mot · GH02Sf261 · 1994-01-25 00:00:00 — Vivill därför genomföra en kraftsamling på förebyggande ochrehabiliterande insatser, vilket leder till en minskning avohälsan.Vidare har det kunnat konstateras, att det i vissa fall harfunnits barriärer mellan olika myndigheter, som varitverksamma på rehabiliteringsområdet. Vi vill därför betonadet angelägna i, att samarbetet mellan olika aktörer pådetta område förstärks.Det är de långvariga sjukdomarna, som är mestplågsamma för den enskilde och dyrast församhället. De långa sjukskrivningarna föregås ofta avupprepad korttidsfrånvaro. Många missbruksproblem,sjukdomar och arbetsskador kan förhindras genom ettaktivt förebyggande arbete och genom att skapa det godaarbetet. De som ändå drabbas ska så snabbt som möjligt fågod vård och om möjligt rehabilitering till ett vanligt liv. Detär viktigt, att den som drabbas av ohälsa ges nya chanser ilivet. Alltför många människor förtidspensioneras vid tidigålder, vilket naturligtvis är felaktigt. Det är också fel, attmänniskor blir sjukskrivna från allt arbete i stället för frånen viss typ av arbete. vill vi, att det skall finnas ettkrav på den som får ersättning från försäkringssystemet att imån av möjlighet ställa sig till förfogande för rehabilitering.Erfarenheter från försöksverksamhet vid Malmöhusallmänna försäkringskassa visar, att man genom attfastställa bestämda mål för verksamheten, genom att vararesultatinriktad och genom att ha en helhetssyn, kan nåmycket långt på rehabiliteringsområdet. För varje extrakrona som satsades på försöksverksamheten fick samhälletdrygt tillbaka. Det finns alltså mycket att vinnapå en effektiv rehabilitering i reda pengar, men inte minst iökat personligt välbefinnande för den som rehabiliterats.Statens beredning för utvärdering av medicinsk metodik(SBU) har i sina rapporter påvisat brister ibehandlingsmetoder, anvisat förändrade rutiner ochdärmed möjliggjort besparingar i vård och försäkring. SBUpåvisar i en rapport problemen med fenomenet''ont i ryggen''. Det gäller bl.a. sambanden mellanarbetsmiljö, sjukvårdens behandlingsmetoder ochkostnaderna i socialförsäkringen. av allasjukskrivningar i beror på ont i ryggen. Brister iarbetsmiljö och behandlingsmetoder leder till onödigtmänskligt lidande och onödiga kostnader i försäkringen ochi produktionsbortfall. Enligt SBU:s beräkningar kanbetydande samhällsekonomiska fördelar uppnås genom ettförbättrat omhändertagande av patienter i denna grupp.Enligt resultat som erhållits av program bestående avnoggrann undersökning, information, uppmuntran ochaktivering, har sjukskrivningstid förkortats ochförtidspensioneringarna minskat. Eftersom det handlar omen så stor del av sjukskrivningarna ochförtidspensioneringarna, som kan hänföras till den härdiagnosen, kan besparingarna uppskattas till drygt 4miljarder kronor penningvärde.Genom att ta bort statsbidraget till företagshälsovården,utan att se till att arbetsgivarna ges skyldighet atttillhandahålla en företagshälsovård av gott innehåll till sinaanställda, har regeringen undergrävt möjligheterna attbedriva en effektiv sådan vård. Vi kräver därför enlagstiftning på det här området, som skall gälla om avtal omföretagshälsovård inte kan träffas. Företagshälsovården börenligt vår uppfattning finansiera de aktiva åtgärder sombehövs för att den skall kunna fungera som ett effektivtinstrument i kampen mot ohälsan och för att behovet avpassivt kontantstöd skall kunna minimeras. Vi vill därförpröva att inom ramen för systemet bygga upp enobligatorisk företagshälsovård, samt resurser föryrkesmässig rehabilitering. I detta inkluderas satsningar påuppbyggnaden av en företagshälsovård, som är särskiltlämpad att handha dessa uppgifter.Vi socialdemokrater vill fortsätta att arbeta med attutveckla arbetslinjen i socialförsäkringssystemet. Detta villvi åstadkomma genom förbättrade arbetsmiljöer, bättrerehabilitering inom arbetslivet, det