mot · GH02A56 · 1994-04-13 00:00:00 — Även om beloppet, i relation till de statligabidragen till dessa kommuner för skolverksamhet, ärsynnerligen blygsamt anser vi det diskutabelt att på dettasätt göra avsteg från av fastlagd modell förtilldelning av medel till skolverksamheten. Syftet förefallerhär mer vara att ge sken av handlingskraft än att verkligenstötta kommuner i svårigheter.Regeringen föreslår även att i regionalpolitisktprioriterade områden och i områden med särskilt lågutbildningsnivå i näringslivet initiera ett regionaltprogramarbete för kompetensutveckling för redanyrkesverksamma.Många länsstyrelser bedriver ett intensivtstrategiarbete med syfte att utveckla sina regioner. Detta ärett mycket viktigt utvecklingsarbete. anser vi attett nationellt kunskaps- och kompetenslyft är avgörande förlandets framtid. Detta är mycket betydelsefullt även förregionerna. I en partimotion har detta aktualiserats av ossunder innevarande vår. Vi anser att denna fråga har enmycket hög prioritet. Vi har därför i ovan nämnda motionbegärt att regeringen för skall presentera ett välgenomarbetat förslag till omfattande kompetenshöjandeinsatser på nationell nivå. Det är naturligt att i dettasammanhang närmare belysa vilken roll länsstyrelserna börspela för att åstadkomma ett nödvändigt nationelltkunskaps- och kompetenslyft.KulturUnder senare år har kulturen fått en ökande betydelse iregionalpolitiken. Vid behandlingen av den förraregionalpolitiska propositionen beslöt att länensanslag för regional utveckling skall kunna användas förkulturinsatser.Vi anser att kulturen behöver ges ytterligare ökad vikt ilänsstyrelsernas regionalpolitiska planering. I flera län harman tagit fram särskilda handlingsprogram förkulturområdet och kulturturismen. Dock har möjlighetenatt använda anslaget till kultursatsningar använts i enalltför begränsad omfattning.Investeringar på kulturområdet är ett viktigt medel föratt utveckla städer, bygder och regioner. Särskilt i regionalasammanhang bör kulturens betydelse somlokaliseringsfaktor betonas. En ort eller region som vill dratill sig näringsliv, handel och turism har större utsikter attlyckas om den kan locka med ett vitalt kulturliv. En välfungerande ''kulturell infrastruktur'' spelar samma stora rollsom barnomsorg, skola och högre utbildning för attåstadkomma en balanserad regional utveckling.Av stor betydelse för planeringen av satsningar inom enkommun eller region är också möjligheten att kunna få delav anslagen till icke-statliga kulturlokaler och allmännasamlingslokaler.Många fornminnen och värdefulla kulturmiljöer finns ide regioner som också har en hög arbetslöshet. Anslag tillkulturmiljövården ger dessutom mycket godasysselsättningseffekter för de satsade medlen.Trots beslut om tidigareläggning av planerade insatserfinns fortfarande ett stort behov av ökade anslag undernästa budgetår.I en del regioner har länsstyrelser, landsting, kommuneroch/eller stiftelser möjligheter att, med hjälp av ordinariemedel från , ansvara för attkulturmiljövården inte blir eftersatt. Men det kan vara svårtatt genomföra större projekt. I många regioner har man inteekonomisk förmåga att leva upp till ambitionerna att vårdabyggnader, kulturminnen och kulturmiljöer.En nationell kulturfond skulle ge ökade möjligheter attta till vara kulturarvet. Den skapar också förutsättningar föratt fler kan ta del av detta kulturarv. En effekt av detta äratt den regionala kulturidentiteten förstärks.I glesbygd har kultur- och upplevelseturismen storamöjligheter att utvecklas till något positivt för regionen.Den kan bidra till att den egna befolkningen kan bo kvaroch att deras möjligheter att behålla en god service ökar.Sammantaget har vi föreslagit att stödet till icke-statligakulturlokaler skall öka med , stödet tillsamlingslokaler med och stödet tillkulturmiljövård med 140 miljoner kronor.7. Utveckling av företagGrunden för att det skall finnas någon valfrihet förmänniskor vid valet av bosättningsort är att