mot · GH02A815 · 1994-01-25 00:00:00 — Mödravårdscentralens förebyggandearbete får därför inte försämras i den förändradesjukvårdsorganisationen med primärvårdens inriktning påhusläkarsystem. Tvärtom behöver just mödravårdensresurser för att förebygga och spåra missbruk förstärkas.Den traditionella alkoholistvården har ofta misslyckatsnär det gäller vård av kvinnor. Kvinnor mår bättre om vårdges i vårdenheter med bara kvinnor. Det behövs fler platserdär de kan få ett adekvat omhändertagande. Vi kräver attdetta följs upp med ökad forskning. Ofta finns det ävenflera familjemedlemmar som behöver vara med i detbehandlingsarbetet. Det är främst barnen, som far illa i hemmed missbrukande föräldrar. Vi hälsar med glädje attcenterns tidigare krav på en särskild belysning av dessabarns situation skall genomföras. Antalet barn imissbrukarhem uppskattas till ca 100 000. Av dessa barnerhåller knappt 200 någon vårdinsats från samhällets sida.Det arbete som genomför och deförslag som läggs måste genomföras inte minst för attförhindra och förebygga ökade skador på grund av alkohol.Även i detta sammanhang är kvinnoorganisationernanaturliga organ för att ge information till kvinnor om deforskningsresultat som uppnåtts. Vi föreslår därför att enviss del av de särskilda informationspengar som aviseratskanaliseras via Kvinnoorganisationernas samarbetsråd ialkohol- och narkotikafrågor (KSAN) till alla där anslutnakvinnoorganisationer.IdrottIdrotten ges ett mycket omfattande offentligt stöd. Iårets budget anslås 55 miljarder till idrotten. Till detkommer insatser från landsting och kommuner. Det ärviktigt med ett fortsatt starkt samhällstöd eftersom detgynnar den allmänna folkhälsan. Stödet måste dockfördelas rättvist. Flickors idrottsutövande ska ske på likavillkor och med likvärdigt stöd. Trots påpekanden om atträttvisa måste komma till stånd sker förändringarnalångsamt. Det är nu hög tid för en ordentlig översyn av huroffentliga medel används inom idrotten och fördelningenmellan kvinnors och mäns idrottsutövande.Flickor deltar i idrott i organiserad form i mindreutsträckning än pojkar. Skälen till detta kan vara flera, menett är att flickors idrottsutövande sätts på undantag vadgäller tillgång till träningstider och lokalanvändning. Ettannat kan vara att flickors idrottande skiljer sig frånpojkarnas. Tävlingsmomentet är inte lika viktigt,möjligheten till lek och spel är viktigare. Här har mångaklubbar misslyckats med att tillgodose flickors behov.För närvarande noteras en nedgång av antalettonåringar som idrottar och bl a redovisas att kraven påframgång blivit för höga och att även unga idrottsutövareköps och säljs. De har blivit en ekonomisk ''vara'' förklubbarna. Den utvecklingen är naturligtvis inte önskvärd.Varje ung människa ska kunna få utöva idrott utan krav påatt nå elitnivå. Klubbarna måste bli bättre på att ta tillvarabredden. Ett förändrat synsätt skulle också gynna flickorna.En fråga som fått stor uppmärksamhet är missbruketinom idrotten. I vid bemärkelse inrymmer detta missbruksåväl anabola steroider och andra förbjudna medel somutvecklingen av anorexia. Inga sådana avarter har medidrott att göra, de måste bort. Enbart vetskapen om attsådant förekommer kan avskräcka många från att delta iidrottsutövning. Kunskaperna om orsaker ochsammanhang är fortfarande dåliga. Därför måste sådanamissförhållanden och missbruk utredas och åtgärder vidtas.Forskningsinsatser behövs på detta område.Våld riktat mot kvinnorVar blir en kvinna slagen. I genomsnittmisshandlas en kvinna till döds i . Omfemtio personer skulle avlida och tusentals bliskadade på grund av en viss arbetsskada eller någotmiljöproblem, skulle detta betraktas som ett svårt miljö-och folkhälsoproblem. Då skulle stora resurser sättas in föratt rätta till dessa missförhållande. Facket skulle agera ochforskningresurser skulle omprioriteras för att försöka lösaproblemet. Alla skulle instämma i att så många skadade ochdödade vore ett helt oacceptabelt missförhållande.Det är mot den bakgrunden anmärkningsvärt attkvinnomisshandel inte betraktas som ett stortfolkhälsoproblem. Det betraktas inte ens av alla som ettsamhällsproblem, utan istället som ett privat problemmellan två makar eller före detta makar. Det hänförs oftatill alkohol- och missbruksproblematiken med en antydanom, att de inblandade personerna på något sätt har sigsjälva att skylla.För att klarlägga bakomliggande orsaker till kvinnovåldoch sexualiserat våld krävs, att den kvinnovetenskapligaforskningen utökas. Även forskning om samband mellanpornografi och kvinnovåld behövs. Vid universitetfinns vid