mot · GH02A56 · 1994-04-13 00:00:00 — Därmed försämras lönsamheten förPosten, och SJ, vilket i sin tur minskar derasmöjligheter att uppehålla mera kostnadskrävande men förföretagen och befolkningen angelägen verksamhet i landetsglesbebyggda delar.InformationsteknologinEn allt viktigare del av landets infrastruktur ärtelekommunikationerna och de ökade möjligheter de ger.Inte minst av regionalpolitiska skäl är den fortsattautvecklingen av data- och telekommunikationerna av storbetydelse.Av den anledningen sker och/eller planeras nu storasatsningar på informationsteknologi, bl.a. i . Fören framgångsrik utveckling krävs dock att de hinder som nufinns undanröjs.Ett sådant hinder är den taxepolitik förnäringslivskunder som tillämpar. Kostnaderna förtillgång till s.k. bredbandsöverföringar för ett företag somvill etablera sig i är t.ex. betydligt högre än fören företagare som vill etablera sig i . Detta snararemotverkar än stimulerar företagsetableringar i glesbygd.Ett annat hinder är utbyggnaden av AXE-systemet. Detär nu enbart företagsekonomiska beslut i och inte regional- eller sysselsättningspolitiskaavgöranden i regeringen som avgör prioriteringar ochambitioner när det gäller utbyggnad av AXE-systemet.Telias nuvarande planer innebär att hela landet år 2000skall ha tillgång till AXE-systemet. De områden som liggersist i utbyggnadsplanerna är , ochNorrland. Vi har i tidigare motioner hävdat att såvälregionalpolitiska som teknik- och sysselsättningspolitiskaskäl talar för en tidigareläggning av utbyggnaden så attmålet i stället nås . För detta krävs att investeringarom tidigareläggs under nästa budgetår.Belastningen på statsbudgeten blir lika medräntekostnaden, 25 miljoner kronor.En för landet framgångsrik utveckling avinformationsteknologin kräver att kunskaperna omtekniken och dess användning breddas. Av den anledningenär det angeläget att genomföra pilotprojekt för att praktisktpröva tillämpningar och för att sprida kunskap om demöjligheter som informationsteknologin skapar. Det ärangeläget att , dels som tillhandahållare av teletjänster,dels som samhällsägt telekommunikationsföretag, deltar ioch stöder sådana projekt.En satsning på informationsteknologi är en satsning påtillväxt. Men för att detta skall komma hela landet till delkrävs ett starkt engagemang från statens sida. Fårmarknaden allena råda riskerar stora områden i hela landetatt bli utan den nya infrastrukturen. Det kan visocialdemokrater inte acceptera. Därför måste politiskabeslut staga upp, samordna och sätta ramarna för deinvesteringar i grundläggande infrastruktur som görs avenskilda företag. Ändringar bör göras i telelagen så attaktörerna på marknaden får ett solidariskt ansvar att se tillatt en hög och likvärdig standard byggs upp över helalandet.Regeringen har långt om länge tillsatt en för att samordna utvecklingen avinformationsteknologin i landet som vi socialdemokraterbegärt. Kommissionen består av berörda statsråd samtrepresentanter för näringsliv och forskning/utbildning. IT-utvecklingen är en avgörande fråga för landets utvecklingoch därför borde kommissionen ha fått en bredparlamentarisk utformning.VägarnaDet är rimligt att utgå från att vägarna ocksåfortsättningsvis kommer att vara det grundläggandetransportnätet i , även med en omfattande satsningpå en utveckling av järnvägs- och fartygstransporterna. Iglesbefolkade områden är bilen det mest effektivatransportmedlet och ett väl fungerande vägsystem är enförutsättning för att människor skall kunna leva och arbetai alla delar av landet.För att transportkedjan skall fungera i sin helhet är detnödvändigt att de satsningar som görs på stamvägnätetkompletteras med upprustning av landsbygdsvägarna.Mellan och av länsvägarna har brister i bärighet ochytstandard. Ytterligare insatser måste t.ex. vidtas för attkomma till rätta med problemen vid tjällossningen.Fortfarande berörs, enligt uppgifter från , ca1 länsvägar av detta . När det gällerytstandarden är det fortfarande, enligt , närmare200 