mot · GH02Ub365 · 1994-01-25 00:00:00 — Den vittspridda folktron på halvspråkighet, när det inte finns någradata, är häpnadsväckande för en utomstående. Dennafolktro har uppenbarligen tjänat ett ändamål; folk tror påvad de vill tro på.Det visar en brist på balans i det kritiska tänkandet sominte bör förekomma i Academia.Svenskarna är ytterst känsliga för de olika kulturer, förstoch främst från , som invandrarna förmed sig och för dessas etniska identitet.. Kulturkontakt ochkulturkonflikt är förmodligen de viktigaste problem somSverige nu har att bemästra och det förefaller mig sällsamt,att man inte forskar mer på detta område. Språket uppfattassynbarligen som ett centralt element i kulturen, sannoliktdärför att merparten av de studier som gjorts avkulturkonflikter -- eller aspekter av dessa -- egendomligtnog utförts av psykologer och inte av antropologer.Psykologer är inte utbildade i första hand för att handskasmed kulturer och det är begripligt att de tar intryck avytfenomen. Antropologer å andra sidan har lärt sig att sökaefter de djupstrukturer av värderingar ochtrosuppfattningar som utgör kärnan i en kultur.Bland antropologerna är det främst (1981)och hans lärjungar (, och ) somsysslar med grundläggande etnografi och det är tillsynnerligen stor hjälp att förstå varför människor beter sigpå det sätt de gör. Det är klart att livet i erbjudermer frihet för unga turkiska flickor än livet i detraditionsbundna byarna gör. När man läser Turkar isvensk förort är det svårt att förstå hur dessa flickor skallkunna införliva både faderns värderingssystem, när detgäller kvinnor, och det svenska samhällets. Faktum är att deinte kan det och den situationen kommer mig att allvarligtbetvivla många lättvindiga påståenden att bikulturalismskulle vara ett mål för tvåspråkig undervisning ochutbildning. Man skulle önska att det gjordes liknandeetnografiska undersökningar i skolans värld av alla de störreinvandrargrupperna.Ett särskilt omnämnande förtjänarHemspråksläraren som kulturförmedlare (1982). Jag har länge misstänkt att den viktigasteroll som hemspråksläraren har, är rollen avkulturförmedlare till barn som inte alls kan nationalspråket(som de turkiska förstaklassare jag såg). Detta ärsannerligen ett tema som kräver undersökning.Jag skulle vilja avsluta detta avsnitt med tvåpåpekanden: 1) I motsats till vad man på många håll iSverige anser, är det inte alls omöjligt att behålla mycket avden ursprungliga kulturen och en symbolisk känsla av etniskidentitet även efter ett språkbyte till svenska. 2) Jag har iannat sammanhang diskuterat frågor som har samband medbikulturalism och skulle här vilja upprepa kontentan av mlttresonemang. Det finns olika aspekter av bikulturalism:kunnande, känslor och beteende. I fråga om kunnande ochbeteende kan man utan vidare vara bikulturell och detta ärsynnerligen nödvändigt för invandrare. Men djuparekänslonivåer, som omorientering och identifikation,utesluter varandra ofta ömsesidigt och på dessa nivåer trorjag inte man kan vara bikulturell. Det ovan nämndaexemplet med de turkiska flickorna kan tjäna somillustration: de kommer att bli tvingade att välja mellantraditionella turkiska värderingar eller moderna svenskavärderingar, men de kan inte ha båda , eftersomden ena typen av värderingar utesluter den andra ochflickorna måste bete sig på det ena eller det andra sättet.Kort sagt, det verkar finnas en djupt liggande ovilja motfrämlingar i , vilket mina svenska vänner ochkollegor tycks vilja bortse ifrån. Jag väntade mig attforskningen skulle göra på samma sätt, men jag hade fel.Johnson och Lahdenperä (odat. ), (1978), (1978), Mennon och Firth (1982), Trankell (1974, 1981),(1981) och andra dokumenterar och diskuterarallvarligt denna svenska xenofobi. (xenofobi = rädsla förfrämlingar, mitt tillägg) ... De olika språken finns ju där ochskapar ett mycket synligt och pockande problem, men detverkliga problemet finns hos de främmande kulturerna ochderas bärare. Svensk