mot · GH02Ub365 · 1994-01-25 00:00:00 — Konkurrens och kvalitet i skolanI ett samhälle som utvecklas och förändras måste ocksåskolan utvecklas och förändras. Skolan i ett samhälle därindivider och grupper av individer är olika, har olikaönskemål och förutsättningar måste också erbjuda olikalösningar.Elitskolor är nödvändiga och önskvärdaEnligt Ny demokratis uppfattning skapas de bästaförutsättningarna för utveckling och förnyelse om demänniskor som har nya idéer tillåts pröva dessa. Dettaförutsätter att det finns en möjlighet att starta skolor ochta över (''knoppa av'') befintliga skolor, samt att friståendeskolor får bidrag i förhållande till det antal elever somskolan förmår attrahera. När föräldrar och elever ges rättenatt fritt välja skola och det finns god information om deolika skolornas profilering och resultat kommerkonkurrensen mellan skolorna att öka. De avgörandekonkurrensmedlen kommer att varaundervisningskvaliteten, utbildningsresultaten och denindividuella anpassningen till elevernas behov, ambitioneroch förutsättningar.För att snabbt säkerställa denna utveckling ochinriktning vill Ny demokrati:Införa ett för kommunernaobligatoriskt skolpengsystem -- där eleven ''laddas'' med engiven summa pengar som utbetalas till den skolaföräldrarna/eleven valt.Att skolpengen skall vara ett likastort belopp för alla elever. Härutöver skall finnas vissa s kspecialresurser som destineras till särskilt behövandeelever. Specialresurser skall fördelas till såväl s k toppeleversom till s k svaga elever. Specialresurser kan också behövasi vissa glesbygdskommuner.Fastställa specialresurser påindividuell basis. De skall alltid följa den enskilda eleven.Kategorivisa eller schablonmässiga specialresurser skallicke förekomma.Lagstadga föräldrarnas och elevernasrätt att välja skola samt kommunernas skyldighet att sakligtinformera om alla tillgängliga alternativ.Gekommunerna full frihet att låta kommunala skolor blisjälvstyrande med t ex egen styrelse som har befogenheteratt besluta om inriktning, anställa rektor och lärare och somtar ansvar för verksamheten.Ge kommunerna full frihetatt ''knoppa av'', t ex sälja eller överlåta kommunalaskolor.Ge kommunerna full frihet att slutaentreprenadkontrakt med friskolor.Tillåta skolor, somfinner skäl för detta, att utöver den allmänna skolpengenäven ta ut avgift direkt av föräldrarna/eleven.Satsa påriktiga och djupa kunskaper och bildning som skolansviktigaste mål.Säkerställa samhällets kvalitetskontrollgenom särskilt utsedda censorer. Dessa censorer skakontrollera bl a måleffektivitet och kostnadseffektivitet hosskolorna.2. Riktiga betygssystem i skolanRiksdagen har -- med Ny demokratis stöd --fattat beslut om nytt betygssystem. Vi anser emellertid attdetta nya betygssystem behöver konkretiseras avsevärt ochmånga otydligheter undanröjas. Ny demokrati lade inomBetygsberedningens ram fram ett eget förslag tillbetygssystem. Vi står fast vid detta förslagsgrundvärderingar och grundprinciper:''Betygen skallvara skolans bekräftelse -- riktad till eleverna -- på hurelevens arbete och studieresultat bedöms i förhållande tillvad läroplanerna och kursplanerna föreskriver. Betygenskall således mer ha funktionen av återföring (feedback) averfarenheter för eleven, än utgöra urvalsinstrument förfortsatta studier.'' (ur direktiven till Betygsberedningen)Skolan skall ge varje elev möjlighet att utveckla sigoptimalt -- såväl intellektuellt och emotionellt sompraktiskt -- i förhållande till varje elevs individuellaförutsättningar, begåvningsprofil, särart och ambitioner.Skolan skall skapa goda förutsättningar för varje elev attbygga upp en äkta självkänsla. En äkta självkänsla måstebaseras på en god egenuppfattning och realistisk självbild --vilket kräver ett mycket väl utvecklat system för feedbacktill eleven.Det finns elever med särskilda möjligheter --och det finns elever med särskilda svårigheter. Skolan skallstödja dessa elever särskilt.Det finns inga svaga elever --däremot finns det elever som