mot · GH02A56 · 1994-04-13 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:140 Bygder och regioner i utveckling Innehållsförteckning 1.Inledning och sammanfattning2 2.Bristfällig proposition3 3.Problemen nu4 4.Vår syn på regionalpolitiken5 5.Den regionala utvecklingen7 6.Sektorspolitiken8 90 000 nya jobb9Bra kommunikationer9Näringspolitik12Utbildning och kultur16 7.Utveckling av företag19Viktiga utgångspunkter20Nuvarande stöd20Regeringens förslag angående företagsstöd21Våra förslag angående företagsstöd22Våra förslag angående handläggning av stöden24De tre nordligaste länen27Norrlandsfonden27Kvinnligt företagande28 8.Landsbygdsutveckling29 9.Storstädernas betydelse33 10.Regionalpolitisk forskning35 11.Särskilda regionala åtgärder för nästa budgetår35 12.Anslagsfrågor37Hemställan381. Inledning och sammanfattningFör att kunna bo i , eller måsteman kunna få ett jobb så att man kan försörja sig och sinfamilj. Därför måste landets regering föra en ekonomiskpolitik för full sysselsättning. I regeringen är600 000 människor arbetslösa.För att kunna bo i , ellerSöderköping måste man ha tillgång till post, telefon,elektricitet, affärer och offentlig service. Därför måstelandets regering föra en sektorspolitik som ser till attservice, tjänster och kommunikationer fungerar på likavillkor över hela landet. I regeringen , avregleras och skärs ned utan att man har enaning om vilka konsekvenser detta får för olika delar avlandet.För att kunna bo i , eller Idremåste det finnas arbetsgivare som vill etablera sig på ortentrots det bistra klimatet, den glest befolkade omgivningenoch de långa avstånden. Därför måste det finnas ennäringspolitik och en regionalpolitik som stödjer dessaföretag. I regeringen har 45 000småföretag gått i konkurs.Regeringen har fört in imassarbetslöshetens träsk. Med 600 000 människor, 14 %av arbetskraften, utanför den ordinarie arbetsmarknaden ärSverige i kris. I traditionellt sysselsättningssvaga regionerstår närmare var femte person utanför den ordinariearbetsmarknaden.Den viktigaste uppgiften är därför att bekämpaarbetslösheten i hela . Vi socialdemokrater har ettprogram som skapar 90 000 jobb och 30 000utbildningsplatser, som tar ned den öppna arbetslöshetennästa år till 5 procent.Vi vill också ge förutsättningar för hela att levagenom en samordnad sektorspolitik. Därför vill vi satsa 4miljarder kronor extra på vägunderhåll framför allt pålänsvägar, se till att post, telekommunikationer, flyg ochelektricitet fungerar på lika villkor, satsa mer på de små ochmedelstora högskolorna och ge kulturen en chans också iglesbygd.Vi vill att de regionalpolitiska resurserna skall användasså effektivt som möjligt och att regionens och företagensbehov skall vara styrande. Därför vill vi ha flexibla bidrag,ge mer resurser till länsstyrelserna, fatta besluten så näraföretagen som möjligt och ta fram mer riskvilligt kapital därdet saknas.Människors engagemang och initiativkraft för den egnabygden är avgörande för utvecklingen. Den lokalamobiliseringen i byar och mindre samhällen ärlivsnödvändig för landsbygd och glesbygd. All sådanmobilisering är nödvändig för att hela skall leva. Visocialdemokrater vill på bästa sätt stödja och underlättadenna verksamhet och är övertygade om att dettautvecklingsarbete gagnar hela landet.Vi säger nej till att flytta resurser från norr till söder,skapa nya regelverk och byråkratier, genomföravalkampanjmässiga utdelningar av skattebetalarnas pengartill planlösa, tillfälliga insatser. Därför avvisar viregeringens förslag om att flytta väl använda resurser hosarbetsförmedlingarna till länsstyrelserna.2. Bristfällig propositionRegeringens förslag är bristfälligt i tre viktigaavseenden: Det har inte föregåtts av en parlamentariskutredning. Utredningsmaterialet är bristfälligt ochremisstiderna har varit extremt korta. Avtalet med EU harinte analyserats och beaktats.Traditionellt har förändringar av regionalpolitikenföregåtts