mot · GH02Kr2 · 1994-03-30 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:135 Ungdomspolitik Ung och stolt ung och stolt jag är en krigare med tro på mej går livet vidare.Raderna ur ''Ung och stolt'' säger mycketom vad ungdomstiden handlar om. Att vara ung är härligtoch svårt, på samma gång. Det är en upptäcktsfärd medreslust, oro och kanske revolt. Det är av lärdomar.Det är den stund på jorden då man lär känna både sig självoch andra på allvar, då man grundlägger värderingar ochvanor och trevande börjar forma en egen livsbana.Det är viktigt att ungdomstiden får vara en tillåtande tid,med prövning och experimenterande. Ungdomen är heltnaturligt av förberedelser, men den är också värdefulli sig som en egen, självständig del av livet.Barnen och ungdomarna är framtiden. Det är en oftaupprepad fras. Men lever vi vuxna verkligen upp till den?Tror vi på barnen och ungdomarna, har vi ivuxenvärlden tillit?Ifrågasättande av det etablerade har visserligen alltidhört till ungdomstiden. Men de ungas kritik avvuxenvärldens livsstil och värderingar blir alltmerberättigad. Någon har sagt att den generation som i dagväxer upp är den första som inte får begå några misstag.Utrymmet för missgrepp är nämligen redan förbrukat. Detgäller framför allt miljön, där vi i västerlandet har vant ossvid en livsstil som förbrukar i stället för att bruka.Kanske är förutsättningen för att livet skall gå vidare attvi verkligen tror på ungdomarna, att vi lyssnar och vågar tatill oss deras åsikter och värderingar?Ungdomspolitik -- ja!Vi välkomnar regeringens proposition omungdomspolitik. Ambitionen att samla insatserna förungdomar till en helhetssyn är lovvärd.Själva begreppet ''ungdomspolitik'' är ett erkännande avungdomar som grupp, som medborgare med sammarättigheter som vuxna i alla avseenden.Alltför ofta talar vuxna om enskilda delar av ungdomarsliv -- de är elever i skolan, mottagare av studiestöd ellersärskilda ungdomsbostadsbidrag, objekt förarbetsmarknadspolitiska åtgärder eller i värsta fallproblemframkallande inslag inom social- och kriminalvård.Alltför ofta talar vuxna om ungdomar i stället förmed ungdomar.Ungdomspolitik som helhetsbegrepp kan bli någotmycket spännande, någonting som går på tvärs mot dentraditionella sektorsindelningen och som därmed kan genya perspektiv och infallsvinklar. Med ungdomars vardag icentrum kan de politiska besluten om olika insatser få enmer verklighetsanknuten innebörd.Ungdomspolitik som helhetsbegrepp har funnits ettantal år. Det började med inrättandet av Statensungdomsråd och den ambitiösa utredningen ''Ej till salu''.Det har fortsatt bland annat med den socialdemokratiskaregeringens särskilda redovisningar av ungdomsinsatserinom budgetförslagen samt utredningen ''Ungdom ochmakt''.Det är glädjande att den borgerliga regeringen nu hartagit upp stafettpinnen. Att regeringen nu vågar definierainsatserna för ungdomar som ungdomspolitik är positivt.Ansatsen är god. Men vi har invändningar motinnehållet i propositionen. Utöver att vi reagerar på att endel svåra frågor över huvud taget inte behandlas -- t.ex.frågan om hiv/aids nämns enbart helt kort i bilagan -- väljervi att ta upp fyra områden: regeringens syn på förhållandetvuxna--ungdomar, målens och insatsernas bristandeöverensstämmelse, behandlingen av ungdomar somlikartad grupp och slutligen den enligt vår meningförenklade beskrivningen av familjernas ansvar.Regeringen väljer problemperspektivetAlltför ofta ignoreras eller nonchaleras ungdomar avvuxenvärlden -- i t.ex. politiska församlingar, skolan,medierna -- ända till dess att de dyker upp som ett problematt hantera. Värstingar och ligister får vi läsa om itidningarna, men sällan något om allt positivt som uträttasav ungdomar eller om ungdomars vardag och villkor.Beklagligt nog har regeringen i sin proposition i långastycken valt just ett sådant problemperspektiv.Perspektivet är också uppifrån och ned. Här och därskymtar förmyndarens pekpinne. Relationen mellan vuxnaoch ungdomar beskrivs