ännu inte fått eller tagitchansen att utveckla sina möjligheter.En grundläggande utgångspunkt är att betygens absolutviktigaste funktion är att vara ett feedback-instrument föreleven om hur väl denne lyckas och utvecklas i sittskolarbete i förhållande till läroplaner och kursplaner.Betygen är således inte avsedda att vara etturvalsinstrument för högre studier eller dylikt. Vi kan intenog understryka hur viktig denna utgångspunkt är. Ibetygsdebatten förekommer tyvärr många övertoner somhar sin grund i gamla föreställningar om att betygen ärurvalsinstrument. (I Ny demokratis akademiska Sverigebehövs inte heller betygen som urvalsinstrument eftersomdet där skall vara fritt tillträde för alla behöriga sökande tilluniversitet och högskolor -- men det är en annan historia. )Det är bl a mot denna bakgrund vi tycker det ärsjälvklart att eleverna skall få betyg redan under de tidigaskolåren. Att inte ge eleverna och deras föräldrar dennastrukturerade feedback är direkt hänsynslöst och inhumant.Ingen skulle komma på idén att tvinga eleverna att spelabrännboll eller fotboll -- men förbjuda dem att räkna poängrespektive mål. Och vad vore konståkning på skridskor utanbetygssättningen?Utöver de direkt ämnesinriktade betygen vill vi isamtliga årskurser att eleven ska få en kort verbalbeskrivning av sina starka sidor och var hon/han har sinförbättringspotential.På gymnasiet vill vi dessutom att eleven ska få en kortverbal beskrivning av sina framträdande personligaegenskaper.Vidare vill vi i samtliga årskurser ha betyg i Ordning ochUppförande -- vi föreslår omdömena Utmärkt (som börvara normalomdömet för skötsamma elever), Godtagbartrespektive Klandervärt. Motiven för att införa betyg även iordning och uppförande är för oss självklara:Ett mål- och kunskapsrelaterat betygssystem ger ingetutrymme för att sätta betyg i ordning och uppförande. Dettaresulterar i att en elev får en strukturerad och braerfarenhetsåterföring på sin kunskapsutveckling i de olikaämnena -- däremot inte på sin personlighetsutveckling ochpå sitt sätt att utvecklas och förhålla sig till andra elever ochtill sina medmänniskor. Inte heller på sitt samspel medomvärlden. Detta anser vi vara inkonsekvent, ohederligtoch hänsynslöst mot eleverna. Inte minst mot bakgrund avden viktiga roll skolan förväntas spela som förmedlare av devärdemässiga, etiska och moraliska grundprinciperna somutgör fundamentet för vår demokrati och av de spelregleren demokrati kräver av sina medborgare. Det positiva i denstarka sociala kontroll som tidigare fanns i vårt samhälle äri dag borta. Detta har, när föräldrarna inte tagit sitt ansvar,lämnat många elever i ett vilset vakuum, där inte skolanvågat eller förmått ta kraftfull ställning för att värna vårahumanistiska grundprinciper och traditioner. Vi ser betygeni ordning och uppförande som ett mycket viktigt sådanterfarenhetsåterförande hjälpmedel och stöd för såväl eleversom lärare och föräldrar.Riksdagens beslut att överlåta till skolorna lokalt attbesluta om studieinformationssystem och betygssystem föreårskurs 7 är tilltalande i många avseenden. Dock anser viatt detta beslut behöver preciseras avsevärt. Vem/ vad ärlokalt? Vem ska besluta? Vi anser också att det är en statlig skyldighet attarbeta fram olika förslag till sådana system som sedan kananvändas lokalt efter egna önskemål. Det är orealistiskt attförvänta sig att en enskild skola har resurser att arbeta framegna feedbacksystem. Vi anser också att det av riksdagenbeslutade betygssystemet A--F med fördel kan användasredan från tidiga årskurser, t ex från årskurs 3 eller 4.3. Specialresurser även till duktiga eleverSolidaritet och humanism kräver topprestationer avSverigeSjälvklart ska reellt svaga och utsatta elever få extrastöd -- något annat vore ett allvarligt brott motgrundläggande etiska värden kring solidaritet ochhumanism. Vi har emellertid inte någonstans kunnat finnaatt några specialresurser destineras för att stödja deabsoluta toppeleverna att prestera sitt yttersta. Vi