ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · GH02K52 · 1994-03-31 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:165 Några frågor om sekretess Familjehemmens adresser bör ej vara sekretessbelagdaFamiljehemmens situation har uppmärksammats avregeringen, bland annat genom det uppdrag somSocialstyrelsen samt har fått. Enmängd förbättringar utreds för närvarande.En fråga som dock inte i tillräcklig graduppmärksammats är vad sekretessbestämmelserna innebärför de enskilda familjehemmen. De nuvarande reglernaverkar fortfarande basera sig på bilden av att det är skamligtatt vara placerad i familjehem, att det är suspekt att ta emotfosterbarn och att man därför ska skydda adresserna tilldem som tar emot barn. Detta synsätt försvårar mångagånger att få det stöd och den uppbackning somfamiljehemmens arbete erfordrar.Dagens familjehem är öppna familjer med storakontaktytor, vilket är en förutsättning för en godomvårdnad. Därigenom är de naturligtvis heller inte''hemliga'' i den mening som skulle kunna förklara behovetav sekretess på det sätt som lagstiftningen används i dag.Däremot handlar det om ett ringa antal familjer, ca 7 000, vilket i praktiken innebär att man inte alltid hittarnågon i samma situation i sitt grannskap, såvidasocialtjänsten inte förmedlar kontakterna.Ideella intresseorganisationer som t.ex.Familjehemmens Riksförbund () och () kan inte stödja och hjälpafamiljehemmen i den omfattning som skulle kunna varamöjligt, om adressförteckningar skulle kunna rekvirerasfrån kommunerna. Många familjehem avbryter sinauppdrag på grund av sin utsatthet när de arbetar heltensamma i sina hem. Ändå är just denna vårdform den allrabästa för barn och ungdomar, som den är den mestkostnadseffektiva för samhället. Kommunerna gör i dagbedömningen utifrån nuvarande sekretesslagstiftning att deinte har rätt att lämna ut adresserna. Ändå röner just ideellaorganisationer mycket goda vitsord för sina insatserbeträffande kontakt, stöd och utbildning till familjehem.Självklart behöver dessa hem skyddas mot oseriösapåhopp fortfarande. råder dock ett gottsamarbetsförhållande mellan föreningarnas företrädare ochsocialtjänsten, varför det inte finns skäl att rädas missbruk.Ingen annan yrkeskår arbetar utan utbildning,handledning, arbetskamrater eller fackligt stöd. Det är påtiden att det klart uttalas att familjehemmens adresser kanlämnas ut i den omfattning som kan anses rimligt för attfamiljer med samma problemområden skall kunna få stödav varandra. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om lättnader av sekretessenbeträffande familjehem.
mot · GH02K53 · 1994-03-31 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:165 Några frågor om sekretess Regeringen föreslår i proposition 1993/94:165 en radändringar i sekretesslagen i syfte att förbättraintegritetsskyddet och i något fall i syfte att öka insynen.De framlagda förslagen till vidgad sekretess berörhuvudsakligen saker där motiven för regeringsförslagen ärrationella, och som knappast har någon betydelse för denoffentliga insynen, samhällets öppenhet och den offentligadiskussionen.Dock ser vi inte anledning att vidga sekretessen så långtsom regeringen vill vad avser tillsynsverksamheten förstiftelser. Stiftelser har redan med dagens sekretessregler imånga fall kunnat bli ett led i uppbyggnad avmaktpositioner i näringsliv och samhälle. Gällande reglertycks inte ha hämmat stiftelseformen, därför finns intemotiv för en generellt vidgad sekretess kring tillsynen avstiftelsernas verksamhet.Däremot kan det finnas fog för en vidgad sekretess närdet gäller tillsynsverksamheten avseende stiftelser som hartill ändamål att ge ut bidrag eller ge vård till privatpersoner.Denna utvidgning ska då avgränsas till att gälla uppgift omenskilds personliga och ekonomiska förhållanden om detkan skada den enskilde om uppgiften röjs.Vi förordar en ändring av regeringens förslag till ny 8kap. 21 § sekretesslagen i enlighet härmed. Med hänvisning till det anförda hemställsatt beslutar att 8 kap. 21 § sekretesslagen gesföljande lydelse:Sekretess gäller i verksamhet som består i tillsyn överstiftelser, vilka har till ändamål att utge bidrag eller ge vårdtill behövande privatpersoner, om enskilds personliga ochekonomiska förhållanden om det kan antas att den enskildeeller någon honom närstående lider skada eller men omuppgiften röjs.I fråga om uppgift i allmän handling gäller sekretessen ihögst , såvitt angår uppgift om enskilds personligaförhållanden, och annars i högst .