det finnstillgång till arbete på den lokala arbetsmarknaden.Regionalpolitiken har här en viktig uppgift att fylla somkomplement till övriga politikområden.Regionalpolitiken bör få en utformning så att denstödjer den allmänna näringspolitiken och medverkar till atthöja den ekonomiska tillväxten i . Det innebär attpolitiken måste inriktas på att se till att de specifikaförutsättningar som finns i varje region utnyttjas förutveckling av näringsliv och sysselsättning.Det är den samlade produktionen runt om i landet somsammantaget skapar samlade produktion ochtillväxt. Det är lokalt och regionalt som det finns mänskligaresurser, naturresurser, kompetens, tradition etc. som utgörgrunden för vad som kan produceras och nyttiggöras lokalteller regionalt.Den statliga politiken bör syfta till att förbättramöjligheterna att utveckla regionernas resurser,komplettera på områden där det är möjligt att kompletteraoch där det är nödvändigt för att regionens resurser skall tastill vara och utvecklas. Statens ansvar för sektorspolitikenär här viktigast, som vi påpekat tidigare.Det regionalpolitiska företagsstödet, det som iblandkallas den ''lilla regionalpolitiken'', är ett viktigtkomplement till den ''stora'' regionalpolitiken.Regionalpolitiska stöd skall kompensera deproduktionsmässiga nackdelar som det innebär att drivaföretag i vissa regioner i landet som har sämreförutsättningar än landet i övrigt. Nackdelar som främsthandlar om klimat och avståndet till stora marknader.Förutom stöd som utjämnar produktionsnackdelar ärdet regionalpolitiska företagsstödet också viktigt somstimulans för utveckling av nya företag ochsysselsättningstillfällen. är detta verksamheter som isig inte har mycket sämre förutsättningar i stödområdena äni andra delar av landet. I de fallen fungerar stödet som enpåtryckare eller morot för att nya idéer skall prövas. Ettexempel på detta är de stöd som har stimulerat fram attolika typer av tjänsteföretag har etablerats i stödområdenapå senare år. I de fallen är produktionen inte nämnvärtdyrare för att den placerats i stödområdet, men utan densärskilda stimulans som stödet utgör hade sannolikt inte enetableringsort i stödområdet valts beroende på mångas troatt det knappast går att driva företag och utveckla ettnäringsliv i dessa regioner. Det är också ett exempel på attutveckling av modern teknik ger möjligheter att spridaproduktion och sysselsättning.Regeringens proposition innehåller få nyheter och utgörendast en utveckling av tidigare tillämpad politik. Vikommer i det följande bara att redovisa synpunkter när vihar en från regeringen avvikande mening eller när vi harkompletterande förslag att lägga fram. Men först någraprincipiella utgångspunkter.Viktiga utgångspunkterEn viktig utgångspunkt i socialdemokratiskregionalpolitik har varit att besluten skall fattas så nära deberörda som möjligt. Därför har en kontinuerligdecentralisering skett av resurser och befogenheter ute ilandet, främst till länsstyrelserna. Det är viktigt att fortsättapå den vägen.Det gäller då att inte centralt kravbindalänsstyrelserna med regelverk som i detalj föreskriver vadsom skall gälla. kan resurserna användas effektivt omde lokala behoven och förutsättningarna får styra.Förenklingen av regelverken måste därför fortsätta.Det är också viktigt att man inte ''spär ut''regionalpolitikens betydelse genom att ge allt störreområden möjligheter till stöd. I sådana fall riskerar mannämligen att ytterligare försvåra möjligheterna för deområden som har de största problemen att utvecklas.Samtidigt bygger man upp gigantiska administrativa ochbyråkrativa regelverk för att fördela stöden ''rättvist'' tillföretagen.I det sammanhanget vill vi gärna betona att vi inte helleraccepterar att flytta resurser från de regioner som har destörsta problemen till andra områden.Våra förslag bygger på dessa principer och med dem somutgångspunkt granskar vi också regeringens förslag.Nuvarande stödDe regionalpolitiska företagsstöden har funnits