ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02L6 · 1994-01-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:109 Fotografirättens integration i upphovsrättslagen I regeringens proposition föreslås i huvudsak att rättentill fotografier skall regleras i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk, och att lagen(1960:730) om rätt till fotografisk bild upphävs. Innebördenär bl.a. att fotografiska verk som når det s.k.verkshöjdskravet i fortsättningen skall få samma skyddstidsom övriga konstverk. Fotografen får skydd mot att hansfotografi återges i ändrat skick, och att den s.k.beställarregeln avskaffas, som inneburit att rätten till ettbeställt fotografi tillkommer beställaren.Regeringen har i propositionen om fotografirättensintegration i upphovsrättslagen följt de riktlinjer somriksdagen tidigare givit uttryck för, bl.a. vad gäller att ge ettfullgott skydd för fotografiska arbeten som når verkshöjdoch att jämställa dessa konstnärliga produkter med annanbildkonst.Socialdemokraterna inriktar sig i motionen på frågan omupphovsmannakonto, avseende förslag tillprövningsförfarande för fotografer att göra avsättningar tillupphovsmannakonto för arbeten som når verkshöjd.Konstnärer har i de flesta fall ojämna inkomster på ettsådant sätt att de de arbetar saknar enregelbunden utkomst av sitt arbete. Upphovsmannakontotsinförande motiverades med att alla upphovsmän oavsettkonstart hade behov av intäktsutjämning. Detta uttrycks så,att enligt 1 § lagen (1979:611) om upphovsmannakonto kanen fysisk person få uppskov med inkomstbeskattningen avsådana intäkter av näringsverksamhet som har tillkommithonom i egenskap av upphovsman enligtupphovsrättslagen.I propositionen föreslås att fotografier integreras iupphovsrättslagen. Det innebär att fotografiska verkskyddas enligt samma villkor som ett annat konstnärligtverk. Upphovsmannen kan vid försäljning av konstnärligaverk göra avsättningar till upphovsmannakonto. Emellertidskall denna möjlighet inte avse upphovsmän av fotografiskaverk som når verkshöjd. Detta är märkligt mot bakgrund avatt konstnärliga verk i övrigt jämställs oavsett den teknikmed vilken de framställts.Socialdemokraterna föreslår av detta skäl att ettförfarande med en prövning bör göras hos myndighet för attfastställa om en fotografs arbeten når verkshöjd, och om såär fallet därmed medge rätt för upphovsmannen att göraavsättningar till upphovsmannakonto. Denna prövning börinte vara alltför komplicerad att genomföra, bl.a. av detskälet att det berör en begränsad grupp fotografer,upphovsmän, som arbetar med fotografi på sådant sätt attresultaten når verkshöjd. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag tillprövningsförfarande för fotografer att göra avsättningar tillupphovsmannakonto för arbeten som når verkshöjd.
mot · GH02L601 · 1994-01-25 00:00:00 — En häpnadsväckande lucka föreligger iförsäkringsbolagens villkor samt i försäkringslagen vadgäller bilar som stjäls av bilfirmor och bilverkstäder.Bilägaren får ingen ersättning från försäkringsbolaget!I ett inträffat fall hade en man i köpten dyrbar bil av en bilfirma i . Eftersom växellådankrånglade på den nya bilen, lämnade han in den påbilfirman för åtgärd. Men bilfirman försattes i konkurs ochett 50-tal inlämnade bilar försvann.Såldes falsktStrömsundsbons bil såldes med förfalskad namnteckningi . Denna bedräglighet är dock en sak för sig,visar det sig när bilägaren vände sig till sitt försäkringsbolag.Hans bilförsäkring täcker visserligen stöld, men i det härfallet har dock bilen förskingrats och då gäller inteförsäkringen !TolkningenEnligt lagboken kan det nämligen inte vara stöld om manfrivilligt lämnar ifrån sig bilen till tjuven oavsett om tjuvenråkar vara en bilfirma. Den tolkningen har också slagits fastav allmänna reklamationsnämnden.Strömsundsbon får således inte en krona frånförsäkringsbolaget. Inte heller de ca 50 andra bilägarna somockså blivit berövade sina inlämnade bilar.Detta kan inte vara rimligt och rättvist. Försäkringslagenbör ändras och formuleras så tydligt i tillämpligt avseendeatt bilägaren får ersättning även för bil som stulits på sättsom här beskrivits. Lagen skall rimligen inte ge sådanatolkningsmöjligheter som skett i vårt land. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen hemställer om förslag tillsådan ändring i försäkringslagen att i motionen redovisadebrister i försäkringsskyddet för bilar undanröjs.
