ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02T713 · 1994-01-25 00:00:00 — har av regeringen fått i uppdrag attförhandla med om en förlängning avavtalet mellan staden och staten om . Detnuvarande avtalet, som tecknades 1946, innebär att stadenupplåter till staten medan staten i sin turupplåter Ladugårdsgärde för rekreationsändamål. Avtaletlöper ut med utgången av 1996.En mycket bräcklig majoritet i Stockholmskommunfullmäktige förespråkar en förlängning av avtalet,dock inte längre än . Till och medkommunikationsministerns egna partivänner i Stockholmär motståndare till att avtalet förlängs. De boende kringflygfältet plågas av buller och giftutsläpp och harföljaktligen protesterat i stor omfattning.Miljöproblemen som följer med den massiva ökningenav reguljärflyget är väl kända. Givetvis innebär det faktumatt antalet avgångar med tungt reguljärflyg vuxit avsevärda störningar. Även säkerhetsriskerna äruppenbara. Förläggningen av en tungt trafikerad flygplatstill ett tätortsområde strider mot allt sunt förnuft.Allt pekar på att flygfälts ekonomi vilar påmycket skör grund. Man frågar sig hur ekonomin förBromma skall gå ihop när de nyinvesteringar som behövergöras, om avtalet med staden förlängs, skall förräntas. Tilldetta kommer det faktum att man knappast kan räkna medatt fortsättningsvis upplåter utanekonomiskt vederlag.Även många av dem som förordar fortsatt flyg påBromma erkänner att allmänflyget, dvs. främst sportflygoch flygskola, kan flyttas till andra flygplatser i regionen.Man erkänner också att det finns -- och inom överskådligframtid kommer att finnas -- kapacitet på förreguljärflyget. Detta innebär ändock att en ny flygplats i ettsydligt läge i regionen kan komma attt aktualiseras.Miljömässiga, ekonomiska och säkerhetsmässiga skältalar således entydigt för attt bör uttala attflygverksamheten på avvecklas medutgången av , dvs. när nuvarande avtal löper ut.Regeringen bör vidare inleda förhandlingar medStockholms stad om villkoren för avvecklingen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om avveckling av .
mot · GH02T801 · 1994-01-25 00:00:00 — Teletaxornas utformning spelar en stor roll när det gälleratt skapa likvärdiga ekonomiska villkor för människor ochföretag i skilda delar av landet. Vissa åtgärder har vidtagitsför att i detta avseende möta kravet om ett ''rundareSverige''.Resultatet av den senaste taxejusteringen innebär enförbättring genom att rikssamtalen gjorts billigare medanpriset för lokalsamtalen höjts. När det däremot gällerindelningen i taxeområden borde större förbättringar hakunnat åstadkommas för att utjämna villkoren.Vi vill illustrera de rådande förhållandena med följandeaktuella exempel.1. En teleabonnent som bor i kan nå ca 20 000invånare för lokaltaxa. Inom området för regiontaxatillkommer ytterligare ca 30 000 invånare. För att ringa tillnärmaste lasarett debiteras abonnenten ifråga enligtregiontaxa och för att nå och andra länsorgandrabbas vederbörande av rikstaxa.2. En abonnent som bor i kan förlokaltaxa ringa till abonnenter i hela samtstora delar av län vilket innebär nära två miljonerinvånare. Vederbörande kan därmed nå samtligalänsmyndigheter samt ett stort antal statliga myndigheteroch riksorganisationer.Den ojämlikhet som dessa två extrema exempel utvisarär inte acceptabel. Vi anser att ytterligare insatser nu måstegöras för att minska kostnadsskillnaderna mellan olikaabonnenter. Ett första steg i den riktningen bör vara atttaxeområdena utformas så att abonnenter för lokaltaxaskall kunna nå alla hushåll och myndigheter i det egna länet.Regeringen bör i avtalet med försäkra sig omatt teletaxorna utformas så att en utjämning av kostnadernakan ske i enlighet med den princip som vi här angett. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utjämning av teletaxorna.
mot · GH02T802 · 1994-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av godatelekommunikationer i glesbygd.
