mot · GH02A77 · 1994-05-05 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:209 Den fortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen BakgrundRegeringen lade fram ett förslag till en''allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring'' (prop1993/94:80). Propositionen utsattes för en nedgörandekritik. Regeringens handläggning präglades avinkompetens och nonchalans mot alla berörda.Propositionen var ett uttryck för den politiska cynism somutmärker regeringens politik gentemot de arbetslösa.Efter att ha sänkt ersättningsnivån till högst ochinfört karensdagar i försäkringen föreslog regeringen bl.a.en obligatorisk individavgift, att statliga a-kassor skulleinrättas samt en mängd villkorsändringar som sammantagetdrastiskt skulle minska antalet ersättningsberättigade och imånga fall sänka kompensationsnivåerna.Riksdagen kunde endast till en begränsad del ta ställningtill propositionen och i övrigt hänvisades till en kommandeproposition.Regeringen återkommer med ett liknande förslag.Fortfarande återstår det rader av frågor att utreda enligtregeringens egen uppfattning och det är uppenbart att detfinns ett behov av att analysera ytterligare konsekvenserinom flera områden.Beredningen av hela ärendet har varit kaotisk ochundermålig, vilket kanske förklarar att propositionenåterigen har karaktären av ett hafsverk. Det antyds att dengrundas på den enmansutredning som redovisades 1993men det är inte fallet. Snarare handlar det om ett resultatav en partipolitisk kompromiss.Ingen remissbehandling har skett. Efter förra åretsstarka kritik borde och de fackliga organisationerna hakopplats in för att kunna ge konstruktiva bidrag. Så hardock inte skett.Inte heller finns redovisat vilka samhällsekonomiskakonsekvenser som uppstår och hur arbetslinjen skall kunnaupprätthållas genom ett samspel mellanarbetsmarknadspolitik och arbetslöshetsförsäkring.Propositionen håller inte måttet.Regeringens misslyckande med att hålla uppesysselsättningen och bekämpa arbetslösheten har skapatmassarbetslöshet i . Detta är orsaken till attunderskottet i arbetsmarknadsfonden ligger kring 50miljarder kronor och fortsätter att öka snabbt.Det är inte de arbetslösa som inte vill ta arbete, det ärinte ''incitamenten'' som felas. Tvärtom -- de genomfördaförsämringarna har gjort livet mycket tungt för de flesta. Istället är det bristen på arbetstillfällen som utgör hindret.Den förda politiken är en medvetet cynisk klasspolitik.Att försämra för de arbetslösa och skapa otrygghet blandde drabbade är ytterligare ett sätt att bekämpafackföreningsrörelsen och underminera en rättvislönebildning. SAF och borgerligheten ser nu liksom tidigareen fungerande arbetslöshetsförsäkring som ett hot mot denarbetsmarknadens ''flexibilitet'' som garanterararbetsgivarintressets ställning. Propositionen ger uttryckför en fackföreningsfientlig ideologi.AllmäntRegeringens förslag bygger på synen att den nuvarandeordningen styrs av de fackliga organisationernasegenintresse och att de arbetslösas intressen därmedskadas.Detta är helt felaktigt. En europeisk jämförelse visar attde länder som har en koppling mellanarbetslöshetsförsäkring och fackliga organisationer är deländer där den största andelen arbetslösa också fårersättning (och ). I dessa länder arbetarockså facket solidariskt för de arbetslösas intressen.I genomsnitt ligger länderna inom EU på ca. ISverige får av de arbetslösa ersättning. Flertaletsom inte är anslutna i uppfyller intekvalifikationskraven eller väljer att inte vara försäkrade.Under förra året erhöll mer än 800 000 personer någongång ersättning från a-kassan eller från