intolerans gentemot dessakulturbärare är det allvarligaste problemet och utgörisbergets verkliga massa, som inte är synlig elleröppet redovisad men som påverkar skeendet. Det finnsingen positiv segregation.Jag skulle dock vilja göra två påpekanden som bådagäller arbeten som inte gjorts. Jag finner det mycketsvårt att förstå varför man försummar svenska somfrämmande språk. Det är fullkomligt klart från Liljegrensdata och från ett stort antal undersökningar, att en godspråkfärdighet i svenska är nödvändig för att man skall haen chans att röra sig uppåt i samhället, lyckas i skolan, få ettbra arbete; och dock är sfs försummat när det gäller anslag,lärarutbildning, allmänt intresse för verksamheten. För attlyckas i är svenskämnet det viktigaste förinvandrareleverna och likväl får de dras med lärare som inteplatsar i den vanliga skolan och som dessutom saknarutbildning och verkligt intresse. (Det finns naturligtvisutmärkta sfs-lärare. Jag talar om allmänna tendenser. )Hemspråksklasser är delvis en förevändning ochmekanism för isolering från det svenska samhället, vilketråkar sammanfalla med finska nationella krav och därför fårstöd från finskt håll. Modersmålsundervisning är fint ochbra och möjliggör att man framhåller det gamla landetsvärderingar. Som lingvist är jag i hög grad positiv till dettaoch ser svensk utbildningspolicy när det gällermodersmålsundervisning som en mycket vacker gest av desvenska myndigheterna. Det är också en mycket dyrbarpolicy och i det svenska fallet egentligen endastoundvikligen nödvändig för språkliga minoritetsgruppersom har en stor benägenhet för återflyttning tillhemlandet... Jag skulle vilja avsluta denna rapport med ensista observation. För ett amerikanskt sätt att se är desvenska myndigheternas tolerans mot alla dessa språk(cirka 150) förbluffande. En av de många personer jagintervjuade kommenterade detta: ''Myndigheterna blev ibörjan pålurade modersmålspolitiken -- sen tog byråkratinöver.'' Detta är förmodligen en riktig tolkning och jagmisstänker, ehuru jag inte kan belägga detta med forskning,att pressen hjälpte till med övertalningen i de bästa liberalaavsikter. Myndigheter, såsom SÖ, må vara toleranta men deser också faran: ''Hur främjar man genom olika åtgärderden kulturella valfriheten utan att samhället fallersönder i en mängd inbördes tävlande grupper? ''(1979:107). Den frågan ger uttryck för enannars sällsynt omtanke för vad som är bäst för , inteför individer eller etniska grupper utan för landet somhelhet, vilket också är en legitim fråga.Så långt professor rapport.Vi vill understryka att de ovan återgivna utdragen urprofessor rapport är återgivna i direktacitat. Hennes rapport är i många avseenden en mycketbesk, svidande och träffande kritik. Resultaten av hennesrapport tycks vara obefintliga. Vi ställer frågan -- varför?Här tydliggörs på ett utmärkt sätt och med vetenskapligkorrekthet och stringens en mängd problem kring densvenska hemspråksundervisningen och främlingsrädslan --och etablissemanget tiger ihjäl den.6. Våra invandrare måste lära sig svenska språketInvandring är positivtSverige har sedan många sekler tillbaka välkomnatinvandrare. Deras positiva betydelse för vårt välstånd ochvår utveckling är oomtvistlig och väldokumenterad. Så villvi naturligtvis att det ska vara även i ett framtida därvi välkomnar det goda i en mångkulturell korsbefruktning.Denna får dock icke ske på bekostnad av det svenskakulturarvet och de etiska normer som genom etikoch västerländsk humanism har en djup förankring i vårtland. Tvärtom finns det omistliga värden i detta kulturarvsom vi måste värna. Det s.k. mångkulturella samhället ären omöjlig utopi.Svenska språket är ett fundament -- i SverigeAlla kulturers grundläggande fundament är språket.Behärskar man inte språket i den kultur eller det land därman befinner sig är man gravt handikappad i så gott somalla avseenden. Överallt är språket nyckeln ochförutsättningen för att kunna bygga upp en