mot · GH02K430 · 1994-01-25 00:00:00 — Våldet på gatorna har blivit råare och våldsverkarna fler.Det är ofta utrustade med knivar, järnrör och basebollträn.I brist på bättre fritidssysselsättning söker sig ungdomar tillolika gängbildningar i de centrala delarna av kommunernaoch fördriver tiden med att bråka med varandra. Ungdomarkänner uppgivenhet och saknar oftamedkänsla för varandra. De söker hos de olika gängen entrygghet och ett sätt hävda sig som de inte kan nå på annatsätt i samhället.Samhällets besparingar drabbar också ungdomensmöjligheter till kulturupplevelser och möjligheter till attskapa och utöva sin egen kultur.Det finns ett rikt utbud av våldsfilmer, videogram ochreklam för fram allt mer glamorösa och glättiga livsstilar. Idet s.k underhållningsvåldet finns normer och värderingarom att äga och konsumera och våldet begås nästan enbart isyfte att komma åt pengar eller saker, inte av hat, kärlekeller politisk passion. Mediautbudet ger sken av att dessalivsstilar skall vara rådande i samhället och det handlarmånga gånger om makt och förtryck.Under senare år har också diskuterats hur det alltmerförekommande råa våldet i film, videogram och på TV,påverkar och utarmar andra upplevelser. Genomopinionsyttringar, debatter m.m skärptes lagstiftningen1991 när det gällde granskning och kontroll av filmer ochvideogram och det beslutades om ett åtgärdsprogram för attkomma tillrätta med skadeverkningarna av hela utbudet avvåldsskildringar på bio, video och TV och däri inbegripensatellit- och kabel-TV. Justitiekanslern har haft i uppdragatt utreda behovet av åtgärder angående bestämmelsernaom olaga våldsskildring. Justitiekanslern föreslår inte någraförfattningsändringar men anger att han inte anser att manska slå sig till ro med vad som gjorts. När det gällerspridningen av våldspornografisk, olaga våldsskildring,anser han att det ännu inte är definitivt löst hur det skakunna stävjas.Våldsskildringsrådet fick till uppgift att initieraforskning, utbildning och information och att som motviktsatsa på kvalitetsfilm och kvalitetsvideogram. De har blapekat på en rad olika områden där den nuvarandelagstiftningen inte är tillfredsställande. Det gällerexempelvis registreringsplikten där endast avdistributörerna registrerat sig. Det ligger i sakens natur attde som avser att gå utanför reglerna inte registrerar sig.Våldsskildringsrådet pekar också på attvideogramsverksamheten är i stark utveckling och svår attöverblicka. Inom detta område finns också en s.k. svartmarknad, med kopiering och försäljning utav olikavideogram med våldsskildringar, denna typ av verksamhetär kopplad till postorderförsäljning och klubbverksamhet.Vidare så lämnar man inte till frivillig granskning devideogram som man vet inte håller sig inom givna regler.Vi upplever inte att det skett några förändringar iutbudet av det s.k. underhållningsvåldet utan snararetvärtom är utbudet mer fixerat just vid våldsscener. Detfinns undersökningar som tyder på att vissa grupper barn,ungdomar och vuxna p.g.a tittande på underhållningsvåldoch även på mer sensationellt nyhetsvåld, får felaktigaföreställningar om våldet i verkligheten. En annan frågasom också diskuterats är hurvida barn och ungdomar genomatt se på våld på TV, filmer, video får bristande förståelseför hur allvarliga följderna av slag och sparkar kan vara. Detsaknas forskning där säkra slutsatser kan dras hurunderhållningsvåldet ger upphov till våldet ute i samhälletoch därför bör initiativ tas till en sådan forskning.Vidare är det att utvärdera den lagstiftning som tillkomvid riksdagsbeslut för att ta initiativ till de åtgärdersom krävs för att dämpa våldsskildringarna i mediautbudetoch få till stånd en bred forskning. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en utvärdering av deförändringar som tillkom genom riksdagsbeslut omvåldsskildringar,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av forskning om det s.k.underhållningsvåldets effekter.