KAS.Mer än 20 % av arbetskraften var alltså beroende avregelsystemens utformning. Detta visar vikten av klarhetoch stabilitet i systemen. Regeländringar får inte forcerasfram. Konsekvenser måste analyseras noggrant.Framförhållningen måste vara god. Regeringens förslag omikraftträdande av regeländringar ärfullständigt orealistiskt. Det bäddar för ettförsäkringsmässigt kaos.Regeringen talar om en obligatorisk försäkring.Effekten blir dock att färre blir anslutna. Desvåröverskådliga övergångsreglerna kamouflerar dock deverkliga konsekvenserna . Det är isjälva verket avgiften som blir obligatorisk. I övrigtavlägsnar man sig från en allmän försäkring.Vänsterpartiet har alltid betonat vikten av att de fackligaorganisationerna solidariskt stödjer de arbetslösa. Dennakontakt är ovärderlig för att inte tappa kontakten medarbetslivet och för att få stimulans att bryta passivitet.Likaså har vi i alla sammanhang påtalat vikten av att haett gott inkomstrelaterat trygghetssystem som gör detlättare att åstadkomma nödvändig strukturomvandling avnäringslivet utan att det leder till katastrofala effekter förden enskildes ekonomi. En smidig samverkan med aktivaåtgärder krävs för att försäkringen skall ge avsedd effekt påarbetsmarknaden.Den svenska modellen har inneburit internationellt settrelativt höga ersättningsnivåer och kortaersättningsperioder. En aktiv arbetsmarknadspolitik, medåtgärder i syfte att stärka den enskildes kompetens somkvalificerat för nya ersättningsperioder, har kompletteratbilden.Regeringens förslag attackerar just dessa grundbultar isystemet. Arbetslöshetens orsaker och ekonomisktkatastrofala effekter måste angripas genom att hävdaarbetslinjen med en helt annan ekonomisk politik än vadregeringen förmått. Att riva upp a-kassesystemet på ettogenomtänkt sätt förvärrar problemen och skaparen djupgående konfrontation.Arbetsmarknadsfondens underskott belastar densvenska ekonomin på ett allvarligt sätt. Detta är ju dockeffekten av att det passiva bidragsberoendet har tillåtits ökaså kraftigt och att vissa arbetsmarknadspolitiska åtgärderfinansieras över fonden. En mer ambitiössysselsättningspolitik och effektivarearbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle ha lett till ett bättreekonomiskt resultat, vilket vi påtalat upprepade gånger.Regeringens lagda förslag med sina övergångsreglerbidrar inte till minskade kostnader på kort sikt men lederpå till en socialbidragsbomb inomkommunerna och att många arbetslösa får sämre ersättningoch att andra inte längre får plats inom försäkringen.Vänsterpartiets inriktningSom vi anförde i motion 1993/94:A25 vill vi se ett samlatförslag om en ny allmän inkomstrelateradarbetslöshetsförsäkring. Den bör inkludera KAS varsregelverk bör moderniseras. Vi har starkt förordat enkoppling till de fackliga organisationerna. Vi vill se ett välgenomtänkt förslag som omfattar både regelverk,finansiering och organisation. Vi vill förbättrakompensationsnivåerna och avskaffa karensdagarna.Vi vill utvidga kretsen som kan försäkra sig motarbetslöshet. Det avgörande för att få ersättning är att ståtill arbetsmarknadens förfogande men inte kunna få arbetetrots aktivt sökande. Exakt hur kvalifikationsreglerna skallvara utformade får utredas närmare. Det finns argumentbåde för arbets- och avgiftsvillkor men det kan ocksåanföras skäl för att förändra dagens villkor. Det gäller attinte mer eller mindre godtyckligt utestänga nytillträdandepå arbetsmarknaden. Därför är reglerna för kvalifikationgenom utbildning och arbetsmarknadspoltiska åtgärderviktiga. Systemet bör innehålla såväl en grundnivå som eninkomstrelaterad del.Vi