mot · GI02Fi2 · 1994-11-22 00:00:00 — med anledning av prop. 1994/95:25 Vissa ekonomisk- politiska åtgärder, m.m. InledningDet socialdemokratiska valmanifestet presenterades ivalrörelsen med en inramning som försökte ge intryck av ettstatsbärande parti, som avsåg både att ta ansvar och haförmåga att noggrant och seriöst hantera ekonomi.På en A4-sida redovisades vad man kallade ett sparprogramom , vilket dock mest bestod avskattehöjningar. Dessutom var åtminstone ''luft'' i form av förväntade uteblivna ränteeffekter. Dennuvarande finansministern tog på sig rikshushållarensskepnad och beskrev sin ''Perssonplan'' i pompösa ordalag.Han meddelade att ett ''antal skarpa förslag''skulle läggas på bord om socialdemokraternavann valet. De begärde dessutom ett ''öppet mandat'' attvidta ytterligare åtgärder, om läget så krävde.Valutgången innebar att socialdemokraterna övertogregeringsmakten och fick möjlighet att i regeringsställningförelägga en proposition med förslag omgenomförande av dessa ''skarpa'' förslag.Denna proposition har presenterats för riksdagen.Perssonplanens A4-sida har visserligen utvecklats till 200sidor men innehållet har inte blivit klarare för den skull. Denlångsiktiga strategin har i stället blivit ett dokument utanvisioner och strategi för vad en långsiktig offensiv politik försanering av statens finanser kräver.Propositionen är synnerligen rörig och fylld avinkonsekvenser. Tabeller, diagram och uppgifter i textenstämmer inte. Ändringsblad droppar in och är av denkaraktären att innehållet i propositionen blir ett helt annat.Skrivfelen är många och t o m sådana att redovisningar itabeller av förslagens ekonomiska konsekvenser blir heltannorlunda. Enligt uppgift är även t ex det angivnabesparingsmålet vad avser säkerhets-, försvars-, bistånds-och flyktingpolitiken fel och skall vara i ställetför angivna 4 miljarder kr.Det föreligger också stor oklarhet ominvesteringsstimulan- sernas omfattning, villkor, regler ochfinansiering. Det gäller inte minst förslaget om extrasubvention om för ROT-åtgärder avseende boende. Enseriös analys av propositionen blir mot denna bakgrundnästan omöjlig.Propositionen, som uppenbarligen är en gemensamprodukt av socialdemokraterna och , ärbehäftad med sådana brister att den som underlag förriksdagsbeslut är helt undermålig. Det visar bristanderespekt för och dess arbete att lägga en så dåligtgenomarbetad proposition på bord. Rimligenborde den dras tillbaka och återkomma i ett skick somuppfyller kravet på ett anständigt beslutsunderlag.Propositionen är t ex synnerligen luddig vad gäller hurolika åtgärder skall finansieras. En del skall tydligenfinansieras med indragning av reservationer, avsedda förregionalpolitiska satsningar, och ökade avkastningskrav påstatliga företag och myndigheter. Av uppgifter att dömaavser man från regeringen inte heller att redovisa hurföreslagna kostnadskrävande åtgärder skall finansieras ens ibudgetpropositionen utan i vissa fall först ikompletteringspropositionen våren 1995.Det finns inga redovisningar av statsbudgetens saldo elleraktuellt lånebehov för staten. Inga bedömningar finns hellerav hur statsskuldräntorna utvecklas. Propositionen kansammanfattningsvis karaktäriseras som en politiskpamflett -- fast tjockare.I propositionen betonas att den bygger på det valmanifestsom socialdemokraterna lade fram inför valet i avsikt att geintryck av att man står för sitt ord. Det kan dock konstaterasatt de förslag som där presenterades bara delvis följts upp.Uppenbarligen var vissa av förslagen i valmanifestet sådåligt underbyggda att de inte kunde läggas till grund för enproposition. Det gäller t ex förslagen inomJordbruksdepartementets område, ungdomsgarantin,karensdag för vård av sjukt barn samt förslaget omdirektavdrag för investeringar.Vi skall, trots det bristfälliga underlaget från regeringen,nedan redovisa vår syn på hur arbetet med saneringen av deoffentliga finanserna bör bedrivas och orsakerna till detstatsfinansiella läge som