i huvudsak som enkelriktad --ungdomar skall tas om hand och vägledas med fast hand.Givetvis är normer, värderingar och moral mycketviktiga. Men relationen mellan ungdomar och vuxna måstevara dubbelriktad. Ungdomar har faktiskt väldigt mycketatt bidra med själva. Vi måste ge dem goda möjligheter tilldelaktighet och att ta ansvar. I samtal på lika villkor mellangenerationerna knyts historia, nutid och framtid samman.Mål och insatser stämmer inte överensRedan ''Ej till salu'' visade hur ungdomstiden tenderaratt sträckas ut. I jordbrukssamhället fanns den knappast.Man tog tjänst i tidig ålder, försörjde sig själv och bidragofta till familjens försörjning. Barn betraktades som''små vuxna'' och behandlades därefter.Tiden i ungdomens väntsal har har blivit allt längre.Utbildningen har förlängts. går nästan alla igenombåde grundskola och gymnasieskola.Vi har svårt att se att regeringen skulle kunna uppfyllade mål och riktlinjer som föreslås för ungdomspolitiken.Konsekvenserna av den borgerliga politiken på olikaområden är tvärtom mycket allvarliga för unga människormed en öppen arbetslöshet på och en ungdomsarbetslöshet som omfattar mer än 80 000 under . Detta har lett till en situation som gettbegreppet ''hemmavarande barn'' en helt ny innebörd.Ungdomar är mycket hårt trängda.Många av de planerade insatserna -- t.ex. det förslag omviss tjänsteproduktion, ''pigjobben'', som utreds --kommer att förvärra situationen. Regeringen väljer sådanasärlösningar för ungdomarna att, om utvecklingenfortsätter, de mer eller mindre kommer att sättas i karantän.De kommer på undantag, som gamla tidersbackstugusittare.Ungdomar är individerDet är viktigt att poängtera att det finns stora skillnaderinom gruppen ungdomar.Spännvidden mellan tonåringars behov och intressen ärlika stor som mellan vuxnas behov och intressen.Ungdomars behov varierar bl.a. beroende på ålder, kön ochuppväxtmiljö. En 19-åring är vuxen, en 16--17-åring önskaratt han är , så att han kan komma in på disco och pubar.Han kan inte gå till ''småbarnsställen'', dvs. sådana ställendär 15-åringarna går.Regeringen talar i sin proposition om ''ungdomar'' somett kollektiv, som om alla tänker och tycker lika och harsamma bakgrund och villkor.Verkligheten är annorlunda. Klasskillnaderna är på vägatt öka igen, och det syns tydligast bland barn ochungdomar.I det nya samhälle som de styrande högerkrafterna villbygga upp -- och som man har hunnit en bra bit på väg mednär det gäller t.ex. skolan, bostadsmarknaden ocharbetslivet -- kommer skillnaderna att bli ännu större.På område efter område angriper och nedmonterar denborgerliga regeringen nu den svenska välfärdsmodellen.Regeringen kallar detta för ''valfrihetsrevolution'', iverkligheten betyder det att valfriheten minskar ochsegregationen ökar. I det borgerliga ''valfria'' samhället ärdet helt rätt att välbeställda föräldrar köper finare ochbättre barnomsorg resp. skola för sina barn.Utredningen ''Ursprung och utbildning'' visar hur starktföräldrarnas utbildningsbakgrund och klasstillhörighet styrutbildningsvalet. Av barn till högre tjänstemän fortsätter ca55 % till högskolestudier mot av barnen till vad som i utredningen benämnsokvalificerade arbetare.Barn och ungdomar kommer att få lära sig redan frånbörjan att bakgrund, föräldrar och kontakter avgör hur livetblir.Utvecklingen är mycket oroande. Vi kan se resultaten iländer som genomfört de nyliberala experimenten före oss:de ungdomar som stängs ute av samhället vänder ocksåsamhället ryggen.Allas ungarRegeringen betonar kraftigt familjens betydelse. Ochfamiljen och föräldraansvaret är mycket viktigt. Menpropositionen ger en förenklad beskrivning av entraditionell kärnfamilj. är det så att antalet familjermed ensamföräldrar har ökat i förhållande till familjer medtvå vuxna. Det är också så att många barn och ungdomarbor långt ifrån sina släktingar.Eftersom barn och ungdomar växer upp under så olikaförhållanden är det därför oerhört viktigt att betona ocksåden övriga