mot · GH02L602 · 1994-01-25 00:00:00 — Blödarsjuka som smittats av hiv smittades 98 blödarsjuka av hiv vidblodöverföring. Dessutom smittades 4 kvinnor av sina män.Eftersom denna smitta leder till en sjukdom som är obotlighar dessa personers livssituation förändrats i grunden.Förändringen är praktisk därför att smittan och densjukdom som följer medför en ändrad livsstil, tätakontakter med sjukvården m.m. Emellertid torde denpsykiska påfrestning som det innebär att leva med enobotlig sjukdom vara allra jobbigast. Den påverkar intebara den som smittats utan hela den smittades familj.De smittade har fått en ekonomisk ersättning för att deska kunna täcka de ökade kostnader de fått och för att deska kunna leva ett någorlunda drägligt liv. Visserligen kaningen ekonomisk ersättning egentligen kompensera denskada de lider, men möjligheten att kunna genomföraaktiviteter med familjen gör ändå livet något positivare.Den ersättning som utbetalats är emellertid lägre än iandra länder. I är ersättningen högre liksom iDanmark som i övrigt har ett socialt trygghetssystem somliknar det svenska. Dessutom har man i tillskillnad mot i bedömt skadan som svår, vilketinneburit att högsta ersättningsbelopp kunnat utbetalas.De som smittats har arbetat för att få enhögre ersättning. Då bestod gruppen av strax över 70personer. har p.g.a. sjukdomen gruppenreducerats och består av mellan 50 och 60 personer.Behovet av en ökad ersättning kvarstår emellertid. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökad ekonomiskersättning till blödarsjuka som smittats av hiv vidblodöverföring.
mot · GH02L603 · 1994-01-25 00:00:00 — Många vägtrafikanter har åsamkats skada på fordon isamband med att skador uppstått på vägbanan. I sådanasammanhang har det visat sig att det är svårt att få utskadestånd för den uppkomna skadan. Det kanuppenbarligen vara svårt att dra gränser i sådanasammanhang, men även i fall då det ur allmänrättsmedvetandesynpunkt framstått som ganska självklartatt ersättning skulle utgå, så har trafikanten vägratsersättning. Att föra rättslig talan mot ansvarig väghållare ärdessutom kostsamt för trafikanten.Vi anser med anledning av ovanstående att dessaskadeståndsregler bör ses över. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avskadeståndsreglerna i samband med skada på väg som i sintur förorsakat skada på fordon.
mot · GH02L604 · 1994-01-25 00:00:00 — I produktansvarslagen infördes efter ett motionsförslagen regel om jämkning av skadestånd vid personskada.Jämkningsregeln avviker från motsvarande regel iskadeståndslagen.Motiveringen till sådan avvikelse från 6 kap. 1 §skadeståndslagen brukar förklaras av att regeln grundar sigpå en internationell överenskommelse. Den svenskaskadeståndslagen begränsar nämligen möjligheterna attjämka skadestånd mer än vad som är vanligt i många andraländer.Vi anser att det inte finns sådant hinder för enöverensstämmelse mellan skadeståndslagens regel omjämkning och produktansvarslagens motsvarighet. Enligtvår mening hindrar inte och EG-direktiv enändring av särregeln i produktskadelagen. Det är i stället fördel med överensstämmande regler.Vi föreslår därför att produktansvarslagens regel omjämkning vid personskada ändras så att denöverensstämmer med skadeståndslagen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om sådan ändring iproduktansvarslagen att dess regel om jämkning vidpersonskada överensstämmer med skadeståndslagen.