mot · GH02Kr3 · 1994-03-30 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:135 Ungdomspolitik formas individens identitet. Jag äroroad för de yttringar bland ungdomar som tyder på ett nyttvärdemönster med inslag av utanförskap. Regeringenbehandlar i propositionen en rad olika områden.Ambitionen förefaller vara lågt satt, eftersomgenomgripande förslag och konsekvensanalyser saknas.Arbetsmarknadsläget är mörkt enligt regeringen. Ja, detkan väl vem som helst begripa. Ambitioner som berörarbetsmarknaden och konsekvenser för våra ungdomarsaknas. Vi måste uppmärksamma att arbetslösheten bland55--64-åringar är endast en fjärdedel av ungdomars. Enkonsekvensanalys av ungdomars möjlighet till arbete omäldre lämnar arbetsmarknaden bör genomföras.Den maktlöshet som många medborgare upplever göratt det bland vissa ungdomar riktas hård och befogad kritikmot den klantiga flyktingpolitik som har bedrivits avregeringen. Det är uppenbart att ungdomars medvetenhetom att notan för en felaktig flyktingpolitik måste betalas avdem själva, vilket upprör många ungdomar. Deras sätt attreagera på politiken känns stötande för många vuxnamedborgare. Klotter och brist på respekt för andramänniskor kan vara reaktioner på det utanförskap somdrabbar tusentals ungdomar.De unga inser att arbetsmarknaden är begränsadsamtidigt som en traditionell politik förvärrar problemen.Beroendet av socialbidrag bland unga medborgare ökari oerhört snabb takt. Bidrag har blivit en försörjning ochkombineras i viss omfattning med svartjobb.Jag saknar konkreta ambitioner för att förändra dennatrend. Ett vuxenliv för nästan 100 000 medborgare får inte börja med ett bidragsberoende.Införandet av det tyska lärlingssystemet i den svenskaskolan bör utredas för att ge unga elever en säkergrund i ett samhälle med hård konkurrens. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att ett mål förarbetsmarknadspolitiken skall vara att ungdomarsarbetslöshet inte skall överstiga 55--64-årsgruppens,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ungdomars kritik avflyktingpolitiken,3. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ungdomars beroende avsocialbidrag,4. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att införa ett lärlingssystem,5. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en konsekvensanalys avarbetslösheten för ungdomar om äldre lämnararbetsmarknaden.
mot · GH02L11 · 1994-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:123 Skuldsaneringslag I propositionen föreslås en ny form för skuldsanering.Med skuldsanering avses enligt lagförslaget att en fysiskperson helt eller delvis befrias från betalningsansvaret försina skulder. Gäldenären skall vid ansökan hoskronofogdemyndigheten bl.a. lämna uppgift om sinatillgångar och skulder med uppgift om borgenärs namn,person- eller organisationsnummer, postadress ochtelefonnummer. Det åligger sedan kronofogdemyndighetenatt kontakta samtliga kända borgenärer.I syfte att bereda även okända borgenärer möjlighet attanmäla sina fordringar till kronofogdemyndigheten skallkungörelse ske i Post- och . Endast om detfinns särskilda skäl skall kungörelse ske i en eller fleraortstidningar. Efter beslut om skuldsanering befrias sedangäldenären från ansvar för betalning för sina skulder.Befrielsen omfattar såväl kända som okända skulder.För den enskilde borgenären är det angeläget att hansfordran omfattas av skuldsaneringsbeslutet. Därigenom gesmöjlighet till delvis betalning av fordran. Det är därför avstörsta vikt att samtliga borgenärer, i möjligaste mån,informeras om skuldsaneringshandläggningen. Det kan idetta sammanhang antas att flertalet av de mindrefordringsägarna inte bevakar kungörelser i Post- och InrikesTidningar, utan främst i ortstidningarna.Mot bakgrund av det anförda bör, enligt min mening,kungörelser ske regelmässigt i Post- och Inrikes Tidningaroch i en eller flera ortstidningar. Endast när särskilda skälföreligger bör det räcka med Post- och . Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att kungörelse enligtskuldsaneringslagen även bör ske i ortstidningar.