sociala området ochinom medicinen. Vi vill aktivera försäkringssystemen samtutvärdera sjukvårdens behandlingsmetoder.Målet är att åstadkomma förbättringar i arbetsmiljönoch rehabiliteringen, som kan ge ett bättre liv för enskildamänniskor och uppnå besparingar inomsocialförsäkringarna.70-procentsnivån i sjuk- och arbetsskadeförsäkringenKrisuppgörelsen innehöll bl.a. en regelom att ersättningsnivån inom sjukpenningförsäkringenskulle vara av den sjukpenninggrundande inkomsten(SGI) efter 365 dagars sjukskrivning. Försäkringskassankan efter ansökan från den försäkrade besluta attsjukpenning i stället skall utbetalas av SGI:n. Ettsådant beslut får meddelas för den som på grund avsjukdom genomgår medicinsk behandling eller medicinskrehabilitering enligt en av godkänd plan.Den omständigheten att det var väntetid för en behandlingeller rehabilitering skulle enligt uppfattning inteleda till att ersättningsnivån sattes till . gjorde vid sin behandlingav regeringens förslag på den här punkten under våren 1993med hänsyn till dessa bestämmelser den bedömningen, attendast ett begränsat antal personer skulle drabbas av 70-procentsnivån i sin försäkring. Vid sidan av krisuppgörelsenhar riksdagsmajoriteten emellertid beslutat att slopa densärskilda sjukpenningen vid arbetsskada fr.o.m. den 1 juli1993. Därmed tillkom en betydande grupp avlångtidssjukskrivna, både personer som varlångtidssjukskrivna till följd av en godkänd arbetsskada ochsådana som ännu inte fått sin rätt till ersättning enligt lagenom arbetsskadeförsäkring prövad.I samband med den hearing somsocialförsäkringsutskottet genomförde angåendetillämpningen av 70-procentsnivån framkom, attRiksförsäkringsverket i sina anvisningar tillförsäkringskassorna gjort en tolkning av de nya reglernasom inte står i överensstämmelse med de intentioner somutskottet uttryckt, framför allt vad avser personer somväntar på behandling eller rehabilitering. Sammantagetinnebär detta, att antalet långtidssjukskrivna som fått sinersättningsnivå sänkt till har blivit väsentligt högre änförväntat. Av de nytillkomna långtidssjukskrivna är detemellertid flera som ansöker om och får ersättning på80-procentsnivån. räknar därför medatt besparingen kommer att minska under de kommandeåren.Den 70-procentiga ersättningen har lett till ett ökat antalförtidspensionärer, eftersom ersättningen för den enskildetill följd av kompletterande avtalsförsäkringar då blivitavsevärt förbättrad i jämförelse med sjukersättningen.Detta innebär i praktiken att dessa personerundandras från den aktiva rehabilitering som bör vara måleti sådana här situationer.Om man gör felaktigt avvägda förändringar isocialförsäkringssystemen kan detta leda till storakostnader, t.ex. om man vidtar åtgärder som styr bort frånen aktiv arbetslinje. En genomsnittlig förtidspensionärberäknas under det kommande budgetåret ha en allmänpension på ca (inkl. KBT). Om man till följdav aktiva rehabiliteringsåtgärder lyckas få tillbaka 10 000personer i arbete innebär detta en minskad pensionsutgiftpå ca . I stället får den enskilde egenarbetsinkomst och kan försörja sig själv på denna. Detta ärbara en av de ekonomiska konsekvenser, som en lyckadrehabilitering medför. Till detta kommer minskadekostnader för hälso- och sjukvård, socialvård etc.Försäkringskassornas prövning av ansökningar om rätttill 80-procentig ersättning för långtidssjukskrivna beräknasenligt egna uppskattningarsysselsätta ca 200 årsarbetare hos kassorna till en årligkostnad av ca . Om dessa personer istället skulle sysselsättas i aktiva rehabiliteringsåtgärder,kan stora besparingar göras i försäkringsutgifterna.Exemplet från Malmöhuskassan visar på en besparing på casex gånger det insatta beloppet, vilket i det här fallet skullemotsvara 300 miljoner kronor.Sammantaget innebär dessa överväganden, att en aktivsatsning på rehabilitering, enligt vad vi anfört, skulle kunnaleda till betydande