mot · GH02L605 · 1994-01-25 00:00:00 — Försäkringsbolagen i betalar ut 28miljarder kronor i skadeersättning. Härav beräknas en tilltvå miljarder vara ersättningar som grundas på brott, tillexempel påhittade eller uppsåtligen framkallade skadefalleller osanna uppgifter i övrigt från försäkringstagarens sida.Vissa undersökningar ger vid handen att brottsligaskadeanmälningar svarar för upp emot avförsäkringsbolagens kostnader. Denna förlust drabbar delojala försäkringstagarna i form av höjda premier.Ett vanligt förekommande fenomen är att den somfaktiskt har råkat ut för en stöld eller en brand ''saltar''räkningen till försäkringsbolaget genom att uppge att hanhar blivit av med fler och/eller dyrare föremål än som varitfallet. Många försöker på detta sätt åtminstone kompenserasig för den förlust som självrisken innebär.Enligt Konsumentförsäkringslagen kan visserligen densom uppsåtligen eller av grov oaktsamhet lämnar oriktiguppgift till grund för bedömningen av rätten till ersättningdrabbas av jämkning av ersättningsbeloppet. Enligt praxistolkas dessa bestämmelser emellertid mycket restriktivt tillförmån för försäkringstagaren.Enligt min mening borde en försäkringstagare somljuger i skadeanmälan eller beter sig grovt oaktsamt -- ilikhet med vad som gäller i -- riskera att förlora rättentill hela ersättningen. Åtminstone bör bevisbördan, somligger på försäkringsbolaget, i sådana lägen bollas över påförsäkringstagaren. Detta är en typ av brott som till stor delbegås av i övrigt laglydiga personer, varför det finns skäl atttro att en regel som den här föreslagna skulle kunna få enbetydande brottspreventiv effekt.De norska försäkringsbolagen har ett gemensamtregister över skador, Forsikringsselskapens SentraleSkaderegister (). I detta lagras uppgifter omskadefall. Man kan inte gå in i registret annat än i sambandmed att man registrerar en skada, och då sker en sökningom försäkringstagaren tidigare är registrerad för en skada.Ett sådant register underlättar väsentligtförsäkringsbolagens möjligheter att upptäckabedrägeriförsök. Det bör övervägas om inte de svenskaförsäkringsbolagen borde ha rätt att föra ett liknanderegister över skadefall. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder för att förebyggaförsäkringsbedrägeri.
mot · GH02L606 · 1994-01-25 00:00:00 — Ersättning från försäkringsbolag vid misshandel och skadegörelse Inför valet lovade de borgerliga partierna att en röst pådem skulle innebära en garant för ''lugn och ordning pågatorna''. Efter valet är det bara att konstatera att dettasnabbt glömdes bort av de partier som utgörregeringsunderlaget. Polisens synlighet ute i samhället harminskat, trots att detta är ett viktigt inslag i denbrottsförebyggande verksamheten. Ansvarig minister tycksfamla i blindo när det gäller förslag för att lösa detta.Misshandel är en av de brottstyper som ökat mest underdet gångna året. Tillsammans med andra våldsbrott ärökningen jämfört med den senaste tioårsperioden.Skadegörelse på annans egendom har också ökat markant.För de flesta människor är det en naturlig skyldighet attingripa och försöka stoppa t.ex. misshandel ellerskadegörelse. Benägenheten att ingripa hänger utan tvivelockså samman med den lagstiftning som reglerarförsäkringsbolagens skyldighet att ersätta människorekonomiskt för de skador som kan uppstå i samband meddetta. Det är inte helt ovanligt att personer som försökt attstoppa våldshandlingar själv blivit skadade. Som om intedetta var nog, måste de därefter bråka med sittförsäkringsbolag för att få ut den ersättning som de ärberättigade till. När de skickat in sin skadeanmälan har dettyvärr ofta hänt att försäkringsbolaget vägrat betala utnågon ersättning med motiveringen ''att om man utsätter sigför så stor skaderisk gäller inte försäkringen''.Försäkringsbolagens agerande innebär att människorinte vågar ingripa och får till följd att attityder utvecklassom inte är bra för vårt samhälle. Det är därför viktigt attse över gällande lagstiftning, så att inte oskyldiga människordrabbas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en översyn avgällande lagstiftning rörande försäkringsbolagensersättning vid misshandel och skadegörelse.
