ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02Ju507 · 1994-01-25 00:00:00 — beslut om att avveckla de s.k.visitationspatrullerna är synnerligen anmärkningsvärt.Dessa visitationspatruller har stått för en klar merpart av denarkotikabeslag som gjorts på landetskriminalvårdsanstalter.Narkotikafria fängelser är ett viktigt led i kampen motnarkotika. Möjligheten att minska antalet brott i framtidenär kopplad till situationen på fängelserna. En angelägenmålsättning för regeringen är därför att skapaförutsättningar för narkotikafria anstalter.I november 1992 gav justitieministern ett besked iriksdagens kammare angående dessa patruller.Utgångspunkten för den översyn av patrullernas arbete somdå skedde var inte att dessa skulle försvinna utan att derasverksamhet skulle effektiviseras. I kammaren drogsslutsatsen att beskedet var att visitationspatrullerna skullebehållas, ett påstående som justitieministern då , , gavjustitieministern ett annat besked, att hon inte hadeanledning att ifrågasätta ett förslag om att lägga nedvisitationspatrullerna.I en motion till tog jag upp dennafråga och begärde att visitationspatrullerna skulle fåfortsätta sin verksamhet. hänvisade då tillatt det var sak att sköta dessafrågor. Vad händer dock om verkets beslut leder till färrenarkotikabeslag och sämre narkotikabekämpning?Riksdagen måste ta ett ansvar för att en sådan utvecklinginte sker. Min uppfattning är att om statliga verks åtgärdergår stick i stäv med regeringens uppfattning så måsteregeringen reagera och säga ifrån. Avvecklingen av desärskilda visitationspatrullerna var enligt min uppfattningett exempel på fall där regeringen skulle ha reagerat.Vad som kan göras är att begära in statistik frånkriminalvårdsstyrelsen avseende narkotikabeslag undervisitationspatrullernas tid och jämföra det materialet meduppgifter om antalet beslag som görs . Materialet kanvisa om inte den nu avvecklade formen förnarkotikabekämpning bör återupprättas. Förslag på andrametoder för narkotikabekämpning kan i detta sammanhangockså värderas. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en undersökning vadgäller narkotikabeslag på kriminalvårdsanstalter före ochefter visitationspatrullernas avveckling,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en förbättrad strategiför en effektivare narkotikabekämpning på fängelserna.
mot · GH02Ju509 · 1994-01-25 00:00:00 — Verksamheten vid Österåkersnarkomanvårdsverksamhet är hotad. harÖsteråker sparat sju miljoner och fått ett sparkrav påytterligare sju miljoner de kommande två åren.Österåkers narkomanvårdsverksamhet är i linje medden förändring som vill att kriminalvårdenska slå in på. Det grundläggande för verksamheten är attpersonalen engagerar sig och genom social kontroll ochpåverkan ändrar asociala beteenden. Det förutsätter att detfinns tillräckligt med personal i arbetsgruppen och attpersonalgruppen har god utbildning och i övrigt är lämpligför arbetet.Resultaten är goda. Antalet missbrukade permissionerär mindre än en procent och kriminella handlingar underdessa är mycket låg.De ekonomiska argumenten för att göra besparingarnamåste ställas emot det rehabiliteringsresultat som man fåttgenom programmet. Det är en stor besparing när någon kanrehabiliteras från ett liv i narkotikamissbruk.Om nu personalstyrkan måste dras ner på grund avsparkraven så kommer det att negativt inverka påverksamheten. Den kommer att bli mer lik verksamhetervid andra anstalter. Den utåtriktade verksamheten i skolorm.m. kommer helt att upphöra.Vänsterpartiet föreslår att en omdisponering av medelgörs inom kriminalvårdens budget så att Österåkerskriminalvårdsverksamhet kan fortsätta sin framgångsrikaverksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att Österåkersnarkomanvårdsverksamhet får de medel som behövs för attfortsätta bedriva sin framgångsrikarehabiliteringsverksamhet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att detta kan göras genom attdisponera om pengar från mer traditionell verksamhet tillÖsteråkers narkomanvårdsverksamhet.
