mot · GH02T206 · 1994-01-25 00:00:00 — En god samhällsplanering kräver samverkan ochhelhetssyn. Det är därför angeläget att riksdag och regeringdriver en samordnad transportpolitik. Investeringar i olikatransportslag måste samordnas med andra, och planerarnaså långt det över huvud taget är möjligt sökasamordningsmöjligheter så att varje transportslag kan bidratill en samverkande helhet.Vägar, järnvägar och flyg måste länkas samman så varjetransportslag kan utföra den del av transportarbetet de ärmest lämpade för.Nuvarande organisation och arbetsfördelning mellanolika myndigheter premierar sektorstänkande på bekostnadav helhetslösningar. Underlaget för den senastetrafikpolitiska propositionen var i huvudsaksektorsuppbyggt. lämnade vägförslag,förslag på järnvägsspår etc. Det saknadesgemensamma beredningsgrupper på central nivå för att i etttidigt skede skapa en helhetssyn som grund förplaneringsarbetet.Det sektorsuppbyggda underlaget kom sedan i alltförhög grad att prägla propositionen och riksdagsbeslutet. Jagvill exemplifiera konsekvenserna av ett alltför sektoriseratplaneringsarbete med ett par exempel:Örebro län har från logistisk utgångspunkt en centralposition i . Inom en radie av bor cirkahälften av befolkning. Denna centrala position harlänet också från ett nordiskt perspektiv. E20 från Stockholmtill , E18 från till ochBergslagsdiagonalen korsar varandra. 1997 är Mälar- ochSvealandsbanorna utbyggda. har undersenare år byggts ut och har god kapacitet och kan medbegränsade investeringar växa ytterligare. Flygplatsen harreguljära förbindelser med alla huvudstäder.I den trafikplanering, som i länbedriver i samverkan med länets kommuner, representanterför trafikverken och trafikutövarna, har man efterbetydande utredningsarbete kommit fram till att ensystemsyn på trafikinvesteringarna skulle innebärabetydande mervärden. Konkret innebär det bl.a. förslag omen förlängning av mot , den s.k.Nobelbanan, med dragning förbi flygplatsen. En sådanhelhetssyn och samordnad investeringsplanering skulleinnebära att varje trafikslag kunde användas där det varbäst och att planeringen sammantaget skulle bidra tillstimulans för tillväxt och förnyelse av näringslivet.I den vidare planeringsprocessen hos respektive centralaverk togs liten eller ingen hänsyn till detta systemtänkande.Planeringsprocessen innebär att betydandetrafikinvesteringar kommer att göras i föreslagna objektfrån sektoriella utgångspunkter, men att helhetssynensaknas. Största bristen med det slutliga beslutet är attsystemtänkandet runt järnväg, väg och flyg uteblev ochdärmed också samordnande investeringar i detta syfte. Ettviktigt skäl till detta kan vara att verken arbetar sektorielltoch att departementet i sin proposition var beroende avsektorsunderlag som respektive verk lämnat regeringen.Således finns det behov av att kompensera bristerna inuvarande planering. Detta bör ske genom att en särskildutredare tillsätts för att lämna förslag om hur investeringari läns flygplats, stora investeringar på , E20 ochBergslagsdiagonalen och Nobelbanan bör samordnas för attnå bästa effekterna. Underlaget bör ligga till grund för nästarevidering av respektive sektorsplaner.Det exempel vi belyst ovan härrör från län, menmycket talar för att liknande exempel kan lämnas frånövriga delar av landet.Vi finner det därför angeläget att regeringen dessutomsom en förberedelse inför nästa trafikpolitiska beslut kallaren särskild utredningsman med uppgift att studeraförutsättningar för att utveckla planeringsprocessen så attden främjar helhetssyn och samordning avtrafikinvesteringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av utredning avmöjligheterna till en samordnad trafikplanering.