hög livskvalitéoch kunna ta ansvar för såväl sina rättigheter som sinaskyldigheter som samhällsmedborgare. Utan mycket godakunskaper i svenska tvingas man leva som en slags andraklassens medborgare i . Ny demokrati vill inte attdet ska finnas några andra klassens medborgare i vårt land.Alarmerande SCB-rapportSom en liten illustration till hur allvarlig situationen idagkan vara återger vi några uppgifter från StatistiskaCentralbyråns (SCB) Statistiska meddelanden -- Hemspråkoch hemspråksundervisning, ochgymnasieskolan 1990/91. I sin sammanfattning skriver SCBunder rubriken i svenska:I genomsnitt kunde av hemspråkseleverna igrundskolan inte någon svenska. För vissa språk varandelen mycket hög, t ex albanska där saknadekunskaper i svenska. Totalt behövde , lika högandel som 1989, av hemspråkseleverna i grundskolanundervisning i svenska som andraspråk. av dessaelever erhöll sådan undervisning. För gymnasieskolan varandelen som behövde undervisning i svenska somandraspråk . av dessa erhöllundervisning.Alarmerande () publicerade i singranskning av reformering avsvenskundervisningen för invandrare. reform varett direkt resultat av den granskning RRV tidigare gjort avsvenskundervisningen (dnr 1989:372) och som visade påstora brister.Det är därför med inte så liten förvåning vi konstateraratt förbättringarna är marginella. RRV skriver ''... vissapositiva förändringar skett inom verksamheten svenska förinvandrare, men att det totalt sett har skett förhållandevislite sedan reformen () trädde i kraft. RRV hariakttagit ett antal problem som dels rör självagenomförandet av det kommunala åtagandet, dels problemsom rör den statliga styrningen och uppföljningen. ''får mycket skarp kritik i rapporten för sinpassivitet och obefintliga uppföljning avsvenskundervisningen för invandrare.Samtidigt (i ) avslog medförkrossande majoritet Ny demokratis förslag till krafttagavseende svenskundervisningen. Kanske är det ändåutbildningsutskottets motivering som är det mestavslöjande -- man motiverar avslaget med att syftet ochmålen med svenska för invandrare är så goda (sic).En äkta omsorg och omtanke om våra invandrare krävernaturligtvis akuta kraftåtgärder. Hur kan man tolerera attmajoriteten av dessa fortfarande efter 700 timmarsundervisning inte tillägnat sig ens så grundläggandekunskaper i svenska att de svarar mot de krav som ställs föratt få ett arbete eller för fortsatta studier?Ett års utbildning på halvtid!700 timmars undervisning motsvarar ett helt årsutbildning på halvtid för varje elev! När man med dennatidsinsats inte når mycket goda resultat och kunskaper kanman rent objektivt konstatera att undervisningen måstevara mycket undermålig och eleverna ytterst omotiverade.RRV konstaterar också mycket riktigt attundervisningskvalitén behöver garanteras -- och attelevernas motivation är låg (hög frånvaro, mångastudieavbrott och oavslutade studier).Ingen vet vad svenskundervisningen kostar!Kostnaderna för svenskundervisningen blir mot dennabakgrund också upprörande höga. kostar dennautbildning i genomsnitt drygt 24.000:- per invandrare ellerflykting. Totalkostnaden för samhället uppskattar RRVgrovt till att ligga mellan 500.000.000 och 600.000.000kronor!RRV tvingas göra en grov uppskattning -- vi citerar ur F1992:33: ''Uppgiften finns ej att tillgå, varför RRV gjort engrov uppskattning av den totala kostnaden för sfi.'' Behövervi tillägga vad vi anser om ett system som inte ens Sverigeshögsta och mest kvalificerade revisionsmyndighet,, kan ange kostnaderna för?Ny demokrati anser dessa förhållanden vara upprörandeoch konstaterar att de verkliga förhållandena inomsvenskundervisningen för invandrare och slappheten frånkommunernas och sida visar att omedelbarakraftåtgärder är nödvändiga.Högre undervisningskvalitet behövsDet är mot denna bakgrund vi tycker det är synnerligenväsentligt att avsevärt höja såväl kvaliteten sommåleffektiviteten på den svenskundervisning som samhälleterbjuder invandrare. Vi