mot · GH02L413 · 1994-01-25 00:00:00 — Efter partnerskapsregistreringen skallregistreringsförrättaren genast till partnerna överlämna ettbevis om partnerskapsregistreringen och sändaunderrättelse om partnerskapsregistreringen till denskattemyndighet som gjort hindersprövningen.Regeringen medges här vidare rätt att utfärda behövligaföreskrifter för partnerskapsregistrering; se bl.a.motiveringen under föregående två paragrafer.Hänvisningen i andra stycket innebär att beslut avpartnerskapsförrättare kan överklagas till länsstyrelsenvilkens beslut kan överklagas till kammarrättten.Hänvisningen i tredje stycket till 1 kap. 4, 7, 8 och 9 §§ ilagen (1904:26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskapinnebär att partnerskapsregistrering inför svensk myndighetsker enligt svensk lag samt att utomlands ingångnapartnerskap erkänns här under vissa förutsättningar.Hänvisningen till 1 kap. 5 och 6 §§ lag innebär attregeringen får utfärda bemyndiganden att förrättapartnerskapsregistreringar utomlands enligt svensk lag ochi enligt utländsk lag. Beträffande våraöverväganden i sistnämnda avseenden hänvisar vi till avsnitt3.2.4 ''Ingående av partnerskap''.Partnerskapsskillnad m.m.11 §Samma regler gäller för partnerskapsskillnad som föräktenskapsskillnad. Bestämmelserna innebär i korthet attpartnerna, om de är överens och ingen av dem varaktigt bortillsammans med eget barn som står under denpartnerns vårdnad eller om de redan levt åtskilda ,kan få partnerskapsskillnad efter ansökan.Detsamma gäller om partnerskapet har ingåtts i strid motvissa partnerskapshinder. I andra fall föregåspartnerskapsskillnaden av en betänketid på minst sexmånader. När en dom på partnerskapsskillnad vinner lagakraft är partnerskapet upplöst.12 §I 14 kap. ÄktB finns särskilda bestämmelser omrättegången i äktenskapsmål. Dessarättegångsbestämmelser blir tillämpliga även påpartnerskapsmål.Även de allmänna internationellt privaträttsligabestämmelserna om äktenskapsmål, 3 kap. 1--5 §§ och 10-12 §§ lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap,blir tillämpliga på partnerskapsmål. Bestämmelserna iförordningen (1931:429) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap, adoption ochförmynderskap skall dock inte tillämpas. Detta framgår av2 kap. 4 § PL. För våra närmare överväganden beträffandedetta undantag hänvisar vi till avsnitt 3.2.10.I 14 kap. 6 § ÄktB regleras domstolensunderrättelseskyldighet till makarna i de fall betänketidbehövs. Närmare föreskrifter om hur dennaunderrättelseskyldighet skall fullgöras finns i förordningen(1983:490) om skyldighet för domstol att lämna uppgifterbeträffande äktenskapsskillnader m.m. I samma förordningfinns bestämmelser om domstols underrättelseskyldighetnär domstolen har avgjort ett mål varigenom ett äktenskaphar upplösts eller en vigsel har förklarats ogiltig eller när endomstol har meddelat att i främmande stat meddelat beslutom upplösning av ett äktenskap skall gälla i Sverige.I förordningen (1987:1022) om äktenskapsregistretföreskrivs vidare en skyldighet för domstol att underrättaSCB om bl.a. vissa domar och beslut i äktenskapsmål.Även nu nämnda förordningsbestämmelser fårmotsvarande tillämplighet på partnerskap.13 §De internationellt privaträttsliga reglerna kan medföraatt svenska domstolar inte är behöriga att skilja makar somgift sig i . Detta innebär inga särskilda svårigheterför makarna, eftersom de i sådant fall kan få enäktenskapsskillnad till stånd i ett annat land som de harstarkare anknytning till.För partnerskapet är situationen en annan. FörutomSverige kan endast och för närvarandeförväntas stå till tjänst med partnerskapsskillnader.Bakgrunden till bestämmelsen är således att svensk lagmåste garantera att partnerskap som ingåtts här också kanupplösas.2 kap. Partnerskapets rättsverkningar 1 §Första stycket av denna bestämmelse lägger grunden förpartnerskapets innebörd. Bortsett från undantagen iföljande paragrafer innebär det att alla äktenskapetsverkningar också skall