vuxenvärldens ansvar, t.ex. inom skolan, pådagiset och fritidsgården och i föreningslivet. Och här borgerliga politiken för många ungdomar inneburit ettuttunnat nätverk av vuxenkontakter.Det politiska ansvaret måste vara tydligt. Ideellaorganisationer och frivilligt arbete är ett komplement tillsamhällets resurser och kan inte ersätta det gemensammaansvaret för allas ungar.Mål och riktlinjer för ungdomspolitiken 1.Insatser för ungdomar skall utgå från att alla ungdomarhar rättigheter:Ungdomar har rätt till ett eget,självständigt liv. Ungdomar har rätt att bli efterfrågade,behövda. Ungdomar har rätt till en mångfald avvuxenkontakter. Ungdomar har rätt till frizoner ochrespekt. Ungdomar har rätt till mötesplatser och stöd föratt diskutera livsfrågor och värderingar. Ungdomar harrätt att förvänta sig att deras kraft, engagemang ochkreativitet tas till vara. Ungdomar har rätt till enutbildning som ger en bred och god start inför vuxenlivetoch som kan ske under rimliga ekonomiska villkor.Ungdomar har rätt till arbete för sin försörjning och bostadtill rimliga kostnader. Ungdomar har rätt till delaktighetoch inflytande, i angelägenheter som berör dem själva ochi samhället i stort.2. Föräldrar, familj och övriga vuxna har skyldighetatt se till att alla barn och ungdomar får en god uppväxt.3. Samhället, i första hand kommunerna, harskyldighet att se till att alla barn och ungdomar får en godstart i livet. Det politiska ansvaret måste vara tydligt.Samhället har ett övergripande ansvar. Ideellaorganisationer och frivilligt arbete kan inte ersätta detgemensamma ansvaret.4. Ungdomstiden skall medge försök, misstag och nyachanser i valet av yrkesbana och livsbana. Ungdomarsframtidstro är ett av de viktigaste målen förungdomspolitiken.5. Offentliga insatser för ungdomar skall bygga påungdomars eget engagemang 6. Arbetet med ungdomsfrågor skall utgå från enhelhetssyn på ungdomars vardag och villkor och från barnsoch ungdomars rättigheter. Detta kräver bättre samverkanmellan samhällets olika sektorer.7. Det politiska arbetet behöver inriktas på ett längretidsperspektiv. Konsekvenserna för kommandegenerationer bör vägas in i de politiska besluten.Ovanstående riktlinjer, tillsammans med FNskonvention om barnens rättigheter, bör vara vägledande förarbetet med ungdomsfrågor på alla nivåer.Utvecklingen inom ungdomsområdet och förslag tillförändringar av riktlinjerna bör redovisas för varttredje år eller när det föreligger särskilda omständigheter.Ungdomar har rättigheterUngdomar har rättigheter. Insatser på olika områdenbör utgå från dessa rättigheter.Ungdomar har skyldigheter, precis som alla andramedborgare. Men om de skall kunna uppfylla sinaskyldigheter är ett första villkor att de får plats i samhället.Åtgärder på ungdomsområdet bör utgå från ungamänniskors eget engagemang. Ungdomars egna idéer ochviljeinriktning bör vara utgångspunkten då samhälletsinsatser på olika områden utformas. Det förutsätter attungdomar har långtgående inflytande över egnaangelägenheter och i samhället i stort.Ungdomar har rätt till goda förutsättningar för attetablera sig i vuxenvärlden. För att knyta sammangenerationernas intressen och värderingar bör arbetet medoch för ungdomar bygga på en dialog, med ömsesidigrespekt för varandras behov och åsikter. Så främjasförståelse mellan generationerna, medmänsklighet ochansvarstagande.Att våra barn och ungdomar kan växa upp i trygghet ochdärmed lägga grunden för tillit till omvärlden och till sigsjälva i vuxenlivet, är av grundläggande betydelse.Alla barn och ungdomar har rätt till en brauppväxt. Beslutsfattare på alla nivåer har ett särskilt ansvarför utsatta barn och ungdomar. har medförtökade klyftor i samhället. Insatser för att alla barnoch unga skall kunna ta sina grundläggande rättigheter ianspråk behöver därför prioriteras.Ungdomar och utbildningAldrig har kunskapskraven varit så stora som . Desom inte utbildar sig riskerar att framöver bli ett B-lag påarbetsmarknaden. Med de ökande kunskapskraven