mot · GH02L413 · 1994-01-25 00:00:00 — De har dock inte möjlighet att på detta sättåstadkomma en reglering som ens när det gäller derasinbördes förhållande motsvarar den som gäller för makar.Således kan ett förhållande motsvarande giftorättssystemetsannolikt inte åstadkommas avtalsvägen. Vår bedömning ärsåledes att homosexuella pars behov av ekonomisk ochjuridisk trygghet kan tillgodoses fullt ut endast genom en lagom partnerskap.3.1.4 Frihet, jämlikhet och rättvisaGenom vårt förslag skulle homosexuella få en vidare ochvärdefull juridisk ram för sin relation. De skulle också få enmöjlighet att manifestera sin kärlek och sin vilja till livslångförening. Vårt förslag innebär att homosexuella får störrefrihet, motsvarande den för heterosexuella, att väljasamlevnadsform. De som så önskar kan låta sin relationutvecklas till ett partnerskap. Det innebär vidare att denhomosexuella kärleken jämställs med den heterosexuella,och sist men inte minst, minoriteten med majoriteten. Vianser således att vårt förslag kan öka jämlikheten ochfriheten vilket enligt vår uppfattning är ett starkt argumentför partnerskapet.Det har ibland anförts att en partnerskapslag som ärförbehållen homosexuella par skulle innebära en positivsärbehandling av homosexuella.Bortsett från ålders- och släktskapshinder finns det intenågot som hindrar att två personer av olika kön ingåräktenskap med varandra. Under förutsättning att i principmotsvarande villkor uppställs för att få ingå partnerskap,finns det inte heller något hinder för två personer av sammakön att under motsvarande förhållanden ingå partnerskapmed varandra. Mot bakgrund härav anser vi att enmöjlighet för homosexuella att ingå partnerskap inte kananses som positiv särbehandling av homsexuella mer än vadmöjligheten för heterosexuella att ingå äktenskap innebärpositiv särbehandling av heterosexuella. Vi anser tvärtomatt vårt förslag ökar rättvisan.3.1.5 AttitydpåverkanVi anser också att vårt förslag skulle få en inte obetydligtattitydpåverkande effekt på så sätt att det skulle leda till atthomosexuella i större utsträckning blir synliga. Vidareanser vi att öppenheten till och acceptansen avhomosexualitet, homosexuella och homosexuellassamlevnadsförhållanden skulle öka. Allt detta är något somvi bedömer som eftersträvansvärt och viktigt.Om två homosexuella personer skulle få möjlighet attingå partnerskap skulle de inför sin närmaste omgivning fåtillfälle att visa hur djup, allvarlig och värdefull derasrelation är. Detta anser vi skulle öka omgivningensmedvetande om homosexualitet och bidra till en öppnareattityd. Vi anser också att den acceptans av homosexualitetoch homosexuella relationer som samhället skulle visagenom att i princip likställa homosexuell och heterosexuellsamlevnad skulle påverka attityderna i en mer allmänbemärkelse, dvs. verka opinionsbildande.Större förståelse och ändrade attityder har i sin turpositiva följder. Fler skulle sannolikt våga leva ett öppet livoch slippa den psykiska påfrestning som skuldkänslor,utanförskap och lögner för med sig.Det är också troligt att denna attitydförändring skulleunderlätta fasta och varaktiga förhållanden. Detta skulledels ha ett värde i sig, dels kunna minska spridningen av hiv-smitta. Mot bakgrund av att en stor del av de nyupptäcktafallen av hiv har smittats genom heterosexuella kontakterskall vårt förslag dock inte övervärderas ismittspridningssammanhang.3.1.6 Andra gruppers behov av lagstiftningDet har gjorts gällande att även andra grupper änhomosexuella par är i behov av ytterligare reglering av sittförhållande, främst människor som av andra skäl än att dehar en kärleksrelation lever tillsammans med ihushållsgemenskap. Den mer exakta sammansättningen avdessa hushåll är dock oklar.Osäkerheten i detta avseende gör att det är vanskligt attuppställa regler som svarar mot de behov och önskemål omlagreglering som personer som lever i dessa förhållandenkan ha. För att passa dessas skiftande karaktär kan en sådanlagreglering