gälla för partnerskapet.Med äktenskapets rättsverkningar avses inte barasådana som får effekt under äktenskapets bestånd utanockså rättsverkningar som får betydelse i samband med attäktenskapet upplöses och därefter. Bestämmelsen inriktarsig inte enbart på rättsverkningar som framgår av lag utanockså på sådana som emanerar från författningar av lägredignitet.Andra stycket i denna bestämmelse lägger fasthuvudregeln att författningar eller delar av författningarsom på något sätt har samband med ett bestående ellerupplöst äktenskap skall få motsvarande tillämplighet på ettbestående eller upplöst partnerskap. Härmed avses ävenregler av mer eller mindre rent administrativ karaktär,exempelvis sådana som gäller domstolars, myndighetersoch enskildas skyldigheter att lämna upplysningar i olikasammanhang.Den valda lagstiftningstekniken innebär att i princip allaregler med anknytning till äktenskap skall tillämpas påpartnerskap. Det saknas därför anledning att göradistinktioner mellan äktenskapets egentliga rättsverkningaroch andra bestämmelser med anknytning till äktenskapet.Vi har inte bedömt det vara möjligt att uttömmandeange exakt vilka bestämmelser som paragrafen omfattar. IBetänkandet av (SOU 1993:98) harman dragit samma slutsats. I betänkandets bilaga 5,''Äktenskapets rättsverkningar, en inventering'', finns ettantal författningar redovisade som innehåller bestämmelsermed anknytning till äktenskap. I samma betänkande, bilaga6, ''Äktenskapets rättsverkningar -- en presentation'', finnsen redogörelse för några av de mer centralabestämmelserna. I slutet på varje kapitel finns en kortkommentar där det anges i vilken omfattning en viss effekteller bestämmelse är avsedd att omfattas av partnerskapet ikommitténs förslag till lag om partnerskap och lag omsambor av samma kön. Våra förslag till lag om partnerskapoch lag om sambor av samma kön samt ändringsförslagen iäktenskapsbalken och är identiska medkommitténs förslag.Tillämpningen av lagen (1987:232) om samborsgemensamma hem, sambolagen, är begränsad till desamboförhållanden där samborna är ogifta (1 §).Annorlunda uttryckt är en av äktenskapets rättsverkningaratt bestående äktenskap utesluter sambolagens tillämpning.Av förevarande bestämmelser i följer att även detförhållandet att någon av parterna i ett samboförhållande ärpartner, utesluter tillämpningen av bestämmelserna isambolagen på detta samboförhållande. Av 1 § i vårt förslagtill lag om sambor av samma kön följer att sambolagen inteheller omfattar sambor av samma kön som är gifta ellerpartner.Det finns även andra bestämmelser vars tillämpning påsambor förutsätter att samborna är ogifta. Inte heller i dessafall får samborna vara partner. Här kan nämnasbestämmelserna om hyra i jordabalken (12 kap. 1 § fjärdestycket JB), samtliga bestämmelser i ärvdabalen (3 kap. 7 §fjärde stycket ÄB) och bestämmelserna i lagen (1941:416)om arvsskatt och gåvoskatt (3 a § AGL).I 2 kap. 4 § stadgas att den som är giftinte får ingå nytt äktenskap. Även denna bestämmelse ärett uttryck för en rättsverkan av äktenskapet, nämligen attbestående äktenskap är äktenskapshinder. I 7 kap. 1 §brottsbalken kriminaliseras ett förfarande i strid motnämnda stadgande.Redan av PL följer således att bestående äktenskap ellerpartnerskap utgör äktenskaps- och partnerskapshinder.Även kriminaliseringen av ett förfarande i strid motnämnda hinder följer av PL. Det torde därför i och för siginte vara nödvändigt med uttryckliga bestämmelser iäktenskapsbalken eller att vad som där gällerför makar även gäller för partner. ochbrottsbalkens bestämmelser får emellertid anses så centralaatt vi har bedömt det lämpligt med uttryckliga föreskrifter idessa avseenden, se avsnitt 4.3 och 4.4.På flera ställen i ÄktB anges att registrering skall ske avförhållanden som har samband med rättsverkningarna avett äktenskap. Det gäller naturligtvis först och främstuppgifter om ingångna och upplösta äktenskap som skallregistreras inom folkbokföringen (18 kap. 5 § ÄktB). Blandandra