sociologiska institutionen en professur i forskningmed inriktning på makt och kön samt våld riktat motkvinnor. En ny institution behöver byggas upp omkringdenna professur och forskningsmedel bör tillkomma för attytterligare förstärka forskningen kring det sexualiseradevåldet.Det pågår utbildning av berörda yrkesgrupper inomrättsväsendet i syfte att ge kunskap om våldets effekter motkvinnor. Dessa utbildningsinsatser är nödvändiga. Det är avstor vikt att de som utreder och handhar brott mot kvinnor,som utsatts för sexuellt våld, har en djup och bred kunskapom hur dessa brott påverkar kvinnan. Till dessapersonalkategorier hör bl.a. nämndemän, domstolsjurister,åklagare, socialsekreterare och poliser. Det är av vikt attdenna utbildning och kunskap kommer dessa till del redanunder grundutbildningen. Vidare måste en hög kompetensbibehållas med utbildningsinsatser och kontinuerligkompetensutveckling inom detta område.VåldsskildringarDet är viktigt att angripa grunden till kvinnovåld. Mänsom begår brott mot kvinnor har oftast en snedvridenkvinnosyn. En vanlig orsak till denna syn på kvinnan är oftaerfarenheter i gärningsmannens egen barndom och intryckfrån våldsskildringar i text och på film. Justitiekanslern harutrett behovet av åtgärder rörande bestämmelserna omolaga våldsskildring.Brottsbalkens paragraf om olaga våldsskildring 16 kap.10 b § förbjuder vålds- eller tvångsskildring i stillbild, film,videogram eller TV med uppsåt att sprida bilden om det intevarit försvarligt. Detta innebär, att kraftigt förnedrandebilder som inte innehåller våld eller tvång ej faller inom detstraffbara området. Detta har inneburit att illustrationersom varit mycket kränkande eller funnits i gränslandetmellan det lagliga och olagliga frikänts. Hit hör bl.a.illustration av ''fist-fucking''. Här rör det sig om kränkandeoch nedvärderande bilder som i och för sig inte innehållervålds- eller tvångsskildring.JK övervägde i rapporten bl.a. om formuleringen i 16kap. 10 b § BrB borde jämkas något, så att de fall den äravsedd att belägga med straff med större säkerhet kanbeivras med åtal. Vidare framfördes att tillräckligerfarenhet av utvecklingen av rättspraxis inte varomfattande nog för att bedöma om ifrågavarandebestämmelse var tillräcklig.När justitieutskottet behandlade denna fråga,refererades till att det inom pågick enberedning av densamma, varför man avstyrkte våra tidigaremotionsyrkanden. Utskottet poängterade vikten vid ochallvaret av omfattningen av det sexuella våldet ivideofilmer. Man bedömde även detta som inte obetydligt iomfattning.Mot bakgrund av den översyn som gjorts anser vi att detär viktigt att ändra BrB 16 kap. 10 b §, så att den täcker degärningar som ovan beskrivits.Innehav av barnpornografiBarnpornografi och sexuellt utnyttjande av barn ärnågot som de flesta människor anser vara oacceptabelt.Barnen måste på alla sätt skyddas för den förnedring sombarnpornografi innebär. Det gäller då inte bara lidandet ochförnedringen som själva framställningen innebär utan ocksåförnedringen i själva spridandet. Därför måste äveninnehav av barnpornografi kriminaliseras. Om engrundlagsändring är nödvändig så är vi inte främmande fördet. I likhet med måste vi jämställabarnpornografi med sexuella övergrepp, inte som medtryckfrihetsbrott. I en annan centermotion väcks kravet påkriminalisering av innehav av barnpornografi.Hot och övergrepp mot kvinnorBrottsstatistiken visar på en markant ökning avvåldsbrotten . Grovt räknat utgör enfemtedel av de polisanmälda misshandelsbrottenfamiljevåld. Dessa brott domineras nästan helt av män, sommisshandlar sina nuvarande eller tidigare hustrur,sammanboende eller fästmör. Det är mycket oroande, attbrott mot kvinnor ökar. Framförallt är ökningen av antaletanmälda våldtäktsbrott allvarligt. Här behövs ökadeinsatser vad gäller hjälp och stöd till de drabbade och ettförbättrat skydd för utsatta kvinnor.Kvinnor måste ha rätt att leva sitt liv utan fruktan förvåld och övergrepp. Att förhindra våld mot kvinnor ochskydda, stödja och hjälpa de kvinnor som utsatts förmisshandel och sexuella övergrepp, är en viktigjämställdhetsfråga. Regeringen har lagt flera förslag i syfteatt stärka skyddet av kvinnor, men fortsatta insatser krävs.VåldtäkterFör att undvika att kvinnor och unga flickor behöver tabeslut om sen abort vid våldtäkt, är det viktigt att en ev.graviditet alltid följs upp vid anmälan och utredning omvåldtäkt. Dock är det alltid den våldtagna själv, som måstefatta beslut om abort. Bättre rutiner för handläggning avvåldtäktsfall och kortare handläggningstider mellananmälan och förhör och mellan åtal