommer denekonomiska vinsten landstingen till godo.Psykiatriutredningen föreslår ett kommunaltansvarstagande och skatteväxling för ''färdigbehandlade''patienter. Om i stället skatteväxlingen omfattar helapsykiatrin kan de totala resurserna användas mer flexibeltoch det blir för kommunerna ''lönsamt'' att satsa påstödinsatser.Enskilda personer bemöts i kontakter med de olikaorganen av skilda förhållningssätt och ageranden.Gemensam personalutbildning och fortbildning är en vägatt öka kunskaperna kring människor med psykiskastörningar och därmed öka möjligheterna till ett gemensamtförhållningssätt och till ett förbättrat samarbete.Individuell planeringI det psykiska handikappet ligger att man ofta harsvårigheter att ''ta för sig'' av utbudet i samhället. Allapsykiskt handikappade bör ha rätt till en individuellheltäckande planering i enlighet med egna behov ochönskemål. Upprättande och uppföljning av planen börgöras av en person som den enskilde har förtroende för ochkontinuerlig kontakt med. förslagom försöksverksamhet med personliga ombud är värt attpröva.En uppsökande verksamhet som respekterarmänniskors integritet men ändå är aktiv är en viktigangelägenhet att utveckla.BoendeBostadsfrågan är den enskilda faktor som har störsteffekt på de psykiskt handikappades levnadsförhållanden.Alla måste ha rätt till egen bostad. Till denna skall knytasstödfunktioner samt möjlighet att välja grad av gemenskap.Möjlighet till sysselsättning är ofta en förutsättning för attboendet skall fungera.Behoven av stöd varierar mycket mellan olika individeroch för varje individ över tiden. En kedja av olikaboendeformer och boendestöd måste därför finnas, från''rehabiliteringshem'' med stor personaltäthet till egenlägenhet med enstaka insatser.Boendestödet bör utformas så att den enskilde inteständigt måste flytta mellan olika boendealternativ utan attstödet i stället förändras i takt med dennes behov.RehabiliteringDe psykiska handikappen medför speciella behov vidrehabilitering, bl.a. behov av mycket långa rehabtider. Detordinarie systemet för arbets- och yrkesinriktadrehabilitering fungerar otillfredsställande för denna grupp.I den s.k. rehabiliteringstrappan med åtgärder frånmedicinsk rehabilitering till inträde på den ordinariearbetsmarknaden är stegen alltför stora eller saknas helt.En utveckling av metodik och verksamhet anpassade till depsykiska funktionshindren behövs.Försäkringskassan föreslås få ansvar för rehabiliteringför samtliga personer som uppbär ersättning frånsocialförsäkringen. Detta är mycket positivt då deförtidspensionerade på detta vis uppmärksammas och kanerbjudas möjligheter till rehabinsatser. En grupp som dockfortfarande riskerar att stå utanför systemet är de personersom ej är sjukskrivna trots att de sannolikt borde vara dettaeller personer som är ''0-klassade''. En stor del av dennagrupp är synlig av men bör få rätt tillförsäkringskassans rehabinsatser.Arbete/sysselsättningI beaktande av rådande arbetsmarknad är det interealistiskt att de psykiskt handikappade i någon störreutsträckning skall kunna etablera sig på den ordinariemarknaden även om målen i varje rehabilitering bör ställashögt. Behovet av särskilda arbetsplatser är stort. Samhallsverksamhet täcker inte behovet och kraven är för stora förmånga i gruppen. bör få utökat antal platser ochkraven bör anpassas till de psykiska funktionshindren.Även andra former för särskilda arbetsplatser bör få ökatstöd, t.ex. kooperativ verksamhet. Även nya former kanutvecklas.Daglig sysselsättning bör vara en rättighet för depsykiskt handikappade. Sysselsättningsgarantin i LSS böromfatta även denna grupp.FritidKvällar och innebär påfrestande ensamhet förmånga psykiskt handikappade som ej förmår utnyttja detvanliga fritidsutbudet. Kontaktpersoner och riktadeverksamheter till gruppen bör finnas tillgängliga även underdessa tider. Kamratstödjande ideell verksamhet böruppmuntras. Samhällets nätverk i form av föreningar ochorganisationer, t.ex. idrottsrörelsen, hyresgäströrelsen,, Röda Korset m.fl. bör uppmanas ta ansvaräven för denna grupp människor.IntresseorganisationernaDe patient- och anhörigföreningar som finns till stöd förpsykiskt sjuka och deras anhöriga bör få stort stöd avsamhället för sin verksamhet. Deras erfarenheter ochkunskaper bör tas tillvara i utbildningssammanhang och vidplanering av nya verksamheter.Vissa verksamheter, t.ex. arbetskooperativ, uppsökandeverksamhet, kamratstödjande och aktiverande verksamhetkan med fördel bedrivas av brukarna själva eller derasorganisationer. Samhället bör dock ge stöd till sådanverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samverkan mellan alla berördainstanser när det gäller vård och omsorg om de psykiskthandikappade,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett kommunalt primäransvar förden öppna vården och omsorgen om de psykiskthandikappade,3. att hos regeringen enligt vad i motionenanförts begär en utredning om hur en skatteväxling för helapsykiatrin kan genomföras utan att utesluta någon del avpsykiatrin,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av personliga ombud förpsykiskt handikappade och om deras behov av enstödfunktion utan att ge avkall på personernas integritet,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett särskiltstödboende för vissa grupper av psykiskt handikappade,6. att begär att regeringen enligt vad imotionen anförts ger i uppdragatt utarbeta metoder för att ta in fler i arbetslivet och tarhänsyn till de psykiskt handikappades behov av en lång ochtålmodig inslussning till arbetslivet,17. att beslutar att försäkringskassorna skall hadet fulla ansvaret för de psykiskt handikappadesrehabilitering enligt vad i motionen anförts om samverkanmellan och i de fall därpersonen är 0-klassad,28. att hos regeringen begär att särskildainsatser görs så att platsantalet för psykiskt handikappadekan utökas kraftigt hos ,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de psykiskt handikappadesbehov av resurser för en rikare fritid.