ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02So211 · 1994-01-25 00:00:00 — för kvinnojourer i (ROKS)bildades . ingår 132 jourer i organisationen. Sedan1988 har ROKS ett kansli med en anställd och ocksåen heltidsarvoderad ordförande. Verksamheten växer.Våldet mot kvinnor är ett stort samhällsproblem. Trotsatt endast en del av det sexuella våldet syns i statistiken, såär siffrorna skrämmande. avlider en kvinnatill följd av skador förorsakade av en man hon kännervarje dag anmäler cirka 40 misshandlade kvinnor sinamisshandlare till polisen anmäls cirka 3våldtäkter mot kvinnor.Siffrorna för misshandel och våldtäkt ökar år från år.Detta beror både på att våldet mot kvinnor ökar och attkvinnors benägenhet att polisanmäla övergreppen ökar.Trycket på riksorganisationen blir allt starkare. Kravengällande information, utbildning och utveckling är stora.Ett utökat kansli på ROKS är en nödvändighet. I förstahand behövs någon som kan ansvara för utåtriktadinformation och ansvar för kursverksamhet till jourkvinnor.Ett annat av ROKS önskemål är att kunna starta ettkursoch utvecklingscentrum. Detta för att kunna anordnakurser, såväl interna som externa, men också för atttillvarata den kompetens som finns bland jourkvinnor runtom i landet. Denna kunskap måste kunna spridas vidare.Kvinnojourernas medlemmar medverkar sominformatörer för socialarbetare, poliser, vårdpersonal m.fl.Kursgården bör också kunna fungera som en förkvinnor.Vid en jämförelse med kan man konstatera attNorges 72 jourer har ett statligt bidrag på . Kommunernas anslag är lika stort som detstatliga.I är det statliga bidraget tillriksorganisationen samt till projekt förlokala jourer. De svenska kommunerna stöttar de lokalakvinnojourerna med ca 21 miljoner kronor.De norska kvinnojourerna noterar 73 000 gästnätter, de svenska 55 300. I noteras 58 000 samtal, i 30 400. Tack vare de norska jourernas tillgänglighet når deett större antal kvinnor.För att ROKS i skall kunna utvecklakvinnojourernas verksamhet behövs ytterligare ekonomisktstöd. Det statliga bidraget måste ökas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ökat ekonomiskt stödtill för kvinnojourer i .
mot · GH02So212 · 1994-01-25 00:00:00 — För att kunna leva ett oberoende liv är mångarörelsehindrade och synskadade beroende av färdtjänst.Förhållandena inom färdtjänsten är kaotiska. Under år1993 har nära hälften av landets kommuner sett över sinakostnader för färdtjänsten. kommer ännu fler att görasådana utredningar.Resultatet har i de flesta fall blivit försämringar. Det harblivit längre förbeställningstider, obekvämasamordningssystem som givit långa restider, åkförbud påsena kvällar och nätter etc. I var femte kommunbehovsprövas nu fritidsresorna och begränsas till 50 till 70resor . En aktiv person måste alltså begränsa sin fritidutanför hemmet till 25--30 av årets 365 kvällar.Begränsningar av detta slag drabbar i första hand ungamänniskor och kan leda till passivisering och minskadesociala kontakter. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag till generellaregler för kommunernas färdtjänst enligt vad i motionenanförts om ökade möjligheter för människor att leva ettoberoende liv.