vill också avsevärt höja kraven påvåra invandrare att de verkligen lär sig svenska språket.Invandrarens ansvarAnsvaret för att lära sig svenska språket ligger helt påden enskilda invandraren -- samhället kan endast erbjudaett gott stöd. Det ska vara obligatoriskt att lära sig detsvenska språket för invandrare som avser att permanentbosätta sig i . En praktisk målsättning kan vara attsenast efter beviljat uppehållstillstånd skavarje invandrare behärska svenska på en definierad nivå.Om det är uppenbart att en enskild individ inte ansträngersig eller vill lära sig svenska skall naturligtvissanktionsmöjligheter övervägas.Kunskapskontroll och betygVi anser således att svenskundervisningen ska innefattaobligatorisk och tydlig kunskapskontroll med klara gränserför vad som är godkänt respektive vad som inte är godkänt.Vi anser att varje invandrare ska få betyg på sinasvenskkunskaper. Intyg om genomgången utbildning är avnoll och intet värde.Kunskaper i svenska -- krav för att få börja skolanFör att undervisningen i skolan skall bli meningsfull ochmotiverande erfordras givetvis att eleverna behärskarsvenska språket. Dagens situation anser vi vara orimlig ochgrym såväl mot invandrareleverna och övriga elever sommot lärarna. Kraftfull intensivundervisning bör sättas in tillsinvandrarbarnen nått den nivå på sina svenskkunskapersom krävs för att kunna följa den ordinarie undervisningen.Innan denna nivå är uppnådd bör således inte deltagande iövrig undervisning i teoretiska ämnen vara tillåtet.Krav för att bli svensk medborgareVi anser det också vara självklart att tydligakravspecifikationer skall ställas upp och vara villkor för attbeviljas svenskt medborgarskap. Sålunda bör, innansvenskt medborgarskap beviljas, den sökande få avläggaprov i svenska språket -- och andra ämnen som är väsentligaför att kunna ta sitt ansvar som svensk samhällsmedborgare.Naturligtvis ska kraven vara otvetydiga, mätbara ochrimliga -- nivåer motsvarande årskurs nio i kantroligen tjäna som riktmärke. Liknande villkor förmedborgarskap är en självklarhet i mångaandra utvecklade industriländer.7. Småbarnsskolor -- ett bra alternativ för barnenBarnens behov ska styra -- inte föräldrarnasEnligt Ny demokratis uppfattning borde småbarnsskolorfinnas som ett både pedagogiskt och ekonomiskt alternativinom svensk förskoleverksamhet. Småbarnsskolan äruppbyggd för barnens skull och organiserad utifrån barnensbehov av allsidig utveckling och inte utifrånföräldrarnas behov av barntillsyn. En småbarnsskola som ärtill för barnens skull tillvaratar den enormainlärningskapacitet och lust att lära som barn har i åldrarna3--6 år.Vi skulle helst se att småbarnsskolor fanns i allakommuner som ett alternativ och komplement till dagensdaghemsförskolor.Varför har då inte småbarnsskolor vuxit fram i Sverigenär de finns i flera andra länder med lång och gedigenbildningstradition, t ex och ? Enväsentlig del av svaret ligger i att centrala politiskaintentioner och regleringar mycket effektivt hindratframväxten.Svenska daghem är ojämlikaDe svenska daghemskostnaderna är orimliga, både viden jämförelse med andra länder och med tanke på hur stordel de tar av statsbudgeten. Man kan åstadkomma enypperlig förskola med hög pedagogisk kvalitet 6--8 timmarper dag till avsevärt lägre kostnader än daghemmens. På såvis kunde pengarna räcka till alla barn! På svenska daghemgår bara av alla förskolebarn! -- på deandra 65 procentens bekostnad. Detta förhållande finner viupprörande och omoraliskt -- och ojämlikt i allra högstagrad.För att stimulera framväxten av småbarnsskolor föreslårvi att regeringen ger i uppdrag att inom ramenför av regeringen föreslagen medelsanvisning /95 utarbeta förslag till och exempel på hurgoda småbarnsskolor kan utformas. I uppdraget bör ocksåingå att ta fram informationsmaterial och andra hjälpmedelför att stimulera framväxten av goda småbarnsskolor.Småbarnsskolan Liten Lär i kan tjäna som godförebild och ge mycken inspiration. Denna