mot · GH02N18 · 1994-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:162 Handel med el i konkurrens energipolitiska beslut utgör grundenför vårt lands energipolitik. Elförsörjningen skall tryggasgenom ett energisystem som grundas på varaktiga, helstinhemska och förnybara energikällor samt en effektivenergihushållning.Kärnkraften skall vara avvecklad 2010 ochanvändningen av kol och olja skall minimeras. In kommeri stället förnybar energi såsom vatten- och vindkraft,biobränsleanläggningar, värmekraft m m.Tillkomsten av småskalig förnybar elenergi och redangjorda satsningar på små produktionsanläggningar under desenare åren måste ges goda förutsättningar till fortsatt drift.Tillkomsten av nya anläggningar av detta slag måste ocksåstimuleras. En sådan utveckling är i överensstämmelse medde senaste årens energipolitiska beslut.Villkoren för de små elproducenterna förbättrades i ochmed införande av mottagningsplikt som dröjde många årefter att detta aktualiserades av . Iregeringens förslag till lag om handel med el föreslås ett heltnytt system för eldistributionen vilket också påverkarvillkoren för de små producenterna. Under enövergångsperiod skall vissa särskilda villkor gälla.I propositionen förutses också att det kan bli problem närmottagningsplikten upphör och regeringenförutskickar att om det ''... föreligger behov av fortsattgaranterad avsättning till skäligt pris för el för de småelproducenterna bör lämpliga åtgärder vidtagas''.De problem som kan förutses för de små producenternaär att dessa inte på en ''fri'' marknad har sammaförutsättningar som större producenter och sominnehavarna av leveranskoncessionerna. Stora aktörer hardärmed ett överläge vad gäller prissättning över åretgaranterade leveranser. Av den anledningen har i ett flertalandra länder de små producenterna getts ett garanterat pris.I det förslag som föreligger får nätmyndigheten enavgörande roll. Enligt min mening bör vid sinbehandling av propositionen ge regeringen till känna attnätmyndigheten på ett aktivt sätt bör stödja de småelproducenterna. Bl.a. gäller det de allmänna råd som skallutfärdas för beräkning av ersättning till småkraftproducenter. Likaså bör redan nu uttalas att frågan omgrundtrygghet för de små elproducenterna följs uppomedelbart och inte i samband med treårsperiodens utgång.Eventuellt skulle en till förlängd övergångsperiodkunna prövas. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om de små elkraftsproducenternasvillkor.
mot · GH02N21 · 1994-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:162 Handel med el i konkurrens Konkurrensen inom den offentliga sektorn måste öka.Detta har noterats av flera offentligautredningar, exempelvis Produktivitetsdelegationen ochEkonomikommissionen. Ökad konkurrens ger, konstaterarutredningarna, ökad effektivitet. Detta i sin tur är enförutsättning för att lösa de långsiktiga problemen i svenskekonomi.Privata företag bör enligt min mening konkurrera på denoffentliga sektorn. En svårighet är dock att privata ochoffentliga företag inte konkurrerar på lika villkor. Ytterstberor detta på att offentlig verksamhet finansieras genomskatter. Beskattningsrätten och den offentligaverksamhetens omfattning öppnar även för andra sätt attstödja offentliga företag, t.ex. borgensåtaganden.Offentliga företag får på så sätt konkurrensfördelar framförprivata. Privata företag har inte tillgång till annat kapital ändet deras ägare är villiga att riskera och har sällan tillgångtill annan kreditsäkerhet än borgensåtagande av sina ägare.Dessa riskerar därigenom inte bara det satsade kapitalet,utan också sin privata ekonomi.Utgångspunkten bör därför vara att det offentliga inteskall driva näringsverksamhet. Denna uppfattning harockså kommit till uttryck på olika håll i lagstiftningen. Ikommunallagen sägs således att kommunerna ochlandstingen får driva näringsverksamhet bara om den ärallmännyttig och saknar vinstsyfte. Detta gäller även omverksamheten drivs i bolagsform. Till detta kommer deallmänna begränsningarna i den kommunala kompetensen,främst lokaliserings- och likställdhetsprincipen.I den aktuella propositionen om handel med el ikonkurrens föreslås nu ett genombrott i de nämndabegränsningarna. Där sägs bl.a. att kommunala företag börfå bedriva produktion och handel med el utan att behövabeakta de nämnda principerna. Detta motiveras med attkommunala företag, om de skall kunna hävda sig på enavreglerad elmarknad, måste få konkurrera på lika villkormed privata företag. Det förutsätts att det kommunalaföretaget driver verksamheten i viss form, i praktiken iaktiebolag, och att bolaget redovisar denna särskilt.En ökad rätt för kommunerna att drivanäringsverksamhet inger oro. Av ovan nämnda skäl kankommunala elföretag komma att konkurrera ut privatasådana. Konkurrens på lika villkor förutsätter att allproduktion och handel med el sker i privata företag. I daggäller emellertid att en stor del av elproduktionen bedrivs ikommunala företag. De förslag som läggs om en utökadkompetens för dessa får inte leda till någon ny syn påoffentligt bedriven näringsverksamhet. Om det skulle visasig att förslagen snedvrider konkurrensen, bör lagenändras. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om nackdelarna med kommunalnäringsverksamhet.