mot · GH02Ju601 · 1994-01-25 00:00:00 — Sexuellt våld mot barn För inte länge sedan ändrade en dom moten 61-årig man som dömts för våldtäkt på sitt 5-årigabarnbarn. Domstolen ansåg inte att mannen ''använt sig avnågot sådant betvingande som krävs för att våldtäkt skallkunna komma i fråga''. I stället dömdes han för grovtsexuellt utnyttjande av underårig.Högsta domstolen har i ett tidigare mål, som överklagatsfrån , slagit fast att ett barn inte behöver göramotstånd eller protestera för att en våldtäkt skall ansesföreligga. påpekades dock att det måsteförekomma ett visst mått av våld.Skillnaden i bedömningen mellan ochHögsta domstolen ligger således i värderingen av våldet.Det är otillfredsställande att våra högsta juridiskainstanser skall försöka utröna vad som är ett tillräckligt måttav våld i den här typen av ärenden. Att ha sexuellt umgängemed ett litet barn måste alltid ses som ett grovt brott. En 5-åring kan inte samtycka till samlag.I dag kan man dömas för sexuellt utnyttjande endast i defall då barnet är avkomling eller står under ens vårdnad. Iövriga fall tillämpas bestämmelserna om sexuellt''umgänge'' med barn, som har en betydligt lägre straffsats.Enligt min mening bör sexuella övergrepp mot barn somhuvudregel prövas enligt paragrafen om ''utnyttjande'' ochstraffskalan härför anpassas till den för våldtäkt.Det har också förekommit fall därförståndshandikappade utnyttjats sexuellt och förövaren pålikartade grunder icke dömts till våldtäkt. Dessa fall börockså kunna bedömas på samma sätt som när det gällerminderåriga.Regeringen bör få i uppdrag att till riksdagenåterkomma med ett förslag i enlighet med ovanstående. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sexuellt utnyttjande av barn,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om sexuellt utnyttjande avförståndshandikappade.
mot · GH02Ju602 · 1994-01-25 00:00:00 — Sexuella övergrepp mot barn har ett antal uppmärksammadedomar ändrats från våldtäkt på barn till sexuellt övergreppmot barn. Skälet till hovrättens ändring avbrottsrubriceringen är att det inte finns några belägg för attdet förekommit något tvång eller våld mot barnet.Ett barn kan aldrig förväntas göra motstånd mot envuxen människa. Det förekommer också fall där barnet ståri någon form av beroendeförhållande till förövaren ochdärmed utesluts också möjligheten för barnet att göranågon form av aktivt motstånd.Utgångspunkten måste vara att ett barn aldrig frivilligtvill ha sexuellt umgänge med en vuxen. Nuvarandelagstiftning medger inte att brottet rubriceras som våldtäktpå barn när barnet inte utsatts för våld och det inte gjortaktivt motstånd. Brottsrubriceringen blir därför sexuelltövergrepp mot barn.De avkunnade domarna strider inte bara mot detförsvarslösa barnets rätt utan är också kränkande för detsvenska rättsmedvetandet. Inte enbart höga jurister harreagerat mot domarna och krävt lagändringar eftersomlagen ger allmänheten fel signaler. Lagen måste därförändras så att barn som utsätts för våldtäkt inte skall behövagöra aktivt motstånd för att brottet skall kunna dömas somvåldtäkt.Riksdagen bör ge regeringen i uppdrag att skyndsamtutreda och komma med förslag till en lagändring somutmönstrar kravet på aktivt motstånd eller brukande av våldför att domstolarna skall kunna döma med rubriceringenvåldtäkt. Detta bör som sin mening ge regeringentill känna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om brottsrubriceringen våldtäkt motbarn.