mot · GH02So213 · 1994-01-25 00:00:00 — Fosterskador till följd av missbruk Två viktiga principer har styrt arbetet med gravidamissbrukare i i . ''Barnen skall inteskadas som . Mamman skall få hjälp att bli entillräckligt bra förälder så att hon och barnet kan få ett braliv tillsammans. ''Bakgrunden till arbetet efter dessa principer var enforskningsrapport rörande missbrukande gravida kvinnorpå slutet av 70-talet. Fallen blir allt fler och svårare,de flesta är alkoholmissbrukare, men även missbruk avthinner, tung narkotika, amfetaminmissbruk ochhaschrökning har blivit allt vanligare.Undersökningar har visat att många kommuner i daginte har möjlighet att driva sådana projekt. Dock finns ett40-tal behandlingsgrupper, på mödravårdscentraler ochbarnavårdscentraler, som riktar sig direkt till denna grupp.Efter en intensiv upplysningskampanj skeddeen drastisk minskning av antalet alkoholskadade barn.De skador, som uppstår hos barnen, är tillväxthämning,symptom från centrala nervsystemet, avvikande utseende,kramper m.m. Barnen bär skadeverkningarna med sig helalivet och samhällets insatser för att hjälpa dessa barn ärmycket stora, man räknar med en snittkostnad på minst 4miljoner kronor per barn. Dessa blir ändå inte återställda.Det kan bevisas att ju svårare missbruket varit, destosvårare skador har barnet fått. Det betyder att även enminskning av en för hög konsumtion skulle vara positiv.Detta borde kunna vara ett mycket bra kampanjmål förFolkhälsoinstitutet, naturligtvis bör målet vara ringa elleringen konsumtion, men även neddragningar avstormissbruk har positiva effekter och måste ses somförbättring av barnens situation. vinner manekonomiskt positiva effekter genom de stora besparingar,som varje friskt barn här skulle betyda. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om information i syfte att förebyggafosterskador till följd av missbruk.
mot · GH02So218 · 1994-01-25 00:00:00 — I allt fler radio- och TV-program förekommer en alltmerpåträngande reklam för alkohol. Dessa inslag kan i grundeninte anses stå i överensstämmelse med de riktlinjer riksdagoch regering har förelagt public service-företagen.Ett exempel på detta är när det i i nyårsaftonensmorgonprogram inför kvällens firande anges olika dryckersnamn, artikelnummer och pris samt därtill attsystembolaget har öppet till kl 13.00.Vidare har flera annons- och gratistidskrifter på ettflagrant sätt åsidosatt reklamlagens intentioner.Ovan angivna exempel är inte unika, endast några iraden av många överträdelser. Särskilt de kommersiellaTV-bolagen uppträder på ett sätt som strider mot de reglerriksdagen drog upp inför tillståndsgivningen av reklam i TVoch radio.Konsumentverket svarade på en anmälan omotillåten alkoholreklam, när fria sålt alkohol till allmänheten påDrottninggatan, ''att handlingen inte var av kommersiellnatur''. har samma personer agerat med svartkrogaroch andra massmediala provokationer, som visar att derassyfte inte enbart är politiskt vilket konsumentverkethävdade.Det finns således, enligt vår mening, skäl att företa enöversyn av såväl tillämpningen av gällande lag som avstraffpåföljder vid överträdelser. Därtill verkar det som omlagens preventiva effekt är i det närmaste obefintlig, varfören avsevärd straffskärpning borde vara nödvändig.När nu trätt i kraft och inför en eventuellanslutning till EU synes det vara angeläget med en översyn.Detta inte minst av skälet att EU-länderna ochFrankrike i dessa avseenden har en avsevärt strängarelagstiftning med högre straffsatser än vad vi har i . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en översyn av lagen omalkoholreklam med direktiv att skärpa både lagregler ochstraffsatser.