uppkommit. Vi kommer därvid attge en mer rättvisande bild av den ekonomiska situationen änden som ges i propositionen som gemensamtframförhandlats av socialdemokraterna och vänsterpartiet.Krisen i ekonomin och dess orsakerI proposition 1994/95:25 anges att den ekonomiskapolitikens huvuduppgift bestäms av nödvändigheten av attsanera de akuta problemen i den svenska ekonomin. Orsakentill de akuta problemen anges i propositionen vara dels denlångvariga internationella lågkonjunkturen, dels att det underde förts en inhemsk politik som förstärktlågkonjunkturen i stället för att motverka den.Det kan konstateras att historieskrivningen kring Sverigesekonomiska problem är synnerligen selektiv vad avser urvalav fakta. I propositionen berörs överhuvudtaget inte att degrundläggande orsakerna till de ekonomiska problemenskapades av den dåvarande socialdemokratiska regeringensgrava missgrepp . Det är den politik som dåfördes som utgör den största orsaken till de budget- ochstatskuldsproblem som har att hantera. Dettabekräftas av den socialdemokratiska regeringskrisen våren1990. Det var i sin tur denna handlingsförlamning som varden dominerande orsaken bakom valutakrisen hösten 1992.Vid regeringsskiftet övertog fyrklöverregeringen enekonomi i djup kris. I valrörelsen hävdadesocialdemokraterna att man övervunnit problemen och attvändpunkten var inom synhåll. I verkligheten var läget etthelt annat. Det ekonomiska läget vid denna tidpunktkännetecknades av låg tillväxt, stigande arbetslöshet, en alltdjupare finanskris och försämrade offentliga finanser.Sanningen var att efter en extremt överhettad ekonomi hadeSverige en ekonomi i brant utförsbacke. Detförteg socialdemokraterna sorgfälligt i valrörelsen 1991.Den ekonomiska politik, som den dåvarandesocialdemokratiska regeringen fört under slutet av 1980-taletoch , innebar att den tillträdandefyrklöverregeringen ärvde en ekonomi med bl a kraftigtfallande industriproduktion och en industrisektor där vartfjärde jobb gick förlorat.Vidare fick fyrklöverregeringen hantera konsekvensernaav ekonomisk-politiska beslut som tagits i fel kronologiskordning. Avregleringen av de finansiella marknadernagenomfördes före förändringarna i skattesystemet.Skattereformen innebar minskade skattemässiga fördelar förlånefinansierad konsumtion och spekulativa investeringar. var detta ett korrekt beslut, men i kombination med dengenomförda avregleringen av de finansiella marknadernafick omläggningen av skattesystemet förödandekonsekvenser för ekonomin. Nedväxlingen av inflationen,dyrare lån och kraftigt höjda räntor fick i det närmastedepressiva följder, vars konsekvenser främst manifesteradesi fastighets- och bankkriserna. De höga räntorna ikombination med en låg inflation medförde enrealräntechock som hårt drabbade både enskilda och företag.Det privata sparandet ökade exceptionellt, bl a genom attenskilda amorterade skulder och sanerade sin ekonomi. Detinnebar bl a att efterfrågan i ekonomin minskade.Sammanfattningsvis innebar den av socialdemokraternainitierade utvecklingen att aktiviteten i den svenskaekonomin var på väg att helt upphöra. Underskotten i ekonomin ökade därmed kraftigt.Den främsta orsaken till dagens höga arbetslöshet är såledesden socialdemokratiska regeringspolitik som fördes under1980-talet.Fyrklöverregeringens politik börjar ge resultatFyrklöverregeringen lyckades efter långsiktigt, metodisktoch tålmodigt arbete hejda den ekonomiska nedgången.Problemens omfattning och djup gjorde det dock varkenmöjligt eller lämpligt att försökakomma till rätta med alla de problem 1980-taletscasinoekonomi skapat. Det var också förfyrklöverregeringen avgörande att åtgärder inte vidtogs somförstärkte lågkonjunkturen, tvärtemot vad som påstås i denföreliggande propositionen. Vi kan t ex erinra om att påfyrklöverregeringens initiativ har satsats i storleksordningen50 miljarder kr under den föregående mandatperioden tillinvesteringar i syfte att pressa ned arbetslösheten, vilket ihistoriska