mot · GH02Jo401 · 1994-01-25 00:00:00 — Fiskevårdsområden väster om odlingsgränsen Sammanfattning§ 2 i lagen om fiskevårdsområden (LOFO) bör ändras såatt i fiskevårdsområden (fvo) kan ingå även statens vattenväster om odlingsgränsen, dvs. sådana vatten där statenendast äger en del och där det ur allmän synpunkt ärangeläget att fiskevårdsområden bildas.Gällande reglerEnligt § 2 i LOFO kan fiskevårdsområde inte omfattastatens vatten som är belägna väster om odlingsgränsen.Erfarenheter av gällande reglerLagen om fiskevårdsområden har tillämpats isin nuvarande lydelse. Arbetet med att bildafiskevårdsområden för områden av större vikt är i huvudsakklart för de vatten som ligger öster om odlingsgränsen. Förområdet väster om odlingsgränsen är dock lägetannorlunda. Här finns fiskevatten av hög kvalitet och medpotential att på lång sikt ge underlag för ett uthålligt fiskeför både fiskerättsägare och turistnäring.Kommunerna satsar, helt enligt statens intentioner,medel både i anläggningar och anställda fiskekonsulenterför att göra fisket tillgängligt för fler. Detta skerföreträdesvis genom bildande av fiskevårdsområden. Förfiskevatten med blandad ägarstruktur ovan odlingsgränsenhar särbestämmelserna för statens vatten inverkat negativtoch hindrande på möjligheterna att bilda fvo.Många enskilda markägares reaktion vid deinformationssammanträden som föregår bildandet kansammanfattas ungefär så här:Staten genom och fiskenämnden,kommunen och lantmäteriet satsar resurser på att övertygaoss om fvo:s förträfflighet men är inte beredda att ''satsa''sina egna vatten. Syftet med fvo, att samfällt ordnafiskeförhållandena och främja fiskerättsägarnasgemensamma intressen, dvs. ett bra och varaktigt fiske,borde väl vara till nytta och glädje även för markägaren,staten.Behov av åtgärderFlertalet av de mest intressanta fiskevattnen ur fritids-och turistsynpunkt är belägna väster om odlingsgränsen.Dessa vatten är i regel utsatta för ett mycket hårt fisketryck.På grund av splittrade ägoförhållanden mellan statligt ochenskilt vatten saknas ändamålsenliga förvaltningar i mångaav vattensystemen med följd att fiskevårdande insatser samtändamålsenliga upplåtelser uteblivit.Resultatet är att de mest attraktiva fiskevattnen är mereller mindre sönderfiskade och är på väg att förlora sinattraktion. Behovet av fiskevårdande insatser samt attbättre reglera upplåtelseförhållandena är absolutnödvändigt för att tillvarata den resurs som dessa vattenutgör. Detta kan endast ske genom att möjliggöra bildandeav lämpliga fiskevårdsområden.Fiskevårdsområdet är den förvaltningsform varshuvudsyften är att få till stånd samordning av vatten tillenhetliga och ekologiskt riktiga områden för att främjafiskeområden och lösa upplåtelsefrågorna till allmänheten. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 2 § lagen om fiskevårdsområdenges följande lydelse :2 § Ett fiskevårdsområde får inte omfatta fiske inomområden där samerna har rätt till fiske enligtrennäringslagen (1971:437), såvitt fråga är om kronomarkovanför odlingsgränsen som står under statens omedelbaradisposition eller renbetesfjällen. För områden där fiskettillhör såväl kronan som enskilda får undantag ske frånförsta stycket om det ur allmän synpunkt bedöms angelägetatt fiskevårdsområde bildas. Beträffande fiske inomområden, där samerna har rätt till fiske enligtrennäringslagen, får någon inskränkning inte ske i dennarätt genom bildande av fiskeområden.