skola startadehösten och är oss veterligen ensam i Sverige.8. IndustriskolorMedan platserna på de verkstadstekniska linjerna ochinom industriprogrammet vid landets gymnasieskolor gapartomma så har industrigymnasierna vid SKF i , vidVolvo i och vid ABB i inga sådanaproblem. Tvärtom har de långa köer av sökande elever. Ettannat bekymmer inom gymnasieskolans praktiskayrkesutbildningar, avhoppen och de oavslutadeutbildningarna, saknas också helt vid industrigymnasierna.Detta trots att eleverna vid industrigymnasierna arbetar 17timmar mer i genomsnitt än i vanliga gymnasiet ochtrots att man avstår från sommarlov och nöjer sig medvanlig semester. Eleverna vid industrigymnasierna är mermotiverade än vid de vanliga skolorna. Industrigymnasiernahar också mycket större möjligheter att stimulera ochmotivera skoltrötta elever -- exempelvis genom att låta demfå mer praktik i början och låta teorin komma senare underutbildningen.Förr var det vanligt med industriskolor, men finnsdet bara ett dussintal kvar. Orsaken till denna tillbakagångär inte att elevunderlaget sviktat -- tvärtom. Tillbakagångenär framtvingad av skolpolitiker som misstror näringslivetoch som vill framtvinga att all utbildning sker i samhällsregienligt fastställda planer.Ny demokrati vill aktivt stödja och uppmuntraåteruppbyggnaden av företagsdrivna industriskolor. Dessaerbjuder eleverna en modern, efterfrågad ochverklighetsanpassad utbildning. Vi föreslår därför attregeringen ger i uppdrag att, tillsammans medSveriges verkstadsindustrier (VI), arbeta framförslag till hur en snabb återuppbyggnad av Sverigesindustriskolor skall kunna ske.9. Nytt lärlingssystemDagens lärlingssystem fungerar dåligt. Ny demokrati villinföra ett nytt högklassigt lärlingssystem där eleverna får engedigen och modern yrkesutbildning -- och slipper tvångetatt gå i treårigt gymnasium och slipper sitta av en massa fördem ointressant teoretisk undervisning. Vi föreslår därföratt regeringen ger i uppdrag att, tillsammansmed olika hantverksorganisationer, omedelbartarbeta fram förslag till nya lärlingssystem.10. Akademisk utbildning och forskning i världsklassVår grundsynVi vill återupprätta plats bland världens främstaindustri- och välståndsnationer, även inom akademiskutbildning och forskning. För Ny demokrati är investeringaroch satsningar inom den akademiska utbildningen ochforskningen en av de viktigaste och mest angelägnainvesteringarna kan göra för att säkra ett fortsattframtida välstånd -- såväl materiellt som kulturellt. För attdessa investeringar ska kunna ge optimalt utbyte krävsenligt vår bestämda uppfattning att de akademiskalärosätena är verkligt fria och självständiga i alla avseenden.Vi tror på den klassiska och historiska friheten förakademierna, också som en garant för ett fritt, öppet ochdemokratiskt samhälle.Utveckling genom och inom akademisk utbildning ochforskning kan emellertid aldrig styras eller frammanas av ettregeringskansli och ett utbildningsdepartement. Dynamikskapas genom individuella insatser, utförda i ett system medstora befogenheter och stort ansvar av personer, somerhåller rätt stimulans men som måste varaberedda att bli utbytta, om och när de inte uppfyller kraven.Vår övergripande strategi för akademisk utbildningUnder vill vi förutbildningskostnaderna tillämpa samma princip som förkostnaderna för sjukförsäkringen, d v s acceptera att de blirvad de blir med målet att så snabbt det går uppnå världenskvalitativt bästa akademiska grundutbildning. Vi villsamtidigt se till, att var och en som harbegåvningsförutsättningar för akademiska studier skall fåchans till sådana. Det är vår uppfattning, att det inte finnsnågra oövervinnliga motsättningar mellan kvantitet ochkvalitet i en akademisk utbildning, som utformas påvetenskaplig grund och med den utbildningsmetodik sådankräver.Besluten om satsningar på kvalitet skall fattas inom deenskilda lärosätena under i första hand deras egen kontroll.Staten anordnar en kontroll