mot · GH02So615 · 1994-01-25 00:00:00 — 1 Valfrihet och rättvisa i familjepolitiken 1.1 Våra utgångspunkterVår mest fundamentala utgångspunkt kan förefallasjälvklar -- men tyvärr är det inte så för alla partier. Vi villvarna familjen som samhällets absolut viktigaste fundamentoch som en garanti för att generera fria, trygga,självständiga och ansvarstagande medborgare. För oss skallfamiljepolitiken vara samhällets stöd och uppmuntran tillfamiljerna. Vi tycker också att familjepolitiken skall utgåifrån att mammor och pappor är fria och tänkandemänniskor som själva både vill, kan och skall ta ansvar försig själva, sina barn och sina familjer. Förmyndarmentalitetoch politiska pekpinnar i familjepolitiken anser vi ärovärdigt i en utvecklad demokrati som Sverige.Familjepolitiken skall inte heller uppmuntra tilloansvarighet eller till framväxten av s.k. ''enförälders-familjer''.Vi tycker det är alldeles självklart att i ett civiliseratsamhälle skall det råda jämställdhet mellan män ochkvinnor. Vi vill dock på det bestämdaste hävda att detta inteär liktydigt med symmetri. Kvinnor och män är tack och lovolika i flera avseenden -- de olikheterna är värdefullatillgångar som skall värnas och som är oumbärliga; såväl ifamiljeliv, arbetsliv som samhällsliv. Arbetsfördelningeninom en familj däremot har politiker över huvud taget intemed att göra.Vi har också ytterst svårt att förstå hur t ex arbete somförskollärare på ett kommunalt daghem kan värderas högreän motsvarande arbete i det egna hemmet med egna ellerandras barn. Tvärtom torde det ofta vara mer krävande attvara hemarbetande.1.2 Dagens stöd till barnfamiljerna är djupt orättvistSveriges nuvarande system med föräldraförsäkring ochstödet till den offentliga barnomsorgen är djupt orättvist.Det har naturligtvis konstruerats i all välmening och medgoda intentioner -- men har spårat ur och överutnyttjas i enutsträckning långt utöver vad som är rimligt med hänsyn tillsamhällskostnaden. Det konstruerades också under en tidnär ansåg sig vara världens rikaste nation och närbudgetbegränsningar inte existerade.I dag har vi helt enkelt inte råd med ett sådant system.Tiden har också sprungit ifrån nuvarande uppläggning --som på ett närmast otillbörligt sätt gynnarhöginkomsttagare och karriärister -- på övrigaskattebetalares bekostnad. Man kan dessvärre likna det vidomvänd -- systemet tar från demånga normalinkomsttagarna och ger mest till de färrehögavlönade. Systemet med offentligt stöd till barnomsorgär inte heller utformat främst för barnens skull eller medbarnens bästa för ögonen. I stället har omsorgen omföräldrarnas förvärvsarbete varit ledstjärnan -- och då isynnerhet om föräldrar i socialgrupp 1 (som det kalladesförut). Detta bekräftas ånyo i regeringens proposition: Detär fortfarande SACO-familjer som har störst andel barn iåldrarna 2--i barnomsorg -- 75 %.Motsvarande siffra för LO-familjerna är ! (sid l7 iprop)Vackra och ädla motiv om frigörelse för kvinnan och talom något slags oberoende, används ofta i debatten, trots attdetta inte alls var orsaken till konstruktionen ochuppbyggnaden av den institutionella barnomsorgen ochföräldraförsäkringen. Att många politiker i stället haft ochhar det outtalade men beslutsamma motivet att begränsafamiljernas individuella valfrihet till förmån för olikakollektivistiska lösningar (med mer eller mindresocialistiska modellförebilder) är däremot välkänt ochuppenbart.Det reella och tyngsta motivet var akut och långvarigbrist på arbetskraft . hardetta kallats för det största bedrägeri som svenska kvinnorutsatts för. Man konstruerade ett system som i praktikentvingade ut ett mycket stort antal kvinnor påarbetsmarknaden -- även under spädbarns- ochsmåbarnstiden -- trots att många egentiigen själva ville taansvaret för sina barns uppväxt och uppfostran. Verkligvalfrihet är förbehållet en mycket liten gruppvälsituerade medborgare.1.3 