mot · GH02L609 · 1994-01-25 00:00:00 — Gällande trafiklagstiftning är i vissa avseenden inteanpassad till dagens trafiksituation. Det som vi i det härsammanhanget avser är att det i vissa trakter och på detmindre vägnätet numera är tämligen vanligt medhästekipage i trafiken. Vi kan inte finna att detta ärtillräckligt beaktat i laghänseende.Många biltrafikanter som varit med om olycka därhästekipage är inblandad, vanligast ryttare, har erfarit attde uppkomna skadekostnaderna åläggs bilägarensförsäkring, detta oavsett vem som kan anses vållande tillolyckan eller om båda har felat. Detta bekräftas i stort settav försäkringsbolagen. Ofta är ryttaren minderårig och harinte alltid den kontroll över hästen som krävs för en säkertrafiksituation. Att detta leder till osäkerhet och irritationför övriga trafikanter är lättförståeligt.En hästägares skadeståndsansvar vid trafikolycka kanendast bedömas enligt skadeståndslagen (1972:404) där deti 2 kap. finns regler om ansvar på grund av eget vållande.Huvudregeln enligt 1§ lyder: Var och en som uppsåtligeneller av vårdslöshet vållar person- eller sakskada skallersätta skadan, såvida icke annat följer av denna lag.Enligt uppgifter från försäkringsbolag anser man inte attdet, vid de vanligast förekommande olyckorna, finns stöd ilagen för att någon annan än bilägaren skall ådömasbetalningsansvaret för de uppkommna skadorna.Ett rättsfall som kan ha haft betydelse i sammanhangetgäller en händelse som inträffade . Ett antal ridhästarhade vid tillfället i fråga brutit sig ut ur en inhägnad hage,kommit upp på allmän väg och där orsakat en trafikolyckavarvid en häst skadades svårt och en bil totalförstördes.Skadeståndstalan mot hästägaren ogillades av tingsrätten dåstängslet bedömdes vara av tillfredsställande typ. Domenfastställdes senare av såväl hovrätten som Högstadomstolen.Även om det ovan beskrivna fallet inte är helt relevant idet sammanhang vi vill belysa, kan målet likväl ha haft enviss, mer allmänt, prejudicerande effekt.Beräffande hundägare är situationen en helt annan änför hästägare. Ersättning för skada orsakad av hundregleras genom en speciallagstiftning. Enligt denna lag --(1943:459) om tillsyn över hundar och katter -- gäller enligt(6 §) bl a följande: Skada som orsakas av hund skall ersättasav dess ägare, ändå att han ej är vållande till skadan. Vadägaren sålunda nödgas utgiva äger han söka åter av den somvållat skadan.I det senare fallet gäller således en omvänd bevisföring.Vi är för vår del inte beredda att här föreslå attmotsvarande regel som gäller för hundägare skall gälla förhästägare. Det vi avser är att den lagstiftning som ärtillämpbar i samband med trafikolyckor och därmedsammanhängande skadeståndsansvar skall anpassas tilldagens situation och tydligare klargöra också hästägarensansvar.Vad vi kan förstå är hästar i trafiken, och de olycksriskerde utgör, ett närmast oreglerat förhållande i laghänseende.I vart fall har det i praktiken kommit att fungera så. Dettakan lätt leda till en konfliktskapande situation som inte ärönskvärd i trafikmiljön. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om sådanlagändring att hästägares ansvar i trafiken tydliggörs.