förhållanden eller handlingar som skall eller kanregistreras kan nämnas äktenskapsförord, gåvor mellanmakar, anmälan om bodelning under äktenskap ochbodelningshandling (7 kap. 3 § tredje stycket, 8 kap. 1 §andra och tredje stycket, 9 kap. 1 § andra stycket och 13kap. 6 § ÄktB). Dessa uppgifter tas in i äktenskapsregistretefter underrättelse från tingsrätt (16 kap. 1 § ÄktB ochförordningen (1987:1022) om äktenskapsregistret). De nunämnda bestämmelserna, liksom övriga bestämmelser i 16kap. ÄktB som reglerar förfarandet vidregistreringsärenden, omfattas av förevarandebestämmelse.Det finns ytterligare ett antal författningsregleraderegister som innehåller uppgifter som har samband medäktenskap. Här kan nämnas det statliga person- ochadressregistret (SPAR), utsökningsregistret ochskatteregister. Bestämmelser om dessa register finns dels idatalagen (1973:289), dels i olika registerförfattningar. Iflera av dessa författningar anges att registren skall eller fårinnehålla uppgifter om en persons civilstånd eller make (3 §förordningen (1981:4) om det statliga person- ochadressregistret, 4 § utsökningsregisterlagen (1986:617) och5 och 8 §§ skatteregisterlagen (1980:343)). Vad som i dennatyp av författningar sägs om make skall gälla även partner.I flera författningar finns som nämnts begreppet''civilstånd''. Ingenstans finns en definition av dettabegrepp. Det får emellertid anses ligga i sakens natur attmed ''civilstånd'' avses om en person är ogift, gift, frånskildeller änka/änkling. Även en uppgift om någon är partnereller f.d. partner får anses som en uppgift om civilstånd.Hos många myndigheter finns blanketter där detförekommer eller skall fyllas i uppgifer om en personscivilstånd. Ett exempel är deklarationsblanketter. Ett annatär ansökningsblanketter av olika slag. Vi vill erinra om attdessa blanketter får omarbetas.Självfallet är det inget som hindrar att man i vissaförfattningar som har valör av förordningar i tydlighetensintresse ändrar texten med hänsyn till partnerskapet.2 §I paragrafen konstateras inledningsvis att partner intehar möjlighet att adoptera gemensamt. Därefter slås fast atten partner inte heller får adoptera ensam. Här skallanmärkas att en make kan få tillstånd att adoptera denandra makens barn samt att en make också i vissa andrasituationer, nämligen när den andra maken är försvunnen,sinnessjuk eller sinnesslö, kan tillåtas adoptera ensam.Enligt vårt förslag får emellertid en partner aldrig ensamgenomföra en adoption; alltså inte ens i form avstyvbarnsadoption.För partner kan således gemensam vårdnad om ett barninte uppkomma med stöd av adoptionsbestämmelserna.Genom undantaget som hänför sig till 13 kap. 8 §föräldrabalken kan gemensam vårdnad inte heller uppstågenom att partnerna i egenskap av särskilt förordnadeförmyndare utses till vårdnadshavare. Något hinder enligtlag mot att en av partnerna får vårdnaden om ett barn iegenskap av särskilt förordnad förmyndare föreligger dockinte.3 §Bestämmelsen i denna paragraf innebär ett generelltundantag för regler där makarna eller de tidigare makarnaskön har avgörande betydelse. Undantaget berörhuvudsakligen två grupper av regler, dels sådana, utöverdem som nämnts i föregående paragraf, som ger upphov tillgemensamt föräldraskap och dels sådana, numera inte såofta förekommande, som ger ekonomiska förmåner åt giftakvinnor eller änkor.Inom den första gruppen hamnar reglerna ominsemination och befruktning utanför kroppen. Häråterfinns också de materiella reglerna omfaderskapsadoption.Undantagsreglerna i den förra och i den nu aktuellaparagrafen innebär sammantaget att partner inte i något fallkan uppnå gemensamt föräldraskap till ett barn ellergemensam vårdnad.Den andra gruppen bestämmelser som undantas genomdenna paragraf är inte heller särskilt omfattande.Lagstiftaren har i takt medkvinnornas intåg på arbetsmarknaden mönstrat ut de flestabestämmelser av detta slag och i förekommande fall ersattdem med könsneutrala regler. Exempelvis haränkepensionen