Barn måste få kostaIbland hör man argumentet: ''Barn måste få kosta! ''användas som försvar för att en daghemsplatskostar i genomsnitt för de yngstabarnen. Detta är ett oärligt och ekonomiskt både okunnigtoch oansvarigt argument som inte anger vem som betalar!Det är nämligen inte föräldrarna som betalar utan allaskattebetalare. Man hör också ibland att dessa högakostnader är lönsamma för samhället som helhet. Detta ärnaturligtvis kvalificerat nonsens. Propositionensresonemang på denna punkt är också utomordentligt ytliga,tunna och tillrättalagda -- i den mån de alls förekommer. Vinoterar också att de påståenden som socialministernframfört i den offenlliga debatten, om att de offentligabarnomsorgskostnaderna är lönsamma i ettsamhällsperspektiv, inte återkommer i propositionen. Detär ett hälsotecken.Framför allt vill vi i detta sammanhang uttrycka vår storaförvåning över att regeringen lägger fram ett heltofinansierat förslag. Det anser vi vara samhällsekonomiskoansvarigt. Självklart skall, enligt vår uppfattning, de totalakostnaderna rymmas inom ramen för de totalakostnaderna för familjepolitiken. Vi anser desstom attdessa kostnader totalt kan minskas avsevärt. Vi har i vårtidigare familjepolitiska motion visat hur man kan minskakostnaderna med cirka 20 miljarder genom en helt ny ochmer rättvis familjepolitik.1.4 Barn är inte kostnaderEnligt vår grundsyn är barn en av livets störstaglädjekällor. Barn är investeringar i lycka och i Sverigesframtid -- de är inte kostnader och belastningar förföräldrarna i deras karriär. Att välja att skaffa barn är bl aockså att välja att ta ansvar för framtid i ett långtperspektiv och att ibland kortsiktigt avstå ifrån eller offrapersonlig bekvämlighet och individuella egoistiska behov.Att skaffa barn är också att vilja ta del av all den lycka ochglädje som barn skänker. Vi anser det också vara hög tid atti familjepolitiska sammanhang våga diskutera och analyseraäven individualoch utvecklingspsykologiska aspekter påbarn, barns uppväxt och barnomsorg. Det är väl känt atttrygga och kärleksfulla uppväxtförhållanden resulterar iharmoniska och ansvarstagande människor ochsamhällsmedborgare. Dagens stora problem med mångavilsna ungdomar, drogmissbruk, våldstendenser ochintolerans speglar i de allra flesta fall otryggauppväxtförhållanden med mycket trasigafamiljeförhållanden. Barns och ungdomars positivapersonlighetsutveckling får aldrig bli offer för politiskapekpinnefasoner -- hur vällovliga utgångspunkterna fördessa än må vara.Enligt vår grundsyn ska människor ha så stor valfrihetsom möjligt -- men de ska också ta ansvaret för ochkonsekvenserna av sina val och beslut. Samhälletsskyldigheter mot sina medborgare är många och viceversa -- men samhället kan aldrig ta ansvar. Ansvar kanendast tas av enskilda individer som har befogenheter ochresurser.1.5 Våra grundvärderingar och grundprinciper isammanfattning--p1pMänniskor vill, kan och skall alltid ta ansvar för sinahandlingar.Familjen är individens och det svenskasamhällets viktigaste och mest grundläggandefundament.Föräldrarna till ett barn är alltid två. (Historien känner bara ett undantag)Föräldrarna(vårdnadshavarna) har alltid det hela och fulla ansvaret försina barn, även om de är frånskilda eller bor åtskilt. Endastsvensk domstol kan upphäva detta ansvar.Varje förälderhar helt ansvar -- tillsammans har de således dubbelt ansvar.Föräldrar skall inte tillåtas smita från sitt ekonomiskaansvar genom att vältra över detta på medmänniskorna(samhället).Samhället kan och skall erbjuda ett stöd tillföräldrarnas ansvarstagande. Detta stöd skall vara lika föralla föräldrar, men skall inte utgå till dem som uppenbartinte behöver det.Föräldrarna har hela ansvaret för sinabarns omsorg, och föräldrarna vet bäst hur denna omsorgskall visas och genomföras. Om föräldrarna vill delegera endel av genomförandet åt t ex