mil länsväg som inte klarar de krav som Vägverketarbetar efter. Andelen grusvägar i norra ärfortfarande över 40 %.För industrin är konsekvenserna avbärighetsnedsättningar allvarliga. Inte minst gäller detskogsindustrin som måste leverera skogsråvaran inom 2--3veckor efter avverkning. Men även den övriga industrin iglesbygd är beroende av att säkert kunna leverera sinaprodukter.Vägverket har i sin anslagsframställan redovisat att detbehövs ett anslag på för budgetåret1994/95 för att upprätthålla en god standard på vägnätet. Avanslagsframställan framgår att avdessa bör anslås till ett upprustningsprogram förlänsvägnätet. En sådan satsning skulle lösa den störstadelen av de problem med bärighet och ytstandard som finnspå de låg- eller måttligt trafikerade delarna av länsvägnäteti skogslänen och norra . Därmed skulle ocksåmålet om regional balans komma närmare sin uppfyllelse.Regeringen pekar i propositionen på att har anvisats till extra underhållsåtgärder pålänsvägnätet . Regeringen beskriverockså det omfattande underhållsbehov som fortfarandefinns och betonar vikten av att vägnätet får full bärighet ochtjälsäkring möjligt.Men tyvärr tvingas vi konstatera att regeringen inte tarkonsekvenserna av de insikter om länsvägnätets status somman har skaffat sig. I stället för att gå från ord till handling,och tilldela de extra medel som krävs för att rustaupp länsvägnätet, slår sig regeringen till ro med att de 4 000 miljonerna torde ha räckt till en årsproduktionvägunderhåll. Detta trots att det eftersatta underhålletmedför att avstängningarna ökar och att allt fleralandsbygdsvägar helt stängs av i skogslänen.Till de trafikpolitiska skäl som talar för en upprustningav länsvägarna kommer också att det rör sig omförbättringsåtgärder som inte kräver för planeringoch projektering. Arbetet kan sättas i gång snabbt, vilketdels skapar nödvändiga och välkomna arbetstillfällen, delssnabbt bidrar till att målet om regional balans uppfylls.Vi delar därför uppfattning omnödvändigheten av att avsätta tillräckliga medel för driftoch underhåll av det statliga vägnätet.Som en följd av detta vill vi anslå 4 124 miljoner kronorutöver regeringens förslag till drift och underhåll av statligavägar för /95. Detta motsvarar Vägverketsanslagsframställan och innefattar därmed 2 500 miljonerkronor till upprustning av länsvägar. Vi kan ocksåkonstatera att inom det anslag som regeringen vill tillföra,lite , ryms inte en krona tillrekonstruktion av nedkörda vägar och broar, inte heller tillförstärkningar, bärighetsupprustning eller beläggning avgrusvägar.Av de 2 500 miljonerna kommer 1 844 miljoner kronoratt tillföras skogslänen. De åtgärder som ryms inomanslaget är återuppbyggnad av nedkörda vägar och broarför ca , bärighets- ochtjälsäkerhetsåtgärder för närmare 1 100 miljoner,beläggning av grusvägar för ca 300 miljoner samt förbättringav ytstandarden för ca 640 miljoner.Det betyder att grusvägar blir belagdaoch att vägar kommer att tjälsäkras.Dessutom kan man genomföra två tredjedelar av deförstärkningar på de belagda vägarna som behövs för att fålika ytstandard i hela landet.Utöver detta finns inom ramen för våra 4 000 miljonerkronor trafiksäkerhetsåtgärder, riktade miljöåtgärder samtökade medel för att bevara befintlig standard på vägnätet.Sammantaget beräknar vi att hälften av de 4 100 miljonernakommer skogslänen till del.FlygetFlyget är en självklar och viktig del av det nationellakommunikationssystemet. Det ger möjlighet tillendagsresor mellan de olika regionerna. Men för att flygetskall fungera effektivt krävs att flygplatser ochlandningsbanor håller god standard. På en rad flygplatser ilandet finns det behov av investeringar i hangarer, taxibanoroch rullbanor. I vår trafikpolitiska motion från januari 1994föreslog vi att skulle tilldelas 70 miljonerkronor för investering i flygplatser. Det gäller hangarer iVisby, /Kallax och samt en taxibana iRonneby för sammanlagt . Det gällerockså en ny rullbana i för bl.a.för att de stora flygplan som deltar iozonforskningsprogrammet skall kunna utnyttjaflygplatsen.