mot · GH02Bo504 · 1994-01-25 00:00:00 — Rätten att leva i en miljö som inte innebär risk för liv ochhälsa är en fundamental rättighet.Kommunerna har ett övergripande ansvar förmänniskors hälsa och för miljön i kommunen.Kommuninvånarnas representanter i kommunfullmäktigemåste därför ha rätt att bestämma om och i så fall vilka typerav miljöfarliga anläggningar och verksamheter som skallfinnas i kommunen.Den kommunala vetorätten, som innebär att enkommun har rätt att säga nej till etablering av miljöstörandeanläggningar i den egna kommunen ger en sådan rätt och ärockså en av hörnstenarna i den kommunalasjälvbestämmanderätten, och en förutsättning för en reelldemokrati.Genom riksdagsbeslut under /1990gjordes kraftiga inskränkningar i den kommunalavetorätten. Regeringen gavs då möjligheter att köra överden kommunala demokratin genom att bestämma omlokalisering av vissa typer av anläggningar i strid med enkommuns uttalade vilja.Ett exempel på lokaliseringar där regeringen skall kunnatvinga en kommun att ta emot är anläggning för förvar avutbränt kärnbränsle.En av de platser i vårt land där man vill undersökaberggrundens lämplighet för slutförvaring av utbräntkärnbränsle är på gränsen mellan norraBohuslän och . Dessa planer har väckt ett mycketstarkt motstånd i det berörda området. När planerna blevkända bildades en aktionsgrupp medsyfte att skydda mot sådana provborrningar.Aktionsgruppen har växt till en lokal folkrörelse och manhar nu hållit vakt för att förhindra provborrningar i mer än10 år, dygnet runt. har man varit framgångsrik i denkampen. De tre berörda kommunerna, , Tanumoch , förklarade samtliga att man ämnade utnyttjaden kommunala vetorätten som då fanns i NRL för attförhindra att görs till en sopstation för utbräntkärnbränsle. När beslöt att göra inskränkningar ivetorätten upplevdes detta som ett mycket starkt hot motbygden.Detta visar på det felaktiga i att starta produktion avkärnkraft utan att ha klart för sig var och hur som detoerhört giftiga avfallet skall förvaras.Utgångspunkten i samhällsplaneringen måste vara attminimera det miljöfarliga avfallet. Produktion av varor ochenergi som resulterar i restprodukter och avfall som intekan destrueras eller återföras till naturens kretslopp böröverhuvudtaget inte tillåtas.Den kommunala självstyrelsen är starkt förankrad i vårtland. Genom en stark självstyrelse underlättasmedborgarnas möjligheter att påverka sin miljö. Dengenomförda inskränkningen i den kommunala vetorättenrycker undan grunden för en stor del av den kommunalasjälvstyrelsen och därmed människornas möjligheter attsjälva kunna påverka sin livsmiljö.Sett i ett EG-perspektiv är det också viktigt att stärkaden lokala självstyrelsen. Den s.k. närhetsprincipen sominnebär att beslut skall fattas på så lokal nivå som möjligttalar också för en förstärkning av den kommunalavetorätten.Naturresurslagen, i vilken den kommunala vetorättenregleras, planeras att föras över som en del i en nymiljöbalk. Det är bra att samla olika miljölagstiftningar i ensärskild balk. Enligt vår uppfattning bör den kommunalavetorätten omfatta även anläggningar för utbräntkärnbränsle. Detta bör inarbetas i det kommande förslagettill miljöbalk. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utvidgning av den kommunalavetorätten.