ochinformationstillgången följer också en orimlighet -- att troatt alla nödvändiga fakta för framtiden som individ,arbetstagare och samhällsmedborgare kan läras in undertolv år.Istället bör kraft ägnas åt att vid sidan av baskunskaperge ungdomar vetskap om hur kunskap söks, hur den sållasoch hur den tillämpas.Denna syn där elever i huvudsak söker sin kunskapsjälva och är aktiva, till skillnad från en traditionellkatederundervisning, bör prägla det framtida arbetet medutformningen av det pedagogiska arbetet.Utbildning spelar en avgörande roll för den personligautvecklingen, för fördelning av välfärd och inflytande, förbildning, för den kulturella miljön och för att förberedamänniskor för ett aktivt samhälls- och arbetsliv. Utbildningoch skola utgör därigenom en av de avgörande faktorernaför samhällsutvecklingen.Alla barn och ungdomar skall oberoende av kön,geografisk hemvist samt sociala och ekonomiskaförhållanden ha lika god tillgång till utbildning i detoffentliga skolväsendet. Utbildningen skall inom varjeskolform vara likvärdig varhelst den anordnas i landet.Elever med särskilda behov skall stödjas så att degaranteras en med andra elever likvärdig utbildning.Invandrarelevernas speciella resurser skall tas till vara ochutvecklas.Resurserna i skolan måste därför fördelas efterelevernas och den enskilda skolans behov.Jämställdhet mellan könen skall utgöra en självklarutgångspunkt i skolarbetet. Främlingsfientlighet skallkraftfullt motverkas. Intresset för internationellaförhållanden och för en rättvis världsordning skall främjas.Demokratiska arbetsformer skall tillämpas i skolan.Undervisningen skall främja självständigt tänkande,ansvarstagande, kreativitet och samarbetsförmåga.Skolan skall vara en plats där barn och ungdomar kännertrygghet och glädje, en kunskapsrik och glädjefylldarbetsplats under barn- och ungdomsåren. Teori ochpraktik skall varvas och de praktisk-estetiska ämnena ha enstark ställning. Skolan skall vara öppen för och stimulera tillkontakt med arbetsliv och föreningsliv.Föräldrar skall, oberoende av vilken livsåskådning deomfattar, med förtroende kunna skicka sina barn till denobligatoriska skolan.Människolivets okränkbarhet, individens frihet,solidaritet med svaga och utsatta samt alla människors likavärde utgör kärnan i de värden skolan skall gestalta ochförmedla. Ingen får utsättas för mobbning eller trakasserier.Vidgade klyftor i skolanDe tre faktorer i den borgerliga politiken som starkastpåverkat möjligheterna att ge alla barn och ungdomar i vårtland en likvärdig utbildning är nedskärningen av resurser,principerna för fördelning av dessa ochöverkompensationen av flertalet privata skolor.Besparingarna uppgår --94 till minst10--. Storleken på besparingarna varierar mellanverksamhetsområdena. De största besparingarnagenomförs på speciallärare, kuratorer, skolpsykologer,talpedagoger, skolvärdinnor/värdar och lärarvikarier. Detär sådeles i hög grad stödet till elever med svårigheter ochsärskilda behov som drabbats.Det sätt på vilket resurserna fördelas mellan skolornakan leda till ökad segregation. I de flesta kommunertillämpas en modell med ''skolpeng'', dvs. en fördelningenligt en per capita-modell där en mycket liten andelfördelas efter de speciella behoven ute på de enskildaskolorna.Segregationen i boendet bidrar till en kraftig segregationi skolorna redan innan besparingarna satts in. I t.ex.bostadsområdena i storstädernas förorter finns många sköraelever, som lever i en socialt och ekonomiskt osäker miljö.