menar att regeringens förslag i propositionen ärsakligt undermåligt och ofullständigt. Det är interemissbehandlat eller förankrat hos berörda. Förslaget ärinte konkurrensneutralt gentemot de fackliga a-kassornaoch medför väsentliga försämringar för de arbetslösa. Viavvisar regeringens förslag och yrkar avslag påpropositionen i dess helhet.I motion 1993/94:A25 yrkade vi på att regeringen skulleåterkomma med ett nytt förslag i enlighet med vårariktlinjer. Vi kan nu konstatera att regeringen inte ärförmögen att prestera ett acceptabelt förslag.Det saknas ett fullgott utredningsunderlag. Eftersomnågon parlamentariskt förankrad utredning inte harförekommit på detta viktiga område föreslår vi nu attregeringen tillsätter en sådan. Alternativet kan vara etttilläggsdirektiv i frågan för den Arbetsmarknadspolitiskautredningen.Om en fristående a-kassa skall införas måstekonsekvenserna utredas noggrant. I stället för att införastatliga a-kassor som blir dyrare och mindre aktiva iförhållande till den arbetslöse skulle SO kunna fungera som''alternativkassa'' för den som inte vill ha någon koppling tillbefintliga fackliga eller företagskassor. Givetvis måstenormal administrationsavgift uttas. På detta sätt ernåskompetent administration och kontroll som denenskilde slipper ''besudlas'' med facklig anknytning.Konkurrensneutralitet uppnås.Vänsterpartiet anser att frågan om deltidsarbetandesrättighet till ersättning skall vara kvar. Enframtida lösning får inte innebära att villkoren drastisktförsämras och att situationen återgår till vad som gälldetidigare.Problemet är att deltidsanställda inte får önskadheltidstjänst. Vi har tidigare föreslagit förtursrätt fördeltidsarbetande till anställning med mer tid. Det är ocksåviktigt att med olika medel minimera inrättandet avdeltidstjänster.Det har också visat sig att ett aktivt arbete frånarbetsförmedlingens sida kan förhindra risken för ett''evigt'' deltidsstämplande inom försäkringens ram. Det börregelbundet och aktivt prövas att ansökan om heltidverkligen föreligger. Åtgärder bör tillgripas för attförutsättningarna för att ta ett heltidsjobb gynnas. ''Evighetsstämplandet'' är en effekt av att arbetstillfällensaknas eller att arbetsförmedlingen är passiv.FinansieringArbetsmarknadsfondens underskott kan endast minskasgenom att arbetslösheten pressas ned. Utgifterna måsteminskas som en ökning avarbetsmarknadsavgiften måste komma till stånd.Vänsterpartiets inställning är att produktionen ihuvudsak skall finansiera ersättningen från försäkringen.Systemet bör vara robust och klara att täcka kostnaderna igenomsnitt under ett konjunkturförlopp -- åtminstone inormalfallet.Som vi påtalat i tidigare motioner krävs en extrafinansiering i form av en solidaritetsskatt när belastningenblir orimligt stor genom att arbetslösheten skenat iväg.Regeringens ekonomiska misslyckanden har lett Sverigetill en sådan situation.Likaså krävs extra budgetmedel om delar avarbetsmarknadspolitikens aktiva åtgärder finansieras överarbetsmarknadsfonden. Denna situation råder nu.Vi anser också att det är rimligt att den försäkradeerlägger en finansieringsavgift till sin a-kassa av samma slagsom fanns tidigare. Nivån kan diskuteras men den får intedrastiskt höjas från den nivå som tidigare förelåg. Vi ärbestämda motståndare till avgiftsnivåer som kopplas tillarbetslöshetens kostnader inom den egna branschen vilketi debatten föreslagits av nyliberalt inriktade ekonomer.Vänsterpartiet vill avskaffa de fördelningspolitisktorättvisa egenavgifterna som mot vår vilja infördes vid åretsbörjan i och med att vår alternativa finansiering