mot · GH02K27 · 1994-01-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:117 Inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor InledningFörslaget till grundlagsreform föreslår i 2 kap. 18 § ennärmare precisering av det egendomsskydd somEuropakonventionen anger. Förutom ett skydd mottvångsöverföring genom expropriation eller något annatsådant förfogande, ges även ett motsvarande skydd motinskränkningar i användningen av mark och byggnader.De preciseringar som skrivits in i regeringsformen vadgäller ersättning för intrång i pågående markanvändning,kan komma att skapa problem och onödiga låsningar. slår själv fast i formuleringar att detvarken är lämpligt eller önskvärt att i grundlag preciseraefter vilka normer ersättning skall beräknas. Inskrivning avformuleringen ''berörd del'' i ovan nämnda paragraf måsteanses gå stick i stäv mot denna angivna önskan.Regeringsformen ska fungera som ett övergripandedokument som anger riktlinjer för medborgerliga fri- ochrättigheter. Detaljformuleringar hör därför inte hemma idenna typ av lagstiftning.Det kan inte heller hävdas att den föreslagnapreciseringen skulle vara en konkretion avEuropakonventionens motsvarande bestämmelse omegendomsskydd. Varken eller någonkänd utländsk grundlag innehåller någon regel som på dettasätt garanterar ersättning oavsett vilka värden som ärhotade genom markägarens verksamhet. Deras smidigareegendomsskydd går på ett helt annat sätt att anpassa efterverkligheten.De nya lagstiftningarna från år 1987De formuleringar som föreslås skrivas in iregeringsformen 2 kap 18 §, är hämtade ur den nuvarandeplan- och bygglagen (PBL) som tillkom mednaturresurslagen (NRL) 1987.I samband med att dessa lagar tillkom ändradesersättningsbestämmelserna vad gällde intrång i pågåendemarkanvändning. Enligt den nya regeln som då infördesskulle ett intrång relateras till ''berörd del'' av en fastighet.Tidigare utgick man som huvudregel frånregisterfastigheten. I vissa fall kunde intrångets storlekt.o.m. bedömas i förhållande till flera fastigheter somtillsammans utgjorde en brukningsenhet. Inskränkningen''berörd del'' betyder att intrånget numera ses i förhållandetill t.ex. ett skogsbestånd eller åkerskifte.Genom en kompromiss mellan ochsocialdemokraterna i bostadsutskottet (1987) gjordesregeln tillämplig även på ersättningsfrågor enligtnaturvårdslagen. De uttalade att markägare ''endast skallbehöva tåla ett intrång som är bagatellartat''.Det var framförallt större skogsägare som ansåg sigdrabbade av den äldre naturvårdslagstiftningen då dennautgick från att markägare ska tåla en inskränkning ipågående markanvändning på av fastigheten. Detinnebär att ersättningströskeln i absoluta belopp liggerhögre för ett stort skogsbolag än för en liten skogsägare.Men å andra sidan har de större skogsägarnas intresse av attta större kostnader för naturvårdshänsyn, bl.a. genom s.k.ekologisk landskapsplanering, ökat avmarknadsföringsskäl. Den nya skogsvårdslagen föreskriverdessutom att natur- och kulturhänsyn ska redovisas vidanmälan av avverkning etc.SektorsansvaretI miljöproposition slogs sektorsansvaret fast.Inom miljöskyddets område kan sedan 70-talets börjantydligt ses hur detta sektorsansvar utvecklats genom attindustrin levt upp till allt strängare miljöskyddskrav och attprincipen om att förorenaren betalar, den s k polluter paysprinciple (PPP), blivit alltmer accepterad.Också inom de areella näringarna har sektorsansvaretutvecklats. Detta kommer till uttryck i strävandena attminska jordbrukets närsaltläckage, och genom den kraftigtminskade bekämpningsmedelsanvändningen. Inomnaturvårdslagstiftningen har flera förändringar ägt rum. Destora förändringarna kom . I ochmed att expropriationslagen ändrades så att markägare intelängre kunde få ersättning för förväntningsvärden (komma ifrån osund spekulation), ändradesnaturvårdslagstiftningen följdriktigt. Exempelvis fickmarkägare inte längre ersättning för mistad byggrätt pågrund av strandskydd. Ytterligare ,ändrades reglerna om ersättning till markägare somvägrades tillstånd till täktverksamhet.Vid denna tid var behovet av skydd för den biologiskamångfalden ännu okänt. Tvärtom drev statsmakternakraftigt på den utveckling mot ett allt rationellare jord- ochskogsbruk som utgör ett allvarligt hot mot många växt-och djurarter.Naturvård och sektorsansvar?Medvetenheten om den hotbild mot flora och fauna somde moderna jordbruks- och skogsbruksmetoderna gerupphov till är av rätt ungt datum. Hur sektorsansvaret förde areella näringarna ska utformas vad gäller naturvård varföremål för en utredning . Utredningens synpunkterfinns sammanfattade i ''Naturvårdshänsyn inom de areellanäringarna'' (Ds 1991:87). Resultatet för dennautredningsgrupps arbete var att det är svårt att förenanuvarande ersättningsbestämmelser medsektorsansvaret och den rekommenderade därför att manbör gå tillbaka till de ersättningsregler som gällde innan1987 för att på ett enkelt sätt förbättra skyddet av naturen.De påtalade dock att en sådan förändring inte bör görasutan att en ekonomisk konsekvensanalys för följderna av ettsådant beslut för de areella näringarna genomförts.Man var exempelvis i utredningen helt på det klara medatt markägarens skyldigheter att värna naturvärden inte kanutsträckas så långt som till att gälla aktiv skötsel av biotoper,exempelvis beteshävd av naturbetesmarker med dåligbetesekonomi. Kostnaderna för sådana åtgärder bör enligtutredningen belasta det allmänna.Miljöskyddskommittén valde vid sin behandling av dettafrågekomplex att gå på den linje som skogspolitiskakommittén tidigare kommit fram till i sitt slutbetänkande.Skogspolitiska kommittén fann inga skäl att gå tillbaka tillden lagstiftning som gällde , bl.a. med beaktandeav det ökade sektorsansvaret för skogsnäringen.SammanfattningBestämmelsen om ''berörd del'' i dagens lagstiftning ärmycket omtvistad. I denna fråga har åsikterna gått isärmellan alla berörda . Attföra in denna bestämmelse i grundlagen passar alltså inte ini den tradition som tidigare gällt för förslag till ny grundlag,nämligen att grundlag ska ha ett starkt stöd i folkligtmedvetande, då grundlagen intar en särställning somjuridiskt dokument.För det andra är det, som det nämndes inledningsvis,olyckligt att i grundlag föra in regler som rör sig på stordetaljeringsnivå.Landets naturvårdslagstiftning har ändrats vid ett flertaltillfällen bara . Man bör inte utgåfrån att det inom detta specifika område, där turbulensråder till följd av nya vetenskapliga insikter om hoten motflora och fauna, inte kan komma att ske juridiskaförändringar. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar om att regeringsformen 2 kap. 18§ skall ges en sådan lydelse att en mer generell karaktär änden av regeringen föreslagna kan nås.