småbarnsskola, dagmamma,barnflicka, daghem, förskola eller motsvarande gör de dettaefter eget gottfinnande. Staten/kommuner får inte stödjanågon särskild form av bamomsorg framför någon annan,utan skall inta strikt stödneutralitet.Samhället skallerbjuda alla svenska medborgare och familjer ett allmäntekonomiskt grundskydd, som träder in när en människa avnågot skäl inte kan försörja sig och de sina. Dettagrundskydd ska vara lika för alla och ligga på en anständigexistens- minimumnivå. Detta grvndskydd ska vara entrygghet -- ett skyddsnät -- men får aldrig ligga på en nivådär det kan upplevas som något relativt attraktivt att strävaefter eller att behålla genom t ex bidragsoptimering ellerfusk.Utöver samhällets grundskydd står det varjemedborgare fritt att skaffa sig det individuella tilläggsskyddhon/han önskar och har råd med.1.6 Nuvarande system är orättvist och kostnaderna ärorimligt högaNågra nyckelfakta: Kostnaderna för föräldrapenningenhar fördubblats ! 7 miljarder blev 14 miljarder1991! Den totala sjukpenningen som betalades ut till allasom var sjuka var 32 miljarder. Kärnfriskaföräldrar kostade alltså samhället nästan hälften av vad allasjuklingarna kostade! Dagens föräldraförsäkring ochbarnomsorg kostar tillsammans samhället cirka 50 miljarderper år! Ändå lämnas nästan hälften, , av allaförskolebarn utanför varje form av barnomsorg!Detta tycker vi är omoraliskt. Svensk familjepolitik i dagbygger på en felsyn baserad på en extremt individualistiskmänniskosyn. Varje person betraktas som en renodlad ochisolerad, ensam individ som inte anses leva i en familj ellerannan gruppgemenskap. Bakom ligger förmentajämställdhetsprinciper och en uppfattning om ''oberoende''som motiverats med att detta gynnar kvinnan. Verklighetenvisar dock att det är precis tvärtom! Ingen människa kanuppleva lycka och harmoni om hon är helt oberoende avandra människor! Detta gäller män såväl som kvinnor.Svenska kvinnor har i flera avseenden en svagställning i civilrättsligt avseende. Vid exempelvis enskilsmässa utgår dagens lagstiftning från att parterna är heltjämbördiga. Detta är sällan fallet. Ofta har en part ensvagare ekonomisk ställning än den andra. I första handdrabbar detta faktum fortfarande kvinnorn.Detta har i sin tur lett till bisarra och destruktivakonsekvenser för socialförsäkringarnas konstruktion.Enligt Ny demokratis uppfattning vore det naturligt attlagstiftningen tillät makar att dela intjänadepensionsrättigheter och att behandla privatapensionsförsäkringar som giftorättsgods. Om och hurmakarna sedan gör det, är inte statens angelägenhet utanindividernas sak att själva besluta om.Svenska lagstiftare har gjort precis tvärtom!Lagstiftningen hndrar individer att fatta sina egna beslutinom familjens ram. När politikerna sedan upptäckt attderas syn på familjen inte stämmer med verkligheten ochmänniskornas syn, har man i efterhand försökt korrigeramissförhållandena genom ingrepp isocialförsäkringssystemet.Sverige har på detta sätt hamnat i den sämsta av världar.Vi avsäger oss möjligheterna till ett system byggt påfrivillighet och ömsesidigt beroende och ansvarstagandesom skyddar den svaga parten i ett äktenskap. Samtidigtsnedvrider vi hela socialförsäkringssystemet genom attinföra bestämmelser som torpederar socialförsäkringarnassyfte -- och ekonomi. Så här får det inte fortsätta.1.7 Ny demokratis förslagVi har i tidigare motion redogjort för vårt förslag till enhelt ny och mer rättvis familjepolitik -- som dessutom skulleminska samhällskostnaderna med cirka 20 miljarder. Vi villi detta sammanhang åter redovisa huvudprinciperna ochriktlinjerna i vårt förslag:Nuvarande uppläggning avföräldraförsäkringen slopas i sin helhet successivt.Systemet med bidragsförskott totalrevideras.Vårdnadsersättning/vårdnadsbidrag införs för alla barn 0--. Barnbidrag (höjda) utgår med lika belopp för allabarn/ungdomar 7--. Högavlönade