och domstolsprocesskan bl.a. minska risken för sena och svåra aborter.Ofta är det mellan anmälan och dom. utsätts inte sällan kvinnan för nya och upprepade hot.I tillämpas en modell där häktning, rättegång ochstraff sker i direkt följd. För att den utsatta kvinnan såsnabbt som möjligt skall kunna återgå till ett normalt liv, ärdet av vikt med skyndsam hantering av våldtäktsmål.Mottagningar för våldtäktsoffer, terapi- ochrehabiliteringsinsatserÖvergreppen på barn får ofta förödande konsekvenserför barnens utveckling och kan bidra till att de själva blirsocialt störda och ofta i sin tur blir misshandlare ochmisshandlade. Terapiinsatser bör sättas in så fort sommöjligt. Självklart skall incestoffren få sina terapikostnaderbetalda. Även för gärningsmännen krävsrehabiliteringsinsatser för att förhindra återfall efteravtjänad strafftid.Kvinnor som utsatts för våldsövergrepp har olikahjälpbehov. Det kan gälla såväl medicinsk vård som socialtoch psykologiskt stöd. Vi har tidigare lagt förslag ominrättande av mottagning för våldtäktsoffer. Sådana finnsredan i många länder bl.a. i och . Behovet avvåldtäktskliniker i bedöms som stort ochigångsättandet av sådana skulle utgöra ett viktigtkomplement till övriga insatser inom hälso- och sjukvården.Denna fråga måste prövas av sjukvårdshuvudmännen, somofta har begränsade resurser. Bidrag bör därför kunna fåsför de insatser som påtalats från den centralabrottsofferfond, som föreslås bli inrättad.Trygghetspaket, livvaktsskydd och bevakning avgärningsmännenÅtgärder för att skydda särskilt hotade kvinnor är enviktig angelägenhet som måste utvecklas och förstärkas.Försöksverksamhet med livvakt åt särskilt hotade kvinnorpågår, som har utvärderatförsöksverksamheten. Utvärderingen visar, attlivvaktsskyddet endast använts i två fall. Däremothar specialutrustade väskor, de s k trygghetspaketen, somcentern tidigare motionerat om och som tagits fram för akutskydd mot olika former av våldsbrott, använts i ganska storomfattning. Det är viktigt att nödvändiga resurser ställs tillförfogande så att dessa verksamheter kan fortsätta.Vi måste mer än tidigare fokusera förövaren, varför vianser det viktigt att komplettera skyddet så, att polisenspeciellt bevakar och kontrollerar männen som förföljerkvinnorna. I detta avseende bör det vara naturligt att prövaom elektronisk övervakning kan vara ett hjälpmedel i dettasammanhang.Kvinnojourer, brottsofferjourer och jourlägenheterKvinnojourerna och brottsofferjourerna är en mycketstor tillgång för de drabbade kvinnorna och brottsoffren.Tyvärr har jourerna länge haft små resurser till sittförfogande. Därför är det viktigt med statliga anslag tilljourverksamheten. Det är även nödvändigt att kommuneroch landsting ger jourerna stöd och hjälp med exempelvislokaler och utbildning. Samhället har ett gemensamt ansvaratt sörja för att tillräckliga resurser tillförs kvinno- ochbrottsofferjourerna. Målet bör vara minst enbrottsofferjour i varje polisdistrikt och en kvinnojour i varjekommun.Det kan vara nödvändigt, att misshandlade kvinnorsöker sin tillflykt till kvinnojourer utanför den egnakommunen, för att försvåra för förövaren att spåra kvinnan.Detta leder ofta till komplikationer, när kvinnan ska sökasocialhjälp. Kommunen, i vilken kvinnojouren finns,motsätter sig att betala för de kvinnor sominte är skrivna i kommunen, eller har sin stadigvarandebostad i kommunen. Ett sätt att lösa detta är att jämställavistelse i jourlägenhet med vistelse på sjukhus. Det ärsynnerligen angeläget att dessa problem löses snabbt, varförregeringen skyndsamt bör utreda detta och återkomma medförslag till riksdagen.ProstitutionFlertalet av de kvinnor som prostituerar sig harblivit utsatta för sexuella övergrepp antingen i barndomeneller . Många prostituerade lider av självförakt, harallvarliga drogproblem eller lever i social misär. Några ärdessutom HIV-smittade.För ca tio år sedan gjordes en större utredning omprostitution. Denna ledde inte fram till krav påkriminalisering. I första hand skulle sociala insatser sättasin för att komma till rätta med prostitutionen. Enkriminalisering skulle motverka detta menade utredarna.Eftersom problemen med prostitution fortfarande äromfattande har förnyade krav ställts på kriminalisering.Nya prostituerade har tillkommit. Det har bl.a. att göramed att kvinnor från andra länder, t.ex från fornaSovjetunionen, väljer att prostituera sig i vårt land framförallt av ekonomiska skäl. Det är viktigt att försöka stävjadenna nya tendens.Vi har tidigare krävt kriminalisering av könsköparna vidprostitution. Kriminalisering av båda parter är ett