endast komma att omfatta vissa grundlägganderättigheter och skyldigheter och närmast få karaktären aven skyddslagstiftning liknande lagen (1987:232) om samborsgemensamma hem.Vi har således inte kunnat urskilja något behov av enpartnerskapslagstiftning för andra än homosexuella par.Såvitt vi känner till föreligger inte heller några önskemålfrån personer som lever i hushållsgemenskap att enbart avden anledningen kunna få ingå partnerskap.3.1.7 RegistreringDet har framförts synpunkter pålämpligheten av att registrera personer som homosexuella iett offentligt register och påpekats att en sådan registreringskulle kunna strida mot bestämmelser i datalagen(1973:289), olika registerförfattningar, Europarådetskonventionsbestämmelser eller EG:s regelsystem.En lag om partnerskap förutsätter inrättande av ettpersonregister med motsvarande uppgifter somäktenskapsregistret alternativt en utvidgning aväktenskapsregistret. Registreringen skulle förutsätta denenskildes samtycke i den meningen att de endast skulle avsepersoner som frivilligt har ingått partnerskap. En uppgiftom att någon är partner skulle i folkbokföringsregisterbedömas som en uppgift om civilstånd och i princip varaoffentlig.För att två personer skall få ingå partnerskap medvarandra uppställs inga villkor på att de haft, har eller avseratt ha sexualliv med varandra. Ingen skulle nog komma påtanken att äktenskapsregistret skulle innehålla uppgifter omnågons sexualliv även om man åtminstone teoretiskt kandra slutsatsen att de flesta personer som finns iäktenskapsregistret har eller har haft sexuellt samliv medvarandra. Eftersom det inte heller för partnerskapets deluppställs krav på sexuellt samliv, torde en uppgift om attnågon är partner lika lite som en uppgift att någon är giftkunna anses som en uppgift om någons sexualliv.Ett register över ingångna partnerskap kommer vidareinte att innehålla uppgifter om homosexuella därför att deär homosexuella utan därför de -- frivilligt -- ingåttpartnerskap. Registret kommer inte att innehålla, eller enssyfta till att innehålla, alla homosexuella utan endast de somhar valt att ingå partnerskap.Vi kan alltså inte se att en lag om partnerskap skulleinnebära några komplikationer i förhållande till ovannämnda författningar eller internationella instrument.Vi är medvetna om att den förhållandevis öppna attitydtill homosexualitet som finns i samhället kan ändras ochatt det finns en risk för att offentligt register över ingångnapartnerskap kan komma att missbrukas. Vi menar dock attde flesta homosexuella är medvetna om den risken. Det harinom homosexuellas organisationer också skett enomsvängning i det att man numeraanser att denna risk är förhållandevis liten och att man ärberedd att ta den för att uppnå en möjlighet att ingåpartnerskap. Vi anser därför att det får ankomma på densom står inför valet att ingå partnerskap att väga denna riskmot de fördelar de anser att ett partnerskap kan innebäraför dem.3.1.8 Juridisk-tekniska svårigheterDe som använder sig av argument om juridisk-tekniskasvårigheter med anknytning till en partnerskapslagstiftningutgår ibland från uppfattningen att det inte finns någotbehov av en lagstiftning som mycket få skulle använda sigav. Vi menar emellertid att även om det skulle finnas ganskafå presumtiva partner kan det förhållandet inte ensamt talamot partnerskapet.En partnerskapslag har ansetts kunna vålla andrajuridiska och administrativa besvär av olika dignitet ochomfattning. Internationella privaträttsliga problem till följdav att partnerskapet inte kommer ett erkännasinternationellt har nämnts. Problemen är helt klart enrealitet men sedda i perspektivet att vår sambolagstiftninginte heller har förutsättningar att erkännas överallt harargumenten liten bärkraft. I och även i harman nöjt sig med att uppmärksamma dem som vill ingåpartnerskap på att de inte kan förvänta sig att partnerskapethar någon funktion i rättsliga sammanhang utanför deländer som har partnerskap.Vidare