mot · GH02Ju603 · 1994-01-25 00:00:00 — Sexuella övergrepp på barn I några uppmärksammade rättsfall har män, somvåldfört sig sexuellt på barn, fått relativt lindriga påföljdermed hänvisning till att barnen inte bedöms ha gjorttillräckligt motstånd för att övergreppet skall anses somgrovt.Domare, nämndemän, åklagare, polis och allmänhet harreagerat starkt mot att nuvarande lagstiftning tydligen gördet nödvändigt att döma efter sådana preciseringar.Jag anser, att all våldtäkt på barn är grov och att gradenav motstånd från barnet inte skall vara avgörande förpåföljden. Inte ens om sexuella handlingar från en vuxenmottages av ett barn helt utan motstånd, kan övergreppetbetraktas som ringa. Barns upplevelser av detta slag kan fåkatastrofala följder för deras känslomässiga utveckling ochge men för resten av deras liv.Riksdagen bör uppdra åt regeringen att överväga sådanskärpning av lagstiftningen om vuxnas sexuella handlingarmot barn, att möjligheten till lindrig påföljd med hänvisningtill graden av motstånd från barnet undanröjs. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpning av lagstiftningen så attpåföljd för sexuella övergrepp på barn inte skall vararelaterad till graden av motstånd från barnet.
mot · GH02Ju606 · 1994-01-25 00:00:00 — stadgar strängare straff för den som riktarkvalificerat våld mot den som fullgör någon form avmyndighetsutövning, än om motsvarande våld riktas motvem som helst. Syftet är främst att värna om samhälletsmöjligheter att fullgöra sina uppgifter.Brottet ''våld mot tjänsteman'' i 17:1 (BrB)bygger på begreppet ''våld å person'' vilket bl.a. innefattarden misshandel som finns beskriven i BrB 3:5.Begreppet ''våld å person'' används också i brotten''våldtäkt'' och ''rån''. I de senare stadgarna sägs dock attlika med våld skall jämställas ''att försätta någon i vanmakteller annat sådant tillstånd''. Samma tillägg gäller ävenvanlig misshandel i BrB 3:5. Detta kan betyda att denutsatte bedövas, sövs eller neutraliseras med tårgas ellerbländning. Motsvarande tillägg eller förklaring finnsemellertid inte när det gäller våld mot tjänsteman.Gösta har i sin doktorsavhandling ''Våld mottjänsteman'' visat, att det inte varit meningen att detförhöjda straffskyddet egentligen skulle omfatta de formerav misshandel som tillägget åsyftar, utan istället våld mottjänsteman. Hänsynen till den i regeringsformen inskrivnalegalitetsprincipen hindrar emellertid domstolarna att dömaför ''våld mot tjänsteman'' i nu avsedda fall trots att dettasynes klart ha varit meningen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till lagstiftningdär man för brottet ''våld mot tjänsteman'' med ''våld åperson'' likställer ''att försätta någon i vanmakt eller annatsådant tillstånd''.
mot · GH02Ju608 · 1994-01-25 00:00:00 — Fängelsestraff på livstid stadgas f.n. förutom för vissa avkrigsartiklarna i nuvarande 22 kap. BrB, för 13 olika brott.Dessa är mord, människorov, grov mordbrand, grovallmänfarlig ödeläggelse, grovt sabotage, grov kapning avluftfartyg och grovt luftfartssabotage, uppror, högförräderi,trolöshet vid förhandling med främmande makt,egenmäktighet vid förhandling med främmande makt, grovtspioneri och folkmord.De som döms till fängelse på livstid blir enligt fast praxissom regel benådade. Straffet omvandlas till ett tidsbestämtfängelsestraff på vanligtvis . Från dettasker villkorlig frigivning enligt vanliga regler.Livstids fängelsestraff utdöms i praktiken mycket sällan.Under åren 1965--1984 nyintogs i kriminalvårdsanstaltsammanlagt 36 livstidsfångar. 