annatkrav som ställts. Dessa olika krav har lett fram till en nyprostitutionsutredning inom ram. Vimenar att man i utredningen bör uppmärksamma detfaktum, att kvinnor i utökad utsträckning kommer till vårtland för att prostituera sig.RättshjälpReglerna för allmän rättshjälp vid bodelning ändradessenast i proposition 87/88:73. Reglerna blev därefter merrestriktiva, vilket gjort att rättshjälp i bodelningsärenden ipraktiken avskaffats. Det är och kan inte ha varitlagstiftarens mening att rättshjälp inte skall beviljas när detförekommer övergrepp, misshandel, då maken/makanundanhåller gemensamma tillgångar eller vägrar medverkavid bodelning. Det är vår uppfattning att reglerna omrättshjälp vid bodelningsärenden är alltför snäva ochbehöver ses över. Denna fråga bör belysas av den kommittésom regeringen tillsatt med uppgift att göra en översyn avrättshjälpslagen.Svenska kyrkanEn nära kontakt mellan kyrka och samhälle behövs föratt de kristna värderingarna skall ha möjlighet att göra siggällande i vårt land också . Vårt kyrkosystem haren mycket lång tradition och är djupt förankrat hos svenskafolket. Detta talar för ett fortsatt samband mellan kyrkanoch staten. Det ger också garantier för demokrati ochfolkligt inflytande i kyrkan och gör att kyrkan kan vara enfolkkyrka öppen för alla.De svenska frikyrkosamfunden spelar en viktig roll i vårtsamhälle och skall självklart få samhällets stöd på olika sätt.Det finns ett gammalt och väletablerat kvinnoarbeteinom kyrkan. Det är kvinnor, som ivrigast och mesthandfast stöttar missionen. Det är kvinnor, som oftast finnsmed i kyrkans barn- och ungdomsarbete och i arbete inomkyrkans diakonala engagemang. Det är i praktiken kvinnorsom bär upp kyrkans faktiska funktioner ochverksamhetsformer på lokalplanet. I kyrkoråd ochkyrkofullmäktige finns numera ofta en majoritet avkvinnor, men ju högre upp i beslutshierarkin man kommer,desto färre kvinnor finns det med. Det innebär risk för attkvinnoperspektivet och kvinnors speciella kompetens intebeaktas.Det dröjde ända till 1958 innan det blev tillåtet förkvinnor att prästvigas och för många av de kvinnor somnumera finns som präster i alla stift har det inneburit kampoch förödmjukelse. Få kvinnor har utnämnts tillkontraktsprostar och finns ingen kvinna som biskop.Det är viktgt att stödja och främja kvinnors engagemang ikyrkans mångskiftande sammanhang.I prop. 1993/94:115 föreslås att mandatperioden förlängstill med början års ordinarie val.Sålunda skall de första ordinarie valen därefter hållas 1998.Förslaget föranleder ändringar i regeringsformen och ikommunallagen. Däremot har kyrkliga församlingar ochsamfälligheter lämnats utanför. Enligt vår mening bör ävende kyrkliga mandatperioderna förlängas till . Någotskäl till att bibehålla treåriga mandatperioder finns inte,bl.a. mot bakgrund av att några förslag till förändraderelationer mellan kyrka och stat inte kan genomföras före1998 års ordinarie riksdagsval. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnorepresentation ibeslutande församlingar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om beräkning avmiljöskulden,13. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om upprättande av en plan för hurmiljöskulden betalas,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avveckling avkärnkraften,25. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors betydelse för enekonomiskt uthållig utveckling iutvecklingsländerna,36. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors integrering påjordbruksområdet inom biståndet,37. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betydelsen av attFörberedelsekommittén inför befolkningskonferensenbeaktar en helhetssyn på kvinnans situation inombefolknings- och utvecklingsområdet,38. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors och mäns likarättigheter att medverka i utvecklingsarbetet för att uppnådemokrati,39. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till politiskakvinnorörelser,310. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnor som flyktingar,311. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringar avflyktingpolitiken,412. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om mottagande och asyl tillvåldtagna kvinnor,413. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om arbetet med en strategi förjämställdhetsfrågor inför ett eventuellt EU-medlemskap,14. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uppföljning av EES-reglerna påden svenska arbetsmarknaden,15. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om kvinnors roll itotalförsvaret,516. