mot · GH02U218 · 1994-01-25 00:00:00 — InledningSvårigheterna att skapa en gynnsam utveckling i tredjevärldens länder är på väg att få katastrofala följder.Fattigdom, svält, misshushållning med miljö, social misäroch utbredd arbetslöshet skapar konflikter, inbördesoroligheter och olika former av naturkatastrofer. Det visastydligt i antalet katastrofer som ökat kraftigt under senareår.Länderna i tredje världen måste finna lösningar påmånga problem av global karaktär. Dit hör globalamiljöproblem som ökenutbredning, skövling av tropiskaregnskogar och en stor del av de globala luft- ochvattenföroreningarna. Hit hör ocksåbefolkningsexplosionen och den växande massfattigdomen.De stora ekonomiska klyftorna och den växandeekonomiska och ekologiska misären skaparsäkerhetspolitiska problem som kan få världsomspännandekonsekvenser.Den rika världens insatser under gångna årtionden harinte alltid bidragit till att lösa de stora problemen i de fattigaländerna. Behovet av utveckling har inte minskat, utansnarare tvärtom, klyftorna mellan u-land och i-land ökar.Dessutom försvåras de fattiga ländernasutvecklingsmöjligheter genom den handelspolitik som förs.De har svårt att få tillgång till marknader, kapital ochkunnande.De viktiga utvecklingspolitiska frågorna är därför hur viskall få till stånd ett effektivare, och internationellt meromfattande bistånd, samt hur handelspolitik ochinternationell kunskapsöverföring kan reformeras för attbättre gynna de fattigaste ländernas utveckling.Enligt vår uppfattning har tidigare biståndsstrategierhaft allvarliga brister. Inte minst har de negligerat lokalaresurser och lokalt kunnandes betydelse förutvecklingsprocessen. Detta har bland annat bidragit tillsvårigheterna att nå ut till de allra fattigaste, dvshuvudmålgrupp för svenskt bistånd.Åtskilliga felsatsningar har gjorts genom denbiståndsmodell som använts. Biståndet har i huvudsakbyggts upp kring ett antal länder som valts ut på basis avdessas allmänna utvecklingspolitik. Mindre vikt har lagts påu-ländernas grundläggande problem.Den knytning till Världsbankensstrukturanpassningsprogram som gjorts harinte tagit tillräcklig hänsyn till grundläggande sociala ochmiljömässiga behov. Det är därför viktigt att biståndet ihögre grad baseras på en grundlig och självständig analysav de globala utvecklingsproblem som det avser att angripa.Biståndet måste koncentreras på människorsgrundläggande basbehov och på att stärka deras förmåga attlokalt lösa sina problem.SkuldkrisenSkuldkrisen är ett av de största hindren för utveckling förmånga länder i tredje världen. Stöd från ochen omskrivning av skulder ges endast underförutsättning att landet går in för IMFs (Internationellavalutafondens) strukturanpassningsprogram (SAP).SAP medför att länderna tvingas satsa på ensidigproduktion för export för att få medel att betala av sinaskulder. Råvaror och jordbruksprodukter är u-ländernasfrämsta exportvara. Då alltfler länder konkurrerar medsamma typ av varor har priserna pressats ner -- för att tjänaen given summa fordras en allt större mängd varor.Allt större markområden måste avsättas för attproducera avsaluprodukter på bekostnad av odling förfamiljens försörjning. Inte minst drabbar detta kvinnor ochbarn vars hälsosituation märkbart försämrats i mångaländer som genomgår och att klara av räntebetalningar och amorteringar tillVärldsbanken och (Internationella utvecklingsfonden)måste länderna ta nya lån. Ett lappverk av lån på lån harutvecklats. Många betalar ut mer pengar i form avamorteringar och räntor än vad de får i bistånd och nya lånfrån i-världen. Som en följd av utlandsskulden och de hårdavillkor som ställs av och uppstår ocksåsocial och politisk oro. De nya, sköra demokratierna sättspå hårda prov.Propositionens bilaga 4 redovisar den självkritik somVärldsbanken bedrivit. Enligt en internutvärdering framgår att ca en fjärdedel (!) avVärldsbankens program inte fungerattillfredsställande och flera har fått avbrytas i förtid.