i ungefärnuvarande form . Basen är ett stöd tillföretagens investeringar i maskiner, byggnader samt undersenare år även till s.k. mjuka investeringar, dvs.produktionsutveckling och marknadsföring. Dessa stöd ärprestationsrelaterade i den meningen att de utgår tillföretagen i samband med att de genomför en prestation iform av investering för utvidgning i någon form. Enytterligare stödform som utgör stimulans till expansion ärsysselsättningsstödet. Det utgår i form av ett visst bidrag förvarje nyanställd, fördelat på en femårsperiod.Därutöver finns former av regionalpolitiskt företagsstödsom är mer generella, som är avsedda att mildra de extrakostnader som anses förknippade med att driva företag i deutpekade regionalpolitiska stödområdena. Det är sänktasocialavgifter samt transportstöd. För båda dessastödformer finns särskilda stödområden som avviker från deområden som gäller för investeringsstöden.Gjorda utvärderingar visar att stöden i huvudsakfungerar bra. De fyller den funktion de är avsedda att fylla,nämligen kompensera för de merkostnader som det innebäratt driva företag i de områden som är utpekade somregionalpolitiska stödområden. De bidrar också till attmöjliggöra utveckling i företag i regioner som annars skulleha betydande nackdelar gentemot övriga landet.Samtidigt kan man konstatera att stöden inte harinneburit någon avgörande förändring av näringslivet i deområden där stöd utgår. De stödområden som fastställdes imitten av 60-talet är i stort sett desamma som i dag.Självklart skulle problemen ha varit större än omstöden inte hade funnits, men det faktum att stödområdet ärdetsamma innebär att stöden inte har löst de grundläggandeproblemen.Det regionalpolitiska företagsstödet har bliviten del av företagens reguljära finansieringsinstrument istödområdena. Det är ingen engångsföreteelse attföretagen utnyttjar det regionalpolitiska företagsstödet. Istort sett i samband med varje expansionsinvesteringbehöver företagen visst stöd för att investeringen säkertskall bli lönsam och genomföras. Ett skäl till detta är attbankerna inte betraktar fastigheter i stora delar av dessaområden som någon stabil säkerhet. Därför ställer inte deprivata finansiärerna upp i tillräcklig utsträckning. Detbehövs ett samhällsfinansierat basstöd för att företagenskall kunna utvecklas.Regeringens förslag angående företagsstödFörslagen i den regionalpolitiska propositionen innebäri allt väsentligt att den nuvarande stödarsenalen bibehålls.Utvidgningen av stödet till att kunna omfatta små företag istora delar av landet utanför stödområdet innebär enutspädning av stödet som kan innebära att stödens effekt ide egentliga stödområdena försvagas. Därtill bygger manupp en omfattande administration och byråkrati. Storaresurser kommer att satsas på sådana i sig ointressantafrågor som att dra gränsen mellan landsbygdsområde ochglesbygdsområde. Landsbygdsstödet kommer att fåbetydelse nästan enbart i . förblirlänsstyrelsernas resurser med regeringens förslagförhållandevis små för att kunna möta krav på stöd frånmånga småföretag. Vi menar att länsstyrelserna genomolika former av utvecklingsprojekt kan stödjasmåföretagen, utan att för den skull nya stödformer införs.Det är också länsstyrelserna som avgör vilka områden somskall betraktas som glesbygd och därmed som stödberättigatområde enligt gällande regler.Det nya s.k. mikrostödet medför ytterligare regler ochbyråkrati. Typiskt är också att propositionen inte innehållernågon analys av hur stora resurser som kommer att få läggaspå administration, hur resurserna kommer att fördelasmellan regionerna och hur många företag som kan omfattasav reglerna.Vi föreslår ett nytt system i syfte att öka effektiviteten,förenkla administrationen och decentralisera ansvaret tilllänsstyrelserna.Våra förslag angående företagsstödSom visats av utvärderingarna har de nuvarandestödformerna klara positiva effekter. innebär deolika stödformerna, de olika anslagen och reglerna runtomkring att det är