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stimulans av kvinnors del itjänsteexport,217. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förändringsprojekt angåendearbetsorganisationen,18. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning kring arbetetsorganisation,19. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om flexibel arbetstid,20. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att målet är att alla skall fåmöjlighet till en arbetstid , vilket gerutrymme för 6 timmars arbetsdag,21. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en ny arbetstidsutredning i syfteatt sänka normalarbetstiden,22. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett könsneutraltarbetsvärderingssystem,23. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om regionala resurscentra förkvinnor,24. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riskvilligt kapital för kvinnorsföretagande,225. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd och rådgivning förturistnäringen,226. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att tandvårdspersonal medkvicksilverförgiftningssymptom skall få sin sjukdom erkändsom arbetsskada,427. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att utarbeta ett åtgärdsprogramför likvärdig utbildning för flickor,628. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av lärar- ochrektorsutbildningarna i syfte att öka utrymmet förkunskaper om flickors behov,629. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att öka kunskaperna omforskningsresultat om metoder och pedagogik för flickorsinlärning,630. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ökade insatser för kvinno- ochjämställdhets- forskning,631. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att förstärka de små ochmedelstora högskolornas möjligheter att tillgodosekvinnors behov av utbildning, kompetenshöjning ochdistansutbildning,632. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring ijämställdhetslagstiftningen så att sexuella trakasserier iskola/högre utbildning inryms i denna,33. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett nytt studiemedelssystemmåste utformas så att det tar hänsyn till kvinnorsförutsättningar,434. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att följa upp och utvärderahögskolornas sektorsövergripande forskning,635. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktade utbildningsinsatser förkvinnor vars arbetsuppgifter rationaliseras bort,36. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett kretsloppsanpassatjordbruk,137. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett system där kvalitetsprodukterpremieras,138. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om anpassning av livsmedelslagentill småskalig och ekologisk livsmedelsproduktion,739. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om grundpension,440. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om samhällets ansvar för dehemlösa,841. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att vårdnadsbidraget börutformas så att det reellt ökar småbarnsföräldrarnasmöjlighet till förkortad arbetstid,842. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att avdrag förbarnomsorgskostnad bör få göras för alla former avbarnomsorg,843. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning kring kvinnorshälsa,844. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om informationsmedel tillkvinnoorganisationerna för att öka informationen rörandedroger och tobak,845. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att utvärdera statensstöd till idrotten och vidta åtgärder för likvärdigt stöd tillkvinnoidrott,946. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om vikten av att öka forskning ommissbruk, dopingmedel och anorexia inom idrotten ochbefria idrotten från dessa avarter,947. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om forskning, grund- ochvidareutbildning om kvinnomisshandelns orsaker ochverkningar,1048. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ändring av 16 kap. 10 b §brottsbalken,1049. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om handläggning vidvåldtäktsfall,1050. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om trygghetspaket ochlivvaktsskydd,1051. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om våldtäktskliniker, terapi- ochrehabiliterings- insatser,852. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om möjligheten att jämföra vistelsei jourlägenhet med vistelse på sjukhus,853. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om prostituerade från andraländer,854.