Övervakningen av miljöeffekter och miljökomponenterkritiseras i en annan utvärderingsrapport.Världsbanksprojekt som medför befolkningsomflyttningarhar utsatts för kritik och en översyn av dessa pågår förnärvarande. Det s k i harstoppats.Rapporter från egna organisationer och frånoberoende forskare och institutioner visar att SAP:s ofta ären återvändsgränd. Väldsbankens/IMF:s program för CostaRica, mönsterland, är i mångt ettmisslyckande. Utländska företag har gynnats, men intelandets producenter, säger t ex en rapport från TheDevelopment GAP, . av landetsbefolkning levde i fattigdom 1992 mot 1987, reallönenföll, utgifter till hälsovårdssektorn minskade med 45 %mellan 1979 och 1988, kravet att öka exportgrödor har letttill användande av hälsovådliga bekämpningsmedel och enkoncentration av markägande. Trots en massiv insats avbistånd för att främja exporten så har underskottet i CostaRicas handelsbalans ökat med mellan 1984 och1990 och skuldbördan har ökat från 2,7 miljarder US-dollar1980 till 3,8 1990.Världsbanken har kommit att inta en ledande roll somutvecklingsorganisation och policyskapare. FN-systemetsövriga organ har trängts undan i konkurrens medVärldsbanken. Bland annat beror detta på de resurserVärldsbanken kan ställa till förfogande. Detnordiska innebar en översyn av FN-organensverksamhet. I projektets rapporter påpekades ett antalbrister i t ex organisation av och finansieringsformer för FN-organens verksamhet. har därefter, i FN, aktivtarbetat för att stärka FN:s fackorgans roll sompolicyskapare samt UNDP:s ()betydelse som biståndsorgan.Enligt ovan refererade utvärderingar av Världsbankenframgår att det även finns stora brister i denna organisationsverksamhet. Vi anser därför att bör inta en merkritisk hållning gentemot . hargemensamt en direktör i och en i IMF. Vidde gemensamma kontoren finns representanter från allanordiska länder. Vi anser att genom dessa, påliknande sätt som i det nordiska , bör verka föratt projekt uppfyller de krav vi i Sverigeställer på biståndets utformning och effekter.Regeringen bör vidare överlämna till riksdagenen utvärderingsrapport över och , ur social och miljömässig synpunkt. Därvidbör man inte nöja sig med bankens egna utvärderingar, utankomplettera dem med kritiska rapporter från u-ländernasjälva och oberoende forskare och organisationer, särskiltsådana som baserar sina omdömen på praktisk erfarenhetfrån länderna. Vi anser också att en noggrann övervägning bör görasom det svenska IDA-anslagets storlek vid nästa tillfälleanslaget omförhandlas, om inte väsentliga förbättringarskett inom miljö- och det sociala området.Ökad självständighet i svenskt biståndVi är också av den uppfattningen att svenskt bistånd börfrigöras från anpassningen till politik. Detsvenska biståndet bör mer inriktas till de fattigamänniskorna och deras grundläggande behov. FN-systemets policyorgan och UNDP samt enskildaorganisationer har en mycket viktig funktion att nå ut tilldessa människor. Enskilda organisationer, såväl i Sverigesom i inklusive olika forskningsinstitut, börockså få en ökad roll som kanal för biståndet.Betalningsbalansstöd eller importstöd framförs somnågot genomgående positivt i propositionen. Vi har itidigare motioner påpekat att vi är tveksamma till dennabiståndsform. Dessa stödformer innebär tämligenvillkorslösa tillskott till mottagarländernas statsbudgetar.Det är svårt att bedöma vilken sorts utveckling biståndetstöder. Stödet är dessutom svårt att styra mot debiståndspolitiska målen som är uppställda av . Vi anser att importstödet bör minskas ochfrigjorda medel omfördelas till områden som har en merutvecklingsinriktad karaktär.U-länderna och handelOlika har olika behov för sin utveckling. För deländer som nått en bit på industrialiseringens väg är frågorsom rör handelsvillkor, kapitalrörelser ochtekniköverföringar -- med miljöanpassad teknik -- detviktigaste. För de fattigaste länderna är dessutombasbehovsinriktade åtgärder mycket angelägna.Protektionism och handelshinder i i-länderna slår hårtgentemot produkter. Produkter från tredjevärlden drabbas i många fall hårt.GATT-avtalet kan innebära förbättringar för , men farhågor finns också att u-ländernaytterligare ska bli eftersatta. Det är därför angeläget meduppföljning av påverkan på u-ländernashandel. måste ges ekonomiska förutsättningaroch tillgång till nödvändig kompetens och teknik för attkunna bygga upp en miljövänlig produktion samtvidareutveckla deras egna traditionella och ofta uthålligametoder. De måste också tillåtas skydda sina naturresurser,andra tillgångar och sin produktion från exploatering.Kompletterande förhandlingar kan vara nödvändiga för attstärka position. har en mycket viktiguppgift i detta arbete. Vi anser att bör verka för attUNCTAD får nödvändiga resurser för att fullgöra dettaarbete.