mot · GH02So219 · 1994-01-25 00:00:00 — Högkostnadsskydd inom äldre- och handikappomsorgen Genom Ädel-reformen fick kommunerna ett samlatansvar för långvarig service och vård till äldre ochhandikappade. I socialtjänstlagen infördes en skyldighet förkommunerna att inrätta särskilda boendeformer för serviceoch omvårdnad för de äldre som behöver det. Vidareinnebar reformen att kommunerna från landstingen övertogansvaret för och driften av sådana sjukhem och andravårdinrättningar för somatisk långtidssjukvård somhuvudsakligen har kommunen som upptagningsområde.Ädel-reformen aktualiserade frågan om det rimliga i attha olika avgifter för boendeformer för service ochomvårdnad i kommunen, och från och med den 1 mars 1993gavs kommunerna i möjlighet att utforma avgiftssystemenför hjälp i hemmen, service och omvårdnad samt boendemed utgångspunkt i lokala förutsättningar. De avkommunerna övertagna vårdinrättningarna var tidigare attanse som särskilda boendeformer enligt socialtjänstlagen.Denna särreglering togs bort och i och med detta komsamma avgiftsbestämmelser att gälla även försjukhemsboendet.Socialstyrelsen fick i uppdrag att följautvecklingen och utformningen av kommunernasavgiftssystem inom äldre- och handikappomsorgen och hari två rapporter redovisat sitt uppdrag. Man säger bl.a. attdet är stora variationer mellan olika kommunersavgiftsuttag. Som exempel nämns att för gamla ochhandikappade med likartade inkomster och behov avomsorg, kan det skilja på avgiften , beroende på i vilken kommun manbor. Olikheterna är också stora mellan kommunerna i vadenskilda får betala för boende, kost och omvårdnad påålderdomshem och sjukhem men även för omvårdnad iordinärt boende. Detta innebär att det belopp som mångagamla får behålla sedan de betalt de nya avgifterna ärmindre än norm för socialbidrag ochbetydligt mindre än vad anser attpersoner behöver för att kunna leva på en skälig nivå.En annan mycket viktig fråga är situationen förmakes/sambos behov av att kunna bo kvar i denursprungliga bostaden. Enligt såkan en kvinna med låg pension som bor kvar i detgemensamma hemmet hamna i en omöjlig situation omhennes make, som haft högre lön och därmed får högpension, måste vårdas på sjukhem.Jag anser att det är orimligt att gamla och sjuka skatvingas söka socialbidrag på grund av för höga kommunalaavgifter. Utifrån detta bör ett särskilt statligt reglerathögkostnadsskydd införas för att garantera den enskildetillräckliga resurser för personliga behov och som även tarhänsyn till hemmaboende makas situation. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett högkostnadsskydd inomäldre- och handikappomsorgen.
mot · GH02So220 · 1994-01-25 00:00:00 — Enligt 2 och 3 §§ i socialtjänstlagen är det den kommundär en person vistas som har att svara för att han/honerhåller den hjälp vartill han/hon enligt 6 § samma lag kanvara berättigad till.Detta är en sund och riktig regel till stöd för den enskildemedborgaren. Men i en dom i Kammarrätten i Jönköping246-1990 har en person som vistats påett privat vårdhem i en annan kommun än hemkommunenfunnits berättigad till hemtjänst inne i det privatavårdhemmet. Konsekvenserna av denna dom ärsvåröverskådliga men det torde stå klart att kommuner medprivata vårdhem och sjukvårdsinrättningar inom sinagränser riskerar hamna i en mycket egendomlig situation.Det förefaller naturligt och rationellt att vårdhem ochsjukvårdsinrättningar består med den omvårdnad som denenskilde patienten behöver, inte kommunen. I annat fallkan man befara att den kommunala skyldigheten utvecklastill en affärsidé i den här typen av företag. Om de privataföretagen underbemannar sin organisation på ett sådant sättatt det kan göras gällande att behovet av bistånd inte kantillgodoses på annat sätt, återstår inget annat för kommunenän att gå in och bedriva verksamhet i en institution medannan huvudman.Det är vår uppfattning att denna oklarhet genomprecisering i lagstiftningen eller på annat lämpligt sätt måsteelimineras. Vid vistelse på privat vårdhem ellersjukvårdsinrättning skall huvudmannen ansvara för helaomvårdnadsbehovet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kommunerna inte skall varaskyldiga att utföra hemtjänst i institutioner med privathuvudman.