av parlamentariska utredningar. Så icke dennagång. Utredningsarbetet har helt styrts avarbetsmarknadsministern och endast olika tjänstemän ochexperter har fått delta i utredningsarbetet. När iett unikt beslut invände mot detta förfaringssätt, tog detnärmare regeringen tillsatte enregionalpolitisk referensgrupp med företrädare förriksdagspartierna. För de socialdemokratiska ledamöternai denna referensgrupp stod det snabbt klart att det inte fannsnågra som helst möjligheter att påverkautredningsmaterialet eller de förslag som skulle tas fram ipropositionen. Gruppen var ett spel för gallerierna ochnågon ambition fanns inte från regeringens sida att ta framsakligt konkreta förslag med största möjliga politiskauppslutning.Underlaget för den regionalpolitiska propositionen harvidare varit synnerligen bristfälligt. En så viktig fråga someffekterna för den regionala utvecklingen av privatiseringaroch avregleringar inom den statliga sektorn har inte belysts.Inte heller myndigheternas regionalpolitiska ansvar ochsamordningsfrågor mellan olika myndigheter, t.ex. AMSoch , har utretts. Infrastruktur och utbildning ärtvå områden som är grundläggande för tillväxt ochutveckling. Men inget har gjorts för att visa var behovenfinns, hur de mäts och hur resurserna fördelas i dag.En viktig fråga för den regionala utvecklingen är hurstatsbudgetens resurser fördelas över landet och vilkaeffekterna blir när man minskar de offentliga utgifterna.Regeringens största sparprojekt är ju att ta av kommunerna35 miljarder kronor och det är då högst rimligt att veta hurdetta drabbar olika regioner. Regeringen minskar skatternakraftigt för kapitalägarna men ökar dem avsevärt förlöntagarna. Vad betyder denna förändring för den lokalaoch regionala efterfrågan? Talande är attNUTEK:s analys av statsbudgetens regionala fördelningblir färdig efter det att regeringen lagt sin proposition!Det bristfälliga utredningsmaterial som ändå tagits framhar sedan blivit föremål för en synnerligen märkligremissbehandling. Materialet har sänts ut från tre olikamyndigheter, varför remissinstanserna haft storasvårigheter att överblicka det. Dessutom har remisstidenvarit extremt kort, . Flera viktiga förslagi propositionen har över huvud taget inte remissbehandlats.Till detta kommer att förhandlingarna med EU omvillkoren för ett medlemskap just har avslutats. Iöverenskommelsen behandlas möjligheter att fåbidrag från för olika former avregionala utvecklingsprojekt och andra bidragsberättigadesatsningar. Bl.a. införs för de nordiska länderna ett nyttmål, mål 6, för möjligheterna att få bidrag, som tar sikte påde delar av som är glest befolkade. Blir Sverigemedlem av EG tillkommer alltså ytterligare ett viktigtområde som har betydelse för den regionala utvecklingen,nämligen det tänkbara stödet från EU:s strukturfonder.Stöd som utges från förväntassamordnas med insatser som görs här i landet med lokala,regionala och ibland också nationella resurser. Oftaförutsätts olika former av gemensamma projektgenomföras. En mycket viktig fråga är därför hur dessa stödfrån skall samordnas med dennationella regionalpolitiken och också medsektorspolitiken.Det finns i propositionen ingen som helst analys av vilkakrav på eventuella förändringar av den svenskaregionaleller sektorspolitiken som dessa möjligheter tillfinansiering från ställer. Detkonstateras bara att det får ut senare och att dettaskall ske inom befintliga ramar. Ingen som helst redovisningges heller av konsekvenserna av det faktum att de områdensom faller under mål 6 enligt regeringen inte kan få stöd frånandra mål inom strukturfonderna.Enligt vår mening borde några långsiktiga beslut intefattas rörande regionalpolitiken innan dessa frågor klaratsut.3. Problemen nuRegeringen politik har fört in i en mycketallvarlig kris. Den kommer att få särskilt allvarligakonsekvenser för traditionellt svaga regioner. Orsakerna tilldetta är flera.De regionala skillnaderna i