Överkompensationen av privata skolor har i ökandegrad bidragit till segregationen på skolans område. Deprivata skolor som finns innebär en merkostnad förkommunerna på sammanlagt perår. Man har beräknat att om alla skolor skulle fålika mycket resurser per elev som de privata skolorna skullekostnaderna öka med 110--i Göteborg.Vi anser att rätten att välja skola är positiv. Men ikombination med skolpengssystem och överkompensationav privata skolor kan denna rätt bidra till ett segregeratskolsystem.Då val av en annan skola än den närmaste sker, blir valetofta ett resultat av en vilja att undvika vissa skolor och ensträvan att få plats i en skola med gott rykte.Socialdemokraterna anser att vi skall slå vakt om dengemensamma skolan, grannskapsskolan, en bra skola föralla barn. Resurserna till skolan skall fördelas efter debehov som finns på den enskilda skolan för att därefterfördelas efter de behov som finns hos de enskilda eleverna.Föräldrar och barn över hela landet skall tryggt kunna väljaden närmaste skolan. Skolpengen skall avskaffas.ElevinflytandeSkolan är till för eleverna och deras utbildning. Det ärdärför alltid deras intressen och behov som måste stå icentrum för verksamheten. Men bristerna är stora när detgäller att leva upp till elevinflytande i skolvardagen. Detmest grundläggande hindret är de dominerande attitydernabland stora personalgrupper, men också hos många elever.Målen i läroplanerna har inte tagits på allvar på dennapunkt. Det råder föreställningar om ett motsatsförhållandemellan kunskapsinhämtande och demokratiskaarbetsformer. I själva verket är kunskaper och inflytandeömsesidigt beroende av varandra och förstärker varandra.Under studierna i gymnasieskolan uppnår elevernamyndighetsålder. Det innebär att de blir valbara tillbeslutande politiska församlingar. Många av dem är aktivai olika organisationer där de har förtroendeuppdrag.Vi anser att det är oacceptabelt att skolan visar bristandetilltro till sina elevers förmåga att ta ansvar. I ett läge dåarbetslivet, liksom samhället i stort, så starkt framhållerbehovet av att individen skall kunna ta eget ansvar, kunnasamarbeta, vara kreativ och kritiskt granskande, måste detvara en stor uppgift för skolan att bättre leva upp till sinasedan länge fastställda mål om demokratiskt ochaktiverande arbetssätt, om elevdemokrati, om samarbeteoch ansvar.Självfallet måste skolans organisation underlätta dettaarbete. Inom lärarutbildning och lärarfortbildning liksomskolledarutbildning måste frågor om elevinflytande ochdemokratiska arbetssätt få den framskjutna platsläroplanen och de politiska besluten givit detta område.Ungdomar och arbeteUngdomsarbetslöshetenDen borgerliga regeringens mandatperiod har medförtdramatiska försämringar för ungdomarnas möjligheter attkomma ut i arbetslivet och skaffa sig en egen försörjning. Ijanuari 1994 var 87 000 ungdomar mellan arbetslösa vilket motsvarar av arbetskraften. var nästan lika mångaföremål för arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Det innebär att ungdomsarbetslösheten har mer änfördubblats under regeringen mandatperiod.Denna massarbetslöshet bland ungdomar har förödandekonsekvenser för ungdomarna och för samhället.Ungdomarna känner sig inte delaktiga i samhället. Dekänner att de inte behövs, att de inte duger. De förnekasmöjligheten att ta steget ut i ett självständigt vuxenliv.Dessutom drabbas de av de påfrestningar som föräldrarnasarbetslöshet skapar för familjerna.Genom den höga långtidsarbetslösheten blandungdomar riskerar vi att stora ungdomsgrupper kommer attställas vid sidan av samhällslivet. Många ungdomarpassiviseras snabbt vid arbetslöshet med sociala ochmedicinska problem som följd. Ungdomarnamarginaliseras vilket kan utgöra en grogrund fördrogmissbruk och kriminalitet.Den tudelning av samhället som den borgerliga politikenskapat manifesteras kraftfullt bland ungdomsgrupperna ochriskerar att skapa bestående sår.Regeringens arbetsmarknadspolitiska program förungdomarna är ungdomspraktiken. Vi har accepterat dennaåtgärd som en sistahandsåtgärd att ta till när inget annatåterstår. Ungdomspraktik innebär inte att ungdomarna fårriktiga jobb. Åtskilliga exempel visar att åtgärden, genomatt erbjuda gratis arbetskraft, i stället tränger undan riktigaarbeten.Ett system med ungdomsintroduktion bör införas. Dettaskulle innebära att ungdomen efter en praktiktid på fyramånader anställs med rekryteringsstöd.Målsättningen är att ungdomen därefter skall få entillsvidareanställning.Sänkningen