mot · GH02So222 · 1994-01-25 00:00:00 — Regler om flyttning av barn I motion 1992/93:So281 har jag yrkat, att barn som tagitstill utan att familjen lämnats medgivande jämlikt 25§ socialtjänstlagen skall kunna flyttas från familjehemmetmed omedelbar verkan. Utskottet har i betänkande1993/94:SoU1 ansett att ändamålet med motionen ärbeaktat, då det finns möjligheter att utkräva böter frånfamiljehemmet.Min motion avser emellertid att barnet skall tillförsäkrastrygga och goda förhållanden. Detta tillgodoses inte genomatt familjehemmet åläggs att -- efter stämning och dom --betala böter. Barnet kan fortfarande inte flyttas frånfamiljehemmet om inte förhållandena är sådana attbestämmelserna i är tillämpliga. Barnets skyddtillgodoses alltså inte. Avsikten med motionen är atttillgodose vad som gäller för att barn som tas hit i avsikt attadopteras skall tillförsäkras optimalt godtagbaraförhållanden.Jag yrkar alltså att som sin mening ger tillkänna, att det föreligger ett behov av översyn av reglernaför att medge möjlighet att flytta barn under deförhållanden som angetts ovan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av översyn av reglernaför flyttning av barn.
mot · GH02So223 · 1994-01-25 00:00:00 — I två tidigare motioner har jag föreslagit, attsocialnämnden skall få möjlighet att reglera umgänget inteenbart i den utsträckning som redan kan ske -- mellanvårdnadshavare och omhändertaget barn -- utan ocksåmellan andra personer och vårdnadshavare.I många fall har barn som vårdas med stöd av LVU ellermed stöd av 6 § socialtjänstlagen en förälder med avdomstol fastställd umgängesrätt (civilrättslig). Om detta harjag skrivit en tredje motion rörande umgängesrätten underomhändertagandetiden.Socialutskottet har två gånger föreslagit att de förstamotionerna avstyrks, med motivering att gällande regler gersocialnämnden möjlighet att besluta i frågan.Socialnämndens beslutanderätt gäller emellertid enligtlagtexten endast förhållandet mellan vårdnadshavare ochbarn, inte mellan andra vuxna och barnet. Som tidigareanförts kan det förekomma, att andra vuxna, t.ex. sambortill vårdnadshavare eller andra, kräver att få träffa barnet.Som tidigare anförts har det då lagts på familjehemmen attbesluta om umgänge i sådana fall, eftersom socialnämndenenligt praxis (RÅ 1987 not 767) inte får besluta om umgängei dessa fall. Eftersom familjehemmen i sådana fall måstefatta besluten, kommer man där i t.ex. lojalitetskonfliktereller andra svårigheter. Som jag tidigare anfört börsocialnämnderna ges möjlighet att fatta beslut omumgängesinskränkningar också i de fall problemen rörannan person än vårdnadshavare.Vad därefter gäller frågan om umgängesrätt enligtcivilrättslig dom ett barn är placerat, harutskottet inte utrett och prövat frågan. hari dag inte möjlighet att vare sig utöka umgänget mellanbarnet och den umgängesberättigade om vårdnadshavarenmotsätter sig det, eller att inskränka umgänget om eninskränkning skulle vara det lämpligaste för barnet.Jag hänvisar till vad som anförts i tidigare motioner idessa frågor och yrkar att beslutar att frågornaenligt ovan skall utredas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behov av översyn av reglerna omumgängesrätt i vissa fall.