inkomster, sysselsättning ocharbetslöshet är förhållandevis små i jämfört medläget i de flesta andra länder. Men självfallet finns detskillnader.Sedan regeringen trädde till har mer än vart tiondejobb försvunnit i . Skogslänen har drabbats hårdareän andra län, eftersom en ännu större andel jobb harförsvunnit där. Av intresse är också att notera attskogslänen är mest beroende av offenlig sektor. År 1987jobbade av de sysselsatta i skogslänen i offentligsektor. Motsvarande siffra för storstadslänen var knappt30 % och för övriga län . Nedskärningarna i offentligsektor drabbar därför skogslänen hårdast. Motsvarandegäller nedskärningarna i de offentligatransfereringssystemen, eftersom människorna i glesbygdär mer beroende av dessa än man är i andra områden.Den öppna arbetslösheten är alltid högre i skogslänenjämfört med storstadslänen och andelen arbetslösa iarbetsmarknadspolitiska åtgärder är också större.Under 1993 var den öppna arbetslösheten i genomsnitt8,. I var den dock , i Västerbotten9,och i . Siffrorna för kommuner iinlandet är avsevärt högre. utbetalades 42miljarder kronor i kontantstöd. På kommunnivå innebärdetta exempelvis att i utbetalades ca 48miljoner kronor i kontantstöd, eller perinvånare. ökade socialbidragen i Jokkmokkmellan och 1994 med 162 %.Regeringen vill kraftigt skära ned den offentligasektorn. försvinner 100 000 jobb ikommuner och landsting. För tiden därefter fram till 1998skall utgifterna minska med ytterligare 35 miljarder kronor.Det betyder enligt regeringens egna uppgifter att ytterligare60 000 personer skall mista sina jobb där. Detta kommersom nämnts att drabba skogslänen hårdare än andraområden. Det kommer också att slå särskilt hårt motkvinnorna i glesbygd.På samma sätt kommer de föreslagna försämringarna avreglerna i arbetslöshetsförsäkringen att drabba dem sombor i glesbygd särskilt hårt. haruppskattat att kostnaderna för socialbidragen på kort siktkommer att stiga med 2--. För mångaglesbygdskommuner blir detta en socialbidragsbomb.För skogslänen har våra gemensamma naturresurser, destatliga företagen och verken alltid haft en särskilt viktigroll. Likaså är bra kommunikationer och god offentligservice avgörande för möjligheterna att bo i glesbygd.Regeringens politik på dessa viktiga områden motverkarkonsekvent regionalpolitikens mål. Man kan därför säga attregionalpolitiken motarbetas av den ekonomiskapolitiken och av sektorspolitiken. Låt oss ta några exempel.Regeringen vill sälja ut våra gemensammanaturtillgångar och sälja ut statliga tillgångar och företag avideologiska skäl. Det är inte bra att staten äger tillgångar,menar man, det är bättre om de överförs i privata händer.Regeringen är så angelägen att göra detta att man t.o.m.realiserar ut tillgångarna. Utförsäljningen av Celsiusinnebar att minst en halv miljard av skattebetalarnas pengaröverfördes till ett fåtal aktieägare. Utförsäljningen avSSAB innebar att ett antal personer utan risk tjänat 1,7miljarder kronor på skattebetalarnas bekostnad. Densenaste utförsäljningen gällde ASSI-Domän, sedan stårVattenfall på tur osv.Kännetecknande för regeringens handlande är att alltdetta sker utan att någon som helst analys görs av deregionalpolitiska konsekvenserna. Vilken betydelse harnaturtillgångarna och styrningen av dem för skogslänen?Vad betyder t.ex. utförsäljningen av ASSI-Domän för desmå privata sågverken i inland? Kommer de attfå något virke ? Regeringen planerar att förstavreglera elmarknaden och sedan privatisera Vattenfall.Vad innebär avregleringen för människorna i glesbygd?Vilket regionalpolitiskt ansvar kan ett privatägt Vattenfalltänkas ta ?Inga som helst regionalpolitiska analyser finns heller närdet gäller de långsiktiga konsekvenserna av avregleringar,bolagiseringar och privatiseringar när det gäller flyg- ochtågtrafik, posthantering osv.4. Vår syn på regionalpolitikenRegionalpolitikens målVi socialdemokrater menar att regionalpolitiken skallstyras av tre