föräldrar fårmindre eller inga bidrag/ersättningar. Staten ochkommunerna skall inte subventionera någonbarnomsorgsform. Föräldrarnas val skall styra vilkabarnomsorgsformer som samhället erbjuder.1.7.1 Vårdnadsersättning införs för alla barn 0--6 årVi föreslår införandet av en vårdnadsersättning för allabarn 0--. Beloppen vi föreslår varierar med barnets ålderoch framgår av denna tabell:År 1: nettoÅr 2: per månadÅr 3--6: per månadVi föreslår också ett tak -- maximalt per månadoch familj kan utbetalas i vardnadsersättning -- oavsettantalet barn. Ovanstående beloppen är nettobelopp. Dennavårdnadsersättning är skattefri och disponeras fritt avföräldrarna. Vill föräldrarna använda pengarna som ''lön''till sig själva för sin barnomsorg gör de så --vårdnadsersättningen blir då pensionsgrundande. Vill dehellre köpa extrem barntillsyn på t ex daghem (kommunalteller privat) eller hos dagmamma gör de detta. Eller om devill anställa en barnflicka -- kanske tillsammans med andraföräldrar. Vi vill alltså lämna hela fältet fritt för föräldrarnaatt själva besluta om den omsorg de anser vara bäst för sinabarn och sin familj.Föräldrarna disponerar och styr således suveränt genomvårdnadsersättningen vilka typer av bamtillsyn somsamhället kommer att erbjuda. Staten eller kommunernafår inte ingripa och gynna någon form av omsorg före någonannan! Detta innebär att alla dagens orimliga former avstatligt och kommunalt stöd till daghem och dagmammoretc skall upphöra och ersättas av detta rättvisa och neutralasystem där föräldrarna bestämmer och har pengarna. Vi villockså understryka en viktig princip -- för de föräldrar somväljer att själva ta hand om sina barn skallvårdnadsersättningen vara pensionsgrundande. Dentekniska lösningen av detta föreslår vi koordineras medpågående översyn av pensionssystemet. Vi är inte hellerfrämmande för att göra vårdnadsersättningenbeskattningsbar om detta skulle visa sig vara en teknisktbättre lösning som löser pensionsfrågan och elimineraroönskade marginaleffekter (ovannämnda belopp höjsnaturligtvis i så fall till motsvarande bruttobelopp).Vårt förslag innebär också att dagens konstruktion avföräldraförsäkringen med havandeskapspenning,föräldrapenning och tillfällig föräldrapenning successivtavvecklas i sin helhet.1.7.2 Höjda barnbidrag -- med lika belopp för alla barn7--16 årDagens system med högre belopp per barn ju fler barnman har anser vi ologiskt, orättvist och kränkande för bådebarn och föräldrar. Varför anser staten att första barnet baraär värt medan det sjätte barnet är värt 22.500kr i stöd? Vi föreslår att staten ger alla barn sammastöd genom att barnbidrag utbetalas med lika stort beloppper barn för alla barn i en familj, oavsett antalet. Vi föreslåratt man höjer från dagens nivå (per barn och år)till per barn och år, d v s ochbarn. Barnbidraget börjar utbetalas närvårdnadsersättningen upphör och den obligatoriska skolanbörjar, d v s vid sex eller ålder. Nuvarande systemmed flerbarnstillägg avskaffas.1.7.3 Högavlönade behöver mindre eller ingetekonomiskt samhällsstöd!Varje samhällsmedborgare har naturligtvis detgrundläggande ansvaret för att skapa sin egen välfärd.Djupt förankrat i folkleden brukar det heta: ''Du är dinegen lyckas smed!'' Samhället ska däremot garantera ettskyddsnät som är lika för alla -- om eller när det egna smidetgått snett eller misslyckats. Detta skyddsnät ska emellertidvara lika för alla medborgare och ligga på en godanständighetsnivå men aldrig på en nivå som kan upplevassom eftersträvansvärd.Vi anser därför att varken vårdnadsersättning ellerbarnbidrag skall utgå till familjer so uppenbarligen intebehöver detta. Vi föreslår att när föräldrarnassammanlagda bruttoinkomst överstiger per årbörjar en successiv och mjuk nertrappning av dessa bidragför att helt upphöra vid . En sådan nertrappningmåste naturligtvis utformas praktiskt och tekniskt på ett