Övergripande inriktning av biståndetFattigdomen är ett hinder för människors utveckling.Fattigdom leder till befolkningsökningar. Kvinnor somsaknar utbildning föder fler barn än kvinnor som har enbasutbildning. Barn till kvinnor som inte gått i skolan klararsig ofta sämre. De blir till exempel lättare sjuka.Fattigdom ger också upphov till miljöproblem. En starktökande befolkning kräver mer av jordens resurser.Utarmning av produktiv jordbruksmark, jordförstöring ochökenutbredning är typiska exempel på miljöproblem iutvecklingsländerna. Kombinationen ökande befolkningoch försämrade försörjningsmöjligheter kan komma attleda till ett ökat antal naturkatastrofer, om inteförebyggande insatser ges större uppmärksamhet ochmedel.Det övergripande målet för svenskt bistånd är att höjade fattiga folkens levnadsnivå. harbiståndet alltmer kommit att inriktas på makroekonomiskaaspekter, näringslivs- och förvaltningsutveckling samtinfrastruktursatsningar, vilket delvis är en följd av en allthögre grad av anpassning till politik.Biståndet har därmed kommit att orienteras ifrån defattigaste människorna.En utveckling av makroekonomin är viktig, liksom attskapa förutsättningar för en fungerande marknadsekonomi.Därigenom grundläggs basen för en ekonomisk utvecklingsom långsiktigt kan skapa förbättrade levnadsvillkor. Dockfår detta inte ske på bekostnad av de fattigaste i dessa länderoch deras basbehov. Vi anser därför att det traditionellabiståndet i högre grad, i de allra fattigaste länderna, börinriktas på att säkra människors grundläggande behov ochdärmed deras överlevnadsmöjligheter.Biståndets inriktning baseras ofta påutvecklingsmodeller som skapats av i-länder. U-ländernasegna organ för utveckling har inte samma genomslagskrafteller motsvarande resurser. Vi anser därför att börge stöd till institutioner och organisationer i somkan medverka till att forma utvecklingsmodeller utifråndessa länders egna förutsättningar och erfarenheter.Vi anser att situationen i tredje världen gör att biståndetmer måste inriktas på att lösa de grundläggande problemen,istället för att koncentreras till vissa programländer.I kämpar t ex många länder med att förhindraöknens utbredning. Genom att öknen vinner markförsvinner förutsättningar för livsmedelsproduktion. Dettakan ge upphov till svåra naturkatastrofer i hela söderom . Framförallt i Sahel-området, i , ärdetta ett stort problem. Några av världens allra fattigasteländer finns i denna region. De har inte nödvändiga resurserför att hejda öknens framväxt, utan är i starkt behov av stödför detta. Svenskt bistånd har varit blygsamt till denna delav bland annat beroende på att våra biståndsinsatserstyrts till ett antal programländer, framför att prioriterainsatser inom ett antal, för utveckling, viktigasektorer oberoende av land.En probleminriktning av biståndsplaneringen skaparmöjligheter att göra insatser inom områden som är särskiltträngande. Det blir då också lättare att prioriterageografiska områden där behovet är störst ochförutsättningarna att nå resultat är bäst. Det ger dessutommöjligheter att ställa krav på mottagarländernas egnaprestationer och ansvarstagande för projekt. Detta bör tasi beaktande vid den förändring av det s k landramssystemetsom pågår.Ökat stöd till landsbygdsutvecklingMajoriteten av befolkning bor pålandsbygden. Möjligheterna att försörja sig på sitt jordbrukhar dock blivit allt sämre. Det har fått till följd att alltflersöker sig till städerna. Kvinnor, barn och de äldre blir kvari byarna.Inflyttningen till städerna skapar nya problem förländerna i tredje världen. Arbetslösheten är enorm.Slumområden växer fram som tär hårt på miljön, orsakarsjukdomar, föder brottslighet etc. Många, och framföralltkvinnor, som flyttat till städerna finner att deras traditioneroch kulturmönster inte går att upprätthålla.Vi välkomnar därför den tydliga markering som görs ipropositionens bilaga 4 (sid 71 och 72) av jordbruketscentrala roll i utvecklingen. Vi utgår från att detta synsättockså kommer att prägla framförallt SIDA:s insatser isamarbetsländerna dvs att ytterligare medel anslås för attfrämja landsbygdens utveckling. Vi vill i detta sammanhangockså påminna om att många av u-landsbönderna ärkvinnor, vilket är en viktig faktor att beakta då stödåtgärderutformas.Den ökade inriktningen av bistånd till jordbruket böremellertid utvidgas att omfatta landsbygden i dess helhet,enligt vår mening. Jordbruket är naturligtvis av avgörandebetydelse för människornas försörjning, men