inom den allmänna pensioneringen ersattsmed en efterlevandepension till make, som utgår tillefterlevande make oavsett kön. Somövergångsbestämmelserna är utformade, kan enefterlevande partner inte komma i fråga för änkepensionenligt de gamla reglerna.På området för arbetsskadeförsäkring, som genomgåtten liknande reform, förhåller det sig något annorlunda. Iförsta hand är tidpunkten för arbetsskadan enligtövergångsreglerna avgörande för om äldre regler skall varatillämpliga. Änkan till en man som avlider kan alltså,även om äktenskapet ingåtts efter ikraftträdandet av de nyareglerna, komma i åtnjutande av änkelivränta. Det kan inteuteslutas att övergångsregler även i andra fall kanåstadkomma att änkeförmåner kan utgå efter äktenskapsom ingåtts sedan förmånerna egentligen har avskaffats.Paragrafen innebär att övergångsreglerna inte blirtillämpliga på efterlevande partner och att nu gällandelagstiftning blir bestämmande för om eventuellaefterlevandeförmåner kan utgå. Även om arbetsskadaninträffar efter ikraftträdandet av de nya reglerna kan i vissafall änkelivränta börja utgå. Det förutsätter emellertid attkvinnan var gift vid ikraftträdandet av de nya reglerna,vilket gör att partner inte kan komma i åtnjutande avänkelivränta med stöd av dessa övergångsregler.Det kan nämnas att 19 § lagen (1988:589) om ersättningm.m. till ledamöter i sin nu gällande lydelseinnehåller en särbestämmelse för änkor, som dock sannoliktkommer att sakna betydelse. Vårt förslag medför under allaförhållanden att särbestämmelsen inte skall tillämpas.De änkeförmåner som utgår enligt nu gällande elleräldre bestämmelser upphör, liksom könsneutralaefterlevandeförmåner, regelmässigt när den efterlevandegifter om sig. Så som huvudregeln i vårt förslag är uppbyggdfaller det sig helt naturligt att de könsneutralaefterlevandeförmånerna upphör också när den efterlevandeingår partnerskap. Det är inte meningen attänkeförmånerna skall behandlas annorlunda. Enbestämmelse som säger att en änkeförmån upphör näränkan gifter om sig omfattas således inte av dennaundantagsbestämmelse. Förmånen upphör alltså när änkaningår partnerskap. I vissa fall kan änkeförmåner, somupphört på grund av nytt äktenskap, återupplivas om detnya äktenskapet blir kortvarigt. Ett kortvarigt partnerskapfår i sådana fall samma effekt.Enligt lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg till folkpension kan hustrutillägg utgå till giftakvinnor födda eller tidigare, som inte har fyllt 65 år.Tidsgränserna är fasta, vilket innebär att hustrutilläggetkommer att vara utmönstrat efter utgången av 1999. Enligthuvudregeln skall äktenskapet varat för atthustrutillägg skall kunna utgå. Hustrutillägget kommerdärför sannolikt att sakna all praktisk betydelse för partner,men reglerna undantas hur som helst genom förevarandeparagraf.En gift person benämns i lagstiftningen oftast make.Make är då könsneutralt. Att en gift person iförfattningstext kallas maka är mer sällsynt och har oftaspeciella skäl.Förordningen (1985:728) om krigsplaceringspremie förflygförare i flygvapnet väcker i sammanhanget visstintresse. Utgångspunkten är att alla flygförare som berörsav förordningen, nämligen de som var anställda ,är män. Om flygföraren avlider har hansefterlevande maka i vissa fall rätt till krigsplaceringspremiesom efterlevandeförmån. Det finns inte anledning att tro attefterlevande män skulle ha nekats förmånen om det då hadefunnits kvinnliga flygförare. Förmånen torde allså inteanses vara uppenbarligen beroende av att makarna är avmotsatt kön och bör därför inte falla in underundantagsbestämmelsen. Detta medför att en flygföraresefterlevande partner är berättigad till samma förmåner somen flygförares efterlevande maka.Här bör också nämnas vissa processuella bestämmelservid s.k. negativ bördstalan. En man som på grund avpresumtionsregeln i 1 kap. 1 § FB anses som far till ett barnkan väcka talan mot barnet för att fåfaderskapspresumtionen upphävd. Är mannen död kanbl.a. mannens maka