mot · GH02T803 · 1994-01-25 00:00:00 — Investeringar i ett modernt telenät som har tillräckligkapacitet och AXE-växlar med många funktioner är avstörsta betydelse för glesbygdens möjligheter att bygga uppett rationellt näringsliv. En del miljöskadligt resande kanersättas av kontakter via telenätet. Därför är detsamhällsekonomiskt lönsamt att göra större investeringar itelenätet än vad som är lönsamt för det teleföretag somdriver nätet. Detta torde främst gälla glesbygden.För att få till stånd teleinvesteringar i den takt som ärsamhällsekonomiskt motiverat eller motiverat avregionalpolitiska skäl krävs någon form av statligtingripande.Inom järnvägsområdet har man etablerat ett system medstatlig upphandling av trafik som är samhällsekonomisktlönsam trots att den är olönsam för trafikföretaget.Systemet har utvidgats till att omfatta även flygtrafik.Ett motsvarande system med statlig upphandling avteleinvesteringar borde etableras.Detta skulle dock kräva en viss finansiering överstatsbudgeten. Detta borde enligt min uppfattning rymmasinom ramen för det regionalpolitiska stödet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om statlig upphandling avteleinvesteringar som inte är företagsekonomiskt lönsammamen bedöms vara samhällsekonomiskt lönsamma ellerregionalpolitiskt motiverade.
mot · GH02T805 · 1994-01-25 00:00:00 — AB:s nya områdesindelning har för många regionerfått orimliga konsekvenser.Den indelning som gjorts i det nya taxesystemet förnärregion och fjärrsamtal tar ingen hänsyn till de naturligaoch lokala förutsättningarna för boende, företag ochinstitutioner. Som exempel framförs här förhållanden inomVimmerby kommun. Med det nya taxesystemet får manbetala avgift för fjärrsamtal, alltså högsta taxa, för samtaltill , som är residensstad i län. Däremottillämpas den lägre taxan, som gäller för regionsamtal, omman från vill ringa till tre andra residensstäder,nämligen , och !Områdesindelningen måste göras utifrån deförutsättningar som råder. Människors behov och vanormåste ligga till grund för ett nytt taxesystem. Alla måste tex kunna ringa till sin länshuvudstad för maximaltregionsamtalstaxa. Vid beslut om bolagiseringav betonades mycket kraftigt, att harett samhällsansvar att tillgodose likvärdig service över helalandet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om teletaxorna.
mot · GH02T806 · 1994-01-25 00:00:00 — Enligt radiolagen måste man ha tillstånd av Televerketför att inneha och använda trådlös mikrofon därför att denär en radiosändare. Detta är naturligt när det gäller enlokalradiosändare på i uteeffekt och med 10--20mils räckvidd. Men det är obegripligt att det skall behövastillstånd av för en trådlös mikrofon (sändare)som används på teatrar, revyscener, konferenslokaler,utställningar och kyrkor. Uteffekten på denna trådlösamikrofon, som t.ex. sätts fast på skådespelarens slips, är0,och har i bästa fall en räckvidd på 100--200 meter.I dag är kanske 5 000 sådana trådlösa mikrofoner i bruk.Ungefär hälften skulle med nuvarande policy fåtillstånd. Intressant är då uppgiften att 1989 var det endasti 63 fall som tillstånd söktes och som beviljades.I 2 500 fall skulle således inte tillstånd ges p.g.a.Televerkets inskränkta och gammalmodiga uppfattning.Det bör här nämnas att de trådlösa mikrofoner som i dagutnyttjas på exempelvis lokalrevyer runt om i landet harmycket god kvalitet och ändock är överkomliga prismässigt.En fullt professionell utrustning -- en trådlös mikrofon plusen mottagare -- kostar 6 000--. Den utrustningsom förordar kostar 15 000--. Fören lokalrevy krävs 5--6 trådlösa mikrofonsystem. Den totalakostnaden blir således 90 000--för en lokalrevysom bygger sin verksamhet på ideella och frivilliga insatseroch mycket låg budget. grundar sin inställningtill dessa mikrofoner på risken att de skall störa t.ex. radio-eller TV-mottagning i lägenheter som ligger i närheten avt.ex. en teater- eller lokalrevyföreställning. Denna risk ärytterst liten. För det första kan användarna utnyttja andrafrekvenser än radio- och TV-frekvenser. För det andra ärräckvidden så kort och det är i få fall som det finnsbostadslägenheter i närheten av teatrar.Tillståndskravet på dessa trådlösa mikrofoner medextremt låg uteffekt är onödigt. Den typen av byråkratimåste bort.Denna motion väcktes . Den behandladesi i . Frågan omtillståndsplikt prövades i samband med att lagen omradiokommunikation beslutades av under våren1993. Utskottet framhöll vid behandlingen i oktober 1993att frågan hade prövats. Det fanns ingen anledningatt frångå utskottets bedömning vid behandlingen undervåren.Nu har tiden gått. Man har haft ytterligare tid ochtillfällen att bli irriterad över den onödiga och byråkratiskatillståndsplikten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om sådan ändring i lagen omradiokommunikation att tillståndskravet för trådlösamikrofoner med extremt låg uteffekt och med kort räckviddavskaffas.