mot · GH02So224 · 1994-01-25 00:00:00 — I samband med bankkonflikten sedanförlorade flera kommuner, bl.a. , en strid ikammarrätten mot de mottagare av socialbidrag som vägratbetala tillbaka de pengar de fått ut i bistånd då de intekommit åt medel innestående på sina bankkonton.Flera socialförvaltningar i landet fick underbankkonflikten 1990 besök av ett stort antal personer somhävdade att de inte kunde få ut pengar från sina bankkontonoch därför begärde socialbidrag. Socialförvaltningarnakonstaterade att aktuella personer under normalaförhållanden inte skulle få ut några biståndsmedel, eftersomderas inkomster låg klart över gällandesocialbidragsnormer. Men eftersom deras tillgångar varlåsta på grund av bankkonflikten, ansåg man att bistånd avdetta skäl kunde beviljas. De sökande informeradesskriftligen om att socialbidraget skulle återbetalas, dåbankkonflikten upphörde. En återbetalningsplanundertecknades också av de sökande.När konflikten upphört deklarerade emellertid ett antalbidragstagare att de trots tidigare överenskommelse intealls tänkte betala tillbaka tidigare erhållna biståndsmedel.Socialnämnden ansåg att förfarandet var synnerligenstötande och vände sig först till länsrätten och därefter tillkammarrätten för att få klartecken att återkräva deutbetalda medlen. Såväl länsrätt som kammarrätt fastslogemellertid med hänvisning till 33 § socialtjänstlagen, attsocialnämnden inte har rätt att återkräva medlen.Regeringsrätten beviljade inte prövningstillstånd. För att ensocialnämnd skall kunna återkräva utbetalda biståndsmedelskall enligt gällande lagstiftning pengarna antingen hautgjort ett förskott på en förmån eller hjälp till någon somvarit indragen i en arbetsmarknadskonflikt, hävdadekammarrätten. De i samband med bankkonfliktenutbetalda socialbidragen tillhörde inte dessa kategorier,ansåg man.Missbruk med sociala biståndsmedel i här redovisat ochi andra fall måste betecknas som synnerligen stötande urbåde rättslig och rättvisesynpunkt. Att orättmätigttillskansa sig ekonomiskt stöd är ägnat att undergrävaförtroendet för de sociala myndigheterna och minskarsamtidigt också respekten för ett system som är utsattför oerhört stora påfrestningar på grund av den ekonomiskakrisen.För att undanröja riskerna för upprepande av härbeskrivna och liknande missbruk med sociala biståndsmedelmåste en lagändring som möjliggör återkrävande avsocialbidrag, då det är uppenbart att de erhållits på felaktigagrunder, komma till stånd.Socialutskottet hänvisar i betänkande 1993/94:SoU8 tillkommande regeringsförslag med anledning avSocialtjänstkommitténs betänkande SOU 1993:30. Någotsådant förslag finns emellertid inte upptaget iStatsrådsberedningens propositionsförteckning 1994-01-09.Av denna anledning finns det nu synnerligen starka skäl förriksdagen att göra ett uttalande i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av en lagändring för attmöjliggöra återkrävande av utbetalda socialabiståndsmedel.
mot · GH02So227 · 1994-01-25 00:00:00 — Fr o m skall landstingen erbjuda dem somär bosatta inom landstingsområdet bl a hjälpmedel förfunktionshindrade. Detta gäller såväl hjälpmedel för dendagliga livsföringen som hjälpmedel för vård ochbehandling. Ordinationsrätten måste grunda sig påordinatörens formella kompetens. Ordinationsansvaretinnebär ett medicinskt ansvar.Ordinationsrätt för vård- och behandlingshjälpmedelgrundar sig på medicinsk kompetens. Ordinatör skall kunnadiagnostisera/bedöma adekvat behandlingsåtgärd.Ordinationsrätt av hjälpmedel för daglig livsföringgrundar sig på kompetens inom rehabilitering. Ordinatörskall kunna bedöma möjlighet till rehabilitering förekompensatorisk åtgärd.Hjälpmedel kan ses som en kompensatorisk åtgärd närandra rehabiliterande åtgärder inte kan ersätta nedsattfunktion eller förmåga.Utprovning, anpassning och ordination av hjälpmedelställer stora krav på kunskap hos de yrkesgrupper som skallutföra dessa uppgifter, dels utifrån skydd för den enskilde,men också för verksamhetens bedrivande i övrigt. Dettakräver att meddelar föreskrifter om vemsom har ordinationsansvaret och ordinationsrätten för deolika hjälpmedlen. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om föreskrifter förordinationsansvar och ordinationsrätt för olika hjälpmedel.