tycker attdet är lika självklart att ge extra stöd till elitelever som tillsvaga elever. Hela vårt svenska välstånds framtida förmågaatt överleva är beroende av vår förmåga att produceraintellektuella topprestationer i hård internationellkonkurrens. Ska vi ha råd i ett längre perspektiv att varasolidariska mot utsatta samhällsmedborgare måste vi satsaminst lika mycket på vår intellektuella elit. Ett land utanintellektuell elit hamnar på efterkälken -- och det äromvärldens bedömning som gäller, inte Sveriges.Elitidrott och elitutbildningInom idrotten är det självklart och okontroversiellt attprata om elitidrott och att göra särskilda och kraftfullasatsningar på elitidrottsmännen -- och det sker inte påbekostnad av den lika viktiga breddidrotten. Ny demokratianser att det är lika självklart och önskvärt att appliceradetta synsätt inom skolans och utbildningens värld.Jantelagen då?En del anhängare av likriktning och symmetri -- som deofta kallar jämlikhet -- protesterar säkert våldsamt motdetta synsätt, men det ändrar inte på verkligheten ochSveriges fullständiga beroende av vår förmåga att hävda ossi den internationella konkurrensen. Att önska och drömmaförändrar ingen verklighet, hur obarmhärtig denna än måtyckas vara.Konkret föreslår vi således att minst lika stora beloppspecialresurser destineras som stöd till toppelever som tillsvaga elever. I avvaktan på bättre fördelningsprinciper kanfördelning ske på basis av enskilda elevers skolbetygkombinerat med lärares bedömningar.4. Ny lärarutbildning -- nya rekryteringsvägarKunskapsförakt i nuvarande lärarutbildningOm man vill ha en kår av skickliga lärare är det viktigtatt ha en god rekrytering till yrket, en bra utbildning ochgoda fortbildningsmöjligheter. Nuvarande system lämnartyvärr mycket övrigt att önska. T ex har dessvärrelärarutbildningen inte blivit bättre ''reform''av grundskollärarutbildningen, snarare har mycket av detbästa i de tidigare utbildningarna försvunnit. Den nyautbildningen är också dyr, administrativt besvärlig och geren splittrad studiegång. Allmän pedagogik och didaktik hargetts stort utrymme på bekostnad av en mera konkret ochstadieinriktad ämnesmetodik.Lärare från yrkeslivet behövsDe nuvarande utbildningskraven utesluter också iprincip rekrytering av lärare från andraverksamhetsområden t ex från näringslivet. Det är vårbestämda uppfattning att skolan skulle må mycket bra av attfå in lärare som kommer från yrkeslivet och som ofta harbåde djupare och aktuellare kunskaper än många av dagenslärare. Dessa saknar oftast helt arbetslivserfarenheterutanför skolvärlden. Detta skulle hjälpa skolan att bryta sigur den förhållandevis avskärmade och isolerade värld somskolan ofta utgör idag.Reformering av lärarutbildningenBesluten om skolstart , kommunernasfrihet att organisera skolväsendet, nya läroplaner och nyabetygssystem har i grunden förändrat förutsättningarna förlärarutbildningen. Ny demokrati vill därför inte barareformera den nuvarande lärarutbildningen utan föreslårett helt nytt system för lärarutbildning som i stora dragbaseras på:Individualisering och specialiseringUtvecklingen mot individualiserad och årskursblandadundervisning måste prägla lärarutbildningen. De blivandelärarna bör kunna välja inriktning och specialiseringbetydligt friare . I skolor utan årskursbundenorganisation i klasser finns det behov av lärare med olikaprofiler. Lärare bör också efter personliga kvalifikationerkunna tjänstgöra över de nuvarande stadiegränserna ochmellan olika skolformer.Allmän lärarutbildningGrundskollärarutbildningen måste förändras i riktningmot ett mindre obligatoriskt innehåll med ökademöjligheter till specialisering. En inriktning bör varaundervisningen -- sambandet medförskollärarutbildningen kan då utvecklas. En annaninriktning bör avse ''mellanstadiet'' och en tredje''högstadiet''. Härtill kommer specialisering påundervisningsområden, ämnen och t ex laborativundervisning med stöd av datorer. Dessa specialiseringarskulle kunna väljas successivt