mot · GH02T807 · 1994-01-25 00:00:00 — Det nybildade har efter bolagiseringen införten rad nya bestämmelser. Bl.a. finns det en regel som sägeratt begär att om en ny abonnent skall få ett nyttabonnemang så måste vederbörande antingen deponera ensumma på alternativt skaffa en borgenär för attabonnemanget skall godkännas. Unga arbetslösa somerbjuds tillfälliga jobb tvingas tacka nej på grund av attvederbörande inte har en chans att skaffa telefon med egetabonnemang på grund av de nya bestämmelserna.Jag har mött en ung grabb som befinner sig just i dennasituation. Han har getts möjlighet till att få ett tillfälligtvikariat inom , men det stupar helt enkelt på atthan inte har tillgång till telefon så att kan nåhonom per telefon. Jag är övertygad om att det finnsmängder av ungdomar som befinner sig i samma situationoch som gett upp.Nytillträdande ungdomar på bostads- ocharbetsmarknaden har inte råd att skaffa sig etttelefonabonnemang med AB:s hårda och obönhörligakrav på deponeringsavgift, och/eller borgen med . Det är förståeligt att många av denytillträdande ungdomarna med dryga utgifter förinköp av möbler och husgeråd och dessutom med en höghyra inte har resurser till att skaffa fram ytterligare till ett telefonabonnemang.Således har bolagiseringen av i förlängningenmedfört hindrande regler som indirekt motverkar attungdomarna exempelvis kan skaffa sig ett efterlängtat jobb.I dessa tider med en alldeles för hög ungdomsarbetslöshetborde samhället göra allt för att underlätta för ungdomarnaatt kunna skaffa sig jobb.Det är paradoxalt att bolagiseringen på sätt som skett,med en alltför hög inträdesavgift för telefonabonnemangetdirekt motverkar sina egna syften. Det borde rimligen liggaäven i AB:s intresse att så många ungdomar sommöjligt kan skaffa sig ett eget telefonabonnemang för attdärmed bidra till att förbättra AB:s framtida resultat.Jag anser att den summa på som nu begär är ett för högt pris ochlämpligen bör modifieras. Det staket som satt upp ärett oöverstigligt hinder för att, som man själva säger sigeftersträva, ytterligare öka antalet abonnenter i vårt land.Skall vi behålla tätpositionen bland länder när detgäller telefontätheten per innevånare bör nuvarandeabonnemangsbyråkrati med höga deponeringsavgifteroch/eller borgensförbindelser omprövas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär åtgärder som syftar tillatt underlätta för ungdomar och andra att kunna teckna nyatelefonabonnemang till rimliga priser.
mot · GH02T901 · 1994-01-25 00:00:00 — Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om fast förbindelse över .
mot · GH02T902 · 1994-01-25 00:00:00 — I lagen om huvudmannaskap för viss kollektivpersontrafik (betänkande /78:28) stadgas att''huvudman är och kommunerna i länetgemensamt''. Vidare stadgas att ''Om inte annat följer av 2§ eller 3 § skall täcka hälften av underskottet ochkommunerna i länet tillsammans återstoden''.Beställare av kollektivtrafik är kommunerna. Eftersomkommunerna inte har det fulla ansvaret för kostnadernaurholkas kostnadskänsligheten hos beställarna. Principenatt den som beställer en tjänst också skall ha det fullakostnadsansvaret är relevant även inom detta område.Landstingets påverkan som huvudman inskränker sig iprincip till att tillsätta hälften av ledamöterna i styrelsen förden regionala kollektivtrafiken.Landstingens huvuduppgift är ansvaret för sjukvårdeninom länen. Den ekonomiska situationen i landstingen harmedfört stora omstruktureringar med neddragningar avpersonal och service till allmänheten. Allt tyder på attsjukvården även framgent kommer att få vidkännasminskning av verksamhet på grund av brist på pengar.I ett sådant läge finns det anledning att ifrågasättalandstingets ansvar för underskotten inom den regionalakollektivtrafiken.När beslutet om huvudmannaskap för viss kollektivpersontrafik togs fanns det anledning att landstingen varmed som huvudmän. Kommunerna saknade tradition attsamarbeta över kommungränserna medan landstingen hadekompetens på kommunövergripande organisation. finnsorganisationen uppbyggd och kommunernas roll sombeställare av trafik etablerad. Landstingenshuvudmannaskap bör därför upphöra. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att landstingenshuvudmannaskap för viss regional kollektiv persontrafikbör upphöra.