1985--1988 nyintogs 12livstidsfångar. För tiden --1990 nyintogs 13livstidsfångar (1989 och 1990). Under vardera avåren 1991 och 1992 nyintogs 4 livstidsfångar.Detta antal kan jämföras med totala antalet nyintagna ifängelse som exempelvis uppgick till 13 422 och 1992 till 13 836.Man kan säga att utsättande av livstidsstraff i enstraffskala innebär ett tomt hot eftersom alla vet att dendömde blir benådad och släpps ut efter i regel ianstalt. Trovärdigheten i straffsystemet skadas av straff sominte upprätthålls i praktiken. Livstidsstraffet är till sin naturtidsobestämt och dess reella längd bestäms inte av domstolutan av regeringen. Tidsobestämdheten gör att det stridermot grundläggande straffrättsliga principer om rättvisa ochförutsebarhet. Härigenom framstår det som inhumant.Tidsobestämda straff har utmönstrats ur straffrätten.Ett avskaffande av livstidsstraff får givetvis inte, somskett i , leda till en höjning av maximistraffet. Isamband med avskaffandet av livstidsstraffet ansåg man sigi böra höja maximistraffet till fängelse vilketär högst i Norden.Livstidsstraffet är en förlegad påföljd. Det är inteförenligt med en human kriminalpolitik. Det skulle ha etticke obetydligt symbolvärde att avskaffa livstidsstraffet dådet skulle markera en human utvecklingstendens påstraffrättens område.Ett avskaffande av livstidsstraffet bör istället som regelleda till en minskning av strafftiden. Långtidsstraff harenligt såväl svenska som internationella erfarenheterövervägande negativa verkningar. Fängelsestraffkommitténföreslog visserligen inget avskaffande av livstidsstraffet,men det finns med hänsyn till nya erfarenheter ochforskning skäl att pröva frågan på nytt.Av sittande parlamentariska utredningar ärStraffsystemkommittén (1992:07) ''...enligt sina direktivoförhindrad att föreslå förändringar när det gällerstraffskalorna''. Detta skrev justitieutskottet i sittbetänkande 1992/93:JuU5. I direktiven (1992:47) sägs ingetuttryckligen om livstidsstraffet. Slutbetänkandet skallpresenteras under andra halvåret 1995.För att en noggrann prövning skall kunna ske är detangeläget att tilläggsdirektiv utfärdas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär att tilläggsdirektivlämnas till att utreda frågan omlivstidsstraffets ersättande med tidsbestämt straff.
mot · GH02Ju609 · 1994-01-25 00:00:00 — I ett rättssamhälle måste näringsverksamhet bedrivas påett hederligt och lagligt sätt. har dockekobrottsligheten uppnått sådan omfattning att den hotargrundvalarna för en sund marknadsekonomi och detdemokratiska samhällsskicket.Ekobrotten genomsyrar hela samhället: från direktörersom låter bygga om sin egen sommarstuga när hans företagbygger en ny hyresfastighet till leasingbilföraren som köpercigaretter på sitt bensinkort. Allt görs möjligt med hjälp avfalska eller osanna fakturor.Den som skriver eller kräver att någon annan ska utfärdaen osann eller falsk faktura måste göras ansvarig för detta.Osant intygande enligt medför böter ellerfängelse . Falska och osanna fakturor måstedock bedömas som grovt osant intygande.Grovt osant intygande innebär fängelse i två år.Preskriptionstiden blir då , vilket innebär attSkattemyndigheten skulle ha lättare att utreda felaktigafakturor.Ekonomisk brottslighet måste angripas på alla sätt.Vardagslivets normer måste utvecklas och förstärkas så attbruket av falska fakturor betraktas både som brottsligt ochomoraliskt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skärpt påföljd för användande avfalska/osanna fakturor.