sättsom eliminerar såväl bidragsoptimering som oönskademarginaleffekter.Vi vill understryka att det är båda föräldrarnassammanlagda bruttoinkomst -- oavsett om de är gifta,ogifta, bor åtskilda eller är frånskilda. Vi anser inte attsamhället skall tillåta eller sanktionera att vissa föräldrarsmiter från sitt försörjningsansvar.1.7.4 har världens i särklass dyraste offentligabarntillsynDe kommunala daghemmen i är utankonkurrens världens dyraste, men kvalitén står inte i rimligproportion till kostnaderna om man jämför internationellt.Danska daghem kostar således cirka hälften så mycket!Säkert erbjuder de flesta daghem förhållandevis brabarntillsyn, men relaterat till vad detta kostar samhället ärdet en oförsvarlig och orättvis form av barntillsyn, därföräldrarna betalar en mycket liten del av kostnaderna.Daghemmen har inte heller kommit till med barnens bästaför ögonen -- tvärtom har centralstyrningen från beskäftigapolitiker varit helt avgörande. Dessa ansåg sig veta vad somvar bäst för samhället och föräldrarna. Statsmakterna hareffektivt och kraftfullt hindrat eller motarbetat varje privatform av barnomsorg som inte stämde med den statligasociala ingenjörskonstens intentioner. Alla dessarestriktioner och lagregler måste naturligtvis avvecklas --om man vågar lita på föräldrarna och deras omdöme.Ny demokrati anser att barnomsorg skall erbjudasutifrån vad som är bäst för barnen, inte utifrån vad statenanser är enklast eller bekvämast för föräldrarna. Vi ansersåledes att många och alla de olika former av barnomsorgska finnas som föräldrar vill ha och är beredda att betala för.Och vårdnadsersättningen är samhällets ekonomiska stödtill föräldrarna. En form av barnomsorg som inte tillåtitsväxa fram i men som många föräldrar efterfrågar ärden pedagogiska förskolan, småbarnsskolan. finns detbara några få privata småbarnsskolor i --småbarnskolan Liten Lär i är ett exempel -- menerfarenheterna från dessa är utomordentligt positiva.2 Vår kritik av regeringens familjepolitiska riktlinjerDet finns vissa positiva avsnitt i de riktlinjer förfamiljepolitiken som antagits av . Dock blir denhelhet som delarna resulterar i ett lapptäcke som är såmotsägelsefullt, otillfredsställande och kostsamt att vi intekan medverka till dess införande.Principen med införande av ett vårdnadsbidrag ställer vioss naturligtvis positiva till, men med den utformning somregeringen skisserar blir det bara en mycket dyrbarsymbolisk gest, utan några egentliga fördelar förbarnfamiljerna. Att påstå att regeringens förslag resulterari äkta valfrihet för familjerna är närmast ett hån motsmåbarnsföräldrarna. Samhällets totala ekonomiska stödtill föräldrar och barnomsorg är orimligt stort.Den svenska föräldraförsäkingen är redan mycketgenerös -- och världens dyraste. De svenska kommunaladaghemmen är också världens i särklass dyraste! Attytterligare öka dessa kostnader i dagenssamhällsekonomiska kris anser vi vara direkt oansvarigt. Vihävdar att en sänkning av ersättningsnivåerna iföräldraförsäkringen är absolut nödvändig, vilket ocksåregeringen tidigare aviserat skulle ske.Regeringen aviserade således ikompletteringspropositionen , som ett led isaneringen av statens finanser, en sänkning aversättningsnivån i föräldraförsäkringen (prop.1992/93:150). gör regeringen en heltannan bedömning som går ut på att det är angeläget attbehålla dagens höga ersättningsnivå! Pappornaskall stimuleras att ta pappaledigt! Vi anser att regeringenskall ta ansvar för ekonomi! Istället för att ge barnfamiljerna larviga ochytterst kostsamma pekpinnar. mammor ochpappor kan själva ta ansvaret för den arbetsfördelning deönskar i sina hem och familjer.Ersättningsnivån i föräldraförsäkringen måste sänkas tillåtminstone samma nivå som i övriga socialförsäkringar d vs . Starka skäl talar för en sänkning till 70 %.Avdragsrätten för styrkta barnomsorgskostnader ser viockså fördelar