mot · GH02Fi411 · 1994-01-25 00:00:00 — En av politikens främsta upgifter i ett land är attåstadkomma ekonomisk och social rättvisa mellanmedborgarna.Den fullständiga rättvisan mellan människor är intemöjlig, men politiken måste eftersträva så stor rättvisa sommöjligt. Inriktningen och ambitionerna är avgörande.Eftersom de motsatta ekonomiska krafterna är mycketstarka i ett samhälle krävs det betydande politisk vilja ochförmåga för att hindra att klyftorna växer. ökardessvärre orättvisorna allt mer. Regeringens politiksamverkar med de marknadskrafter som vidgar klyftorna.De fria marknadskrafterna kräver större skillnadermellan människor för att de s.k. välståndsskapandekrafterna skall bidra till en ökad tillväxt.Internationella jämförelser visar dock att denna teori igrunden är felaktig. Studier av hurbruttonationalprodukten har utvecklats i olika länder visarmed all önskvärd tydlighet att den traditionella svenska ochnordiska välfärdsmodellen står sig väl i jämförelse medandra, mera marknadsmässigt inriktade länder. Denordiska länderna befinner sig i toppen av dennaredovisning.Europarådets generalsekreterare 1991 vid en konferens i rådets regi om fattigdomeni , att i befann sig under det s.k.fattigdomsstrecket medan hade . Västtysklandhade under fattigdomsstrecket.Fattigdomsstrecket går vid eller lägre inkomst ijämförelse med medelinkomsten i ett land. Begreppetkallas '''' och är således relaterat tilllandets allmänna inkomstläge.Ett par forskare vid det europeiska iFlorens -- professorn i ekonomi ochsociologen -- har visat hurberoende den sociala utvecklingen i ett land är av staten.Om statens ansvar trängs tillbaka ökar antalet som fallerunder fattigdomsstrecket. Vidare är det viktigt, framhållerAndersen och Micklewright, att sociala förmåner ärkopplade till medborgarskapet och att de är generella.Marknadskrafterna måste regleras för att det skall varamöjligt att skapa större rättvisa.Välfärdssamhället är beroende av hur stora statensinkomster är, hur skattesystemet är konstruerat(proportionell eller progressiv beskattning) och hur detsociala nätverket byggs upp. En generell socialpolitikkräver en progressiv beskattning, dvs. omsocialpolitiken inte är utjämnande måste skattepolitikenvara det. Men detta kräver i sin tur att de socialaförmånerna också täcker grundtryggheten.Socialförsäkringarna måste täcka rimligasocialbidragsnormer för dem som har mycket lågainkomster eller inga inkomster alls. För dem kan ju inteskatterna under några omständigheter verka utjämnande.Det var en av skattereformens nackdelar att den breddademomsen drabbade låginkomsttagarna utan att de kunde fåtillräcklig kompensation genom lägre inkomstskatt. Enligtvissa beräkningar medförde skattereformen också väsentligminskning av landets inkomster (ca ).De förändringar i skattesystemet som den borgerligaregeringen sedan gjort har på ett dramatiskt sätt förstärktorättvisorna.Vi lever ännu i en lågkonjunktur och kostnaderna förarbetslösheten är enorma. Ingenting är därför viktigare idagens läge än att minska arbetslösheten. Men staten harsjälv gjort sig av med inkomster genom att ge storaskattelättnader till de välbeställda. anser man siginte ha resurser för att kunna bekämpa arbetslösheten ochvidmakthålla välfärden.Ett uttryck för den negativa fördelningsprofilen är attantalet socialbidragstagare har ökat med närmare 50 %under de två senaste åren. Detta har skett trots att mångakommuner har sänkt socialbidragsnormerna.Vi hävdar att välfärdspolitiken i sina huvuddrag skallvara generell och utjämnande. Detta kräver en godekonomisk samhällsutveckling med högsysselsättningsgrad, en väl utbyggd socialpolitik och enutjämnande skattepolitik.De ekonomiska och sociala klyftorna i vårt land har ökatbetydligt under bara . Mycket av svårigheterna kantillskrivas den internationella konjunkturen, men de harförvärrats av inhemska beslut. Det är hög tid för enomprövning. I annat fall hamnar vi snabbt utanför dentraditionella nordiska välståndsmodellen. Det drabbar intebara de fattiga utan också samhället i stort.Ju färre antal människor som hamnar underfattigdomsstrecken, desto friskare är ett samhälle. Dengenerella välfärden måste utformas så att den lyfter delägsta inkomsttagarna eller dem som är utan egnainkomster. Detta är det solidariska samhälletsexamensprov. Det är ett allvarligt nederlag för solidaritetenatt fattigdomen ökar i vårt land medan de redanvälbeställda får det bättre. Detta så mycket mer som denbristande solidariteten bevisligen icke ökar dengemensamma kakan.Det är hög tid för återupprättande av välfärdspolitiken.Skattereformen måste utvärderas. De senaste årensskattelättnader för kapitalägare måste upphävas. Vi anseratt en utredning om de senaste årens försämringar när detgäller fördelningspolitiken bör komma till stånd.Samtidigt bör arbetet med ett samlat program för ökadekonomisk och social rättvisa inledas. Sker inte detta, dåinnebär det att vi godkänner att går mot allt djupareklyftor mellan människor. Vi får då en uppdelning avnationen i fattiga och rika, något som har varit främmandeför befolkning . Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär tillsättande av enstatlig låginkomstutredning,2. att uppdrar åt regeringen att redovisa ettsamlat åtgärdsprogram i syfte att minska de ekonomiskaoch sociala klyftorna.