mot · GH02Ju611 · 1994-01-25 00:00:00 — På goda grunder kan antas att det finns ett störreantal illegala vapen ute i vårt samhälle än någonsin tidigare.Som en följd av detta är det mycket enkelt att komma övervapen även om man inte innehar lagstadgade tillstånd förinnehav.Varifrån alla dessa illegalt innehavda vapenursprungligen kommer är inte lätt att veta men det äralldeles klart att samhället har ett stort ansvar när det gälleratt minska tillgången.Vapen kommer allt oftare till användning i samband medrån. Att arbeta inom post, bank och vissa grenar avdetaljhandeln innebär tyvärr att ta stora risker. Inte minsts k jourbutiker, med öppethållande sent på kvällar, tillhörriskgruppen.Ett sätt att minska benägenheten att använda vapen ellervapenattrapper vid brottslig verksamhet skulle vara attklassificera alla brott där vapen använts som grova. Förbrottsoffret spelar det mindre roll om vapnet var laddateller inte eller om det t o m var fråga om en harmlös attrapp.Skadan är redan skedd och avsikten från ''användaren'' varändå att öka sitt övertag över offret. bör alltså geregeringen till känna vad som i motionen anförts angåendeklassificeringen av brott där vapen eller vapenliknandeföremål använts.Den utveckling beträffande förekomsten av vapen somkunnat konstateras sedan avslog en tidigaremotion med motsvarande innehåll är ett starkt skäl förförnyad prövning. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om klassificering av brott där vapenanvänts.
mot · GH02Ju613 · 1994-01-25 00:00:00 — Homosexuella tillhör de grupper i samhället som ärsärskilt utsatta för våld. Detta våld kan ta sig olika uttryck.En företeelse som är mycket utbredd är exempelvis denmisshandel av homosexuella män, s.k. bögknackning, somförekommer i anknytning till träffpunkter förhomosexuella. Ofta begås denna misshandel av gäng.Stockholmspolisen har utpekat homosexuella män som denstörsta enskilda riskgruppen för att bli utsatta för rån ochmisshandel. Motsvarande situation har uppmärksammats ibland annat och Örebro.På senare år har det ideologiskt grundade våldet mothomosexuella ökat oroande. härrör våldet frånnazistiska eller rasistiska grupper. Denna riktadebrottslighet fungerar enligt samma mekanismer och harsamma grund som brottsligheten mot t.ex. invandrare ochasylsökande eller muslimer och judar: det gemensamma ärhatet mot och avskyn för det som man uppfattar somavvikande. Som historikern , som disputeratpå ämnet svensk nazism, har påpekat, är homosexuella ettav de främsta hatobjekten för svenska nazister. mot antisemitism, liksomhomosexuellas organisationer, har dokumenterat detideologiskt betingade våldet mot homosexuella och dendärtill hörande propagandan. RFSL, den störstaorganisationen för homosexuella, har i och Växjöunder förföljts av lokala nazist- ochrasistgrupperingar. I har flera mord påhomosexuella utförts av personer ur den nazistiskarörelsen. Gärningsmännen har för sina fängelsestraffuppnått martyrstatus inom den nazistiska rörelsen.Våldet och de riktade brotten mot homosexuella haralltså många drag gemensamma med våldet och de riktadebrotten mot andra utsatta folkgrupper, framför alltutlänningar och religiösa minoriteter. Emellertid är vissadrag unika för våldet och brotten mot homosexuella.Exempelvis är anmälningsprocenten mycket låg. Dettahänger samman med att många homosexuella inte vågarleva öppet i vardagen. Om dessa personer utsätts för ettbrott på grund av att de är homosexuella kan de ofta inteförmå sig att gå till polisen och berätta om händelsen. Denriktade brottsligheten mot homosexuella åstadkommer i sintur att många homosexuella oroar sig för att utsättas förtrakasserier om de vågade börja leva öppet. Denna ondacirkel måste brytas.De riktade brotten mot homosexuella utgör således enkategori som i väsentliga avseenden skiljer sig från annansorts brottslighet. För att bättre kunna bekämpa dettaväxande samhällsproblem är det nödvändigt att ökakunskaperna om dess omfattning och mekanismer.Av kriminalpolitiska skäl bör därför regeringen geBrottsförebyggande rådet (Brå) i uppdrag att genomföra enundersökning av den riktade brottsligheten mothomosexuella i . Undersökningen bör syfta till attkartlägga utbredningen och arten av denna sortsbrottslighet. Särskild vikt bör därvid fästas vid kopplingentill de nazistiska och rasistiska grupperingarna i landet.Vidare bör undersökas vilka kunskaper polisen har omhomosexuellas levnadsvillkor och hur dessa kunskapertillämpas i polisarbetet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en undersökning avden riktade brottsligheten mot homosexuella i .
