mot · GH02T533 · 1994-01-25 00:00:00 — beslöt insatser iinfrastruktur. Dessa satsningar grundade sig dels på detkonkreta behovet av förbättringar av vägar och järnvägar,dels på åtgärder för att minska den drastiska arbetslösheten.En tredje målsättning utöver de två nämnda bör nutillfogas. Satsningarna bör också stimulera till miljövänligakommunikationer.Inriktningen på satsningarna var huvudsakligen attbygga nya vägar och järnvägar samt restaurera befintligaspår och vägar.Nu bör i stället kommunikationerna ställas om mot merav satsningar på järnvägar och telekommunikationer. Avdet sistnämnda fanns påfallande lite i de förslag tillinfrastruktursatsningar som antog. Detta bör nukorrigeras. Regeringen bör därför återkomma till riksdagenmed sådana förslag.Men avgörande för en utveckling mot mer avmiljötänkandet ligger inte bara i kvaliteten på de fysiskainvesteringarna, utan också på vad sätt dessa kan kommaatt brukas av användarna. Kort sagt förefaller det dumt attsatsa på stora spårbyggen om ändå ingen har råd att åka tågpå dem.Riksdagen har beslutat försämra stödet tillolönsam regional järnvägstrafik. Detta är naturligtvis etthårt slag för regionerna i fråga och det innebär att merpersontrafik överflyttas till mindre miljövänliga alternativ.Samtidigt är det rimligt att hävda något slags ansvar för attett trafikunderlag skall finnas. Därför bör stödformernautgå på annat sätt.När kraftigtrabatterade priserna för den breda allmänheten visade sigtågtrafiken vara en tjänst med stor efterfrågan. Ofta varefterfrågan större än tillgången och utbudet. Kringorsakerna kan diskuteras, men ändock bör två slutsatserdras ur resultatet. Svenska folket vill åka tåg. Det uppfattassom ett trevligt och bekvämt åkande. Prisfrågan äremellertid avgörande för tågåkandet. Med ett sänkt prisökar tågåkandet kraftigt.När det gäller möjligheterna till sänkta priser avgörsdetta i första hand av möjligheterna att minska de kostnadersom är förbundna med tågtrafiken. Om det skall varamöjligt att sänka priserna utan ett subventionssystem bördärför i första hand kostnaderna sänkas. Bland de störstaposterna återfinns kapitalkostnader, dvs. i huvudsakkostnader för inköp av tågset. Dessa kostnader bordekunna minskas genom att staten vad gällerinfrastrukturinvesteringar har en mer flexibel syn och bidrartill dessa kostnader. Åtgärden att användainfrastruktursatsningar till inköp av tågset kan ocksåförväntas skapa fler jobb än spårbyggen då dessa inte är likapersonalintensiva. Vad som i motionen anförts gällandeflexiblare användning av infrastrukturinvesteringarna börges regeringen till känna såsom rikdagens mening.Även godstrafiken bör överföras till miljövänligarealternativ såsom järnväg. diskrimineras järnvägenkraftigt till förmån för vägtrafiken. Därigenom ökassvårigheterna att överföra godstransporter. Ett exempel pådiskrimineringen är möjligheten att föra godset direkt tilldörren. Medan vägarna fram till industrin betalas viaskattemedel genom eller kommunen betalasjärnvägen fram till industrin från stambanenätet genombrukaravgifter till SJ som bär ansvaret utanskattefinansiering. Detta kostnadsansvar gäller inte barainvesteringarna utan också driften och underhållet. Järnvägblir således vid dörr till dörr-transporter ett betydligt dyrarealternativ. Detta bör åtgärdas genom att övertarkostnaderna för stick/ industrispåren.Genom denna metod och genom att i ett län på prov göraen storsatsning på att bygga nya stickspår kan en tillräckligkunskapsbas uppnås för att senare utarbeta en strategi föröverförandet av godstrafik till järnväg. Behovet avförsöksverksamhet, kostnadsansvar och långsiktig strategiför miljövänligare godstransporter bör delges regeringen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om järnvägstrafikens utveckling ochmöjligheter.