ett låst system. Det finns en risk för attformerna och reglerna runt stöden påverkar företagen attanpassa sitt beteende och sina beslut till stödformen. Detrimliga och naturliga är naturligtvis att stödformernaanpassas till behoven. Det bör vara företagens situation ochden regionala verkligheten som avgör vilka stöd somtillhandahålls av staten för att stimulera företagsamheten.Det var självfallet utgångspunkten när det regionalpolitiskaföretagsstödet byggdes upp. har det dockkommit att omfatta en hel räcka stöd -- nya former hartillkommit när nya behov identifierats -- men inget av detgamla har bedömts kunna avvecklas.Det är också så att det finns en hel rad olikastimulansåtgärder som inte har tillkommit avregionalpolitiska skäl, men som har till uppgift att stimuleraföretagens utveckling. Det gäller den näringspolitiskaarsenalen, som i och för sig efter de senaste årens avrustningär starkt begränsad, det gäller arbetsmarknadspolitikensom har fått allt större inslag avföretagsutvecklande åtgärder, det gäller arbetslivsfonden.Kommunernas näringslivsfrämjande åtgärder kan ocksåräknas hit. Det finns således sammantaget en hel radstatliga och andra stimulanser som med olika motiv syftartill att utveckla näringslivet, alla med sina olikautgångspunkter och regelsystem.Sammantaget blir bilden därför sådan att det nu är dagsatt pröva nya former för att stimulera den regionalpolitiskautvecklingen.Utgångspunkten för ett nytt stödsystem bör vara att fåen bättre anpassning till vad den enskilda regionen och vadföretagen i regionen kräver. Det kräver mer flexibilitet istödet än vad nuvarande system innehåller. En ytterligareutgångspunkt bör vara att ytterligare förbättraeffektiviteten i de resurser som satsas. Det kan bl.a. skegenom större medvetenhet över hur resurser används ochvilka effekter som förväntas och kan avläsas. Vidare måsteen bättre regional samordning ske av befintliga resurser.En grund för ett nytt regionalpolitiskt utvecklingsarbetebör vara att länsstyrelserna får ett större ansvar än nu ochmer resurser. För att detta skall vara möjligt krävs dock ettmera genomtänkt och planerat utvecklingsarbete i länen.Därför bör regeringen kräva att alla utformar enlänsstrategi eller ett länsutvecklingsprogram där man gårigenom och lägger upp riktlinjer för hur utvecklingen i länetskall främjas på bästa sätt.Programmen skall innehålla en analys av situationen ilänet och regionen, vilka problem som behöver åtgärdas,vilka möjligheter som bör tas till vara på ett bättre sätt, vilkaåtgärder som behöver genomföras och hur de skallgenomföras. Programmen kommer att utmynna i krav påolika insatser även sådana som andra har att besluta om,t.ex. Men de skall framförallt utmynna i en sammanställning av vilkautvecklingsresurser som länet gör anspråk på för attåstadkomma en viss utveckling och för att länet/regionenskall bidra till att främja tillväxtpolitiken i riket.Programmet och kraven på insatser bör gälla såväl deallmänna utvecklingsmedlen som länen förfogar över somde medel som man vill använda för regionalpolitisktföretagsstöd och andra näringslivsfrämjande stöd. Olikamyndigheters planerade användning av sina resurserredovisas. Sedan regeringen har tagit ställning tillprogrammet tilldelar man länet en viss mängdutvecklingsresurser. Då anger också regeringen vad manförutsätter att länet skall uppnå med de resurser som manfår sig tilldelade. Detta inte för att centralt styra insatsernamen för att ställa krav på att resurserna används effektivt.Andra myndigheters resurser beaktas också, t.ex. AMS.Länsstyrelsen har ett anslag för regional utveckling. Denhar sedan att samverka med andra myndigheter för attuppnå de regionala målen.Berättigade till stöd inom stödområdena och glesbygdbör vara samma verksamheter som , vilka kan bedömasfå en tillfredsställande lönsamhet och ge de anställdavaraktig sysselsättning. Lön och andraanställningsförmåner måste minst ligga på sedvanligkollektivavtalsnivå. Auktoriserad eller godkänd