ÖvrigtFör att underlätta godshanteringen och för att förbättratrafikmiljön i planeras en ny godsterminal. Vi anseratt det finns både miljöpolitiska och sysselsättningspolitiskaskäl till att arbetet startar snabbt. Därför har vi tidigarebegärt att SJ tilldelas för detta.NäringspolitikNäringspolitikens utformning och innehåll har enmycket stor betydelse för att olika regioner i skallkunna utvecklas.Vi socialdemokrater har i ett otal sammanhang kritiseratregeringen för att man betraktar näringspolitiken som ettavvecklingsområde. En minst sagt egendomlig ordningråder inom regeringen. Landets näringsminister villavveckla ''sitt'' politikområde och är i realiteten endast enprivatiseringsminister. I stället försökerarbetsmarknadsministern bedriva en smula näringspolitik.I den regionalpolitiska propositionen framstårregeringens märkliga arbetsordning i allt klarare dager. Denregionalpolitiskt ansvarige ministern försöker delvis iklädasig näringsministerns roll. Men hans försök att göranäringspolitiska insatser medför att de regionalpolitiskaåtgärderna tunnas ut. Det blir mindre där de bäst behövs.En aktiv näringspolitik är en viktig förutsättning för denregionala utvecklingen. En sådan måste nu tas fram!Vi anser att det är orimligt att låta regionalpolitiken taöver det som är näringspolitikens uppgift, nämligen attfrämja en sund näringslivsutveckling. Näringsministernspassivitet är upprörande. De organ som har särskildnäringspolitisk kompetens bör användas förnäringspolitiska insatser. Vi har tidigare i motionen Aktivnäringspolitik föreslagit sådana insatser. Vi vidhåller dessaförslag.Flera av de näringspolitiska förslag vi lagt fram har ävenregionalpolitiska konsekvenser. Det finns såledesuppenbara beröringspunkter mellan dessa olikapolitikområden, men det är viktigt att inte blanda ihopområdena. Regeringen har inte lyckats -- inte ens försökt --att hålla isär de olika mål som gäller för näringspolitik ochregionalpolitik.I skogslänen finns många små och medelstora företagsom är särskilt beroende av en aktiv näringspolitik. Inteminst är möjligheterna att få riskvilligt kapital avgörande.Dessutom är den industriella strukturen där sådan att enutveckling av industrin oftast kräver statliga initiativ ochstöd.I propositionen påstås att ''årtiondens diskriminering avsmåföretag'' upphävts av den nuvarande regeringen. Sådanretorik faller på eget grepp. Sedan regeringen träddetill har ett rekordstort antal företag, 45 000, gått i konkurs.För första gången överstiger antalet konkurser antaletnyetablerade företag. Det som skulle bli en''småföretagandets renässans'' blev i stället en utslagning avsmåföretagare utan motstycke.I det följande vill vi särskilt framhålla betydelsen för denregionala utvecklingen genominvesteringar tillgångtill riskkapital branschprogram staten som viktig aktörInvesteringarEn av de viktigaste uppgifterna är att få uppinvesteringsnivån i samhället. Investeringskvoten, dvs.investeringarnas andel av BNP, sjunker enligt regeringen1994 till . Investeringsnivån är därmed nere i sammanivå som . Raset iindustriinvesteringarna leder till att industrins kapitalstockreduceras. Det innebär att en betydande investeringsökningomedelbart krävs för att den kommandeproduktionsökningen inte skall leda till flaskhalsar ochkapacitetsbrist om några år.Vi vill att näringslivet skall öka sina investeringar för attklara de framtida behoven av ökad produktion. Företagenbör därför få direktavskriva av sinamaskininvesteringar. Det innebär att alla företag som görsådana investeringar får en subvention motsvarandenärmare av kostnaden.Vi vill öka bostadsinvesteringarna och genomföraviktiga sociala investeringar i form av äldreboende,ombyggnad av skolor och handikappanpassning avoffentliga lokaler.Vi vill också genomföra ett omfattande program förmiljöinvesteringar, som har stor betydelse inte minst förskogslänen och glesbygden. Det gäller investeringar i