av utbildningsbidraget ger en orimlig signaltill de unga som vill aktivera sig under arbetslösheten. Detblir för de arbetslösa mer ekonomiskt lönsamt att uppbäraarbetslöshetsersättning än att gå i en utbildning medreducerat bidrag och lån.Vi vill därför återställa utbildningsbidraget från av a-kassenivån -- för ungdomar och fördem som deltar i arbetsmarknadsutbildning inom detreguljära utbildningsväsendet -- till samma nivå som a-kasseersättningen.Vår målsättning är att alla ungdomar skall erbjudasnågon form av aktiv åtgärd senast när de gått arbetslösa i100 dagar.Vår vision om ''det goda arbetet'' skall finnas med i alltarbete med dessa frågor, även i arbetslöshetstider.Vad händer när de vuxna är arbetslösa?I april 1992 fanns det 45 000 barn som hadearbetslösa mödrar och 50 000 vars pappor saknade arbete.Ett år senare, , var motsvarande siffror 88 000resp. 105 000, alltså totalt mer än en fördubbling. Barn tillensamstående mödrar löper dubbelt så stor risk att drabbasav arbetslöshet som de som har gifta eller sammanboendeföräldrar. Många familjer blir av med sin dagisplats närnågon av föräldrarna är hemma . Inte nog medatt föräldrarna förlorar möjligheten till egen försörjning ocharbetsgemenskap; även barnen tvingas alltså lämna sinakompisar.I en undersökning gjord av Unga Örnar framkommer attarbetslösheten skapar stora spänningar inom familjen, attfamiljer isolerar sig, att risken för skilsmässor ökar, att barninte kan ta hem kompisar. I en uppsats beskriver ett barndet så här -- ''kanske barnen inte vill vara tillsammans mednågon för de vill inte att någon skall komma hem och se närderas familjer bråkar''.Det kanske mest skrämmande är att barnen inte tyckshysa någon tilltro till sin egen framtid. i undersökningen var osäkra på om de skulle få någotjobb som vuxna. trodde att de skulle få det jobb de helst skulle vilja ha.Inser regeringen vidden av det som håller på att hända isamhället?Ungdomar och bostäderDe har ungdomars inkomster kraftigtminskat. Orsaken är en ökad arbetslöshet och lägreinkomster genom ungdomspraktikplatser. harbostadssubventionerna börjat avskaffas.Tillsammans innebär detta att håller på att fåvärldens äldsta hemmaboende barn. Ungdomar har heltenkelt inte råd att efterfråga bostäder.Den nuvarande politiken med minskade subventionerinnebär att det nu byggs färre nya lägenheter än under någotannat år . Därmed finns en stor risk föratt -- när konjunkturen vänder och ungdomar får arbeteigen -- bostadsmarknaden i det närmaste är stängd för demsom ingen bostad har i dag.Den nuvarande politiken innebär också att skillnadernai kostnader mellan nya och gamla bostäder ökar. Medan desom skall ta sig in på bostadsmarknaden får höga hyror ärvekligheten snarare den motsatta för dem som sedan enlängre tid är etablerade. Genom att bibehållabostadssubventioner blir det relativt sett billigare att bo inya bostäder. Detta leder till en ökad nyproduktion och enökad omflyttning. Därmed får ungdomar möjlighet attefterfråga såväl nya som äldre bostäder.Socialdemokraterna arbetar aktivt med frågan ombehovet av fler studentbostäder.Många ungdomar växer upp i områden som är i behovav förnyelse. Socialdemokraterna vill stimuleraombyggnader av såväl bostäder som offentliga lokaler ochanser att ett nationellt handlingsprogram är nödvändigt.Ungdomar är ofta en svag grupp på bostadsmarknadeneftersom de ännu inte är etablerade. Man har ofta inte ettfast arbete, man flyttar ofta och man har inte möjlighet attefterfråga en stor del av det nybyggda bostadsbeståndet.Tidigare hade kommunerna större möjligheter att verkagenom bostadsförmedlingar och bostadsanvisningslagen.Den nuvarande riksdagsmajoriteten försvagade dessainstrument. Man tyckte att det var viktigare attfastighetsägare fritt skulle kunna välja de hyresgäster deville ha än att ungdomar skulle ha rätt till en bostad. I enkommande högkonjunktur kommer ungdomar, som enföljd av den bostadspolitik som förs, att få ytterligt svårtatt etablera sig.