mot · GH02L701 · 1994-01-25 00:00:00 — Hårdare och kärvare ekonomiska tider har visat sigmedföra en aggressivare reklam. Övertrampen är värreän tidigare. Detta gäller inte endast kränkandekvinnoreklam. Även etiskt och religiöst kränkande reklambörjar florera.Reklam kan inte väljas bort. Reklam utsätts vi ständigtför, i TV, på bussar och i tunnelbanan, i tidskrifter ochtidningar, i brevlådan etc. Just detta gör det extra angelägetatt sätta gränser för vilken reklam som kan accepteras.Idag är det Näringslivets etiska råd som svarar förbranschens självsanering. Tyvärr är det långt ifrån alltidsom reklammakare och reklamköpare rättar sig efter dessrekommendationer. Branschens egenåtgärder kan ej ansestillräckliga. Dessutom saknas sanktionsmedel motkränkande och diskriminerande reklam.Därför fordras nu lagstiftning mot reklam som bl aförsätter kvinnor i en kränkande och nedvärderandesituation. En lagreglering kommer emellertid bara åt degrövsta övertrampen. Därför måste arbetet medopinionsbildning fortsätta. Lagreglering och självsaneringfår inte ställas mot varandra utan måste ses somkompletterande insatser. Branschen har en fortsatt viktigfunktion i att skapa normer för vad som är god reklam.Våra lagar har en viktig normskapande funktion. Meden lagstiftning markeras att diskriminerande och kränkandereklam är oacceptabel. I , där man harlagreglering på området, har man goda erfarenheter avlagstiftning i kombination med självsaneringsåtgärder.Sverige bör följa exempel. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om diskriminerande reklam.
mot · GH02L702 · 1994-01-25 00:00:00 — Om en bokförsäljare kommer till ens hem och säljerböcker för , så har man möjlighet att ångra sigoch få tillbaka sina pengar. Också på andra områden harkonsumentskyddet stärkts högst påtagligt.Om man emellertid köper en charterresa och betalar iförskott, så är pengarna i praktiken förlorade om resebyrångår i konkurs.Samma sak händer om en person köper en segelbåt ochbetalar båten till fullo, t.ex. . Emellertidlämnar kunden kvar båten på varvet för att hämta den närbåtsäsongen börjar. Om varvet då går i konkurs innankunden hämtat sin båt, har hon/han inte längre något båt,utan en oprioriterad fordran på varvet, vilken i praktikentroligen inte är värd något alls. Kunden har alltså förloratsina pengar.Likadant är förhållandet om man betalar ett förskott påbåten på . Vid en konkurs är dessa pengarborta.Detta framstår som än mer absurt, när man jämför meddet konsumentskydd som finns på andra områden, somt.ex. det relaterade bokköpet vid dörren. Regeringen bördärför återkomma med ett förslag om ett bättrekonsumentskydd som täcker situationer av relaterat slag. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till ett utökatkonsumentskydd.