revisormåste finnas. Det bör inte längre krävas att varje enskildinvestering genast ger en sysselsättningsökning. Många förföretagens långsiktiga utveckling strategiskt viktigainvesteringar behöver ändå stöd för att kunna genomföras.Länsstyrelsen får friare händer att pröva detta.Bedömningen av företagets långsiktiga utveckling får störretyngd. av nya jobb skall förbehållas vartderakönet, om inte undantag medges av synnerliga skäl.Konkurrensneutralitet måste iakttas.Det bör finnas utrymme för olika variationer av stöd tillföretagen. De åtgärder som stöds bör kunna få fortsattstöd men även andra delar av företagens organisation ochekonomi. Stöd bör kunna ges till investeringar, om det ärbehovet. Stöd bör kunna ges till anställning av välutbildadarbetskraft, om det är behovet. Stöd bör även kunna ges tillproduktutveckling och marknadsföring om det är behovet.Vilken form av stöd som ges bör således avgöras från fall tillfall allt efter det enskilda företagets behov.Det måste naturligtvis även i fortsättningen finnas reglersom anger hur stor andel av en investering eller en visskostnadspost som kan finansieras med statliga medel. Viansluter oss i det avseendet till de förslag om maximalastödnivåer som föreslås i propositionen beträffandeglesbygdsstöd, lokaliseringsstöd, utvecklingsbidrag,sysselsättningsstöd och stöd till kommersiell service.Skillnaden gentemot nuvarande system blir att företaget,utan att snegla på de stöd som finns, identifierar vilka behovman har, vilka insatser man planerar och vänder sig tilllänsstyrelsen för att diskutera lämplig utformning avfinansieringsmedverkan från staten. fåransvara för det samråd som krävs med utvecklingsbolag,länsarbetsnämd, kommun osv. Med denna modell blir deten samordnad medverkan från flera aktörer som i dagopererar var för sig.Med detta förslag behövs inte heller regeringens förslagom ett särskilt regelsystem för stöd till småföretag, s.k.mikrostöd. Det är upp till att utforma sådanaenklare regler vid behov. En grundtanke i vårt förslag är attgöra det enklare för företagen. Det är alltid företagensbehov som skall vara styrande och bidrag kan ges tillmaximitaket.I samband med denna långtgående decentralisering tilllänsstyrelserna bör det skapas nya incitament förlänsstyrelserna att hushålla med resurserna. Det kanenklast ske genom att länsstyrelserna tilldelas en ram inomvilken man kan medverka i enskilda företags finansiering.Inom denna ram bör stöd kunna ges i form av bidrag ellerlån, antingen med fasta amorteringar eller i form avvillkorslån. Återbetalningar på lånen bör återföras tilllänsstyrelsens anslag. får då skäl att i förstahand ge lån, eftersom det ökar utrymmet att delta i ochstimulera näringslivets utveckling i länet. Detta är önskvärtav flera skäl. Dels bör statens direkta subventioner minska,dels är problemen för företagen i första hand frågan om atthitta finansiering. Det behöver i många fall inte handla ombidrag.En omläggning av det regionalpolitiska företagsstödet iden riktning som här beskrivits innebär också att man kanfå en bättre anpassning till de behov som finns i respektiveregion. är stödformerna i stort sett lika i allaregioner -- det är intensiteten och graden av subvention somskiljer. Men det är troligt att behoven varierar mellanregionerna med hänsyn till problem och förutsättningar. Enomläggning där länsstyrelserna själva får välja på vilket sättman vill stödja företagen ger också automatiskt en bättreanpassning till regionens speciella behov.Vi föreslår att ställer sig bakom dessaprinciper för de regionalpolitiska företagsstöden och attregeringen får i uppdrag att utforma de regler som behövs.Våra förslag angående handläggning av stödenDen administrativa hanteringen av det särskildaregionalpolitiska företagsstödet bör mot bakgrund av detidigare förslagen i allt väsentligt hanteras regionalt. Dettaär en logisk följd av det ökade ansvar som vi vill lägga pålänsstyrelserna. Det är också en självklar slutsats då det