har nämnts att partnerskapet skulle kunna geupphov till en ökad invandring bl.a. genomskenpartnerskap. Några problem av den arten har enligttillgängliga uppgifter inte uppstått i . Vidbedömningen om någon skall beviljas uppehållstillstånd iSverige på grund av anknytning till en i bosattperson jämställs gifta med sambor av såväl motsatt somsamma kön. Av denna anledning har äktenskapet, ochskulle därmed också partnerskapet få, liten betydelse fördenna fråga. Med tanke på att möjligheten tillskenäktenskap inte utnyttjas i någon större omfattning fårinte heller de övriga eventuella problem som skulle kunnauppstå på grund av skenpartnerskap överdrivas.Vi anser således att de juridisk-tekniska elleradministrativa problem som kan uppstå knappast kanförväntas bli så stora att detta skulle vara avgörande förfrågan om man skall införa en partnerskapslag.3.1.9 Mänskliga rättigheterSåväl i FN:s allmänna förklaring om de mänskligarättigheterna som i dess konvention om medborgerliga ochpolitiska rättigheter och Europeiska konventionenangående skydd för de mänskliga rättigheterna ochgrundläggande friheterna finns uttalanden om allas likhetinför lagen och förbud mot diskriminering i olikaavseenden. I FN:s och instrument finnsvidare artiklar om rätten till skydd för privatlivet, rätten tillskydd för familjelivet och rätten att bilda familj.Vårt förslag, som inte uppställer några villkor om sexuellläggning eller sexuell relation mellan parterna och somundantar bestämmelser som ger upphov till gemensamträttsligt föräldraskap för homosexuella par, kan inte ansesstå i strid mot de principer som dessa internationellainstrument ger uttryck för. Snarare är det så att enlagstiftning som i högre grad än nu likställer homosexuelloch heterosexuell samlevnad skulle innebära ett närmandetill intentionerna bakom dem.3.1.10 SlutsatserSlutsatserna av våra överväganden är således att detfinns flera starka argument som talar för en partnerskapslagför homosexuella par och att de argument som talar mot ensådan lag har ingen eller jämförelsevis liten bärkraft. Vi harinte kunnat se att en sådan lag, med den utformning viföreslår, skulle komma i konflikt med några grundlägganderättsprinciper eller ovan nämnda folkrättsliga instrument.Tvärtom menar vi att en sådan lag snarare innebär ettnärmande till principerna om allas likhet inför lagen ochförbud mot diskriminering.Vi föreslår följaktligen att det införs en lag ompartnerskap som innebär att två personer av samma könskall kunna ingå partnerskap med varandra. Partnerskapetsinnebörd föreslås bli att i princip samma rättsverkningarskall följas av ett partnerskap som av ett äktenskap ochsamma bestämmelser skall gälla för partner som för makar.Från denna grundprincip föreslår vi vissa undantag. Dessaundantag, varav det viktigaste är bestämmelser som gerupphov till gemensamt föräldraskap, kommer att behandlasnedan. Bortsett från dessa undantag anser vi attpartnerskapet skall särregleras i så liten utsträckning sommöjligt i förhållande till äktenskapet.3.1.11 LagstiftningsteknikenOm man vill att partnerskapet skall ges flertalet aväktenskapets rättsverkningar finns det lagtekniskt tre vägaratt gå.En möjlighet är att använda sig av denuppräkningsteknik som valts i lagen (1987:813) omhomosexuella sambor. Det är en fördel att partner direkt ikortfattad lagtext kan läsa sig till vad som gäller för honomeller henne. Emellertid saknar makar och sambor denmöjligheten utan att det framstår som ett stort problem.Med tanke på det antal författningar eller författningsrumsom man med denna teknik måste hänvisa till medförtekniken också att det blir svårt att upprätthålla ett krav påtydlighet och överskådlighet. Denna teknik innebär vidareen risk för att partner glöms bort vid annatlagstiftningsarbete. Vi menar sammanfattningsvis att detfinns fördelar med denna lagstiftningsteknik men attnackdelarna, särskilt med hänsyn till den mängdbestämmelser som vårt förslag omfattar, överväger.Den andra tekniken