va-anläggningar, reningsverk och sanering av gamlaindustriarbetsplatser.KapitalförsörjningBankkrisen har i första hand drabbat de små ochmedelstora företagen. I motsats till de små företagen klararsig ofta de stora företagen i hårda ekonomiska tider. De harpå ett annat sätt tillgång till bl.a. den internationellakreditmarknaden och har därutöver ofta ett eget kapital attta till.Staten har ett generellt ansvar att se till attkapitalförsörjningen fungerar. Detta har varit motivet till desärskilda insatser som gjorts inom banksektorn. Bankernamåste nu svara upp mot de insatserna genom att sänka destora räntemarginalerna, som slår hårt mot framför alltsmåföretagen. De mindre företagen får betala en betydligthögre ränta än större företag och hushåll. Det här beror tillstor del på att konkurrensen inom banksektorn intefungerar. Särskilt utsatta är företag på mindre orter därkonkurrensen är helt obefintlig.Staten har också en skyldighet att använda de statligainstrument som finns för att se till att kapitalförsörjningenäven fungerar i faser där marknaden erbjuder få eller ingamöjliga lösningar. Det avser olika typer av ''mjukfinansiering'' i början av ett företags livscykel.Utvecklingsbolagens verksamhet riktar sig mot företagmed behov av sådan mjuk finansiering. Dessa regionalabolag har den kompetens som behövs för att kunna bedömaföretags utvecklingsmöjligheter.Verksamheten med de riskkapitalbolag som fått resurserur löntagarfonderna har inte kommit småföretagen tillgodo. Verksamheten bedrivs med sådana lönsamhetskravoch i sådana former att den sannolikt kunde bedrivas ävenutan statlig medverkan. Det statliga kapital (f.n. avaktierna) som finns i förvaltningsbolagen kangöra bättre nytta på annat sätt. Staten bör därför sälja sinaaktier i och , vilket bör inbringa ca 1,5 miljarderkronor. Av dessa intäkter bör föras tillden centrala lånefond som finns för utvecklingsbolagensverksamhet. Försäljningen bör tidsmässigt anpassas så attdet ger staten maximala intäkter.För att ytterligare underlätta kapitalförsörjningen förnäringslivet bör medel ur AP-fonderna kunna användasgenom att en del av dessa medel placeras i aktier i små ochmedelstora företag. AP-fonderna bör ges rätt att placeraytterligare i aktier. Denna utökade placeringsrättbör uttryckligen gälla aktieköp i mindre och medelstoraföretag. Härigenom kan riskkapital i stor utsträckningförmedlas till regionalpolitiska stödområden.Vi återkommer senare till Norrlandsfondensverksamhet.Strukturinsatser i vissa branscherI den svenska näringspolitiken har tidigare använts olikatyper av branschprogram. Dessa program har syftat till attunderlätta utvecklingen av livskraftiga och expansivaföretag, vilka ofta är små eller medelstora. Åtgärdernainom programmens ram har varit breda och omfattatexportstöd, bidrag till konsultutredningar,utbildningsåtgärder och kreditgarantier.Regeringen skriver i propositionen litet tamt omturismens betydelse, men nämner inte ens skogs- ochgruvindustrin vid namn. Än mindre finns några förslag.Vi vill satsa på branschprogram inom områden såsomlivsmedel och skogsnäringen. Den verkstadstekniskadelegation som tidigare funnits bör återskapas. Det är ocksåangeläget att slå vakt om vår svenska gruvindustri. För attgruvnäringen långsiktigt skall överleva måste enfortlöpande satsning ske på baskartering ochmineralprospektering. har en berggrund medmycket hög potential för nya fyndigheter av malmer.Prospekteringen ger förutsättningar för denmineralutvinning som skall bedrivas . Det ärangeläget att det utgår stöd till prospektering.Alla dessa program har viktiga regionalpolitiskaeffekter. Ett effektivt program för skogsnäringen ärförmodligen en av de viktigaste regionalpolitiska insatsersom kan göras för inland. För dessa ändamål villvi totalt satsa , varav 350 miljonerkronor under nästa budgetår.I hänger jordbruket intimt samman medskogsbruket. Under förhandlingarna med EU har vi ställtett antal frågor till regeringen om beräkningsgrunderna förjordbruksstödet till