och somkompletteringsutbildning för yrkesverksamma lärare.Fördelen med sådana specialiseringar är inte minst attämnes- och stadieanpassad didaktik och metodik fårtillräcklig plats i utbildningen. Det innebär också envälbehövlig konkretisering. Utbildningen kan med fördelgöras varvad. Redan det första studieåret bör innehålla enterminslång period som lärarkandidat i en skola. Lärarkandidaten deltar iskolans arbete och får ersättning för det. Därefter följerutbildning i högskolans regi med praktisk tillämpning ute iskolor. Slutligen kommer den praktiska utbildningen i enskola. Den sker helt i skolans regi och utformas som enhandledd tjänstgöring.Ämnesorienterad utbildningGymnasielärarutbildningen bör givetvis ge direktbehörighet för tjänstgöring även på högstadiet. Ettflexiblare system bör utvecklas som ger de studerandestörre möjligheter att kombinera ämnesinriktad ochpedagogisk utbildning. De skulle då inte behöva bestämmasig lika tidigt som för att bli gymnasie- ellerhögstadielärare eller om de ska välja ett annat yrke. Ennormal studieväg bör vara att på traditionellt sätt först taämnesstudierna och därefter de praktiskt pedagogiska. Desenare bör kombineras med betald, tvåårig tjänstgöring i enskola. Denna studieväg skulle också passa för personer medkvalificerande studie- och arbetslivsbakgrund som vill bytafrån en annan yrkesverksamhet till läraryrket.LärarcertifikatCertifikat bör ges tidigast lärartjänstgöringi skola. Såsom är vanligt i andra länder kan en förstautvärdering ske och en slutliglämplighetsprövning göras vid tvåårsperiodens slut. Detskulle borga för att lärarna håller en god standard och ökarespekten för deras professionalism -- vilket aktivt skullemedverka till att återge läraryrket den höga status det engång hade.Kvalitetskontroll -- censorerUtbildning behöver kvalitetskontroll (liksom all annanproduktion av tjänster och varor). En bra kvalitetskontrolluppstår delvis ''automatiskt'' i en framtida fri skola medkonkurrens och valfrihet för elever, föräldrar och lärare.Denna kvalitetskontroll räcker emellertid inte. Vi villdärför att samhället har en övergripande kontroll genomcensorer.Högre lärarutbildningMånga lärare vill gå vidare med fördjupade studier inomett visst område. Studierna bör utformas så att de kankombineras med partiell tjänstgöring. Det måste också blimöjligt för lärare att fortsätta med forskarutbildning tilllicentiats- eller doktorsnivå. Alla skolor behöver ett antallärare med djupa kunskaper inom sina specialområden,som kan bistå såväl andra lärare i utvecklingen avundervisningen som ''stjärnskotten'' bland eleverna. Iförskola och på lågstadiet behövs det t ex lärare medsärskild kompetens att undervisa i tal, läsning och skrivningoch grundläggande matematik. En sådan speciellkompetens kommer att krävas inom alla ämnes- ellerundervisningsområden.Nya lärarutbildningsinstitutionerSkolans utveckling och de ovan skisseradeförändringarna i lärarutbildningen kommer att kräva enavsevärd förnyelse av institutionerna för lärarutbildningen.När skolorna går mot en ökad individualisering och mer avlaborativa arbetsformer måste det få en motsvarighet ihögskolans arbetsformer. Nuvarande linjeorienteradeutbildning med lika studieprogram för alla måste ersättas avindividualiserade studieprogram anpassade tilllärarkandidatens förkunskaper och individuella intressen.Våra skolor är mer betjänta av att få lärare med olikaprofiler och specialiseringar än lärare med dagens likriktadeoch ytliga utbildning.LärarkarriärerLärarkarriären bör i första hand handla om att bli enbättre och mer erfaren lärare och få erkänsla för det. Idagär den enda egentliga befordringsmöjligheten att blistudierektor eller rektor, dvs att befordras bort frånundervisningen! Flera befordringsvägar bör öppnas, t ex enkunskapsmässig där studier och forskning leder fram tilllektorsbehörighet och kanske i slutändan en tjänst påhögskolan, en pedagogisk-didaktisk där lärarskicklighetenbelönas och ansvaret för den lokala