av kontrollen genomUtbildningsdepartementet. Denna kontroll skall i förstahand omfatta kvaliteten men också måleffektiviteten i denmeningen, att man tillser att nödvändiga satsningar görs,och att inte strävan efter effektivitet får medföra risker förkvaliteten. Det är givet, att det inte får förekommauppenbart slöseri, t ex av det slaget, att närvaro görsobligatorisk för att sysselsätta lärare eller att kurserdubbleras av samma skäl -- men sådant bör snabbt kunnaelimineras i en miljö, som på varje punkt premierar tävlanoch kvalitet.I dessa, i princip obegränsade, satsningar skall det barafinnas en enda restriktion -- kvalitet. Det skall finnas platsför var och en som uppfyller de höga och kontrolleradekvalitetskraven -- men först när dessa uppfylls.Vår strategi innebär också, att varje lärosäte för sigkontrollerar kvaliteten på de studerande som accepteras.Det står dem fritt att välja mellan att göra inledandekvalitetsprov före inträdet eller att låta kvalitetskontrollenkomma efter en tids utbildning. Vi anser det inte vara merinhumant att låta dem, som visar sig inte klara studierna,avbryta dem än att aldrig låta dem få en chans.Skilj på akademisk och icke akademiskhögskoleutbildningDet är nödvändigt att den akademiska utbildningen ochforskningen är organisatoriskt åtskild övrig postgymnasialutbildning. Vi är allvarligt oroade över den politisktsanktionerade och snabba framväxten av s kinflationshögskolor -- d v s högskolor som bedriverutbildning som i kallas högskoleutbildning utan attvara det enligt vedertagna internationella normer.Lokaliseringspolitiska utgångspunkter gynnar intekvalitetsaspekterna inom högskolan. Vi välkomnaravskaffandet av de nuvarande utbildningslinjerna ochinförandet av nya examensbegrepp.När det gäller examensbegreppen skulle vi hellre se enmer renodlad uppdelning i akademiska utbildningar somalltid skall bygga på vetenskaplig grund och övrigakvalificerade postgymnasiala examensutbildningar sombygger på beprövad erfarenhet och/eller konstnärlig grund.Förslagsvis skulle man i stället kunna ha beteckningarnaakademisk examen resp högskoleexamen. I beteckningenakademisk examen skulle ingå kandidatexamen ochmagisterexamen tillsammans med de traditionellaakademiska yrkesexamina såsom civilingenjörsexamen,läkarexamen, psykologexamen etc. Högskoleexamenskulle omfatta nuvarande högskoleexamen tillsammansmed övriga (icke akademiska) yrkesexamina såsomsjuksköterskeexamen, grundskollärarexamen, socialomsorgsexamen etc. Vi välkomnar också beteckningenkonstnärlig högskoleexamen. Akademiska examina skallendast kunna utfärdas vid universitet och högskolor medfast forskningsorganisation.Större frihet i alla avseendenAkademiska lärosäten ska vara fria självständigaenheter enligt gammal västerländsk tradition med ettabsolut minimum av statlig styrning. De ska självabestämma om utbildnings/forskningsinriktning ochorganisation. De ska själva utse styrelse, rektor ochprofessorer. Fria akademiska lärosäten kan bedrivas i fleraolika juridiska former, t ex som stiftelser, kooperativ elleraktiebolag. En forcerad allmän avreglering är emellertidviktigare än att diskutera hur huvudmannaskapet ska vara.Låt gärna olika former av huvudmannaskap konkurreramed varann. Akademiska lärosäten ska fritt konkurreramed varann om studenter, lärare och forskare etc. Löneroch löneförmåner inom den akademiska världen ska hävdasig väl internationellt och sättas individuellt. Vi anser detockså angeläget att i lag slå fast att rätten att kommersielltutnyttja uppnådda forskningsresultat tillkommer bådeforskaren och högskolan.Fasta forskningsresurser på alla högskolor som önskarUr regionalpolitisk synpunkt är satsningen på regionalaoch lokala högskolor sannolikt en av de mest framgångsrikaoch med bestående effekter. har iblandfrågetecken ställts för kvalitetsaspekterna på utbildningen.Vi vill förstärka dessa positiva regionalpolitiska effektersamtidigt som vi vill säkerställa kvalitetsaspekterna.