mot · GH02T904 · 1994-01-25 00:00:00 — skall enligt 4 och 19 §§ yrkestrafiklagenutöva tillsyn över den yrkesmässiga trafiken. Avregleringenav taxi har visserligen medfört ett större utbud av taxibilar,men har uppkommit många problem medefterlevnad av gällande regler. uttalade sig förrahösten (1992/93:TU1) för en sanering av näringen och attlänsstyrelserna skulle få nödvändiga redskap för tillsynen.En del i tillsynen är möjligheten att kunna återkallatrafiktillstånd om allvarliga missförhållanden förekommereller om tillståndsinnehavaren inte längre uppfyller kravenför att erhålla tillstånd (15 §).Dessa tillståndsåterkallelser beslutas av länsstyrelsernaoch kan överklagas till kammarrätt och regeringsrätt. Eninnehavare av trafiktillstånd kan alltid överklaga såväl ettbeslut av en länsstyrelse som en dom i en kammarrätt.Länsstyrelsen saknar i dessa ärenden möjlighet attöverklaga en dom i kammarrätt. Men i körkortsärendenkan få sin tillämpning prövad i högsta instans.Behovet av att ge länsstyrelserna tillräckliga redskap föratt skärpa tillämpningen gör att denna bredareöverklagningsmöjlighet borde gälla även för taxiärenden. fall borde länsstyrelserna få samma rätt som motpartenatt överklaga såväl körkortsärenden som yrkestrafikdomar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om länsstyrelsernas rätt attöverklaga yrkestrafikdomar.
mot · GH02T907 · 1994-01-25 00:00:00 — Avregleringen av taxi som trädde i kraft den 1 juli 1990har medfört långt svårare konsekvenser än vad som kundeförutses.Vissa förbättringar, främst tillgången till taxibilar ochpriskonkurrens, har åstadkommits. Men avregleringen harockså visat sig ha en rad oönskade bieffekter, bl.a. enkraftig ökning av den ekonomiska brottsligheten och endramatisk försämring av förarnas villkor. Tyvärr har imånga fall också kunderna drabbats, t.ex. i form avofredande och oskäliga priser. Utländska resenärer luras isärskilt hög grad genom att fel taxa eller fel körväg användseller föraren luras på annat sätt. fårtillstånd genom förfalskade kunskapsbevis, taxametrarmanipuleras o.s.v.Förhållandet är mest påtagligt i storstäderna menförekommer uppenbart i flertalet tätorter, och tendensenvisar att det sprider sig.Vissa åtgärder har vidtagits för att komma till rätta meden del av de negativa effekterna. Men det räcker inte.Samhällsbetalda tjänster svarar för upp till 75procent av taxis inkomster. Delar av dessa inkomstertillfaller företag som inte iakttar lagar och avtal, d.v.s.företag som bedriver rent brottslig verksamhet.Riksdagen har beslutat att den fackliga vetorätten enligtmedbestämmandelagens 38 § från och med den 1 januari1994 skall försvinna vilket är djupt beklagligt. Det är avyttersta vikt att detta inte leder till ett än mer ökat inslag avoseriös taxiverksamhet. Stat, kommuner och landstingmåste således överta de tidigare fackligakontrollfunktionerna. Myndighetskontrollen bör skärpasvad avser taxiföretagens tillämpning av lagar och avtal. Isamma syfte bör upphandlingsperiodernas längd i flera fallutvidgas. Korta avtalsperioder gynnar friåkare och mindreseriösa företag och missgynnar i motsvarande grad större,serviceorienterade företag som försöker att utveckla olikaaffärsstrategier. Sådana företag behöver långaavtalsperioder för att våga investera i fordon som bättretillmötesgår färdtjänstens och skolskjutsarnas behov, såsomspeciell handikapputrustning, barnvänligfordonsutformning och, inte minst viktigt, investering isärskilt anpassad förarutbildning. Längre avtalsperioderborgar vidare för att företagen kan planera för ett effektivttrafikupplägg.Mot bakgrund av ovanstående måste vissa åtgärdervidtagas: Samtliga taxibilar ska vara anslutna till någonbeställningscentral, där man inom centralen tillämparenhetlig taxa. För att få bättre kontrollmöjligheter börockså varje bil tilldelas ett enskilt tillståndsnummer, bl.a. avidentifikationsskäl. Regeringen bör även ges i uppdragatt överväga en form av befordringsplikt, så att resenärermed kort resväg eller för föraren obekväma resrelationerinte vägras taxiresa. Regeringen bör rekommenderastatliga myndigheter, landsting och kommuner att endastanlita seriösa taxiföretag som följer lagar och avtal, samtverka för att upphandlingsperioderna blir så tillmätta att deger företagen möjlighet att planera sin verksamhet på ettvettigt sätt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nödvändiga åtgärder inomtaxinäringen.