införs.ErsättningsnivåernaArbetslöshetsförsäkringen ger låg ersättningsnivå ijämförelse med andra trygghetssystem. Ersättningstaket ärlågt och har sänkts . Regeringen harinte heller höjt taket på sedvanligt sätt som vi krävt i tidigaremotioner. Följden är att ersättningsnivån successivt sjunkertill en grundnivå som alltmer tappar relation till eninkomstrelaterad nivå.Det bör ju noteras att den befintligakompensationsnivån inte alls når upp till de omtalade 80 %som i sig är en alltför låg nivå. I vanliga inkomstlägenhandlar det i verkligheten ofta om 65--i stället.Genom att basbeloppsanknytning saknas och attregeringen helt cyniskt låter bli att höja taket enligtlöneutvecklingen förfaller försäkringen som etttrygghetssystem som går att lita på. Denna situation måsteförändras.Vänsterpartiet kräver att 90-procentsnivån återställs iförsäkringen . För de arbetslösa som ofta ärlåginkomsttagare finns det inte marginaler att klara dagensnivå. En höjning till är en fördelningspolitisktträffsäker åtgärd. Den bidrar också till att förhindralönedumpning på arbetsmarknaden.AvslagsmotivVänsterpartiet avslår regeringens förslag. Motiven ärmånga och har till stor del redan angivits i anslutning tillprop. 1993/94:80. Nedan följer en precisering på vissapunkter.Fullt genomförd kommer den nya försäkringen attinnebära allvarliga försämringar för de arbetslösa. Färrepersoner kommer att omfattas av enarbetslöshetsförsäkring, inte fler som regeringen hävdat.Arbetslöshetsförsäkringens organisation ändras så attfler arbetslösa får en inkomstrelaterad ersättning. Mensamtidigt skärps villkoren så att färre personer fårersättning vid arbetslöshet. Denna senare grupp kommeratt växa först när förslaget är fullt genomfört. Till att börjamed innebär regeringens förslag alltså en fördyring. Efter1997 däremot kommer betydligt fler att stå utan ersättningän . Om inte samhället förändras i rasande taktkommer dessa att tvingas söka socialbidrag varvidkommunerna får räkna med en kostnadsbomb.De som drabbas av arbetslöshet måste ha rätt till klarhetoch stabilitet i systemet. Regeringen vill forcera fram en nyförsäkringsadministration som skall börja gälla den 1 juli.Då kanske inte ens lagtexten hunnit fram eftersomriksdagen väntas fatta beslut i frågan . Det är intetroligt att utbildning för dem som skall handlägga de nya a-kasseärendena hunnit genomföras. Risken är stor att mångaarbetslösa får felaktiga ersättningar och långa väntetider,vilket innebär en ytterligare belastning för den arbetslöse.Försämrad kontantersättning, inga aktiva åtgärderRegeringen menar att åtgärder som skall föra denarbetslöse tillbaka i förvärvsarbete sätts in . Men deanger inte hur aktiva insatser skall kunna sättas in tidigareunder en arbetslöshetsperiod. Överhuvudtaget skjuterregeringen upp alla viktiga frågor om hur en aktivarbetslinje skall kunna bedrivas inomarbetsmarknadspolitiken.Regeringen lägger stor möda vid förändringar i denpassiva kontantlinjen. De vill använda hot som incitamentför att råda bot på arbetslösheten, inte aktiva insatser, vilketVänsterpartiet djupt beklagar.Regeringens förslag syftar till att motverka rundgångeninom ALF-systemet. anser att rundgångenberor på att antalet arbetslösa är mångdubbelt fler änantalet lediga jobb. För att eliminera rundgången måste nyaarbeten skapas, inte ökad oro. anser inte attförelagt förslag bidrar till att minska själva arbetslösheten.Synkronisering måste gällaRegeringens proposition utmärks på flera sätt avbristande konsekvens.Konkurrensneutralitet skall råda säger regeringenoch lägger ett förslag som är exempel på motsatsen.Avgiften till de nya statliga kassorna