norra . Regeringens material handen att man underskattar kostnaderna för attupprätthålla lönsamheten för det norrländska jordbruket.Regeringen bör därför återkomma till med enredovisning på denna punkt. Osäkerheten är sålunda storoch vi vidhåller därför vårt tidigare förslag till nivå förNorrlandsstödet, dvs. 1 045 miljoner kronor.Turismen har stor betydelse för utvecklingen i glesbygd.Därför är det en självklarhet att staten har ett ansvar för attutveckla som turistland. Propositionen är på dennapunkt innehållslös.I vår motion om turism har vi föreslagit dels att statenbör bli delägare i marknadsföringsbolaget ''Next StopSweden'', dels att ett organ för samordning och utvecklingav turistoch rekreationspolitiken, förslagsvis benämntTURSAM, inrättas med en egen styrelse, men medkanslistöd från . TURSAM skall ha kompetens påhela turism- och rekreationssektorn. De viktigasteaktörerna på området skall finnas representerade, dvs.berörda statliga organ, kommunoch landstingsförbunden,turistnäringen och de frivilliga organisationerna på turism-och friluftsområdet. Det är först när man tar hänsyn tillhelheten som en seriös turistpolitik kan skapas.Statliga aktörerDen utveckling mot privatisering som regeringen vill gåkan vi socialdemokrater inte acceptera. I så gott som allaländer är det en självklarhet att nationellainfrastrukturorgan är i samhällelig ägo. De har storbetydelse ur ett regionalt perspektiv. Betydelsen av att hatillgång till kraftfulla aktörer ökar dessutom vidEuropaintegrationen. I det europeiska samarbetet är detviktigt att ha kompetenta aktörer som kan bevaka svenskaintressen. De stora infrastrukturverken kan i samhälletsregi göra så . En uppdelning och utförsäljning skulleomöjliggöra detta.Vi har redan pekat på den negativa betydelse som olikaavregleringar kan få för glesbygden. Ett område som visärskilt vill peka på är avregleringen av elmarknaden.Regeringen har lagt fram en proposition om s.k.avreglering av elmarknaden. En sådan reform kan fåmycket stora negativa konsekvenser för glesbygden. Dettahar bl.a. LRF pekat på i sitt remissvar. LRF har tagit ettkraftfullt avstånd från regeringens förslag.Regeringens avregleringsplaner syftar till att ökamarknadsinflytande på elområdet. Priset på el skall sättaspå marknadsmässiga grunder. Visserligen skall självanätdistributionen, dvs. överföringen av el, omfattas avsärskilda regler, men det kommer inte att hindra att ävenpriset på distribution blir differentierat.Distributionen är den helt dominerande delen avelkostnaden. Hur kommer utfallet att bli för glesbygden,där statliga i de flesta fall är distributör? I dagenssystem har distributören kalkylmässigt kunnat läggasamtliga kunder i samma ''påse''. På det sättet har den dyraglesbygdsdistributionen kunnat subventioneras av denbilligare tätortsdistributionen. I det nya systemet skallenligt regeringens lagrådsremiss varje nätområde räknasvar för sig. Det kommer att leda till stora, mycket storaskillnader mellan olika kommuner. över hela landetkan det nya systemet leda till en mycket stor spridning avelpris. En familj i glesbygd kommer att för samma mängdel betala mer än en familj som bori tätort. Den fullständigt orimliga situationen kommer attuppstå att kommuner i inland, som inom sin ytahar anläggningar som försörjer hela med el,kommer att få betala det högsta elpriset i landet.Staten kan som ägare av förhindra en sådanutveckling i de områden där staten är distributör. MenVattenfall kommer inte att förbli statligt med en borgerligregering, utan är i stället en av huvudkandidaterna till nästaprivatisering. Ett privat har inget som helstintresse av att ta regionala och sociala hänsyn i sinprisbildning.Utbildning och kulturUtbildningFör att kunna vidareutveckla vårt välfärdssamhälle,pressa ner den stora arbetslösheten och förändranäringslivet till mer kunskapsintensiv produktion krävs godtillgång till arbetskraft med hög kompetens.Redan i dag har vi inom de flesta sektorer ett gottutgångsläge. Men trots