mot · GH02So606 · 1994-01-25 00:00:00 — 1994 är FN:s familjeår. Det borde också bli en ny startför svensk familjepolitik där familjestabilitet blir ettnyckelord. ''I lärobok för 90-talet'' skriver professor bl.a. följande:Ett viktigt villkor för att ett modernt samhälle, oavsettstorlek, skall vara både gott och starkt, blir då att dessledare förmår förena ett balanserat samliv för individernabåde inom en blodsfamilj, , och inom enfamiljeliknande enhet, . Slår den förra ut densenare fungerar inte arbetsfördelningen. Slår den senare utden förra, blir människorna otillfredsställda, frustrerade,olyckliga och farliga för sin omgivning.Gunnar pekar på att familjen är enförutsättning för en bevarad maktbalans mellan stat ochindivid. Han konstaterar att först när familjens skyddsnätförstörts och ersatts av samhällets, först då är medborgarentotalt beroende och tvungen att medvetet eller omedvetet,frivilligt eller ofrivilligt, bli helt lojal mot den stat, på varsvillkor han, i sina oundvikliga marginalsituationer existerar.Gunnar fortsätter: ''Det som vi skullekunna kalla 'familjism' är alltså den historiskt normalagruppvärderingen. Både individualism och kollektivism äravvikelser från denna familjism. Blir avvikelserna för stora,leder det till patologiska drag i samhället. ''Hans bok handlar om överlevandets villkor. Ett parsvenska böcker, som handlar om morgondagensvärderingar, förstärker den bild som ger. I boken ''70-talister. Om värderingar förr, nuoch '' konstaterar de tre forskarnaAndersson/Fürth/att senare års undersökningarantyder ett samband med familjeliv och folkhälsa. Det närafamiljelivet har hög prioritet bland ungdomarna, enligt deundersökningar som gjorts. Familjen och de socialarelationerna har en högre rangordning bland kvinnor änmän. ''Morgondagens värderingar'' av Jegers/Lindgrenbekräftar denna tes: ''Hem och familj har en oerhördbetydelse. Så gott som alla anser att det är bra attfamiljelivet betonas mer! Och i stort sett ingen säger emot.Det är något att ta fasta på. ''I modern kriminologisk forskning kan man också finnaföljande upplysning: ''Inom alla samhällen, framträderfamiljestabilitet som negativt korrelerad med brott, både pådet individuella planet och på de aggregerade nivåerna'' (AGeneral of Crime av Gottfredson/Hirschi).Familjestabilitet är alltså i sig en brottspreventiv faktor.Familjen har i alla kulturer haft en central roll. Det ärinte så märkligt därför att dess funktion handlar omsamhällets överlevnad både såväl i fysisk som i psykiskmening. Den nya generationen -- reproduktionen avfamiljen -- formas och utvecklas i den nära gemenskapen.Själva organisationsmodellen ansluter till människansdjupare behov av en liten hanterlig gemenskap.Familjen har inte bara praktiska och ekonomiskafunktioner, vilka i sig inte är oviktiga, utan också betydelseför den mänskliga mognadsprocessen. I den lillagemenskapen möter medlemmarna kärlek, omtanke,förståelse, tålamod och ansvar. Det är främst ifamiljegemenskapen som värdemönster, normer ochvägledande etik kan överföras från generation tillgeneration. En människas inre styrka har ofta ett sambandmed kvaliteten i närmiljön. En positiv hemmiljö ger barnende bästa förutsättningarna för en harmonisk utveckling.Med denna bakgrund borde det vara naturligt för deoffentliga myndigheterna, främst lagstiftaren, att klargöraatt stabila familjerelationer bör vara ett viktig mål ipolitiken och genomsyra samlevnads-, social- ochskattepolitiken.Den officiella svenska synen på familjestabilitet är någotoklar för att inte säga vacklande.I början av 1900-talet upplöstes av alla nyaäktenskap i genom äktenskapsskillnad. Skilsmässofrekvensen har påsenare år stabiliserats och alltså slutat öka. Det förhållandetkan sättas i samband med att andelen par som sammanborutan att gifta sig har ökat starkt under de senaste 20 åren.Av alla samboende par i är 25 %ogifta. Separationsfrekvensen är betydligt högre bland demän bland gifta.Antalet äktenskapsskillnader har i de flesta länder ivästvärlden stigit i olika omgångar under hela 1900-talet.Tar man hänsyn till den stora upplösningsfrekvensen förogifta parförhållanden torde , och möjligen ocksåDanmark, ha den klart största separationsfrekvensen ivärlden räknad på alla samboende par, gifta och ogifta.Denna höga separationsfrekvens påverkar självfalletbarnens situation i . har ca 40 000 barn berörtsav föräldrarnas separation. 1991 var antalet 46 000 barn somdrabbades av separationer (17 000 från samboförhållandenoch 29 000 från äktenskap). Totalantalet torde ligga runt 1,5miljoner barn. Ett mått på vanligheten av samboende utanäktenskap är för övrigt också att av allanyfödda barn i numera har en ogift mor. Risken förett barn att drabbas av föräldrarnas separation är ungefärtre gånger större när föräldrarna är ogifta.Många separationer är antagligen nödvändiga, iblandför barnens skull. innebär skilsmässan som sådanen påfrestning för de flesta barn, liksom för föräldrarna.Det är emellertid en komplicerad fråga vad som är orsakoch verkan.Lagstiftningen försöker numera understödja barnetsgoda relationer med båda föräldrarna, även om deseparerat med varandra. I vilket fall som helst innebär docken skilsmässa mellan makar eller en separation mellan tvåsamboende under äktenskapsliknande förhållanden, närsamboendet fått en viss varaktighet, någon form avmisslyckande.Även om man måste räkna med att vem som helst kanråka ut för en familjeseparation borde lagstiftaren utgå ifrånatt goda och stabila familjeförhållanden har ett värde -- förbarnen, för mannen och kvinnan personligen och församhället i stort -- vilket om möjligt bör understödjas avlagstiftningen och av de offentliga myndigheterna i övrigt.Separationsfrekvensen bland samboende ogifta par ärflera gånger högre än skilsmässofrekvensen bland gifta.Naturligtvis bevisar detta statistiska förhållande ingalunda,att det formella äktenskapet har en familjestabiliserandeeffekt. Det är nämligen enbart de någorlunda stabilasamboförhållandena som överhuvudtaget leder tilläktenskap. I de instabila fallen separerar man utan att giftasig först.Även om det inte går att bevisa statistiskt attäktenskapet som sådant verkar familjestabiliserande, finnsdet ändå skäl att tro på vissa sådana samband. Dels betydergiftermålet att både mannen och kvinnan får antas utgå frånatt deras förbindelse skall bli långvarig; vid samboende utanäktenskap visar det sig nog ibland att parterna på ettolyckligt sätt utgått från olika förutsättningar i fråga omarten av sin förbindelse. Dels kan själva äktenskapslöftet haåtminstone någon inverkan på en del mäns och kvinnorsprincipiella strävan att hålla ihop sin förbindelse.Regeringen bör därför ges i uppdrag att ta fram ettlångsiktigt program för familjestabilitet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om behovet av ett långsiktigtprogram för familjestabilitet.