för att kunnautveckla jordbrukssektorn krävs också att människorna hartillgång till en grundläggande infrastruktur på landsbygden.Detta innebär att människor kan försörja sig, att de hartillgång till sjukvård, utbildning, rent vatten m m. Då kande välja att stanna kvar på landsbygden istället för att lockasin till städerna.Landsbygdsutveckling berör traditionella områden somutbildning, sjuk- och hälsovård och infrastruktur i form avvägar, tillgång till vatten m m. Även teknikbistånd ochnäringslivsutveckling måste ingå. Det är nödvändigt att gestöd för utveckling av småindustri, hantverk ochservicenäringar på landsbygden. Inte minst vill mångabönder ha en sidoinkomst till jordbruket.Behovet av enkel, vardagsnära, anpassad teknik för attframgångsrika utvecklingsprocesser ska komma till stånd,är av stor betydelse inte minst för landsbygdens utveckling.Utvecklingsprocesssen bör därför i långt högre grad byggapå den kunskap och erfarenhet som finns på plats. Genomatt människorna blir delaktiga i processen ökar derasengagemang och vilja att skapa något bestående.Lokalbefolkningen har ofta lång kunskap och tradition i hurman kan försörja sig utan att förbruka naturens resurser.Fattigdomsbekämpning är också av central betydelse föratt den pågående demokratisering som sker i många ska bli framgångsrik. Majoriteten människor bor pålandsbygden. Deras medverkan och delaktighet i deförändringar som sker kommer också att ha avgörandebetydelse för resultatet. Misslyckas man att mobiliseralandsbygdens människor är risken stor att klyftan stad ochland ytterligare vidgas. Demokrati blir något exklusivt förstadsbefolkningen. Det vore förödande för u-länderna.Även om betydande framsteg gjorts ialfabetiseringshänseenden är det fortfarande mångamänniskor som inte kan läsa och skriva i u-länderna.Framförallt på landsbygden och bland kvinnor återstårmycket utbildningsarbete.På landsbygden spelar fortfarande gamla kulturer ochtraditioner en stor roll. Byinnevånarna följer den äldste ibyns råd i viktiga frågor. Att välja vilket parti man ska läggasin röst på kan vara en sådan fråga.Kvinnor har ofta 10--12 timmars arbetsdag. När dagenär slut har hon ofta inte tid eller ork för att följa denpolitiska debatt som väckts i landet. Hon kan inte heller läsade tidningar som dykt upp i demokratins fotspår. Därförföljer hon mannens beslut när det gäller vilket parti hon skarösta på.För att ge människor i stad såväl som landsbygdmöjligheter till en självständig uppfattning i val av partier,kunskaper om en demokratis funktionssätt,regeringspartiers roll versus oppositionspartiers roll m mkrävs omfattande folkbildningsinsatser. Demokrati kanaldrig bli något som tillförs ett land utifrån, det måstekomma ifrån människor själva.Enskilda organisationer, folkrörelse- ochvuxenutbildningsorganisationer har en viktig funktion idenna process. Även politiska partier eller deras närståendeorgan kan överföra värdefull kunskap om demokrati ochdess utveckling. I är ju dessa en mycket viktig delav det demokratiska systemet. Organ med anknytning tillpolitiska partier torde ha värdefull kunskap att överföra tillsamarbetsorgan i . Vi anser det därför värdefulltatt den utredning som pågår om politiska partier gerutrymme för att bistånd kan ges för att stödja sådanverksamhet. I detta sammanhang bör också stöd kunna utgåför t ex utbildning av människor verksamma i politiskapartier i . Kriterier bör fastställas för vilkaorganisationer som kan få del av sådant stöd. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär en årligutvärderingsrapport av och , i enlighetmed vad som anförts i motionen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om skuldkris ochbistånd via ,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om betalningsbalansstöd,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om och handel samt stödtill arbete,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om stöd till institutioner ochorganisationer i ,6. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att det traditionella biståndet ihögre grad bör inriktas på människors grundläggandeproblem,7. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en probleminriktning avbiståndet framför ett landstyrt bistånd,8. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om landsbygdsutveckling,9. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om demokrati och stöd till politiskaorganisationer.