mot · GH02Jo224 · 1994-01-25 00:00:00 — -- Svenskt bacon säljs till . Kycklingar från i skaockså exporteras. (TV:s Sydnytt )-- Som att sälja kylskåp till eskimåerna! Samfod skallsälja ca. Vad somdäremot inte rapporterades var att det är du och jag och allaandra skattebetalare som möjliggör denna ''bragd'' somSamfods direktörer försöker få äran av. Hur kan SverigesRiksdag nu bevilja att denna köttets och fläskets storfinansmed praktiskt taget monopol i får dessa miljonersamtidigt som man skär ner på alla andra ställen? Att detsvenska gränsskyddet får betalas av konsumenterna i formav för höga livsmedelspriser vet vi , men vetvi också att samma konsumenter även ska betala det danskagränsskyddet (!) om vi ska sälja dit! (Arbetet den 27november 1993)-- Jag läste att en ko i den rika världen får merasubventioner av skattebetalarna än vad som ärgenomsnittsinkomsten för halva jordens befolkning. (i )säljs västvärldens överskottsproduktion till prisersom inte täcker kostnaderna. Överskott dumpas iutvecklingsländerna och slår därmed undan benen för dessaländers egen livsmedelsproduktion.I april 1993 genomdrev jordbruksutskottets borgerligamajoritet ett beslut innebärande att till export av förädladelivsmedel anvisades en skattesubvention med 150 miljonerkronor för perioden till den 31 december1994. Vidare höjdes ramen för export av kött med 100miljoner kronor till 550 miljoner kronor.Vi har via mera exaktförsökt utröna vilka förädlade produkter somsubventionerna avser. Utredningstjänsten uppger efterkontakter med ochjordbruksverket att utöver ost (som är den produkt som fåttdet största stödet) har subventioner gått till produktion avkött-, fläsk- och skinkprodukter samt kyckling. ''Hur storasubventioner som gått till resp. produktslag vill maninte uppge, då det skulle kunna avslöja vilka företag somfått subventioner.'' Denna mörkläggning är minst sagtanmärkningsvärd men visar förstås dessutom att berörda''understödstagare'' är stora monopolföretag.Strukturutvecklingen inom livsmedelsindustrin harnämligen medfört en ökad koncentration av produktions-och ägarintressen. Inom t.ex. köttbranschen harlantbrukskooperationen av slakten, inomstyckningsindustrin är marknadsandelen . Inommejeriområdet har bondekooperationen så gott som 100procent av all invägd mjölk. En ökad inhemsk konkurrensinnan man står inför den gemensamma marknaden skulleonekligen ge bättre förutsättningar för överlevnad.Ovanstående skildring är alltså ingen dröm utan krassverklighet i ett präglat av massarbetslöshet och ettunderskott i statsbudgeten som framkallar kravfrån olika håll på ytterligare nedskärningar inom offentligsektor. Ytterst få är emellertid de röster som framförmotsvarande krav på besparingar inom en fortfarandegenom diverse interna regleringar och en yttre tullmurstarkt skyddad jordbruks- och livsmedelssektor. Och dettatrots att här finns stora pengar att tjäna både för de svenskakonsumenterna och skattebetalarna.Att jordbrukspolitiken reformerats så senfärdigt och i såbegränsad utsträckning beror sannolikt till åtminstone endel på avsaknaden av ett starkt reformtryck. Att folk iallmänhet inte lyckats genomskåda jordbrukspolitikens allaegenheter förklaras av att transfereringsmetoderna ärsvårgenomskådliga och ''osynliga''.1990 var det offentligt reglerade jordbruksstödet hela 61procent av den svenske bondens ersättning. Att jämföramed för EU-bonden, för denamerikanske och för den australiensiske bonden.Prognosen , d.v.s. första året iavregleringsperioden, visar på en svensk stödnivå kring 59procent. Det betyder att den svenska nivån