mot · GH02Ub339 · 1994-01-25 00:00:00 — Inom (i skolan)finns 23,5 konsulenter för ca 3 200rörelsehindrade elever i grund- och gymnasieskola (125elever per konsulent), och ca 35 konsulenter för drygt 1 000synskadade elever i nämnda skolformer (ca 35 eleverper konsulent).För särskolans ca 4 000 elever med ett eller, ofta, fleratilläggshandikapp utöver begåvningshandikappet finns f.n.inalles 10 konsulenter (ca 400 elever per konsulent).Orättvisan är skriande. har begärt en anslagsökningmed 21,7 milj. kr. för att kunna möta behoven inomsärskolan.I årets budgetproposition föreslår statsrådet attkonsulentstödet till skall öka med 6,6 milj. kr. vilketsvarar mot ca 12 ytterligare tjänster, ett i och för sigvälkommet tillskott. Även med detta tillskott kommer docksärskolans elever att vara diskriminerade. sägerstatsrådet att SIH:s resurser skall utgöra ett komplement tilloch inte ersättning för det stöd som skolhuvudmannen skallerbjuda.Vad kan man då rimligen begära av skolhuvudmannen?Det är en fråga om kompetens snarare än om ekonomi.Elever med ett eller flera tilläggshandikapp vid sidan omett begåvningshandikapp har givetvis en utomordentligtkomplicerad inlärningssituation. Det finns ingastandardlösningar på dessa elevers problem. Det krävs godspecialpedagogisk kompetens och lång erfarenhet för attfinna de rätta insatserna för varje barn. Det är fråga ominsatser såväl av pedagogisk natur som i form av hjälpmedeloch läromedel och åtgärder i den fysiska skolmiljön.Det säger sig självt att flertalet kommuner,kommundelar och enskilda rektorsområden inte rimligenkan ha personal med dessa kvalifikationer. Lärare ochskolledning behöver få hjälp, råd och stöd av enorganisation av konsulenter som besitter en samladkompetens och som har kontakter med den forskning ochutvecklingsverksamhet som pågår inom och utom landet.Det kan naturligtvis diskuteras hur en sådankonsulentorganisation skall vara uppbyggd och hur denskall administreras och bekostas. Rimligen måste det dockvara ett statligt ansvar att medverka till en ordning somgaranterar de aktuella elevernas förutsättningar för enmaximal utveckling utifrån sina förutsättningar.För att skall kunna ta slutlig ställning tillfrågan om konsulentstödet i särskolan behövs ett merafullödigt beslutsunderlag än det som f.n. föreligger. Därförbör regeringen låta genomföra en utredning medföljande inriktning.Behoven av olika stödinsatser för flerhandikappadeelever inom särskolan bör kartläggas på ett grundligt sätt.En bedömning bör göras av vilka av dessa behov som enenskild kommun, skolledning och enskilda lärare harförutsättningar att tillgodose med hänsyn till den erfarenhetsom rimligen kan finnas på den lokala nivån.De behov som inte kan tillgodoses lokalt måstetillgodoses av kommunerna i samverkan eller av staten. Detmåste dock vara ett statligt ansvar att försäkra sig om attsamtliga behov verkligen blir tillgodosedda och att finna enordning för detta.Staten måste också försäkra sig om att det finns effektivasystem för att snabbt sprida nya kunskaper från forskningoch utvecklingsverksamhet till de enskilda lärarna.Utifrån ett sådant underlag bör regeringen återkommatill med ett förslag till hur ansvaret bör fördelasmellan staten och skolhuvudmännen när det gäller atttillhandahålla och vidareutveckla nödvändig kompetensinom särskolan.Utredningen bör göras i samarbete med berördahandikapporganisationer. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att en utredningtillsätts beträffande flerhandikappade elevers stödbehovinom särskolan i enlighet med vad som anförts i motionen.