mot · GH02L703 · 1994-01-25 00:00:00 — Efter åttiotalets kasinoekonomi står många vanligalöntagare med svåra ekonomiska problem. ha haft oturen att ha drabbats av kapitalets spekulationmot den svenska kronan och därmed åsamkats storaräntekostnader.Arbetslösheten och reducerad a-kasseersättning harslagit hårt mot många familjers ekonomi. Det är naturligtvislätt att i svåra familjeekonomiska situationer söka alla vägarför att själv s.a.s. klara av problemen.Hos väldigt många människor i vårt samhälle finnsnämligen ett sunt motstånd mot att söka socialhjälp. Tyvärrkan denna inställning ibland leda till att människor tror sigkunna lösa sina ekonomiska svårigheter tillfälligt genom attta lån från låneinstitut som annonserar bl.a. i kvällspressen.Resultatet blir oftast en ännu större skuldbörda och ökadeekonomiska svårigheter eftersom lånevillkoren enligt vårmening är rena rövarfasoner och borde kriminaliseras.Varje vecka kan vi läsa erbjudanden där t.ex. följandevillkor erbjuds:A) Låna och avbetala 327 kr/mån.inkl. ränta och avgifter.B) Låna och avbetala 942 kr/mån.inkl. ränta och avgifter.I exempel A påstås den effektiva räntan vara och iexempel B skulle räntan vara . Vi anser att dessaräntenivåer är oskäliga och inte kan kallas annat än ocker.Tydligare blir ockerbilden om vi räknar fram vadlåntagaren får betala tillbaka i absoluta tal. För ett lån på10 blir återbetalningen ()vilket i procent blir överlånebeloppet.Om vi lägger in ett antal betalningsfria månader ochberäknar av 66 månader (5 1/) bliråterbetalningen vilket motsvarar 115,8 %över lånebeloppet.För blir för exemplen summorna som skallbetalas respektive . Dettamotsvarar och över lånebeloppet.Ovanstående exempel visar att det finns anledning förriksdagen att allvarligt överväga ett införande av enockerlagstiftning eller annan form av kriminalisering närdet gäller penningutlåning på ockervillkor. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om åtgärder mot oskäliglåneverksamhet.
mot · GH02L706 · 1994-01-25 00:00:00 — Innehållsdeklaration m.m. av livsmedel Vad innehåller maten och varifrån kommer den?Ovanstående fråga har fått ökad aktualitet genom ikraftträdande. Livsmedelsdebatten i vårt landkännetecknas av kvalitetsfrågor mera än kvantitetsfrågor.Jämfört med stora delar av världen är vi i såprivilegierade att riklig tillgång på mat anses som ensjälvklarhet. Debatten har i stället kommit att handla omdjurhållning, hur livsmedel har framställts och vilkatillsatser som använts vid beredningen.Målet för svensk livsmedelspolitik är att konsumenternaskall kunna köpa livsmedel av god kvalitet till rimliga priser.EES-avtalets ikraftträdande och ett eventuellt framtidaEU-medlemskap gör att vi kan förvänta oss merimporterade livsmedelsprodukter i affärerna. Detta är förkonsumenterna i huvudsak positivt eftersom det troligenkommer att leda till större utbud och lägre priser.Det är emellertid också förenat med vissa problem. Ettsådant är att det inte finns någon EES-överenskommelseeller något EU-direktiv om obligatoriskinnehållsdeklaration. Detta drabbar hårt vissa allergiker.För en gluten- respektive lactosallergiker är det absolutnödvändigt att kunna kontrollera om varan ärglutenrespektive mjölkfri. Nötter och mandel kan framkallaakuta livshotande allergitillstånd för den som är allergisk.Att få i sig de allergiframkallande produkterna innebärsjukdom och onödigt lidande.Det borde vara en självklarhet att konsumenterna skallfå veta vad varan innehåller och från vilket land råvaran tillett förädlat livsmedel kommer.Med ursprungsland menas det land där varantillverkas eller bereds, vilket långtifrån alltid är lika medråvarans ursprungsland. För lösförsäljning av frukt ochgrönsaker finns en överenskommelse med branschenom att produktionslandet skall anges.Varken i EU eller i finns krav på att märkaberedda livsmedel med ursprungsland. Det gör det möjligtatt importera billigt kött, mala det till köttfärs här och sedansälja den som ''svensk köttfärs''. Med hänsyn inte minst tilldebatten om djurhållning, hormoner och salmonella m.m.så vill vi veta från vilket land köttet kommer och i vilket landköttfärsen har malts. Det gäller naturligtvis alla livsmedel,också osten, korven och leverpastejen.Vi instämmer i kraven som rests från såväl producent-som konsumentkooperationen att regeringen bör drivafrågan om en bindande överenskommelse om innehålls- ochursprungsdeklaration av livsmedel i . Iavvaktan på en sådan bör man försöka få till ståndbranschvisa frivilliga överenskommelser som omfattar allalivsmedel. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av innehållsdeklarationrespektive information om ursprungsland för bereddalivsmedel.