under vissa förutsättningar väcka talan(3 kap. 1 § FB). Även barnet kan väcka talan mot manneni samma syfte. Är mannen död kan talan i stället väckas motmannens maka eller andra arvingar (3 kap. 2 § FB). Attlagstiftaren har använt det icke könsneutrala maka harförklaringen att om mannen är gift så måste det vara meden kvinna. Undantagsregeln är inte avsedd att träffa dessabestämmelser. Huvudreglerna gäller och medför attmannens partner kan rikta talan mot barnet och barnet motmannens partner.I en del författningstexter har man valt uttryckssättet''make eller maka'', bl.a. förordningen (1984:936) ombidrag till flyktingar för kostnader för anhörigas resor tillSverige. Särskilt när det gäller blivande makar användsuttrycket ''mannen eller kvinnan''. Ett exempel påsistnämnda uttryckssätt återfinns i förordningen (1983:490)om skyldighet för domstol att lämna uppgifter föräktenskapsskillnader m.m. Där föreskrivs bl.a. (3 a §) attdomstol skall underrätta skattemyndigheten i det län därmannen eller kvinnan är eller senast har varit folkbokfördom lagakraftvunnen äktenskapsskillnadsdom. Ett annatexempel är 8 kap. 1 § lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Här sägs: ''Folkpension i form avefterlevandepension utgörs av ......... omställningspensionoch särskild efterlevandepension till en man eller kvinna,vars make avlidit''. Bestämmelser av denna typ är inteavsedda att falla in under undantagsbestämmelsen.En annan bestämmelse värd att uppmärksamma finns ikommunalskattelagen (1928:370), anvisningarna till 46 § p.3: ''.......... eller om en kvinna levt tillsammans med sin man........ bedöms med ledning av föreskrifterna i 65 §.'' Såvittkan bedömas är skrivsättet en kvarleva från . I den månbestämmelsen har någon betydelse torde den avse attklarlägga om makar levt tillsammans. Inte heller dennabestämmelse är avsedd att träffas avundantagsbestämmelsen i 2 kap. 3 § PL.I 62 § lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt angesvad som i visst fall skall antecknas ibouppteckningsprotokollet. Enligt denna bestämmelseskall antecknas bl.a. ''för gift kvinna jämväl hennes namnsom ogift''. kan inte bara kvinnor byta namn när degifter sig utan också män. Hur bestämmelsen hanteras rentpraktiskt är inte känt. Det mest logiska är att var och en somändrat namn på grund av äktenskap anses omfattad avbestämmelsen. Om så är fallet får man utgå ifrån att denhanteras på samma praktiska sätt när det gällerpartnerskapet. Sannolikt har bestämmelsen förlorat en deli betydelse sedan personnummer har kommit att användasför identifiering.En del författningar anger att med barn eller avkomlingavses även styvbarn. Inte i någon av författningarnaförekommer en definition av styvbarnsbegreppet. Allmäntspråkbruk ger inte någon entydig bild. De problem som kanuppstå på grund härav hänför sig dock huvudsakligen tillstyvbarn i samboförhållanden. Vi kan här utgå ifrån -- ävenom det inte direkt framgår av respektive författningsbetydelse -- att i vart fall ett barn vars förälder är giftbetraktas som styvbarn till förälderns make; åtminstone sålänge äktenskapet består. Huvudregeln vad gällerpartnerskapets effekter är avsedd att innebära att ett barnvars förälder är partner betraktas som styvbarn till denandra partnern. De eventuella kvalifikationer avstyvbarnsförhållandet som respektive författning sedan kanställa som krav -- exempelvis att barnet skall varahemmavarande -- gäller givetvis sedan även styvbarnet ifamiljen som består av två partner och barn.Förutom regeln i 7 kap. 5 § om subsidiärunderhållsskyldighet i förhållande till makes barn finns enhel del bestämmelser som ger en förälders make rättigheteroch skyldigheter, som har anknytning till makens barn. Deär oftast uppbyggda så att föräldrars rättigheter ochskyldigheter anges direkt medan styvförälderns anges meden regel av innebörd att med förälder likställs den som ärgift (eller i förekommande fall sambo) med föräldern.Regler av denna typ vållar generellt sett inga