jämförelser är utan motstycke.Nu sker en återhämtning i ekonomin som en följd avfyrklöverregeringens arbete. Omläggningen av denekonomiska politiken 1991 lade grunden för den ökning avsysselsättningen som sker och därmed en sundareekonomi. Förutsättningar har skapats för att underskotten ide offentliga finanserna skall kunna minska.Grunden för denna utveckling utgör de omfattande beslutsom tagits i syfte att sanera statsfinanserna. harpå fyrklöverregeringens förslag ställt sig bakom permanentabudgetförstärkande åtgärder om sammanlagt ca 170miljarder kr. Det motsvarar av BNP.Inga åtgärder av engångskaraktär är då inkluderade. Av de170 miljarderna har specificerade beslut tagits rörande drygt90 miljarder kr, varav i besparingarrespektive i skatte- och avgiftshöjningar.I kompletteringspropositionen 1993 konstateradefyrklöverregeringen att de offentliga finanserna måsteförstärkas ytterligare. På den dåvarande regeringens initiativställde sig bakom ett särskilt saneringsprogram förekonomin, innebärande en förstärkning av statens budget om81 miljarder kr. Minskade transfereringar och ökadeinkomster skulle leda till en budgetförstärkning på 46miljarder kr. En realt oförändrad offentlig konsumtion (dvsökningen av kostnaderna för verksamheten får inte överstigainflationen) beräknades innebära en förstärkning på 35miljarder kr.Utvecklingen har också inneburit rationaliseringar ocheffektivisering av verksamheten i kommunerna. Utgifternahar minskat och av de målsatta 35 miljarderna har 15miljarder kr uppnåtts. De åtgärder som har fattatkonkreta beslut om uppgår till . För attsaneringsprogrammet fullt ut skall förverkligas återstårsåledes att fatta beslut om ca av totalt 46miljarder kr.I kompletteringspropositionen 1994 aviseradefyrklöverregeringen att den avsåg att lägga förslag omytterligare i budgetförstärkande åtgärder,vilka borde genomföras till /99.I opposition visade socialdemokraterna litet intresse av attmedverka till saneringen av statsfinanserna. De yrkadeavslag på saneringsprogrammet. Partiet avvisade vidare ca60 miljarder kr av de preciserade förslag tillbudgetförstärkningar som beslutat om. Till en vissdel kompenseras detta av förslag om avgiftshöjningar, vilkadock bara delvis påverkar statsbudgetens saldo. Omsocialdemokraternas förslag vunnit majoritet hadeemellertid de offentliga finanserna försvagats med mer än 40miljarder kr.I vad mån den socialdemokratiska regeringen, i strid medtidigare ställningstaganden från det socialdemokratiskapartiet, fullt ut accepterar programmet, framgår inte klart avden nu föreliggande propositionen. Möjligen motsvarar de18,som redovisas i proposition 1994/95:25som fattade beslut och är de åtgärder som tidigare beräknatstill inom ramen för saneringsprogrammet.Vi förutsätter att vid behandlingen avpropositionen analyserar och klarlägger vad som i realitetengäller.Det kan konstateras att regeringen -- om den avser attfullfölja de ställningstaganden socialdemokraterna intog iopposition -- i utgångsläget ålagt sig själva ett beting förbudgetförstärkning på 40--. Annars försämrasstatsfinanserna i jämförelse med den förbättring somriksdagen, på fyrklöverregeringens förslag, beslutat om.Med den mest välvilliga tolkningen innebär således denföreliggande propositionen att regeringen minskarunderskotten till den nivå i statens finanser som skulleuppnås om de tidigare fattade riksdagsbesluten fullföljs.BakgrundDen ekonomiska politikens inriktningEnligt uppfattning måste den ekonomiskapolitiken utformas så att även i fortsättningen är envälfärdsstat med generell trygghet, där välfärden delas avalla och betalas av alla. Det motsäger inte att förändringaroch moderniseringar måste ske i välfärdssystemen. Mångaav dessa har byggts upp i en annan tid och för ett annatsamhälle. Måluppfyllelsen blir allt sämre. De människor somverkligen behöver stöd och omsorg riskerar att bli utanberättigat stöd, medan de som har det bättre ställt får del avdetta. Kostnaderna för systemen har också ökat