föreslås bli gratis,åtminstone fram . Den som väljer en facklig a-kassa måste betala i genomsnitt mer . Att statenpå detta sätt subventionerar anslutning till statliga kassor ärett politiskt ingrepp vars konsekvenser kan bli omfattandeför arbetsmarknadens organisering. avvisarnaturligtvis detta förslag.Genom ''avgiftslagen'' tvingas även den som arbetarmindre än /månad att betala avgift. Dessapersoner kommer dock inte att kunna få någon ersättningvid arbetslöshet.Med regeringens förslag blir AMS roll dubbel. Dels skallAMS med skattemedel konkurrera med de fackliga a-kassorna, dels utöva tillsyn och varaöverprövningsmyndighet för såväl de nuvarande kassornasom de kassor man själv driver.Det nya arbetsvillkoret kräver ett visst antal arbetadetimmar . Regeringens förslag ger storaslumpmässiga orättvisor beroende på hur den totalaarbetstidsvolymen fördelar sig i förhållande tillmånadsskiften.Målet måste vara att arbetsmarknadsåtgärder sätts intidigare än efter 300 dagars arbetslöshet. Men medregeringens förslag kommer den arbetslöse i så fall att fåersättning än de angivna 300/300dagarna. Incitamentet blir att undvika aktiv sysselsättningunder hela den period då ersättning ges.Rätt till dagpenning har den som uppfyllt avgiftsvillkoretoch ett allmänt arbetsvillkor. För att arbetsvillkoret skallvara uppfyllt krävs minst 65 timmars förvärvsarbete permånad. Denna arbetsvolym räcker dock inte för att fåinträde till en kassa.DeltidsarbetslöshetUtan att undersöka konsekvenserna föreslår regeringenlångtgående försämringar vid längre tidsdeltidsarbetslöshet. Framförallt kvinnor inom låglöneyrkenmed små barn kommer att drabbas hårt i en redan utsattposition. Arbetstiderna för denna grupp är ofta sådana attdet är svårt att hitta kompletterande arbeten.Vänsterpartiet motsäger sig en sådan fördelningsmässigtvidrig reform och anser istället att stödinsatser måste sättasin från samhällets sida som underlättar för dendeltidsanställda att finna sysselsättning på heltid.För de långtidsarbetslösa -- ingentingFör den växande skara av långtidsarbetslösa som inte enskommit in på den reguljära svenska arbetsmarknaden,framförallt ungdomar och anlända invandrare,föreslår regeringen ingenting. Istället avser regeringen, somvanligt dristar vi oss att säga, att återkomma i frågan senarei år. Denna grupp blir dessutom större med regeringensförslag.I denna motion har pekat på några av degenomgående brister som präglar propositionen om denfortsatta reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen.Dessutom har SO redovisat ett otal lagtekniska problemoch praktiska svårigheter som skulle följa om regeringensförslag antogs. Man har också påvisat de långtgåendeförsämringar som förslaget skulle få för den enskilde somdrabbas av långtidsarbetslöshet.Höjning av arbetslöshetsförsäkringenskompensationsnivåVänsterpartiet föreslår en höjning av ersättningsnivåntill . I samband hämedåterställes taket till 598 kronor.Finansieringen föreslås ske med en justering avarbetsmarknadsavgiften i enlighet med Vänsterpartietstidigare lagda förslag. Precisering av avgiftshöjningenåterfinnes i motion till regeringenskompletteringsproposition /94:150. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår regeringens proposition1993/94:209,2. att begär att regeringen tillsätter enparlamentarisk utredning med uppgift att se överarbetslöshetsförsäkringen i enlighet med vad som imotionen anförts,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer förarbetslöshetsförsäkringen,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att höja ersättningsnivån iarbetslöshetsförsäkringen till med taket .