stora utbildningssatsningar under desenaste 20 åren finns det, i t.ex. åldersgruppen 25--,nära 700 000 människor som har högstgrundskoleutbildning. Det finns över 1 700 000 medborgarei den åldersgruppen som har högst tvååriggymnasieutbildning, kvinnor och män med 15--kvar iarbetslivet. Merparten av dem har otillräckliga kunskaper isvenska, matematik, engelska och samhällskunskap iförhållande till kraven på arbetsmarknaden.Det finns även mycket betydande regionala skillnadervad gäller utbildningsnivå. Det finns län där t.ex. andelen ibefolkningen med eftergymnasial utbildning av minst tre årslängd är mer än dubbelt så hög som i andra län. Väljer manatt jämföra kommuner med varandra blir skillnaderna ännumer anmärkningsvärda.Regeringen väljer i propositionen att lyfta fram Agenda2 000 som en ram för det fortsatta arbetet för att möta delångsiktiga kompetensutmaningar som det svenskasamhället står inför. Tyvärr har regeringen i detta arbetevalt ett mycket snävt perspektiv på kompetensutvecklingoch helt försummat att lyfta fram behovet avkompetensutveckling för de breda grupperna av löntagare ivårt land.Att den av regeringen valda ansatsen lätt leder felbelyses i propositionen bl.a. av det regionala projektet medTeknikoch kunskapsspridning i , i vilket detvisades att de utbildningsbehov som där konstaterades lågpå betydligt lägre nivå än vad som initialt hade bedömts.Vi socialdemokrater har tidigare ipartimotionen ''Nationellt kunskaps- och kompetenslyft''närmare utvecklat vår syn på vikten av att alla delar avarbetsliv och samhälle omfattas av ett sådant nationellt lyftoch att detta inte får förbehållas en redan välutbildad elit.Vi anser att de där framförda värderingarna och förslagenbör ligga till grund för en utveckling av utbildning ochforskning även ur ett regionalt perspektiv.Vi har tidigare lagt förslag om att utbilda ungefär 30 000personer ytterligare under nästa budgetår. Dessa satsningaravser 4 000 elever i ett tredje gymnasieår 12 000 flerkomvuxplatser 4 500 fler i högskolan 2 000 fler ifolkbildningen 10 000 fler i arbetsmarknadsutbildning.Dessa satsningar skulle vara mycket betydelsefulla förden regionala utvecklingen.Att de mindre och medelstora höskolorna spelar enviktig roll för regionernas och hela landets utveckling harvi med stort eftertryck framfört. Vi har i fleramotioner lyft fram behovet av att förstärka dessa högskolorsutbildningskapacitet långt utöver vad som då föreslagits avregeringen. Regeringen har i stället valt att i första handsatsa på universiteten och fackhögskolorna.Motsvarande förhållande har gällt för forskningen vid demindre och medelstora högskolorna. Vi har framhållitvikten av att forskningen vid dessa bör byggas ut . Målet bör vara att skapa en bas för kontinuerligforskningsverksamhet såväl i samverkan med fakulteternavid moderuniversiteten som med resurser för forskning påeget programansvar. Vi har dessutom betonat attregeringen inför måste redovisa vilkaprioriteringar regeringen avser göra när det gällerförstärkningar av forskningen vid de mindre och medelstorahögskolorna.Nu föreslås i propositionen att högst 30 miljoner kronorför utvecklingsverksamhet och av engångskaraktär satsas pånågra av de mindre och medelstora högskolorna i ''framförallt stödområdena och andra regionalpolitiskt prioriteradeområden''.Vi anser det värdefullt att regeringen vill ställa medel tillförfogande. Detta borde dock ha föregåtts av en ordentligplanering så att kunnat få information om hurdessa medel skall fördelas mellan berörda högskolor.Regeringen föreslår även att , som enengångsinsats, avsätts för att stimulera kommunerna istödområdena att utveckla utbildningar, där bygdenssärskilda förutsättningar och det lokala näringslivetskompetens kan tas till vara.Vi inser väl värdet av att utveckla utbildningar meddenna inriktning, men finner det anmärkningsvärt attregeringen genom detta handlande frångår den princip somgäller för tilldelning av statliga medel till reguljär kommunalskolverksamhet.