övergripande mål: Tillväxt, rättvisa ochvalfrihet.Vi anser att regionalpolitiken skall främja tillväxt genomatt ta vara på befintliga resurser och bygga vidare pånaturliga förutsättningar för produktionen. Den bör vidareleda till valfrihet genom att göra det möjligt för människoratt bo och arbeta i olika delar av landet: i storstäder, mindretätorter och i glesbygd. Regionalpolitiken skall medverkatill en rättvis och jämn fördelning av resurser mellan landetsolika delar, där hänsyn tas till att förutsättningarna attförsörja sig är olika.Vi anser att det hade varit välgörande om regeringenmer precist uttryckt de regionalpolitiska målen på detsättet. Allvarligare är emellertid att regeringens politik iviktiga avseenden motverkat de tidigare uppsattaregionalpolitiska målen.Den allmänna ekonomiska politiken har hämmattillväxten i landet. BNP har minskat med 5 %samtidigt som arbetslösheten stigit till rekordhöga nivåer.Mot en kontraktiv ekonomisk politik kan regionalpolitikenendast marginellt medverka till en tillväxt i landet.Förutsättningen för att regionalpolitiken skall kunna varaen tillväxtskapande kraft är att det finns en tilltagandeefterfrågan i landet. Om efterfrågan på varor och tjänsterminskar, är det svårt att utnyttja ett aldrig så generösterbjudande om stöd för lokalisering av ett företag.Vår grundläggande inställning till rättvisa är attåstadkomma största möjliga jämlikhet mellan individer,yrkesgrupper, regioner och befolkningsgrupper. I detsammanhanget spelar den samlade politiken en avgöranderoll, och den regionala fördelningen av produktionsresurseroch inkomster kan i högsta grad påverkas av olikapolitikområden. Den borgerliga fyrpartiregeringen hardärvid drivit en politik som tvärtom leder till vidgadeklyftor. Genom att höja skatten för löntagare med mellan6 000 och , som kapitalägarna harfått skattesänkningar motsvarande harregeringen på ett grundläggande sätt förändrat denfördelningsmässiga profilen på skattepolitiken och gynnatde områden där kapitalresurserna är koncentrerade.När arbetslösheten stiger och möjligheterna att få nyttarbete minskar, blir valfriheten med nödvändighet mindre.Det är därför logiskt att människors valfrihet under desenaste två--tre åren minskat. De som har ett arbete har iökad utsträckning blivit benägna att behålla sitt arbete, ochde som saknar jobb får vara nöjda med de erbjudanden somges, oavsett om det motsvarar förväntningarna vad avseryrke och bosättningsort.Mot detta ställer vi socialdemokrater en politik som ärförenlig med de regionalpolitiska målen om tillväxt, rättvisaoch valfrihet. Vi vill föra en politik som verkligen leder tillatt produktionen växer, att fler jobb skapas. Vi vill förändraskattefördelningen på ett sätt som främst gynnar deregioner där invånarna har lägst inkomster. Vi vill ha en storgemensam sektor. På det sättet menar vi att deregionalpolitiska målen kan förverkligas.Samordnad sektorspolitikGrunden för att hela skall kunna utvecklas är attdet förs en ekonomisk politik för tillväxt och fullsysselsättning och att en samordning sker avsektorspolitiken så att den stimulerar tillväxt och germöjligheter till utveckling i hela landet. Nyckelorden fördenna utveckling är lokal mobilisering och centralt stöd ochsamordning.Därför måste det grundläggande perspektivet iregionalpolitiken vara det lokala initiativet ochengagemanget. Men därutöver krävs en tydligare och bättresamverkan på varje nivå: mellan glesbygd och tätort, mellanden lokala och regionala nivån samt mellan lokal/regionalnivå och central nivå. Engagemang och aktivitet underifrånmåste uppmuntras och stödjas.Detta synsätt ställer mycket höga krav på alla deinblandade aktörerna. Det krävs lyhördhet, respekt,delaktighet, samverkan och samordning. Därutöver krävsen mycket noggrann genomgång samt samordning ochprioritering av de resurser som finns. Det gäller att manlokalt och regionalt noggrant analyserar hur de lokalaförutsättningarna