fortfarandeligger betydligt över EUs. Genom den flytande kronkursensedan hösten 1992 är det dock svårt att ange en exaktberäkning.Jordbruksverket gör kontinuerliga mätningar avprisutvecklingen för jordbruksprodukter. Mellan december1991 och sjönk matpriserna med 0,3 procentom man räknar bort momssänkningen. Under samma tidsjönk priset till bönderna . Det betyder attefter med den nya livsmedelspolitikenhar konsumentpriserna för jordbruksprodukter sjunkitbetydligt mindre än producentpriserna. En förändring avstödet till bonden ger inte automatiskt lägre priser tillkonsumenten. Det behövs en fungerandekonkurrenspolitik och konsumenter som är vaksamma ochkunniga för att så sker.I en genomgripande analys av hela den svenskalivsmedelskedjan i ett EU-perspektiv konstaterar en radsvenska och utländska experter bl.a. följande: ''Enjämförelse av svensk livsmedelsindustri medlivsmedelsindustrin i potentiella konkurrentländer inomEU avslöjar att kostnaderna såväl i slakteribranschen som imejerierna i är dubbelt så höga. Sådanakostnadsskillnader vore inte möjliga utan gränsskydd ochandra handelshinder.'' (Mat till ? )nLivsmedelspriser och allmän prisnivå i OECD-länderna1990 (= 100)LivsmedelprisnivåAllmänprisnivåLivsmedel/allmän prisnivåBelgien(104(103(101Danmark(132(133( 99Frankrike(106(107( 99Västtyskland(102(114( 89Grekland( 83( 78(106Irland( 98(100( 98Italien(105(104(101Luxemburg(102(104( 98Nederländerna( 98(104( 94Portugal( 79( 64(123Spanien(102( 94(108England( 85( 94( 90(EU-genomsnitt)(100)(103)( 97)(107(109( 98Finland(162(146(111Norge(159(136(117Sverige(158(138(114Schweiz(152(139(109Turkiet( 62( 50(124USA( 78( 88( 89Kanada( 93( 98( 95Australien( 77( 95( 81Nya ( 75( 84( 89Japan(153(118(130Källa: Purchasing Parities and Real Expenditures1990. 1992.Tre länder -- , och --uppvisar ett matpris som är väsentligt lägre än den allmännaprisnivån. Alla tre länderna har komparativa fördelar ilivsmedelsproduktionen och är stora livsmedelsexportörer.Högprisländerna i med undantag för Danmarkhar ett ännu högre pris på mat än på andra varor och topparlistan på länder med det högsta relativpriset på livsmedel.Danmark är en stor livsmedelsexportör.Två andra högprisländer, och , uppvisarett högt relativpris på mat. Både de och de nordiskaländerna kännetecknas av en hög grad avjordbruksprotektionism. De produkter som har de högstapriserna i jämfört med alla de andra länderna ärkött, bröd och mjölkprodukter samt oljor och fett. Samtligaskyddas från internationell konkurrens av den svenskaregleringspolitiken. Analyserna pekar på tre viktiga orsakertill prisskillnaderna.1. Ländernas inkomstnivå (mätt som real BNP percapita)2. Indirekt beskattning 3. JordbruksprotektionismGraden av jordbruksprotektionism (gränsskydd,regleringar och subventioner) har en mycket signifikantprishöjande effekt. Innebörden blir också attjordbrukspolitiken skyddar inte bara jordbruksledet meddess insatsvaruleverantörer utan även senare led. Dessa ledskulle också tvingas till prissänkningar om jordbruksstödetsänktes. De högre kostnader som jordbruksstödet medför''smittar av sig'' inte bara på leverantörer av insatsvaror utanäven på köparna av jordbrukets produkter. Omfattadestödet 1990 till bönderna så gickungefär lika mycket vidare i förädlingsindustrin o.s.v.Stödet flyter från de stora matkonsumenterna, d.v.s.barnfamiljerna, till de stora producenterna, alltså till destörre jordbruken i de bättre ställda regionerna, en märkligform av inkomstpolitik.Den slutsats som kan dras är att den höga svenskamatprisnivån beror på jordbrukspolitiken och speglar ettineffektivt