mot · GH02N22 · 1994-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:162 Handel med el i konkurrens Regeringens proposition 1993/94:162 om handel med eli konkurrens handlar om att skilja på produktion ochförsäljning å ena sidan och överföring av el å andra sidan.Produktion och försäljning skall ske i konkurrens medannätverksamheten skall övervakas och regleras på särskiltsätt.Den nu framlagda propositionen om avreglering avelmarknaden är utan tvekan den största energipolitiskareformen i modern tid. En ordentlig analys av dekonsekvenser som en så stor förändring för med sig har integjorts. Inte heller har någon dialog förekommit medoppositionen, vilket tidigare varit vanligt i svensk politik närdet gällt så stora och viktiga frågor.Regeringens avregleringsplaner skall ökamarknadsinflytandet på elområdet, vilket innebär attelpriset skall sättas på marknadsmässiga grunder. Trots attöverföringen av el skall omfattas av särskilda reglerkommer detta inte att hindra att även distributionspriset blirdifferentierat. Distributionen är den största delen avelkostnaden. Därtill är det troligt att även råpriset på elkommer att höjas i det nya systemet. är det något lägrei närheten av anläggningarna p.g.a. att kraftproducenteninte har några överföringsförluster.I propositionen uttrycks att vid prövning av nättariff börvarje koncessionsområde behandlas för sig. Denna regelleder med stor sannolikhet till en skärpning avprisskillnaden mellan olika områden. För blirdetta förödande. Statliga som har ett tiotalkoncessioner i området har jämnat ut kostnaderna inomdessa, och därmed har elkunder i kunnatbehandlas lika.Det är ett rättvisekrav att människor boende iNorrbotten skall ha tillgång till el på rimliga villkor.Situationen får helt enkelt inte försämras.Sett över hela landet kan det av regeringen föreslagnasystemet leda till en mycket stor spridning av elpriset. Enfamilj i glesbygd kommer att för samma mängd el betala ca10 mer än en familj som bor i tätort. Denfullständigt orimliga situationen kommer att uppstå attkommuner i inland, som inom sin yta haranläggningar som försörjer med el, kommer att fåbetala det högsta elpriset.Staten som ägare av kan förhindra en sådanutveckling i de områden där staten är distributör. Men denborgerliga regeringen har som nästa steg efter avregleringentänkt privatisera . Ett privat har ingaintressen av att ta regionala och sociala hänsyn i sinprisbildning.Propositionens förslag är inte tillräckliga för att skapa enrättvis tariffstruktur för glesbygden. Utifrånregionalpolitiska synpunkter är denna fråga av storbetydelse. Om elmarknadens regler skall ändras måstegarantier skapas för en fortsatt säker och godglesbygdsdistribution. Denna fråga är stor nog som skäl atttillsätta en parlamentarisk beredning. En sådan beredningbör följa upp energiöverenskommelse ochanalysera konsekvenserna av den nu föreslagnaavregleringen av elmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att avslår proposition 1993/94:162,2. att hos regeringen begär att enparlamentarisk beredning tillsätts med uppgift att se överenergipolitiken.