lärarutbildningen kanvara målet, en utvecklande, där framtagande av nyaläromedel och ny utrustning uppmärksammas osv. Varjeskola kommer att ha sina arbetsformer och sin organisation.Individuell lönesättningDet ovan anförda leder också fram till att lärare som villta på sig nya uppgifter och ett ökat ansvar självklart ocksåska få stimulans och belöning i form av högre lön. De läraresom väljer att utveckla sin professionalism ochlärarskicklighet ska lika självklart få högre lön. Individuelllönesättning och individuell bedömning av den personligaskickligheten (där även eleverna får vara med och bedöma)är därför både nödvändiga och önskvärda lösningar.5. Hemspråksundervisningen behöver totalreviderasVi välkomnar i och för sig att regeringen i åretsbudgetproposition föreslår vissa restriktioner ochbesparingar inom hemspråksundervisningen -- men vifinner ingen logik i regeringens förslag. Deinvandrarpolitiska målen med hemspråksundervisningenhar aldrig uppnåtts trots många års försök och ambitioner.Efterhandskonstruktioner om atthemspråksundervisningen skapar tvåspråkiga medborgareär falska -- det finns inga belägg för detta och det har helleraldrig varit syftet. Den svenska uppläggningen avhemspråksundervisningen måste totalrevideras --kostnaderna kan inte försvaras när man inte kan påvisanågra positiva effekter som står i proportion tillkostnaderna.Ny demokratis syn på hemspråksundervisningen är klaroch entydig:1 Den hör inte hemma inom skolans ram, vare sig detgäller förskola, grundskola eller gymnasium.2 Den får under inga omständigbeter inkräkta på detordinarie skolarbetet.3 Kommunerna ska helt och fullt befrias från sinskyldighet att tillhandahålla hemspråksundervisning.4 Samhället har inga skyldigheter när det gällerhemspråksundervisning.Att en del invandrare som är bosatta i ibland villbehålla och utveckla sitt gamla modersmål har vi mycketlätt att både förstå och att inse värdet av. Liksom vikten avatt vårda sina kulturrötter. Däremot anser vi inte att det ärdet svenska samhället som ska tillhandahålla, betala ochorganisera denna hemspråksundervisning.Vi anser att den naturliga lösningen i stället är att heltoch hållet överlåta ansvaret för hemspråksundervisningenåt respektive invandrargrupper. Dessa kan t ex med fördelfå hjälp och stöd genom bildningsförbunden (ABF, TBV,etc) som säkert gärna skulle åta sig attadministrera en frivillig hemspråksundervisning i mångaolika former anpassade efter behoven. Vi anser det ocksånaturligt att visst statsbidrag utgår på samma sätt som tillstudieförbundens övriga utbildningsverksamhet. Likanaturligt anser vi det vara att de som önskar erhållahemspråksundervisning betalar en rimlig avgift för detta.De samiska och finska språken räknar vi inte somhemspråk, eftersom bägge dessa språk intar en särställningoch är en del av det svenska kulturarvet.Debatten om undervisningen för invandrare ochminoriteter i är dessvärre svårt känsloladdad.Forskningsresultat åberopas ofta i denna debatt på ett sätt,som gör ett motsägelsefullt och förvirrande intryck påbeslutsfattare, lärare, föräldrar och andra berörda.Skolverkets föregångare, , gav i januari1982 professor vid Department ofGeneral , , , iuppdrag att granska och kritiskt bedöma forskningen ochden på denna grundade debatten omtvåspråkighetsundervisningen i samt relatera dentill den internationella forskningen. Uppgiften är svår ochkräver förutom kännedom om svenska förhållanden ävengoda kunskaper i en rad universitetsämnen, något somingen kan uppnå helt. har specielltgoda förutsättningar för uppgiften. Hon har vuxit upp iSverige, tog studentexamen här och läser svenskaobehindrat. Hon har både språkvetenskaplig ochbeteendevetenskaplig bakgrund, stor erfarenhet avtvåspråkig undervisning och en stark ställning inom deninternationella forskningen på området. Hon har visatomfattande erfarenhet och beläsenhet i flera kritisktgranskande forskningsöversikter. Hennes ambition är att geså klara besked som möjligt och hon använder därför intedet i