mot · GH02So229 · 1994-01-25 00:00:00 — Att människor står helt utan bostadsmöjlighet ärovärdigt ett välfärdssamhälle. Det måste anses strida motsyftet i vår sociallagstiftning. Verkligheten är dock att ettväxande antal människor, i synnerhet i storstadsområdena, saknar varje form av bostad. Enbart i räknarman med flera tusen hemlösa. Endast en mindre del avdessa kan få sängplats på härbärgen av olika slag. Påandra orter finns motsvarande problem.Under 1980-talet försvårades situationen av den svårabostadsbristen. har lågkonjunkturenfördjupat krisen. Arbetslöshet och ekonomiskasammanbrott skördar nya offer. Många bostadsföretag hardessutom skärpt sina krav på god ekonomi och allmänskötsamhet hos hyresgästerna. Den ökade tillgång tillbostäder som finns nu är ett uttryck för det faktum attmånga helt enkelt inte har råd med en bostad. Ävenpersoner med i övrigt någorlunda välordnade förhållandendrabbas. Till de illa utsatta hör frånskilda män som lämnatsin tidigare familjebostad utan att kunna skaffa någon ny.Alltfler kvinnor hör numera också till de hemlösas skaraoch det kräver ytterligare flexibilitet i åtgärder på grund avkvinnors utsatthet och utnyttjande. Hemlösheten är för endel människor en följd av utslagning, för andra början ochen orsak till utslagningsprocessen.Det måste vara ett minimikrav att det socialaskyddsnätet garanterar varje människa mat, kläder påkroppen och en säng och tak över huvudet på natten.Många kommuner lever inte upp till detta. Eftersomden nuvarande lagstiftningen uppenbarligen inte ärtillräcklig för att säkerställa allas rätt till bostad i någon formkrävs förändringar. Regeringen bör därför föreslå riksdagensådana lagändringar att kommunerna otvetydigt åläggs atterbjuda var och en som har behov därav tak över huvudetunder acceptabla former. Med hänvisning till det anförda hemställsatt hos regeringen begär förslag om sådanalagändringar att kommunerna otvetydigt åläggs att se till attingen skall behöva stå utan möjlighet till tak över huvudetnattetid.
mot · GH02So230 · 1994-01-25 00:00:00 — Incestproblemet har uppmärksammats mer och mer. Desom drabbas får ofta livslånga psykiska skador om en snabboch effektiv behandling inte sätts in. Risken för återfallbland förövarna är också stor. Det gäller alltså att förebyggasexuellt utnyttjande av barn och att behandla och hjälpa debarn och familjer som drabbats. Det gäller vidare att genomolika vård- och stödåtgärder förhindra återfall hos förövare.De som i sin yrkesutövning möter de olika problem somär förbundna med sexuella övergrepp mot barn ställs införmycket speciella krav på erfarenhet och kunskap.Yrkesgrupper som berörs återfinns inom ,hälso- och sjukvården, skolan samt rättsväsendet. I ärendensom rör barn som far illa är dessutom ett samarbete mellandessa olika yrkesgrupper och instanser alldeles nödvändigt.De olika yrkesgruppernas sammanlagda erfarenheter ochresurser ger bättre möjligheter att upptäcka om barn harutsatts för övergrepp i sina familjer och att finna medel attpå bästa sätt hjälpa dem och deras familjer ur krisen.En samverkansmodell med fasta rutiner har visat sig bästgarantera en tillfredsställande gemensam bas för såvälsociala som rättsliga åtgärder. En sådan finns t.ex. iÖstergötland. Den personal som arbetar med incestfrågorhos olika instanser behöver emellertid kontinuerligfortbildning för att klara sin uppgift och få kunskaper omnya metoder. Problemet är dock att forskningen om allaolika aspekter på incestfrågan inte är tillräckligtomfattande. Metodutvecklingen måste bygga på en stabilkunskapsbas. Kunskaperna måste avse såväl barnetssituation och rehabilitering som förövarens.Såväl som brottsförebyggande rådet harägnat sig åt frågan om metodutveckling och forskning mende samlade insatserna är ännu otillräckliga. Vi motionäreranser därför att ytterligare åtgärder måste vidtas hos deforskningsstödjande myndigheterna och organen för attstimulera till kvalificerad forskning om incestfrågan.Forskningen måste vara så inriktad att den kan skapaunderlag för bättre omhändertagande och rehabilitering avde barn som drabbats av sexuella övergrepp och derasfamiljer liksom också så inriktad att den kan bidra till attförebygga återfall hos förövarna. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om metodutveckling och forskninggällande incest.