mot · GH02T908 · 1994-01-25 00:00:00 — I årets budgetproposition bilaga 7 finns ett långt avsnittom funktionshindrades resemöjligheter. Avsnittet ärordrikt, men synnerligen tunt på konkreta förslag.Egentligen är det endast en mindre ändring av lagen omhandikappades kollektivtrafik. I övrigt består skrivningarnai budgeten till en stor del av en rad svepande invändningarmot förslag. Man är rädd för storakostnadsökningar, tror att handikappåtgärderna förhindrarkonkurrens och är också rädd för att miljön skadas omtillgängligheten ökar. Intresset för att göra kollektivtrafikentillgänglig för alla verkar inte vara särskilt stort.Handikapputredningen hade ansvars- ochfinansieringsprincipen som utgångspunkt när den lade sinaförslag, d.v.s. respektive trafikhuvudman ska ansvara för enkollektivtrafik för alla och finansiera de åtgärder sombehövs för detta inom sin verksamhet.Kollektivtrafiken ska vara basen i trafikförsörjningenäven för funktionshindrade och färdtjänsten ska vara ettkomplement till de allmänna kommunikationerna. Detinnebär att länsfärdtjänst bör inrättas över hela landet medtaxor som motsvarar kollektivtrafiktaxan i den kommunoch i det län där den enskilde hör hemma.Bussarna bör göras mera tillgängliga. De bör ha planainsteg eller vara försedda med rullstolslyft. Toaletterna pålångväga linje- och beställningstrafik bör vara tillgängligaför alla, d.v.s. också vara rullstolstillgängliga.Tåg och motorvagnar bör ha minst en vagn som äranpassad till funktionshindrades behov genom plant instegeller rullstolslyft. Vid regional och interregional trafik bördet finnas rullstolstillgängliga toaletter. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en länsfärdtjänst över helalandet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om tillgängligheten på bussar ochtåg.
mot · GH02T909 · 1994-01-25 00:00:00 — Genom ikraftträdande den 1 januari 1994har accepterat att anpassa en rad regler inomtrafiksektorn till dem som gäller inom Europeiskagemenskapen. Det system för arbetstider som vi tidigaretillämpat för den nationella trafiken, arbetstidskungörelsen(ATK), har således för övervägande delen av denyrkesmässiga trafiken ersatts med , fastlagda iRådets förordning (EEG) nr 3820/85.Skillnaden mellan ATK och 3820/85 är av principiellnatur. ATK reglerar det legala arbetstidsuttaget såväl vadavser körning som arbete före och under körning. Här tassåledes hänsyn till den trötthet som uppkommer vid ett oftaansträngande arbete vid sidan av fordonet. EU-reglernabeaktar emellertid endast den tid som föraren tillbringarbakom ratten under körning.EU-reglerna har vissa fördelar; de är lättare attkontrollera och, möjligtvis, något lättare att tillämpa ochfölja. ATK svarar dock betydligt bättre upp mottraditionella svenska ambitioner vad avser trafiksäkerhetoch arbetsmiljö.Vi inser och har full förståelse för behovet avharmonisering av de olika nationella kör- ocharbetstidsbestämmelserna. Konkurrensen, särskilt närSverige kommer att omfattas av EU:scabotagebestämmelser, måste självfallet utövas på ihuvudsak lika villkor, men det finns uppenbara motiv föratt, inom ramen för , motverka att denyligen införda EU-reglerna medför oönskadetrafiksäkerhets- och arbetsmiljömässiga effekter.EU-reglerna medger i flera fall nationella undantag, sålänge dessa går i skärpande riktning. har såledesmöjlighet att ensidigt införa bestämmelser om maximaltarbetstidsuttag i kombination med körtider.Arbetstidskungörelsen, vilken nu i väsentlig utsträckning äreliminerad, medger ett maximalt arbetstidsuttag om 11timmar per 24-timmarsperiod. Den s.k. 24-timmarsregelnär nu borta, men det hindrar inte att körtid och arbetstidinom ramen för ett arbetspass ändå bör begränsas till 11timmar. EU-reglerna medger nämligen att en arbetsgivarekan hålla sina chaufförer i arbete perdygn, . Detta är en orimlig ordning.Behovet av en begränsning av rätten att hålla chaufförernai arbete är därför uppenbar. En ram om maximalt tillåtetarbetstidsuttag per arbetspass är därför helt nödvändig. Ettmaximum skulle av erfarenhet vara en sådanlämplig ram. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett maximaltarbetstidsuttag för yrkeschaufförer.