äri regionerna som kunskapen finns om villkor ochförutsättningar i respektive region att utveckla näringslivet.Omkring 80 % av de regionalpolitiska företagsstödenbeslutas av länsstyrelserna. Beloppsmässigt motsvarardetta ca hälften av medlen för regionalpolitisktföretagsstöd.Trots detta är regionalpolitiken i flera avseenden mercentraliserad än flera andra politikområden. Fortfarandekan regeringen fatta beslut om regionalpolitiskt stöd tillenskilda företag och om enskilda utvecklingsprojekt. Detförekommer i mycket liten utsträckning eller inte alls inomandra politikområden. Därför är också stödet till enskildaföretag inom regionalpolitiken mer politiserat än inom deflesta andra områden.I fortsättningen bör länsstyrelserna i princip fatta allabeslut om regionalpolitiskt företagsstöd inom det egnalänet. Undantag bör endast göras för mycket storainvesteringar och i de fall där man ställs inför principiellthelt nya ärenden eller i ärenden som berör flera län. I defallen bör besluten fattas centralt av och iundantagsfall av regeringen. Detta får konsekvenser förresursfördelningen till vilket vi återkommer senare.NUTEK bör svara för uppföljning, utvärdering ochutveckling av regionalpolitiken. bör vidare svaraför internationell bevakning, normgivning, rådgivning,utbildning, erfarenhetsutbyte m.m. Det är uppgifter somkan sammanfattas som att vara den statliga huvudmannenför utveckling av företag inom ramen för regionalpolitiken.I det följande skall vi kort sammanfatta de olikaaktörernas viktigaste arbetsuppgifter.KommunernaKommunerna har en viktig roll när det gäller att skapaen god miljö för företagande och hålla i den förstakontakten med nyföretagare och företag som vill utvecklasin verksamhet. Viktiga inslag i detta är att se till att detfinns en god allmän service i kommunen, attkommunikationer, utbildning, markplaner finns samterbjuda rådgivning och ha förmåga att skapa lämpliganätverk som företagare har nytta av. Kommunerna istödområdena bör också fortsättningsvis kunna engagerasig i byggande av lokaler och i turistnäringen. Kommunernaär viktiga också för att till ansvariga instanser föra fram kravoch idéer om de åtgärder som och regeringenhar ansvaret för.LänsstyrelsenMed den decentraliserade modell för regionaltutvecklingsarbete som vi skisserat blir denviktigaste aktören i den statliga regionalpolitiken och i denregionala utvecklingen.Länsstyrelserna blir i den modellen ansvariga för attsamla alla krafter i länet kring utformningen av en idé ellerstrategi om hur näringslivets utveckling i länet främjas påbästa sätt med alla de samlade resurser som finns i länet.De som måste delta i detta arbete är de statliga organen:länsstyrelse, länsarbetsnämnd, utvecklingsbolag,arbetslivsfond, m.fl. Tanken är alltså att samlaskring en strategi för länets utveckling, för vilka alla har ettansvar, men med som huvudansvarig och somsamordnare.På grundval av denna strategi tilldelas sedanlänsstyrelsen medel för näringslivsutveckling (allmännautvecklingsmedel och medel för företagsstöd). Andraaktörer deltar i utvecklingen med sina resurser och på sittansvar. Det gäller t.ex. utvecklingsbolagen med sinaresurser och länsarbetsnämnden med resurser för att startaegen verksamhet, fria projektmedel, medel för utbildning iföretag och för rekryteringsstöd m.m.Uppgiften för blir bl.a. att tillse att beslutom utvecklingsinsatser följer den strategi som gjorts upp förlänets utveckling. Det gäller främst förstås länsstyrelsensegna beslut men också genom lämplig samordningsformövriga aktörer. På det här viset blir regionalt arbete förutveckling av näringslivet mera målinriktat och därmedeffektivare -- inte minst genom den samordning mellanolika aktörer att arbeta mot samma mål som detta innebär.En viktig uppgift för blir att handlägga detnya, friare stöd som redovisats ovan. Vidare är deninitiativkraft som länsstyrelserna kan besitta med hjälp avsina utvecklingsprojektmedel ett viktigt inslag iförverkligandet av länsstrategin.