särskildaproblem när det gäller partnerskapet. De kommer att gällapå samma sätt för förälders partner som för förälders make.Reglerna återfinns huvudsakligen inom socialförsäkrings-och bidragssystemet.Vad gäller lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vårdav barn m.m. kan följande uppmärksammas.Utgångspunkten är bl.a. att den som är gift med förälderhar samma rättigheter som föräldern. Avsikten är attmotsvarande skall gälla den som har ingått partnerskap medförälder.Bortsett från den allmänna rätten till ledighet för vård avbarn finns emellertid i 4 § andra stycket en särskild regel omledighet i anslutning till ett barns beräknade eller faktiskanedkomst och för att amma ett barn. Denna bestämmelsehänför sig naturligtvis i sin helhet till barnets eller detblivande barnets mor. Eftersom detta inte sägs uttryckligenkan man teoretiskt tänka sig att moderns partner med stödav bestämmelsen begär ledighet ''i samband med barnsfödelse''. En sådan begäran bör kunna avslås medhänvisning till undantagsbestämmelsen i 2 kap. 3 § PL.Här skall även uppmärksammas den diskussion som harförts om en lagändring som skall förmå fäder att i störreutsträckning utnyttja möjligheterna att vara föräldraledig.En eventuell sådan bestämmelse skulle också omfattas avundantagsregeln i denna paragraf.I enlighet med 2 kap. 2 § PL att partner gemensamt ellerensamma inte får anta adoptivbarn blir varken lagen(1984:1140) om insemination eller lagen (1988:711) ombefruktning utanför kroppen tillämpliga på partner.4 §Enligt vårt förslag skall med några undantag allabestämmelser som gäller för äktenskap och makar gällaäven för partnerskap och partner. Detta gäller äveninternationellt privaträttsliga bestämmelser, såväl allmännasom konventionsbaserade. Av skäl som vi har utvecklat iavsnitt 3.2.10 skall bestämmelserna förordningdock inte tillämpas i partnerskapsrättsliga sammanhang.Detta gäller även 7 § i nämnda förordning som reglerarbehörig domstol i mål om äktenskapsskillnad m.m. Någonuttrycklig erinran om att denna förordning inte skalltillämpas i mål om partnerskapsskillnad har inte gjorts i 1kap. 11 § PL.4.2 Förslaget till lag om sambor av samma könVårt förslag till lag i denna del är uppbyggt med sammalagstiftningsteknik som vårt förslag till partnerskapslag,dvs. med en inledande huvudbestämmelse och medundantagen i följande paragrafer. Förslaget bärs upp avtanken att sambor av samma kön skall jämställas medsambor av motsatt kön i den utsträckning som partnerjämställs med makar.Det förhållandet att en man eller kvinna levertillsammans på sådant sätt att vissa rättsverkningar inträderkan uttryckas på olika vis. Här kan nämnas uttryck somsambor, varaktigt samboende, stadigvarandesammanboende och sammanboende underäktenskapsliknande förhållanden. I lagen (1973:650) ommedling mellan samlevande används uttrycket ''man ochkvinna som sammanlever eller sammanlevt''. Ifamiljebidragsförordningen (1991:1492) används uttrycket''sambor av motsatt kön''.I prop. 1986/87:124 s. 48 och prop. 1986/87:1 s. 252 f.anges vilka omständigheter som bör inverka på avgörandethuruvida två personer lever i ett samboförhållande eller i enhushållsgemenskap av annat slag. Vårt förslag är inte avsettatt innebära någon förändring i detta avseende.Genom lagen av sambor av samma kön kommer den s.k.homosexlagen att upphävas. De uppräknade lagar till vilkahomosexlagen hänvisar kommer samtliga att omfattas avden nu föreslagna lagen.1 §Denna bestämmelse är lagens huvudbestämmelse. Denanger att alla regler av olika dignitet men även praxis vadgäller personer av motsatt kön som lever eller har levttillsammans som sambor skall tillämpas även på sambor avsamma kön under motsvarande förhållanden.Inte heller när det gäller denna lag är det möjligt att göraen uppräkning av de bestämmelser som avses. Vi hänvisartill Betänkande av (SOU 1993:98)bilaga 6 ''Äktenskapets rättsverkningar -- en presentation''.Det förekommer i andra författningar ett krav på att ensambo skall vara ogift.