ser ut, fastställer vilka målsättningar manhar för framtiden och bestämmer sig för vilka vägar manskall gå för att uppnå dessa mål. Vi tror att genomarbetadeutvecklingsplaner kommer att ha ännu större betydelse iframtiden. I dessa måste statens resurser integreras på ettmer flexibelt sätt och i större utsträckning än nu i enlighetmed de lokala och regionala önskemålen. På så vis kanockså, vid ett eventuellt EU-medlemskap, ett maximaltutnyttjande ske av de möjligheter som EU:s strukturfonderger.Med detta synsätt som grund blir statens roll bådeviktigare och svårare . För statens del innebär detatt man måste bli bättre på att svara upp mot de förslag ochidéer som kommer utifrån landet. Det leder till en fortsattdecentralisering av resurser, befogenheter och ansvar. Mendet ställer också krav på en helhetssyn, att inget får hamna''mellan stolarna'', en effektiv samordning avsektorspolitiken som korresponderar med nationella måloch en fördelning av centrala resurser som rimmar meddessa. Ett samspel måste ske mellan politik och marknad.5. Den regionala utvecklingenDen regionala utvecklingen har genomgått många faser.Under 1970- och 1980-talen rådde en relativt stabilsituation. De regionala skillnaderna vad gäller t.ex. inkomstoch arbetslöshet har varit påtagligt små ur ett internationelltperspektiv. Intrycket av en framgångsrik politik skiljer sigmot de stora obalanserna som rådde under 1950- och 1960-talen.De främsta skälen till den relativa stabiliteten var attjordbruket inte längre var någon dominerande näringsgrenfrån vilken befolkningen flyttade, som den mestexpansiva delen av arbetsmarknaden, den offentligasektorn, hade sin tillväxt relativt väl spridd över hela landet.Den utdragna högkonjunkturen leddeockså till en brist på både mänskliga och reala resurser i demest expansiva delarna av landet. Det var förhållandevislätt att förmå företagen att lokalisera sin verksamhet tillregionalpolitiskt prioriterade områden.När lågkonjunkturen svepte in över landet blev det medens svårare att motivera företagslokaliseringar tillstödområdena, som arbetslösheten växte i helalandet. Det var i den situationen som regeringen valdeatt bromsa den ekonomiska aktiviteten. Det gjorde att helalandet drabbades kraftigt av den växande arbetslösheten.Vid en ytlig betraktelse kan man tycka att den växandearbetslösheten främst drabbat regioner med en relativt settstark arbetsmarknad. Sålunda har t.ex. arbetslösheten ökatmer i än i norra . Det har alltså sketten viss utjämning av arbetslösheten i de olika regionerna.Arbetslösheten har brett ut sig över hela landet.Men i själva verket har utvecklingen med full kraftdrabbat främst de svagaste regionerna. Trots allt är det istödområdena som arbetslösheten är högst ocharbetsmarknaden är svagast, och situationen har genomlågkonjunkturen och den förda ekonomiska politiken blivitvärre. Erfarenhetsmässigt vet vi att det är i de svagasteregionerna som det kommer att ta längst tid innanutvecklingen vänder. Det är storstäder och områden med enstark kvarvarande industri som kommer att klara sig bäst iframtiden. Orter som fortfarande har en föråldradindustristruktur är starkt beroende av den offentligasektorn, och områden med en ensidig arbetsmarknadkommer att vara i stort behov av regionalpolitiska insatser.Den regionala problembilden kompliceras av att denhemmamarknadsinriktade efterfrågan har sjunkit såkraftigt, främst till följd av åtstramningar och hushållensförändrade sparbeteende. Den blir inte heller enklare av dekraftiga nedskärningar som gjorts eller är på väg att göras iden offentliga sektorn.Regeringen gör själv bedömningen att den nuvarandekonjunkturnedgången skiljer sig från tidigareproblemperioder. För det första pekar man på attkonjunkturuppgången sannolikt inte kommer att bli likalångvarig som . För det andra harproduktionskapacitet försvunnit för gott under dennakonjunkturnedgång. För det tredje har det under årengenomförts