mot · GH02So502 · 1994-01-25 00:00:00 — Amalgamet är den största källan tilltungmetallbelastning hos människor. Ändå har det hittillsvarit lättare att få förståelse för farorna med de utsläpp avkvicksilver som sker i den yttre miljön.Kvicksilvertermometrar är förbjudna och vi samlarbatterier som innehåller kvicksilver men sätter inamalgamplomber som innehåller kvicksilver i munnenpå människor. Det har varit oerhört trögt att åstadkommaen förändring när det gäller amalgamanvändningen. Vi harunder ihärdigt fört fram en rad krav för att stoppaamalgamanvändningen, utveckla alternativ, få medel tillforskning, hjälpa de som blivit sjuka av amalgamet ochåstadkomma en bättre utbildning om andra material. Dethar varit en lång och mödosam kamp som äntligen tycksleda till resultat.Trots att många tandläkare helt har upphört att användaamalgam har tidigare varit en envisförespråkare för amalgamet som ett billigt och bratandlagningsmaterial. Man har inte velat erkänna attkvicksilvret i amalgamet kan förorsaka förgiftningssymtomoch svåra sjukdomstillstånd. Ett argument har varit att detinte funnits ersättningsmaterial. Vi har gång på gångpåpekat att det inte finns ett enda material som självt kanersätta amalgam men att det finns flera som kan användasvid olika situationer. Det största tyska dentalföretaget har tex beslutat att helt upphöra med tillverkning av amalgam.Det är med glädje vi noterar att nusvängt och ställer sig bakom den avveckling somSocialstyrelsen föreslagit i sin utredning.Flera landsting har beslutat om amalgamavveckling iminst samma takt som utredningen föreslagit.Utredningen tillsattes för att undersöka möjligheternaför avveckling av amalgam främst av miljöskäl. Det ärriktigt att utsläppen från tandkliniker och krematorier är enallvarlig källa till kvicksilverbelastning i naturen som måstestoppas. Men man kan inte bortse från den hälsofara detinnebär att tandamalgam finns i munnen på de flestamänniskor. Det finns all anledning att omgående påbörjaavveckling så att den genomförs och avslutas senast1997 som utredningen föreslagit.Det är också angeläget att de produktregister ochbiverkningsregister som vid flera tillfällenefterlyst nu inrättas. De har stor betydelse för att kunnabedöma vilka tandlagningsmaterial som kan användas förden enskilde patienten med hänsyn till överkänslighet,allergier mm. Det finns alltför många exempel på attamalgam bytts ut mot andra material som innehåller ämnensom patienten heller inte tål. Detta orsakar onödigakostnader och mänskligt lidande. Alla komponenter imaterial som ska användas i munnen måste provas påsamma sätt som läkemedel, både var för sig och ikombination. Innan de planteras in i kroppen påpatienterna måste man vara säker på att de ärbiokompatibla och inte skadar patienten. Detta förutsätteratt det finns ett produktregister med fullständiginnehållsdeklaration för varje enskild produkt.Ett register för biverkningar av dentalmaterial måsteockså införas och biverkningar redovisas på samma sätt somför läkemedel. vet varken tandläkaren ellerpatienterna vilka ämnen som sätts in i kroppen och deläkare som ska diagnostisera patienternas sjukdomar vet änmindre vad patienten har i munnen.Vi får inte slå oss till ro med att amalgamanvändningenupphör. En rad problem återstår. För det första är detnödvändigt med utökad forskning för att få fram bättrediagnosmetoder för att fastställa att människor lider avkvicksilverförgiftning. Ett banbrytande arbete utförs inomMetallbiologiskt centrum och Amalgamenheten i Uppsala.Det arbetet måste fortsätta. Medicinsk kompetens måste fåstörre inflytande vid diagnostisering.För det andra måste tandläkarna utbildas i hur mananvänder andra material och hur man sanerar sjukapatienter på ett försiktigt sätt så att inte symtomenförvärras. Särskilda krav måste ställas på tandläkare somutför amalgamsanering som betraktas som sjukvårdandeåtgärd. Klinikerna måste vara specialutrustade och arbetetmåste utföras så att patienterna inte exponeras för giftigkvicksilverånga. Det finns ett stort antal tandläkare som ibortemot arbetat utan amalgam. Deras erfarenheterär mycket värdefulla och måste tas tillvara inför det storautbildningsprogram som förestår.Detta gäller såväl i tandläkarutbildningen som ifortbildning av tandläkare. finns ett antalstudenter från vid våra svenskatandläkarhögskolor. De måste i sin utbildning få kunskaperom de nya materialen och om både hälsoeffekter ochavfallsproblem när det gäller amalgam. Vi ska inte spridaytterligare miljöproblem till våra grannländer.Amalgamsanering av medicinska skäl måste betraktassom sjukvårdande behandling och ersättas i enlighet medsådan vilket vi framfört i en motion med anledning av prop1993/94:93 Förändrat ersättningsstöd för vuxentandvård.Arbetsmiljöproblemen som uppstår på grund avkvicksilvret i amalgamet upphör inte med ettamalgamstopp. Problemen kommer att kvarstå vidbehandlingen av patienter med amalgamfyllningar.Mätningar visar att höga koncentrationer långt över dehygieniska gränsvärdena uppstår i samband medamalgamarbeten. En mängd tandsköterskor och annantandvårdspersonal har sjukdomstillstånd som pekar påkvicksilverförgiftning. Det har varit nästan omöjligtatt få detta erkänt som arbetsskada vilket måste ändras.Dessutom måste alla tandkliniker åläggas att ha enutrustning i form av sugmunstycke ochventilationsanläggning med inbyggt kvicksilverfilter somkan eliminera problemen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag om attamalgamet avvecklas , dock ,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande av produktregister,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om inrättande avbiverkningsregister,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utökad forskning för att utveckladiagnosmetoder,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utbildning av tandläkare ochblivande tandläkare om de nya materialen och om sanering,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tandläkarutbildning förutländska studenter,17. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tandvårdspersonalensarbetsmiljö.2