mot · GH02Ju616 · 1994-01-25 00:00:00 — fanns i (16 kap 7 §) ettstadgande av innebörd att den som offentligen skymfadeSveriges flagga eller vapen eller annat rikets höghetsteckenkunde dömas för skymfande av rikssymbol till böter ellerfängelse . Detta straffbud upphävdesemellertid genom lagstiftning . Som skäl förupphävandet anfördes att särskilda straffbestämmelser förskymfande av rikssymbol inte längre hade någon egentligfunktion att fylla. Det ansågs tillräckligt att reglerna omförargelseväckande beteende och skadegörelse kundetillämpas i förekommande fall (prop. 1970:125, sid 58).Utvecklingen i samhället visar dock att man, i likhet medde flesta andra länder, borde behållit lagen. Vi föreslårdärför att lagen återinföres. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att återinförastraffbestämmelserna om skymfande av flaggam.m.
mot · GH02Ju617 · 1994-01-25 00:00:00 — Ett alltmer otrevligt klimat i samhället har fört med sigatt vissa offentliga företrädare och även enskilda utsätts förolaga hot liksom falska beskyllningar vilka skapar ett initialtoch till synes skenbart övertag för den som anklagar. Dessahandlingar väcker bestörtning och fruktan och kan leda tillstor psykisk press för den som utsätts för detta.Sannolikt kan antalet beskyllningar av denna art minskaom en högre straffsats införs. Detta skulle medföra att denenskildes intregritet respekteras bättre. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att högre straffsats skall införasvid falska beskyllningar och olaga hot.
mot · GH02Ju618 · 1994-01-25 00:00:00 — Sexuella övergrepp på barn skall vara ett gott och tryggt land att leva i fördet uppväxande släktet. Vårt land och den dåvarandestatsministern tog initiativ till att föreläggaFN en konvention om barns rättigheter. Vi har varit ettföregångsland i många avseenden.Vår lagstiftning måste dock tydligare, än vad som ärfallet, markera att sexuella övergrepp mot minderåriga äratt betrakta som ett grovt brott. Man känner till genomolika vetenskapliga undersökningar vilka följdverkningaroch skador som barn drabbas av. Fysiska skador ochpsykiska men för livet är vanliga. Lika så vet man attmänniskor som hamnar i prostitution eller i sin tur kränkerbarn själva ofta utsatts för sexuella övergrepp i låg ålder.Sexuella övergrepp bedöms efter olika kriterier. Man kandömas för grovt sexuellt utnyttjande om barnet inte görmotstånd. Enligt måste ett visst våld haförelegat för att någon skall dömas för våldtäkt. Även omfysiskt våld inte alltid förekommer beroende på att ett litetbarn inte förstår och kan överblicka situationen är det alltidfråga om psykiskt övervåld. Om man är släkt med barnetdöms man för sexuellt utnyttjande. I övriga fall döms manför sexuellt umgänge med barn. Detta brott har en lägrestraffsats.Vi anser att lagen bör ändras så att sexuella övergreppmot barn generellt bedöms som sexuellt utnyttjande och attstraffskalan anpassas efter den för våldtäkt. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av lagstiftningen somrör sexuella övergrepp på barn.
mot · GH02Ju701 · 1994-01-25 00:00:00 — Vid en anmälan om kvinnomisshandel hämtas mannen ibästa fall till ett förhör och får möjligen stanna i häktet övernatten.Viktigt är att offret och förövaren skiljs åt omgående,samt att rättegång och dom sker snabbt. kan rättegångoch dom dröja upp till . går mannenfri och kan påverka och manipulera kvinnan.Som ett led i det brottsförebyggande arbetet att skyddakvinnan bör den misstänkte gärningsmannen anhållas inom24 timmar. Häktning, rättegång och straff bör därefter skeutan dröjsmål.I har den principen tilllämpats med godaresultat. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om häktning vid kvinnomisshandel.