ett omfattande rationaliseringsarbete. För detfjärde kommer sysselsättningen inom den offentliga sektorninte att kunna öka på samma sätt som tidigare.Det är lätt att inse att en stor del av de problem somuppstått faktiskt är en följd av den förda regeringspolitiken.Regeringen har dessutom konsekvent underskattatomfattningen av nedgången i sysselsättningen. I denregionalpolitiska propositionen lutar man sig mot deprognoser som länsstyrelserna gjort. varnar manför att utvecklingen kan bli betydligt sämre. Det kan t.ex.gälla om AMS prognoser för sysselsättningen slår in. Dåkan situationen, främst för kvinnorna, förbli utomordentligtallvarlig.Det finns anledning att vara mycket försiktig medbedömningar av arbetsmarknadens utveckling på längresikt. Det kommer att krävas betydande politiska insatser föratt nå tillbaka mot den fulla sysselsättningen ochåstadkomma den nödvändiga tillväxten i landet. Enbarttilltro till marknadskrafternas självläkande krafter kommerinte att räcka.6. SektorspolitikenDen samlade sektorspolitiken har avgörande betydelseför människors möjligheter att bo och arbeta i olika delarav och för den regionala utvecklingen. Dettakonstaterar också regeringen i propositionen. Men tyvärrblir det inte mer än så. I stället fortsätter regeringen att föraen politik som motverkar regionalpolitikens mål.För oss socialdemokrater är det grundläggande att föraen samordnad sektorspolitik som ger bästa möjligaförutsättningar för en positiv regional utveckling i helalandet. För att detta skall vara möjligt måste en effektivsamordning ske i och de regionalaeffekterna av olika förslag klargöras, innan man tarställning till dem.Det är obegripligt att regeringen kan lägga det enaförslaget efter det andra om privatiseringar, avregleringaroch bolagiseringar utan att redovisa de regionalaeffekterna.Mot den bakgrunden föreslår vi att en utredning tillsättsför att analysera de regionalpolitiska konsekvenserna avsådana åtgärder och att inga ytterligare förändringar vidtasinnan dessa konsekvenser har utretts.I övrigt vill vi genomföra en lång rad åtgärder och satsabetydande resurser inom olika sektorer för att främja denregionala utvecklingen.90 000 nya jobbDet går att göra något åt arbetslösheten om vilja finns.vi socialdemokrater vill satsa på ettprogram för att minska arbetslösheten. Vi vill genomföraviktiga investeringar, öka utbildningssatsningarna och takrafttag för att bekämpa ungdoms- ochlångtidsarbetslöshet.Vårt program ger 90 000 nya jobb, 30 000 nyautbildningsplatser och pressar ner den öppna arbetslöshetennästa år till 5 %.Inom arbetsmarknadspolitiken föreslår vi en ny åtgärd,kallad ungdomsintroduktion. Vi vill att samlaskring ett program som ger alla ungdomar möjlighet tillsysselsättning eller utbildning. Vi vill öka antaletutbildningsvikarier och ge kommunerna ett direktekonomiskt stöd för att förlänga uppsägningstiderna till den31 för 20 000 kommunalt anställda. Det harstor betydelse för kvinnornas situation.Bra kommunikationerKnappast något sektorsområde har så stor betydelse förden regionalpolitiska utvecklingen som transportsektorn.En trafikförsörjning som medger snabba och säkratransporter för både gods och personer är av grundläggandebetydelse för att knyta samman landets olika regioner medvarandra. På samma sätt måste posten ochtelekommunikationerna fungera väl för attförutsättningarna för boende och sysselsättning skall varalikvärdiga i hela landet.Regeringens iver att avreglera och bolagiseraverksamheter som har avgörande betydelse för samhälletkommer att få negativa regionalpolitiska konsekvenser.Den redan genomförda avregleringen och bolagiseringen avpostens verksamhet och bolagiseringen av samtförslaget att avreglera järnvägstrafiken innebär att servicenutanför storstadsområdena kommer att försämras. Skälet äratt de konkurrerande företag som kommer in på dessamarknader kommer att begränsa sin verksamhet till de mestlönsamma delarna.