som innebär att man gör ändringari respektive författningsrum är kanske principiellt sett attföredra. Den skulle medföra att man i varje aktuellt lagrumkan se om en bestämmelse gäller för äktenskap ochpartnerskapet eller endast för ettdera. Det kan ansesmindre lämpligt att det inte av ett författningsrum framgårför vem eller vilka det gäller utan att man måste gå till enannan lag som hänvisar till lagrummet. Detta är emellertidinget okänt fenomen i svensk lagstiftning. Den mängdförfattningsrum som vårt förslag omfattar gör att ävendenna teknik i praktiken är ogenomförbar.Slutligen kan man använda sig av en lagstiftningstekniksom kommit till användning i de danska och norskapartnerskapslagarna, dvs. en teknik med huvudregel ochundantagsbestämmelser. En fördel är att en lag som äruppbyggd enligt denna modell är överskådlig och man kananknyta till befintlig familjerättslig praxis. Med enhuvudregelsteknik eliminerar man risken för attbestämmelser som skall gälla för partner glöms bort vidlagstiftningsarbete. Tekniken öppnar dock för andraeffekter av förbiseenden. Författningar, som inte är avseddaatt gälla för partner, kan bli tillämpliga på denna grupp somlagstiftaren glömmer att göra undantag.Huvudregelstekniken tvingar emellertid lagstiftaren på ettannat sätt att inse att homosexuell samlevnad är en realitetoch att ta uppfrågan till övervägande i varje enskilt ärende.Ur opinionsbildande synpunkt kan detta ha positivaeffekter. Man kan också förmoda att risken förförbiseenden minskar med tiden, när de flesta har vant att se frågan belysas i lagförarbeten. Vad som ytterligaretalar för en huvudregelsteknik är att då betonas merlikheterna än skillnaderna mellan homosexuella ochheterosexuella förhållanden. Det finns också ett värde i atten svensk partnerskapslag har samma uppbyggnad som sinnordiska motsvarighet.Vi har bedömt att den sistnämnda lagstiftningsmodellenär att föredra och har valt att utforma vårt förslag tillpartnerskapslag enligt denna. Detta beror således på rentlagtekniska överväganden och innebär inte -- som iblandhar anförts -- att det är ett sätt att låta homosexuella pargifta sig.3.2 Partnerskapets innebörd 3.2.1 Allmänna villkor för att få ingå partnerskapEnligt vår uppfattning skall partnerskapet i princip varaavsett för homosexuella par. Formellt skall det stå öppet förtvå personer av samma kön. Vi uppställer inte några kravpå sexuell läggning, sexuellt samliv eller faktisk samlevnadför dem som vill ingå partnerskap. Sådana krav skulle delsinnebära en icke önskvärd särreglering i förhållande tillvillkoren för att få ingå äktenskap, dels med all säkerhetstrida mot regler till skydd för enskildas privatliv ochintegritet. De skulle självfallet också vara mycket svåra attkontrollera. I dessa delar motsvarar kraven för att ingåpartnerskap kraven för att få ingå äktenskap.Vi uppställer partnerskapshinder som motsvararäktenskapshindren i 2 kap. ;underårighet, nära släktskap, bestående äktenskap och,efter följdändring i , beståendepartnerskap. Dessa äktenskapshinder motiveras av att ensamlevnad av sociala eller medicinska skäl inte ärönskvärd.Den som är får således inte ingå äktenskaputan tillstånd av . Dispensansökningar för attfå ingå äktenskap är sällsynta och beviljas nästanuteslutande på grund av att parterna har eller snart kommeratt få barn tillsammans. Hänsynen till utländska seder ochbruk har också varit dispensskäl. Mot denna bakgrund ärdet troligt att dispensmöjligheten endast i undantagsskälkan komma att utnyttjas för partnerskap. Vår strävan efteratt partnerskapet i så liten utsträckning som möjligt skallsärregleras tillgodoses dock bäst om åldersregeln överförs isin helhet.