mot · GH02Ju619 · 1994-01-25 00:00:00 — I 3 § narkotikastrafflagen (SFS 1998:64) nämns somförsvårande omständighet att verksamheten varit av avsärskilt farlig art. I förarbetena lämnas dock mycket fåupplysningar om vilka kriterier som skall gälla vidbedömningen av farligheten hos ett enskiltnarkotikapreparat. Det enda som lagstiftaren uttalat sig omär heroin.Vid en översyn av narkotikastrafflagen sades (prop.1981/82:76, s. 212) beträffande preparatets farlighet att''mer vikt än f. n. skall läggas vid preparatets farlighet -- -- --Exempel härpå är att preparatet verkar starktvanebildande, som heroin, eller livsfarligt genom sinsammansättning''. Den praxis som utvecklats vidstraffmätning under i övrigt ensartade förhållanden gerföljande inbördes rangordning med det farligaste medletangivet först: heroin, kokain, LSD, MDMA, amfetamin,cannabis och kat.Med hänsyn till att läkemedelsverketsnarkotikaförteckning upptar omkring 200 ämnen är detorimligt att fastställa farligheten hos varje ämne genom adhoc-avgöranden i . Vid det senasteavgörandet i en farlighetsfråga () angav Högstadomstolen vilka kriterier som skulle rymmas inom entolkning av farlighetsbegreppet. Tillfälligheter, som hur ensakkunnig vid en personlig bedömning uppfattar ett ämne,kan få betydelse för praxisutvecklingen. Då det finns gottom narkotika i vår närhet och det sker ett ständigt inflödeav ny narkotika bör frågan få en samlad lösning.Det är därför lämpligt att genomkomplettering av narkotikastrafflagen uttryckligen angervilka kriterier som skall gälla vid bedömningen avfarligheten hos enskild narkotika.Kriterier för bedömning av farlighet hos narkotikaBland de kriterier som bör tillmätas särkild betydelse vidbedömning av farligheten hos ett visst narkotiskt preparatmåste följande anses viktigast:risk för snabbberoendeutveckling, eftersom beroendet försvårar förmissbrukare att varaktigt upphöra med sitt drogintag,riskför hastiga dödsfall (akut toxicitet), eftersom detta kanmedföra att missbrukaren avlider av ett rus,risk förpsykiska skador, inklusive personlighetsförändringar,eftersom detta minskar missbrukarens möjligheter attsakligt bedöma sin egen belägenhet och att fungera i olikasituationer,risk för oberäkneliga eller svårbestämbaraeffekter, eftersom detta skapar problem för missbrukarenatt på förhand bilda sig en uppfattning om vilken verkanmedlet kommer att få,risk för social insufficiens,eftersom detta hindrar missbrukaren från att leva ettsjälvständigt och produktivt liv i samhället, samtverkan ismå doser, eftersom detta gör att medlet blir lättare atthantera, distribuera etc.Mindre betydelse bör tillämpas följande kriterier:risken för kroppsliga skador, eftersom en missbrukare oftasjälv kan bedöma dessa mer korrekt än risken för psykiskaskador, samtmöjligheten till specialiserad behandling avmissbruket, eftersom detta visar sig finnas endast föropiatmissbruk (metadonunderhållsbehandling).Rättssystematiska skäl, liksom närmandet till deneuropeiska rättsordningen, talar för att kriterierna skrivs insom ett särskilt stycke i narkotikastrafflagen.Enklaste sättet att lösa frågan torde vara att riksdagengenom ett särskilt tillägg till 3 § narkotikastrafflagen skriverin ovanstående sex prioriterade kriterier för farlighet.Redaktionellt förtydligande av narkotikastrafflagenRiksdagen bör göra ett redaktionelltförtydligande av narkotikastrafflagen. säges att hänsynskall tas till om en olovlig verksamhet avsett ''särskilt stormängd narkotika'', mängd tolkas som vikt (massa). Det ärdock mindre lämpligt, eftersom en typ av av narkotika kanvara tio miljoner gånger starkare än en annan, räknat i vikt.Mest påtagliga skillnader i verksamma doser torde föreliggamellan LSD, som missbrukas i doser från ,och kat som missbrukas i doser från . Ett kilogramLSD kan således ge fyrtio miljoner missbruksdoser, medanett kilogram kat kan ge endast fyra doser. förberäkningen av omfattningen av olovlig verksamhet mednarkotika bör i stället vara antalet ''missbruksdoser'', dvs.doser som normalt kan framkalla ett rus vid icke-medicinskanvändning.Vanligtvis förekommer på den illegala marknadenavdelade doser som närmast kan beskrivas som''standardiserade'' i form av kapslar, påsar eller ''tripper'',som innehåller doser som vanligen används imissbrukarkretsar. Genom att räkna antalet möjligamissbruksdoser med sedvanlig utspädningsgrad införes enenhetlig grund för att skatta omfattningen av en olovligverksamhet med narkotika. Räknandet av antalet doserpåverkar inte ovanstående resonemang omfarlighetskriterier.En viss uppluckring av begreppet ''särskilt stor mängd''synes ha skett i det att domstolspraxis vid sträffmätning förnarkotikabrott avseende kat tar hänsyn till att medletvanligtvis konsumeras i doser om ca 250 gram.Riksdagen bör förtydliga narkotikastrafflagen genom attlåta antalet missbruksdoser vara den grundläggandeenheten för beräkning av omfattningen av en olovligverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att beslutar att i 3 § narkotikastrafflagen(SFS 1968:64) lägga till ett tredje stycke med följandelydelse:Vid bedömande av farligheten hos ett visst narkotisktmedel skall särskilt beaktas om medlet är hastigtberoendeframkallande, om medlet är verksamt i små doser,om medlet är giftigt, om medlet ger stor risk för skador påpsykiska funktioner eller personlighet, framkallar socialinsufficiens, eller om medlet har oberäkneliga ellersvårbestämbara effekter. Bedömningen skall grundas på ensammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet.2. att beslutar att i 3 § narkotikstrafflagenorden ''särskilt stor mängd narkotika'' skall bytas mot''särkilt många missbruksdoser narkotika''.