förstärkningar av försäkringssystemetsekonomiska situation, som mer än väl uppvägerkostnaderna. i ett längre perspektiv skulle vinsterna aven övergång till aktiva insatser kunna bli mycket betydande.Den nuvarande 70-procentsregeln leder således tillallvarliga sociala och administrativa problem. Vi kommerdärför att påbörja ett arbete med att se övervillkoren för långtidssjukskrivna, dvs. de som ärsjukskrivna . Den 70-procentigaersättningen till dessa grupper har lett till, att ett ökat antalpersoner fått förtidspension och därmed undandras frånaktiv rehabilitering. Genom att utarbeta ett förslag om aktivrehabilitering vill vi pröva, om vi kan förändraersättningsnivåerna utan att det kostar mer för staten. Viåterkommer med förslag i syfte att åstadkomma rimligarevillkor.Tillämpning av reglerna om förtidspension förhandikappadeNär de nya nivåerna inom förtidspensioneringengenomfördes fick detta också effekter för dehandikappades situation. För full pension enligt denya reglerna krävs, att arbetsförmågan är fullständigtnedsatt. Vid tillämpningen av dessa regler har man därföranvänt sig av regelsystemet inom sjukförsäkringen. Arbetesom ger inkomster som uppgår till högst ,dvs. den lägsta gränsen för att få en sjukpenninggrundandeinkomst registrerad, påverkar således inte rätten tillpension.Den praxis som utvecklats angående de nyaförtidspensionsnivåerna har i vissa fall lett till, att ideelltarbete som utförts av förtidspensionärer i exempelvis olikahandikapporganisationer har påverkat pensionens storlek.Många sådana organisationer är beroende av ideellainsatser för att kunna bedriva sin verksamhet. Har denideella insatsen haft sådan omfattning att den kan jämställasmed förvärvsarbete, bör självfallet en sådan faktor tas medi bilden vid bedömning av rätten till förtidspension.Tillfälliga insatser då pensionären känt sigbättre liksom mera terapibetonade arbeten, bör enligt vårmening inte påverka pensionens storlek. Inte heller börkommunala uppdrag av fritidskaraktär påverka pensionensstorlek. Av allt att döma finns det emellertid en storosäkerhet hos försäkringskassorna om hur de nya reglernaskall tillämpas. Det finns därför enligt vår uppfattning ettuppenbart behov av att klarlägger hur reglernabör tillämpas.Den nya praxisen har också kommit att omfatta vård avegna barn. Vid bedömningen av rätten till förtidspensionhar förekomsten av egna minderåriga barn kunnat påverkapensionens nivå. Tillämpningen har framför allt avsettkvinnor. En sådan tillämpning var naturligtvis aldrig avseddnär de nya reglerna kom till. Vår bedömning är att demarginella kostnader en sådan tillämpning innebär rymsinom ramen för tillgängliga resurser.Vi anser därför att bör ge regeringen till kännaatt ideellt arbete och kommunala uppdrag av fritidskaraktäreller vård av egna barn inte skall vara grund för minskningeller omprövning av förtidspension till personer medfunktionshinder. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om riktlinjer för en reformering avsocialförsäkringssystemen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uttag av socialavgifter,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om uppföljning och utvärdering avbeslut på socialförsäkringsområdet, samt om noggrannprövning av hur ersättningsnivåer och avgifter i det framtidasocialförsäkringssystemet bör utformas,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om förebyggande arbete ochrehabilitering,5. att hos regeringen begär ett samlat programför förebyggande och rehabiliterande företagshälsovård ienlighet med vad som anförts i motionen,16. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om 70-procentsregeln isjukpenningförsäkringen,7. att som sin mening ger regeringen till kännaatt ideellt arbete eller kommunala uppdrag avfritidskaraktär eller vård av egna barn inte skall utgöragrund för minskning eller omprövning av förtidspension förpersoner med funktionshinder.