kraftigt.Samtidigt har tillförlitligheten i trygghetssystemen, somskall kunna fungera långsiktigt, minskat alltmer.Möjligheterna att ur ett nationellt perspektiv räddavälfärdsstaten och bevara välfärden bestäms också av hur ettland nationellt kan hävda sig i en allt mer globaliseradekonomi och en allt tätare sammanflätning över territorial-gränserna av transnationella företag. Storföretagen blir alltmer nationellt trolösa och i en internationaliserad världkränger de av sig nationella begränsningar. Ekonominsinternationalisering innebär i detta hänseende att dennationella politikens genomslag och räckvidd minskar. Detkrävs därför ett mellanstatligt samarbete för att framföralltsmå länder skall kunna hävda sig mot den starka dominansenför ekonomi och teknik över politiken.Utgången av folkomröstningen om medlemskapi EU har därmed skapat bättre förutsättningar för att,gemensamt med andra suveräna stater, driva en politik förekonomisk utveckling och ökad sysselsättning. Eninternationalisering och globalisering av politikenlångsiktigt är nödvändig för att inte den politiska demokratinskall bli en chimär och de politiska besluten bara bli enspegelbild av vad transnationella företag och internationellafinansmarknader önskar med ökade sociala klyftor, störrekonflikter, exploatering av naturresurser och miljö m m somföljd. Till detta kommer att ett skuldtyngt land har än mindremöjligheter att hävda sig mot dessa intressen än ett land meden stark ekonomi.Principiella utgångspunkterCenterpartiet har utifrån ovan redovisade synsätt införvalet redovisat partiets principiella syn på hur Sverigeskall kunna få en långsiktigt stabil och hållbar ekonomiskutveckling med målsättningen att rädda välfärdsstaten.En hållbar ekonomisk utveckling ställer krav på attsamhället formas i samklang med naturen -- ettkretsloppssamhälle. En sådan utveckling har också påbörjatsunder ledning i fyrklöverregeringen.Denna utveckling bygger på en politik som syftar till att tatill vara människors engagemang och delaktighet, vilja tillsamverkan och personligt ansvar, som myndigförklararindividen och ökar lokalt inflytande. Den bygger på ökatpersonligt ägande och ökad mångfald. Den bygger på attförutsättningar skapas för boende, utbildning, service ocharbete, oavsett kön, i hela landet. Vägen till en stabilekonomi och ett långsiktigt hållbart samhälle i samspel mednaturen går via decentralisering av befolkning och näringliv,av politisk och ekonomisk makt.I vårt valprogram konstaterades att den viktigasteuppgiften under den nu påbörjade mandatperioden är attskapa balans i landets ekonomi.Vi underströk att underskotten i statens ekonomi medföratt tvingas leva med högre räntor än omvärlden.Detta hämmar näringslivets investeringar och försvagarhushållens ekonomi. Ränteläget riskerar också att leda till attuppgången i ekonomin försvagas och att dagens underskotti statens ekonomi belastar kommande generationer. Det ärför en oacceptabel utveckling.Det slogs vidare fast i programmet att underskotten måsteangripas med besparingar, systemförändringar ochinkomstförstärkningar. Besparingar i de offentliga utgifternaställer också enligt vår uppfattning extra krav på en rättvisfördelningspolitik. Vi kan aldrig ge avkall på att det skallfinns en grundtrygghet lika för alla.Skatteförändringar måste ges en inriktning som intestäcker företagens investeringsvilja och motverkarmöjligheterna till en ökad sysselsättning i det privatanäringslivet. Det är särskilt viktigt att villkoren för de småoch medelstora företagen är goda. Riskkapitalförsörjningenfår inte försämras genom en felaktig utformning avkapitalbeskattningen m m.Inkomstförstärkningar i det korta perspektivet bör i ställeti första hand tas ut genom skatter och avgifter på främstmiljöbelastande verksamhet och energi. En ökad skatte- ochavgiftsbelastning på arbete och kapital bör undvikas. Vianser därför att en skatteväxling, dvs sänkt skatt på arbeteoch företag respektive en högre skatt på koldioxidutsläppoch