mot · GH02N25 · 1994-03-14 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:162 Handel med el i konkurrens Den svenska elmarknaden har en struktur som vuxitfram under . När de första elverken bildadesvar syftet främst att få fram elektrisk belysning ochdistribution av densamma.För har elkraftförsörjningen varit avavgörande betydelse för industrins utveckling.Prisvärd/billig energi har varit ett viktigt medel för inteminst både gruvnäringen och skogsindustrins produktion.Det integrerade svenska elsystemet har under 1900-taletbyggts upp från lokala produktions- ochdistributionsområden. Samverkan har skett mellanproducenter, distributörer, stat och kommuner. Effektenhar blivit att de samlade kostnaderna för elförsörjningenkunnat nedbringas, vilket har gagnat konsumenterna.Överföringen av el från kraftstationerna sker påledningsnät som indelas i tre nivåer -- storkraftnät,regionala nät och lokala nät. Dessa detaljdistributörer harensamrätt, men även skyldighet att leverera el till kunderinom sina koncessionsområden. Strukturomvandlingeninom eldistributionen har inneburitatt antalet företag minskat från cirka 3000 till cirka 300.Den reformerade elmarknaden förutsätter nu enligtpropositionen en ny och klar rollfördelning av dennationella elförsörjningen. Driften av nätföretag skallomfattas av särskilda regler, och produktion eller handelmed el skall bedrivas i ett företag som inte får bedrivanätverksamhet.Kommuner i har krävtkompensation för vattenkraftsutbyggnaden. Kraven harvarit formulerade som exempelvis önskemål omåterbetalning av de stora vinster som vattenkraftengenererar och ersättning av kostnader frånvattenregleringsföretagen, som drabbar enskilda ochkommuner intill regleringsmagasinen vid översvämningar,senast hösten 1993.Av utredningar om elförsörjning och övrigt materialframgår att man på olika sätt har påpekat vikten av attglesbygden inte drabbas för hårt. Till exempel skall sammataxa på nätavgiften tillämpas inom sammakoncessionsområde. En väg till detta skulle vara att utformadessa områden så att de innehåller en lämplig fördelningmellan tätort, där nätkostnad per capita är låg, ochglesbygd, där kostnaden är hög.Några vägar för hur detta praktiskt skall genomförasframgår inte av propositionen. En lösning kunde vara att iNorrland, där delar av lågspänningsnäten (lokala näten)som ägs av staten () säljs ut till kommunerna påett sådant sätt att glesbygden slipper drabbas avkostnadsökningar på nättariffdelen. bör uppdratill regeringen att utreda denna fråga. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att glesbygden ej får drabbas avkostnadsökningar på nättariffdelen,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att frågan om att sälja ut delokala näten utreds.
mot · GH02N27 · 1994-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:138 m.m. Regeringen föreslår i propositionen attKommerskollegium renodlas som handelspolitiskmyndighet genom att all näringsrättslig verksamhet försöver från kollegiet till andra myndigheter.Vi instämmer i huvudsak i de förslag som presenteras ipropositionen.När det gäller auktorisation, godkännande och tillsyn avrevisorer och revisionsbolag avser regeringen enligtpropositionen att efter ytterligare prövning återkomma medförslag om en privat lösning av verksamheten eller, som detockså benämns, en ökad grad av självreglering.Vi vill redan nu anmäla att vi på denna punkt ej delarregeringens tankegång om att privatisera dennaverksamhet. Den kraftiga ökningen av den ekonomiskabrottsligheten och problemet med det stora antaletkonkurser ställer stora krav på väl kvalificerade revisorer.Det statliga inflytandet över auktorisation ochgodkännandet av revisorer bör bibehållas. Det finns ocksåen utveckling i många andra länder som går i riktningen motett starkt samhälleligt inflytande över revisorerna och derasverksamhet.Vi återkommer med preciserade synpunkter på dettaförslag när regeringsförslaget föreligger. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om en privat lösning när det gällerauktorisation av revisorer.
mot · GH02N28 · 1994-03-17 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:138 m.m. I proposition 1993/94:138 redovisas regeringens förslagom att föra över näringsrättslig verksamhet till andramyndigheter. Syftet är att renodla kommerskollegietsverksamhet till att vara en handelspolitisk myndighet. Ipropositionen anges också (sid 21) att man i budgetförslagetinte beaktat de resursbehov som kan uppstå som en följd avett EU-medlemskap i form av bl.a. hantering avimportlicenser. Det skall behandlas . Det framgårinte om frågan skall föreläggas riksdagen.Ett EU-medlemskap innebär påtagliga konsekvenser föri varje fall delar av svensk statsförvaltning. För till exempeltullmyndigheterna innebär det ett stort bortfall avarbetsuppgifter genom att de trafikexpedierandeuppgifterna i form av dokumenthantering bortfaller iförhållande till andra EU-länder. En ort som påverkas imycket hög grad är Trelleborg.Det är självfallet angeläget att reducera depersonalproblem som då uppstår. I de fall utökadearbetsuppgifter tillkommer för statsförvaltningen bör manenligt vår mening överväga om de kan skötas av tullenspersonal. Det borde vara möjligt i fråga om hanteringen avimportlicenser utom vad avser de rent handelspolitiskaövervägandena. I stor utsträckning skall licensavräkningenske enligt principen om ''först vid kvarn''.Regeringen bör därför återkomma till medförslag om att hanteringen av importlicenser, utom vadavser handelspolitiska överväganden, skall skötas av tullen.Den bör därvid förläggas till en lokal tullmyndighet. Med hänvisning till det anförda hemställsatt som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att föra över arbetsuppgifter tilllokal tullmyndighet.