mot · GH02K201 · 1994-01-25 00:00:00 — Vår allemansrätt är inte lagreglerad. Det är en gammalsedvanerätt. Det enda ställe där det finns något angett omallemansrätten är i naturvårdslagen. Där står att naturenutgör en nationell tillgång som skall skyddas och vårdas.Den är tillgänglig för alla enligt allemansrätten.Detta är något unikt för vårt land. Här kan man frittströva i skog och mark, slå upp sitt tält , grillasin korv över öppen eld om brandrisken det tillåter, ja, hakänslan att det är ens egen skog man vistas i. Det sägs attdet är en nationell tillgång, något vi skall värna och slå vaktom.Detta gör man nog säkrast genom att denna rätt nyttjaspå ett sätt så att ingen part eller intressent börjar ifrågasättaden. Frågan är om inte så är fallet , en viss utvecklingpekar åt det hållet, att en reglering måste till, attallemansrätten som den nu brukas måste förbehållas enbartde i boende.Till stöd för ett sådant antagande kan följande anföras. Iallemansrätten ingår att man fritt får plocka bär och svamp,utom i inhägnade områden eller i trädgårdar. Det är enrättighet som också utnyttjats. Många människor iskogsbygderna har här sett och tagit vara på en möjlighetatt dryga ut sin kassa med att plocka bär.Nu är det även andra som upptäckt möjligheten att tjänapengar på bärplockning, nämligen utländska bärplockare.När det gäller besök av bärplockare från andra länder harvi haft besök från , vilket veterligt intemedfört några större kontroverser. Detta beror nog i höggrad av att det är ett grannland, vilket vi haftgoda relationer med.För några år sedan kom de första besökarna från Polenoch börjar även folk från och attkomma. De här besöken ökar kraftigt år och trotsvåra stora skogsmarker börjar det bli konkurrens om bären;alla vill ju av förklarliga skäl plocka sina bär så nära vägarsom möjligt.Det har också blivit allt vanligare att besökarna stannaren för att plocka bär. Man kommer i slutet av juliför att plocka hjortron, fortsätter sedan med blåbär för attsluta med lingon. Det innebär att vistelsen varar ca 2,5månader. Under den tiden har man upprättat tältläger, oftavid vattendrag, detta utan att några som helst sanitäraanordningar gjorts. Det kan på sina håll röra sig om ganskastora tältläger.En fråga som ortsbefolkningen undrar över är hurutländska bärplockare kan få plocka så mycket man hinnerutan att betala skatt. En svensk medborgare får plocka bärför sammanlagt skattefritt . En annan frågaär huruvida ett anställningsförhållande finns när svenskabäruppköpare skriver kontrakt med de utländskabärplockarna. Till saken hör också att de utländskabärplockarna utnyttjas på vissa håll. Det har hänt attpolacker har köpt ''bärlicenser''; här kommer polskaresebyråer och bussföretag in i bilden.Tidningen o Framtid har på ett förtjänstfullt sättpekat på ett annat område där man rent kommersielltutnyttjar vår allemansrätt, nämligen vildmarksturism. Sjöaroch vattendrag ingår också i allemansrätten, så tillvida attalla fritt får färdas på dem. har svenska företaggenom uthyrning av kanoter, tält och annan utrustningexploaterat vår natur. har också utländska företag ochdå huvudsakligen tyska sådana etablerat sig i branschen.I tidningen sägs: -- I marknadsförs''vildmarksresor'' och ''sagoresor'' till somkompletta ''kanotpaket'' inklusive färdledare. Enbart iÅrjängs kommun har minst sju tyska företag varitverksamma . De har totalt sänt ca 2 000tyska kanotister till kommunens sjöar och vattendrag.Den kände miljöexperten som skrivitartikeln befarar att den kommersiella exploateringen avallemansrätten, som vi nu upplever, är bara början på vadsom komma kan. I artikeln erinras om att i det tätbefolkadeEuropa finns miljoner människor, som vill få uppleva dennordiska naturen och dess vildmarker. Frågan är om våramarker tål en obegränsad ''vildmarksturism'' och hur längemarkägare och ortsbefolkning stillatigande kommer att åsedenna verksamhet.Den slutsats som drar, är att ettutnyttjande av vår allemansrätt på det sätt som sker ochutvecklas, är ett miljöhot. Det är uppenbart, säger ,att vi genom lagstiftning måste göra inskränkningar iallemansrätten och att vi begränsar allemansrätten till attenbart gälla för i boende.Alltfler ställer sig nu undrande till hur vår unikaallemansrätt utnyttjas i rent kommersiella syften ochefterlyser åtgärder i anledning därav. Undertecknadmotionär, som i en riksdagsmotion aktualiseradeden här problematiken och begärde utredning och åtgärder,noterar självfallet den ökade insikten hos allt fler om attnågot måste göras och att detta sker snabbt.De senaste årens utveckling och tendenser visar att detfinns all anledning att se till att vi inte fullständigt tapparkontrollen över hur vår natur nyttjas. Självfallet bör dettaske på ett så obyråkratiskt sätt som möjligt, och med ettminimum av regler och lagstiftning.ÅtgärderEn utgångspunkt för en lagstiftning bör då vara att vårallemansrätt med den omfattning som hitintills varitvedertagen enbart skulle gälla för i boende. Detskulle innebära att det inte behövs någon lagstiftning i detavseendet, allt väsentligt skulle bli vid det gamla. Möjligenkan det bli nödvändigt att i viss mån reglera även svensktkommersiellt utnyttjande av natur och andras marker.När det gäller utländska medborgare och deras besök ivårt land, så skall dessa självfallet ha möjlighet att vistas ioch få uppleva vår nordiska natur. Men enligt min meningmåste regler fastställas och gränser dras mellan vad somingår i att fritt ströva i naturen och vad som är renanäringsverksamheter med stöd av allemansrätten. Att det iallt större utsträckning är utländska företag som har vårnatur gratis för kommersiella vinningar är ett mycket starktskäl för att få en bättre kontroll på området. Det hela kräveratt hela frågekomplexet kring vår allemansrätt snabbtutreds för att finna acceptabla lösningar på de problem somnu finns och som framöver kan väntas bli ännu större. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om allemansrätten.