med, men självklart skall denna avdragsrättgälla lika för alla barnomsorgsformer oavsett om de ärkommunala eller privata. Det framlagda förslaget(Ds 1993:70) om att avdrag endast skall får göras förkommunalt ''auktoriserad'' barnomsorg har vi svårt att ta påallvar, eftersom det emanerar från en icke-socialistiskregering. Vi anser inte heller att staten skall strypa vissabarnomsorgsformer genom att införa ett avdragstak. Omett avdragstak anses nödvändigt bör det under allaomständigheter sättas väsentligt högre än 30.000 kronor.2.1 Rätten till tjänstledighet för vård av barnRegeringen avser också att föreslå att rätten tilltjänstledighet för vård av barn förlängs från dagens 18månader till . Vi förstår och sympatiserar med tankenbakom denna omsorg om föräldrarnas anställningstrygghet.Dock menar vi att resultatet i verkligheten kommer att blidet precis motsatta. Det kommer att resultera i en stelhetpå hela arbetsmarknaden som kan bli fullständigtförödande för bl a småbarnsföräldrar. Risken är uppenbaratt de flesta arbetsgivare i konkurrensutsatt verksamhet heltenkelt avstår från att anställa yngre medarbetare där manbedömer risken tjänstledighet som stor.Regeringens förslag riskerar i sanning att bli den verkligteffektiva kvinnofällan! Vi menar att lösningen istället ståratt finna i en betydligt mer flexibel arbetsmarknad, medverklighetsanpassad arbetsrättslagstiftning och ett rimligtutrymme för marknadskrafternas positiva inverkan. Underalla omständigheter menar vi att en anställd aldrig skallkunna ha rätt till längre tjänstledighet än vederbörandestotala anställningstid hos arbetsgivaren.2.2 Institutionell barnomsorgVi vänder oss med kraft mot den av nyligenbeslutade kommunala lagstadgade skyldigheten att erbjudabarnomsorg. De kommunala daghemmen erbjudergenerellt sett en god institutionell barnomsorg, det tror vide flesta är överens om. Vi anser emellertid att kostnadernaför denna form av barnomsorg är helt oförsvarbara ochorimliga, både i förhållande till kvalitén på den omsorg deproducerar och inte minst i förhållande till andra angelägnasamhällsbehov. Att då ytterligare permanenta denna formoch dessutom använda de kommunala daghemmen somnågon slags rättesnöre även för privata former anser vi varahelt felaktigt.Vi anser att det är hög tid för ett helt nytt tänkesätt ochen frigörelse från de djupa tankefåror som under decennierpräglat uppbyggnaden av de kommunala daghemmen.Dessa tankefåror har sina rötter i tilltron till socialingenjörskonst, planekonomiska idéer och obegränsadeekonomiska resurser.Vår absoluta övertygelse är att det är föräldrarnas ochbarnens behov som skall styra utbudet av barnomsorg.Behoven varierar kolossalt och därför skall valfriheten ochmångfalden vara mycket stor. Det blir den om man vågar gemarknadskrafterna större spelrum och låter föräldrarnas valav barnomsorgsform följas av det självklara kravet att deskall betala för den omsorg de önskar. Vår principiellagrundinställning är således att allt offentligt stöd tillbarntillsyn skall kanaliseras via föräldrarna, exempelvisgenom vårdnadsersättning eller ''barntillsynspeng''.Resultatet av vårt synsätt blir att kommunala och privatadaghem, småbarnsskolor, dagmammor, barnflickor,barnsköterskor och andra lösningar kommer att växa frami skön samexistens. Självklart är privata initiativ och formerlika välkomna som kommunala och övriga former, t exföräldrakooperativ. Valfriheten och konkurrensengaranterar hög kvalitet och kostnadseffektivitet.Ny demokratis förslag till familjepolitik är ocksåavsevärt mindre kostsamt för skattebetalarna. Våra förslagminskar de offentliga utgifterna med cirka 21 000 000 000kronor. Vi föreslår ett successivt införande med /96 med en besparing på 7 miljarder,1996/97 med 12 miljarder och full effekt 1997/98 med 21miljarder. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för familjepolitiken.