Äktenskap får inte ingås mellan dem som är släkt medvarandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon.Halvsyskon får inte ingå äktenskap med varandra utantillstånd av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer.Bakom släktskapshindren mot äktenskap ligger kanskefrämst risken för nedärvning av sjukdomar och defekter.Detta visar sig genom att bara biologiskt släktskap räknas.Ett adoptivbarn får alltså gifta sig med adoptanten eller medadoptantens biologiska barn. Synpunkter av etisk natur görsig emellertid också gällande. Familjelagssakkunnigauttalade (SOU 1972:41 s. 138) att dessa synes grunda sig påen mer eller mindre uttalad motvilja hos människan motsexuella förbindelser med den som hon vuxit upp med ochatt sexuella relationer inom en familj kan komplicerafamiljerelationerna. Dispensmöjligheten för halvsyskon ärfrämst avseddd att användas när inte parterna har haftnågon familjegemenskap och kanske inte känt till varandrasexistens förrän i vuxen ålder.Man kan bortse från den genetiska risken när det gällerhomosexuella relationer. De etiska synpunkterna gällerdock för homosexuella förhållanden i lika hög grad som förheterosexuella. Vi anser därför inte att det finns något skälatt konstruera släktskapshindret på annat sätt förpartnerskapet än för äktenskapet.Den som är gift får inte ingå nytt äktenskap. Dettaäktenskapshinder korresponderar med straffbestämmelserom tvegifte i 7 kap. 1 § BrB. Enligt vårt förslag får gifta ellerpartner inte ingå äktenskap eller partnerskap utan attupplösa det tidigare äktenskapet eller partnerskapet.3.2.2 Ett anknytningsvillkorFör ingående av partnerskap bör dock tillkommaytterligare ett villkor; ett anknytningsvillkor.Den danska om registreret partnerskabinnehåller ett krav på att minst en av parterna har dansktmedborgarskap och hemvist i . Skälet har angettsvara att man vill undvika att rent utländska par ingårregistrerat partnerskap i utan att registreringenfår någon betydelse i deras hemland.I den norska om registrert partnerskap finnsmotsvarande anknytningsvillkor; minst en av parterna skallha norskt medborgarskap och hemvist i . Ipropositionen som föregick lagen uttalar man att det är''icke behov for att utanlandske borgere uten saerligtilknytning til skal kunne registrere et homofiltparterskap her i landet, ettersom en registrering inntilvidere ikke vil få noen rettsvirknig det paret er bosatt,bortsett fra i '' (Ot.prp.nr 32 (1992-93) s. 30).I det nederländska förslaget till en lag om registrering avsamlevnad uppställs också ett anknytningsvillkor. Detta ärdock betydligt vidare än de danska och norska villkoren.Möjlighet till registrering föreslås stå öppen för personersom har hemvist i eller i någon annan statsom är medlem i EU. För andra medborgare uppställs kravpå att de har haft hemvist i under ett åromedelbart före registreringen. Som skäl för att uppställaett anknytningsvillkor har man angett att man vill undvika''registration tourism''. Man har funnit att det skulle stridamot de diskrimineringsförbud som finns inom attinte jämställa medborgare i medmedborgare i andra EU-stater.Ett partnerskap ingånget i kan för närvarandeinte förväntas få några rättsverkningar utanför ,och . Ett anknytningsvillkor är trots dettainte något som är nödvändigt och om man ändå vill ha ettsådant kan det konstrueras på många sätt och bygga på olikaformer av anknytning, faktisk eller formell. Villkoret kanriktas mot en av parterna eller mot båda. Det kan utformasså att man kräver viss anknytning för båda och dessutom enmer fast anknytning för en av dem.Den bedömningen man har gjort i och ,nämligen att man -- i den mån det är möjligt -- bör undvikaatt åstadkomma partnerskap som inte får betydelse ipartnernas hemland, har sin giltighet också i Sverige.Ytterligare en anledning att uppställa ett anknytningsvillkorär att annars av andra länder skulle kunna blibetraktat som ett ''partnerskapets ''. Vi anser detdärför lämpligt att ha ett anknytningsvillkor även i densvenska lagen. Villkoret bör skilja ut de par som typiskt settinte har sin framtid i Sverige.Ett anknytningsvillkor bör inte vara så snävt att manonödigtvis begränsar möjligheterna för par som så önskaratt ingå partnerskap här. Ett homosexuellt par, som vill levaeller lever i , men där den