miljöstörande råvaruanvändning och verksamhet, måsteske. bör en skatteväxling istorleksordningen genomföras. Långsiktigtinnebär en sådan åtgärd att förutsättningar för minskadmiljöskuld, sänkt skattetryck och nya jobb skapas.På vårt initiativ tillsatte fyrklöverregeringen en utredningmed direktiv om att lägga förslag till hur en skatteväxlinginom ramen för ett miljörealterat skattesystem kan ske. Vivill understryka vikten av att utredningens arbete fortsätteroch kan fullföljas enligt de direktiv som lämnats. Detta börges regeringen till känna.Vi vill också understryka det självklara i att besparingaroch intäktsförstärkningar läggs ut på ett sådant sätt att de ärrättvisa. Det är också enligt vår uppfattning rimligt attnödvändig konsumtion som mat, boende ochpersontransporter beskattas lägre än annan konsumtion.Detta bör ges regeringen till känna.En central del i en hållbar ekonomisk utveckling är ocksåatt politiken nu inte läggs om på ett sådant sätt att stora delarav landet utarmas. Med en socialdemokratisk regeringriskerar uppenbarligen nu på nytt att få uppleva enav statsmakterna stimulerad och förstärkt koncentration avbefolkning och näringsliv.Av föreliggande proposition att döma kommer en centraldel i regeringens ekonomiska politik att vara att främja enökad geografisk rörlighet. I propositionen anförs bl a att''genom en ökad flexibilitet underlättas överföringen avarbetskraft till expansiva yrken, branscher och regioner''.Vidare uttalas att ''satsningar som främjar den geografiskaoch yrkesmässiga rörligheten kommer att prioriteras framförtraditionella sysselsättningsskapande åtgärder''. (sid 16).Dessa uttalanden är djupt oroväckande och ett knytnävsslagi mellangärdet på boende i glesbygdsområden och de mångaväljare som stödde socialdemokraterna särskilt i de delar avlandet som uppenbarligen skall dräneras på arbetskraft föratt tillfredsställa centraliseringsivrarnas behov.Motivet för denna nya överföring av arbetskraft tillexpansiva regioner anges vara att hålla nere lönerna. Detinnebär således, enligt regeringens uppfattning, attarbetslösa i glesbygdsområden skall förflyttas tillstorstadsområden med syftet att hålla nere lönerna totalt setti landet.Det är stor risk att en sådan politik befrämjar den splittringmellan storstäderna och övriga delar av landet som kom tilluttryck i folkomröstningen om medlemskapet i EU. Dennapolitik bekräftar för dessa väljare att nu bedrivs centralt enmedveten politik för koncentration av befolkning ochnäringsliv. En sådan utveckling kommer att innebära mycketsvåra påfrestningar för som nation. Med ökadesociala klyftor och allt större skillnader mellanutvecklingsmöjligheterna i landets olika delar hotasstabiliteten. Socialdemokraterna och tar här påsig ett oerhört stort ansvar för framtiden och utmanar direktbefolkningen i en stor del av landet.Vi anser att det är helt avgörande för en positiv utvecklingav ekonomin att den förnyelse av regionalpolitiken sominitierats av oss i fyrklöverregeringen inte bryts.För att skall komma till rätta med obalanserna iekonomin krävs att produktionsresurserna i hela landet tastillvara. Många expansiva små och medelstora företagminskar risken för överhettning på lokala arbets- ochbostadsmarknader och risken för kostnadsdrivande inflation.Samtidigt skapas förutsättningar för jobb även i de delar avlandet som av hävd haft en svagare arbetsmarknad.Påståendena i regeringens proposition att en lägre inflationförutsätter en geografisk rörlighet är således grovt felaktigaoch falska.Många människor har naturliga skäl för att flytta mellanolika delar av landet. Det finns dock ingen anledning attstaten av centraliseringsskäl och med ekonomiskastimulanser eller tvångsmedel skall förmå enskildamänniskor att flytta. Jobben skall skapas där människornabor. Hela landets produktionsförmåga måste tas tillvara.Vi vill även understryka att det på landsbygden och imindre städer och tätorter finns betydandeproduktionsmöjligheter som bl a med