mot · GH02N38 · 1994-04-27 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:210 Särskilda konkurrensregler för lantbruket När antog den konkurrenslag som trädde ikraft förutsattes att ekonomiska föreningarskulle få fortsätta sin verksamhet och därmed varaundantagna från förbudet enligt 6 § konkurrenslagen. fastslog att lagen förbjuder samverkanmellan t ex enskilda skogsägare/lantbrukare i en ekonomiskförening tillsatte regeringen enarbetsgrupp med uppgift att utreda vilka speciellakonkurrensrättsliga regler som krävs för att enskildajordbrukares och andra råvaruproducenters samverkan iföreningar (primärföreningar) inom lantbrukets områdeinte onödigtvis skall komma i konflikt medkonkurrenslagen.Propositionen ''Särskilda konkurrensregler förlantbruket'' (1993/94:210), som regeringen lagt på grundvalav arbetsgruppens förslag, innehåller många värdefullaklarlägganden och markeringar. Alltjämt återståremellertid en del, enligt vår mening, onödiga begränsningarför samverkan. För skogsbrukets del torde den främstaorsaken härtill vara att arbetsgruppen inte haft tillräckligtmed tid eller specialistkunskaper för att närmare analyserade speciella förhållanden som gäller inom den svenskavirkesmarknaden och den internationellakonkurrenssituation som råder på detta område.Vår principiella inställning är att samverkan i enprimärförening bör vara tillåten fullt ut. Det rör sig om ettstort antal företagare -- t ex skogsägare -- och en helt frivilligsamverkan. Det finns då, enligt vår mening, inga behov avregler som förbjuder eller begränsar effekterna av en sådansamverkan. Det synes oss vara möjligt att med relativt enklaförändringar uppnå väsentliga förbättringar i regeringensförslag.I propositionen ägnas frågan om medlems fria rörlighetstor uppmärksamhet. Kontentan är att det t ex inte börgöras åtskillnad på medlemmar när det gäller rätten attåterfå det synliga ägarkapitalet beroende på av vilkenanledning medlemmen begär utträde. Enligt lagen omekonomiska föreningar, utfärdad , harföreningarna erhållit frihet att utforma regler föråterbetalning av medlemsinsatser. Denna frihet har flertaletföreningar använt för att stadga olika regler beroende påorsaken till utträdet. De som begär utträde på grund av ''attde varaktigt upphört med sin produktion'' erhåller snabbareåterbetalning än de som begär utträde av missnöje ellerannan ej preciserad orsak. Då sådana regler står iöverensstämmelse med bestämmelser i lagen omekonomiska föreningar finns det, enligt vår mening, ingaskäl att från konkurrenslagstiftningens synpunkt läggahinder i vägen. Vårt förslag är att de delar i lagförslaget sominnebär medlems fria rörlighet i dessa berörda delar utgår.Det räcker enligt vår mening med de bestämmelser somfinns i lagen om ekonomiska föreningar vad avser medlemsrättigheter och skyldigheter.I propositionen föreslås att dispens skall krävas om de ien primärförening samverkande medlemmarna -- t exskogsägare -- har en marknadsandel som överstiger 25procent av utbudet från ''relevant marknad''. För det förstaär det inte meningsfullt att söka precisera begrepp som''relevant marknad''. Den skiljer sig åt från fall till fall ochdet kan inte vara rimligt att ett företag skall behöva levamed den osäkerhet som en lagstiftning som innehåller såvaga begrepp som ''relevant marknad'' innebär. För detandra finns det, t ex inom skogsnäringen, inom en ''relevantmarknad'' aktörer väl så starka som någonsin enskogsägarförening kan bli. Det hör samman med vad sombl a redovisas på sidan 33 i propositionen, där det anges attskogsägarrörelsens andel av skogsarealen motsvarar ca 23procent av den totala svenska skogsarealen, dvs knappthälften av privatskogsbrukets areal. Skogsbolagen ägerefter bolagiseringen av . Dåskogsbolag i princip arbetar med hela somfångstområde finns det alltid starka konkurrerande parter.Periodvis sker dessutom betydande import av virke. För dettredje synes det möjligt att ändra andelen genom att heltenkelt köpa upp förädlingskapacitet, t ex ett sågverk.Förädlade produkter inom föreningen ingår ej i begreppet''relevant marknad''. Effekterna av förvärv måste blimindre konkurrens, vilket inte är syftet medkonkurrenslagstiftningen. Vårt förslag i ovanstående del äratt bestämmelserna om begränsningar för föreningar attfastställa försäljningspriser utgår i § 18 c, andra stycketpunkt 2. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att jämställa kooperativa företagi konkurrenshänseende med andra företagsformer.