ene inte anses uppfylla ettanknytningsvillkor, kan ha goda skäl att vilja ingåpartnerskap utan att det drar ut . Vi anser därför attdet inte är nödvändigt att rikta anknytningsvillkor mot bådaparterna.Vi anser att ett anknytningsvillkor bör utgå från svensktmedborgarskap. Eftersom den huvudsakliga avsikten medanknytningsvillkoret är att i möjligaste mån begränsapartnerskapslagens tillämpning till par som har för avsikt attbo i är ett svenskt medborgarskap ensamt intetillräckligt som anknytningsfaktum. Medborgarskapet i sigsäger ju inget om var personen faktiskt finns eller var hantänker slå sig ner. Kravet på medborgarskap bör därförkombineras med ett krav på faktisk anknytning till Sverigei form av hemvist.Anknytningsvillkoren i de danska och norska lagarnabygger uteslutande på denna kombination. Därmedutestängs alla par bestående av två utländska medborgare.I finns ett visst missnöjde med detta. Det finnsnaturligtvis utlänningar, som har bott länge i ochsom har en mycket fast anknytning dit utan att de kan ellervill bli danska medborgare. Även vid remissomgången iNorge framfördes kritik mot att anknytningsvillkoret varonödigt strängt.Delvis mot bakgrund av denna kritik anser vi att man börskapa möjligheter även för -- om man bara ser tillmedborgarskapet -- rent utländska par att ingå partnerskapi under förutsättning att en av parterna har en visskvalificerad anknytning hit. Denna anknytning har vikonstruerat som bosättning här kombinerat med hemvist här vidprövningstillfället.Frågan om ett anknytningsvillkor utformat enligt vårtförslag skulle strida mot EU:s och principerom fri rörlighet är inte uttryckligen reglerad i de aktuellarättsakterna och har såvitt vi känner till inte prövats.Rättsläget på denna punkt är således oklart.EU syftar bland annat till en omfattande och varaktigekonomisk integration mellan medlemsländerna. Denhuvudsakliga uppgiften är enligt , som är ettav de grundläggande fördragen och en del av den primäraEU-rätten, att upprätthålla och vidmakthålla en gemensammarknad samt främja en gynnsam ekonomisk utveckling imedlemsstaterna och närmare förbindelser mellanmedlemsländerna. Ett av de medel som skall användas föratt uppnå detta mål är att mellan medlemsstaterna avskaffahindren mot fri rörlighet för personer. Av denna anledningfinns i artikel 7 i en grundläggande princip,den s.k. icke-diskrimineringsprincipen. Principen innebäratt all särbehandling, i vart fall negativ särbehandling, pågrund av nationalitet och som inte är sakligt grundad ärförbjuden inom fördragets område. Diskriminering kanbestå i att liknande situationer behandlas olika eller attolika situationer behandlas på samma sätt. Diskrimineringkan vara öppen eller dold. Regler som är så formulerade attde leder till mindre gynnsam behandling av den som ärmedborgare i eller härrör från ett annat land är öppetdiskriminerande. Dold diskriminering är det när till syneslikabehandlande åtgärder ändå i praktiken fårdiskriminerande verkningar. En regel som t.ex. ställersärskilda krav på kunskaper i landets språk eller bosättningdär kan innebära dold diskriminering.Romfördraget kompletteras av olika rättsakter bl.a.förordning (EEG) nr 1612/68. Förordningen fastslår atticke-diskriminerings- eller likabehandlingsprincipen gällerbl.a. sociala, skattemässiga och fackliga förmåner.Uttrycket sociala förmåner har kommit att få en mycketvidsträckt innebörd. Det omfattar alla sociala förmåner somutges till nationella arbetstagare på grund av deras statussom arbetstagare eller enbart därför att de är bosatta inommedlemsstatens territorium.Enligt artikel 1 i är dess syfte att främja ettfortgående och balanserat stärkande av handeln och deekonomiska förbindelserna mellan de avtalsslutande på likakonkurrensvillkor och med respekt för samma regler, iavsikt att skapa ett homogent europeiskt ekonomisktsamarbetsområde.Genom EES-lagstiftningen har, i enlighet medbestämmelserna i , en stor del av EU-rättengjorts till svensk lagstiftning.