ny och småskaligteknik och informationsteknologi måste tas tillvara ochutnyttjas. Med i regeringsställning genomfördesbetydande satsningar för att rusta upp infrastrukturen i helalandet. Det är med denna inriktning som Sverigesekonomiska problem måste angripas.Enligt vår uppfattning bör med avslag påpropositionen i dessa delar ge regeringen till känna vad somovan anförts om vikten av att stävja en utveckling mot ökadgeografisk rörlighet med koncentration av befolkning ochnäringsliv som följd.Vi vill också understryka att problemens djup ochomfattning motiverar en nationell samling medgemensamma insatser från de politiska partierna för attbemästra den svåra ekonomiska situationen. Vi kan nukonstatera att socialdemokratins tal om brett samarbete intevar allvarligt menat.De förslag, som regeringen lägger i den här och i andrapropositioner, är på flera punkter direkt riktade mot centern.Flera av de beslut som rivs upp rör frågor som centerndrivit och under den senaste mandatperiodenlyckats få gehör för. Det gäller t ex vårdnadsbidraget, denobligatoriska arbetslöshetsförsäkringen och en eftersmåföretagens villkor mer rättvis skattepolitik och arbetsrätt.Dessutom står förslagen om en ökad geografisk rörlighetsom markant försvårar boende och arbete i de mer glestbefolkade delarna av vårt land i strid med centernsvärderingar.Utvecklingen har inneburit att de förslag omytterligare i förstärkningar av de offentligafinanserna som aviserades i kompletteringspropositionen1994 sannolikt inte är tillräckliga. Det är emellertid omöjligtatt mer precist avgöra hur stora behoven avbudgetförstärkningar är med utgångspunkt frånpropositionen, eftersom det förvånande nog inte finns någonredovisning av statsbudgetens saldo.Omfattningen av åtgärderna måste anpassas eftermålsättningen att statsskulden skall ha stabiliserats till senast1998. Problemens omfattning kan illustreras med attstatsskulden ökar med i genomsnitt permånad. Tillåts denna utveckling att fortgå kommer en alltstörre andel av statens inkomster att gå åt för att betala räntorpå statsskulden. utgör ränteavgifterna ca15 % av utgifterna i statsbudgeten 1994/95. avstatens inkomster går åt till att betala räntor på statsskulden.Det är således utom allt tvivel att om statsskulden fortsätteratt långsiktigt öka kommer ett högt ränteläge att bestå.Arbetslösheten kommer att ligga kvar på en hög nivå ochvälfärden kan inte försvaras. I sämsta fall riskerar ävenfolkstyret att urholkas genom att tvingas anpassa sigtill de internationella långivarnas villkor. Underskotten i densvenska ekonomin riskerar att leda till atthandlingsutrymmet för regering och riksdag blir minimalt.Vi vill understryka att det läge, som kan uppstå om vi intei tid försöker bemästra de ekonomiska problemen och fåbalans i den ekonomiska utvecklingen, kan få allvarligakonsekvenser. Det är därför väsentligt att arbetet med attsanera statsfinanserna som fyrklöverregeringen inledde interaseras av en felaktig ekonomisk politik. Då riskerasnämligen förutsättningarna för att vi skall kunna få balans iekonomin.Det är mot denna bakgrund vårt förslag till fortsattsanering av den svenska ekonomin skall ses. Förslagetbygger i huvudsak på den saneringsplan som centernpresenterade års val. Planen omfattar besparingaroch inkomstförstärkningar på totalt drygt 40 miljarder krutöver det ekonomiska saneringsprogram på 81 miljarder krsom tidigare ställt sig bakom.Politik för decentralisering, grundtrygghet och kretslopp --för en moderniserad och bevarad välfärd i hela landetInledningMålet för den ekonomiska politiken måste vara attlångsiktigt skapa uthållig ekonomisk tillväxt för fullsysselsättning och tryggad välfärd. En central del i en sådanpolitik är målsättningen att statsskulden stabiliserats senast1998.Detta ställer krav på en trovärdig finanspolitik sommöjliggör lägre räntor och låg inflation och därmed en lågrealränta. I sin tur är detta mycket viktiga förutsättningar förökad sysselsättning och tryggad välfärd.