ofta förekommande försiktiga ochkompromissbetonade skrivsättet.Vi vill gärna i direkta citat återge delar av professorChristina rapport: Forskning och debatt omtvåspråkighet -- en kritisk genomgång av svensk forskningoch debatt om tvåspråkighet i invandrarundervisningen iSverige från ett internationellt perspektiv (SÖ 1983, ISBN91-7662-026-3): (Rapporten gavs ut av Skolöverstyrelsenför men är fortfarande rykande och kusligtaktuell)I denna rapport skulle jag vilja klargöra å ena sidan vadjag ser som politiska beslut om språk, språkproblem ochprinciper i språkfrågor, vilka inte fordrar någonvetenskaplig insats eller åtminstone är grundade på andraän lingvistiska kriterier och å andra sidan sådana frågor somär legitimt lingvistiska frågor och vilka fordrar experter föratt kunna lösas. Min huvudsakliga avsikt med detta avsnittär att undvika framtida sammanblandning av dessa frågoroch att klart framhålla för politiker och beslutsfattare attdet finns beslut de måste ta på politiska grunder. Dessa kaninte undvikas med hänvisning till att det är fråga om språk,även om besluten skulle vara svåra och impopulärahos vissa grupper (förf:s kursiveringar).Baker och deKanter fann inget som kunde stödja värdetav tvåspråkig undervisning.Vi förstår ganska dåligt de faktorer som inverkar påspråkplanering, i liksom i andra länder. Vi har ingenteori för språkplanering som systematiskt kan handskasmed dessa faktorer. Jag misstänker att den svenskasituationen är särskilt komplicerad därför att det finns såmånga motstridiga värderingar inom den svenska kulturen,sådana som jämlikhet gentemot beståendearbetarklassvärderingar; möjligheterna till social rörlighetgentemot ett skatte- och lönesystem som diskriminerar mothårt arbete och framgång, valfrihet gentemotfrämlingsmotvilja, etc. Dessa faktorer har knappastundersökts alls i samband med tvåspråkig undervisning ochde är förmodligen viktigare än någon språkfråga kan vara.Beslutet om hemspråksundervisning är därför ettpolitiskt beslut, vilket borde följa av det långsiktiga måletför invandrarpolitiken, nämligen frihet att välja om man villassimileras eller inte.Språkbevarande är en fråga om socialafaktorer snarare än kärlek till språket; så t ex religion,socialklass eller fysisk isolering. I motsats till vad folk iallmänhet tror, även en del svenska forskare, är det sällanså att etnicitet är ett tillräckligt krav för språkbevarande,men inte heller är språkbevarande nödvändigt för att bevarakulturen eller etniciteten.Tvåspråkig undervisning och utbildning existerar inte iett vacuum som många vetenskapliga undersökningarmenar, utan den är i sig själv resultatet av sociala kraftersom är mycket viktigare för resultatet än någon viss typ avskola.Man bör komma ihåg, som påpekar, att deolika etniska grupperna varierar när det gälleranvändningen av språket. Grupper, där språket tenderar attknytas till religionsutövningen (arabiska, grekiska,syrianska) eller vilkas kultur är markant olik den svenska(turkiska) och av denna orsak ser med ogillande pågiftermål utanför gruppen, tenderar att byta språk i mycketlångsammare takt.Inget land har någonsin satt igång medhemspråksundervisning för invandrarbarn i så massiv skalasom . Vi har därför inga jämförbara databeträffande skolans roll, vare sig när det gäller att bevarahemspråket, eller tvåspråkighet med detta och landetsspråk.Som säger: ''den avgörande frågan är om detsvenska samhället i realiteten kan vara etniskt och kulturelltpluralistiskt, om toleransen således är möjlig...''. Han trorinte det och det gör inte jag heller. Kort sagt så tror jag attzigenarna kommer att fortsätta att vara zigenare, på sammagång som jag tror att barnbarnen till esterna och ungrarnakommer att bli svenskar.Svenska arbeten om tvåspråkig undervisning ochutbildning är ofta mycket åsiktspräglade och vissa teman ärunikt svenska.Faktum är att ingen empirisk evidens finns, somstödjer existensen av ett sådant avbrott i språkutvecklingensom Hansegård hävdar (dvs s k halvspråkighet)...