resursutnyttjande till följd av gränsskydd,regleringar och bristande konkurrens i såväl grossist- somdetaljhandelsled. Så t.ex. har de tre stora blocken ICA, KFoch hand om nästan all livsmedelsförsäljning.Konkurrensen har bestått av exportpriserbjudanden. Ombutikerna legat på samma ort har prisnivån i de olikakedjornas butiker i stort sett varit identisk. Centraltframställda cirkaprislistor har gett en stel och högprisbildning.En analys av livsmedelsindustrins framtid i EU ärintressant inte bara för att den sysselsätter mer än 60 000personer, d.v.s. av hela industrinsarbetskraft, utan också för att dess effektivitet är avgörandeför det svenska jordbrukets överlevnad. Flertaletjordbruksråvaror måste passera förädlingsföretagen innande når den slutlige konsumenten ochförädlingsverksamheten påverkar avsevärt varornasegenskaper antingen det gäller pris, kvalitet ellerbekvämlighet.Samtidigt inverkar höga råvarukostnader orsakade avett högt kostnadsläge och låg effektivitet iråvaruproduktionen menligt på livsmedelsindustrinskonkurrensförmåga, i synnerhet för råvaror som avtransportkostnadsskäl förädlas nära primärproduktionen.Jordbruket och dess förädlingsindustri hänger således ihop.Integrationen med den gemensamma marknaden innebäratt den svenska livsmedelsindustrin tvingas konkurrera medde europeiska företagen såväl i som hemma iSverige. Erfarenheten blir ny för många svenskalivsmedelsföretag som existerat i en tämligenskyddad ekonomisk miljö.Beräkningar visar att en sänkning av de svenskalivsmedelspriserna d.v.s. till nära dansknivå, skulle kunna uppnås om det svenska jordbruksstödetsänktes till en nivå motsvarande EUs 1990. De lägrematpriserna ger en vinst för konsumenterna på 19 miljarderkronor, varav 4 miljarder är minskad moms. Klart stårockså att vinsten för konsumenterna av sänkt jordbruksstödär så stor att den skulle räcka att mer än kompensera allaförluster, om viljan fanns. Det finns med andra ordväsentligt billigare sätt att ge önskat inkomststöd till olikagrupper -- t.ex. dagens svenska jordbrukare. Utrymmet förkompensation -- och proportionerna på problemet --belyses av att vinsten för konsumenterna skulle möjliggöraårliga inkomstöverföringar till alla jordbrukare påhundratusentals kronor.En neddragning av jordbruksstödet skulle ge ensamhällsekonomisk vinst som svarar mot skillnaden mellanvad konsumenterna tjänar genom lägre priser ochproducenterna förlorar genom lägre inkomster. Densamhällsekonomiska vinsten skulle uppkomma genom eneffektivare hushållning med resurser inom landet och ökadinternationell specialisering.Den svenska avregleringen inom jordbrukssektorn gickbetydligt längre mot en marknadsstyrning än vad EUsjordbrukspolitik syftat till. Att vinster trots detuppstår i svensk livsmedelssektor vid ett EU-inträde berorpå att EUs framtida prisnivå beräknats ligga lägre än vad ensvensk intern avreglering förväntas medföra. Den svenskaförädlingsindustrin tvingas emellertid ut i ökad konkurrensgenom den större marknaden och genom att prisregleringenfungerar på annat sätt i EU.Den lämpligaste jordbrukspolitiska strategin vid entänkt, men fortfarande osäker, framtida EU-anslutning ärenligt vår uppfattning ett fullföljande och en renodling avden interna avregleringen, som denna förses medett pristak i form av ett gränsskydd som sänks ner till nivånför EUs marknadspriser. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag tillavveckling av exportsubventionerna för köttprodukter,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av fortsatt internavreglering och sänkt gränsskydd för jordbruksprodukter.