mot · GH02A807 · 1994-01-25 00:00:00 — Utbildningsväsendet har en betydelsefull roll och ettstort ansvar i strävandena mot ett mer jämställt samhälle.Hösten 1992 antog en ny högskolelag som blandannat säger att jämställdheten alltid skall iakttagas ihögskolans verksamhet.Regeringen föreslog i propositionen Forskning förkunskap och framsteg (prop 1992/93:170) etttiopunktsprogram för att främja jämställdheten inomuniversitet och högskolor. Exempel på åtgärder somföreslogs var instiftandet av ett jämställdhetspris, enfördubbling av FRN:s projektmedel för kvinno- ochjämställdhetsforskning och stimulansbidrag till universitetoch högskolor.Dessa åtgärder har betydelse för att ändra attityder, ökakunskapen och stimulera till aktiva åtgärder för förändring.Vi anser därutöver att universitets- och högskoleledningar ilag bör ges ett tydligare ansvar för att främja jämställdheteninom utbildningen och för studenten och dennes situation.Den nya jämställdhetslagen trädde i kraft den 1 januari1992. Lagen föreskriver att arbetsgivaren genom aktivaåtgärder skall bedriva ett målinriktat arbete för att främjajämställdheten. Detta gäller bland annatarbetsförhållanden, rekrytering och jämställdhetsplaner.Arbetsgivaren skall verka för att inte någon arbetstagareutsätts för sexuella trakasserier eller för trakasserier pågrund av anmälan om könsdiskriminering. Lagen innehållerdessutom bland annat förbud mot könsdiskriminering.Jämställdhetslagen är en arbetsrättslig lag och utbildningoch studenter omfattas därför inte av den. Stora delar skulledock kunna tillämpas även inom utbildningsområdet.I några få universitets och högskolorsjämställdhetsplaner ingår även utbildning och studentersom en självklar del, men från allt för många hållrapporterar studenterna att de förgäves försökt få omfattasav planerna. Det är inte tillfredsställande att ett aktivtarbete med jämställdheten för studenter skall varaberoende av universitets- och högskoleledningarnas godavilja.Sexuella trakasserier är ett allvarligt hot mot anställdasoch studenters arbetsglädje, trygghet, ekonomi ochmöjligheter till framgång i arbete respektive studier. Attsexuella trakasserier på arbetsplatsen existerar vet vi. , JämO:s, FridA-undersökning 1987 uppgav var sjunde kvinna (ungefär 14procent) av dem som svarade att hon hade trakasserats.Denna situation har bekräftats i andra studier.1991 genomfördes den första svenska undersökningen omsexuella trakasserier av studenter. Den genomfördes blandkvinnliga studenter på , där såmånga som uppgav att de blivit trakasserade. Avde nära 250 studentskor vid som1992 svarade på en enkät angav att de blivitutsatta för sexuella trakasserier. Vid en undersökning förraåret vid fann man att blivitsexuellt trakasserade och en samtidig undersökning iUppsala visade på . Samtliga undersökningar haranvänt sig av JämO:s definition av sexuella trakasserier.Ovanstående pekar på att studenter har samma behovsom anställda av skydd i lagen mot trakasserier. Viduniversiteten och högskolorna står studenterna i sammaberoendeställning till lärare och handledare som deanställda gör till chefer och arbetsledare. Maktobalansenlägger ett moraliskt och etiskt ansvar hos den som harmakten. Det räcker inte, att som vissa gör, hänvisa tillcivilrättslig och straffrättslig lagstiftning.Jämställdhetsombudsmannen, , skall se till attjämställdhetslagen efterlevs. JämO har instruktioner attverka för jämställdhet inom högskolan och andrautbildningsformer. Men där handlar det om rådgivning ochinformation, vilket inte är tillräckligt. Det vore därförnaturligt att JämO även får till uppgift att bevaka attuniversitet och högskolor även vad gäller utbildning ochstudenter efterlever tillämpliga delar av jämställdhetslagen. Med hänvisning till det anförda hemställs1. att hos regeringen begär förslag påjämställdhetslagstiftning på utbildningsområdet,2. att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om utökade arbetsuppgifter förJämO.