mot · GH02A455 · 1994-01-25 00:00:00 — Arbetsmarknad och infrastruktur i HuvudstadsregionenUtveckling och förändring är grunden för ett bättresamhälle. I finns unika förutsättningarför både utveckling och förändring. Här bor en femtedel avlandets befolkning. Regionen står för mellan en femtedeloch en fjärdedel av landets inkomster. Här finns vart fjärdeföretag i , som arbetar med import och export avvaror och tjänster. I finns en tillräcklig basför många slags aktiviteter, som helt saknas i andra delar avSverige. Storstadens mångfald skapar möjligheter ochekonomisk expansion som kommer hela landet till del.Utvecklingen i har också storbetydelse för hela landets framtid. Sysselsättningen i allaindustrialiserade länder förskjuts från tung energi- ochråvarukrävande varuproduktion mot den kunskaps- ochkommunikationsberoende tjänstesektorn. befinnersig i en omfattande omstrukturering av arbetsmarknaden.Klarar vår region omställningen, kommer andra landsdelaratt ha lättare att följa efter.Det väsentliga i en fungerande regionalpolitik är attskapa kreativa miljöer över hela landet.Stockholmsregionen har många egna unika möjligheter attstimulera kreativitet och därigenom kulturliv, forskning,sysselsättning och välfärd.Storstockholms framtid måste utvecklas i samverkanmed andra regioner. Från många andra län framförs förslagom tunga statliga investeringar i syfte att underlättakommunikation mellan det egna länet och huvudstaden.Exempel är byggandet av nya och snabba järnvägar runtMälaren, motorvägslänkar med andra större svenska städereller bättre flygförbindelser. I dessa sammanhang seruppenbarligen andra landsdelar som en motorför hela landet, en källa till gemensam utveckling som måsteutnyttjas i samverkan.Trenden i regionens utveckling har under en längre tidgått mot allt större klyftor mellan den norra och den södralänsdelen. Längs stråket --flockasframtidsindustrier och människor med högre inkomster.Även andra klyftor i länet förstärks om trenden fortsätter.Tillväxten är på både norra och södra sidan av länetpåtagligt förskjuten mot väster. finns också i norrkommuner med påtagliga problem. På östra sidan finnsskärgårdskommunerna med glesbygdsproblem, fåarbetsplatser och delvis dåliga kommunikationer.De centrala och nordvästra regiondelarnas försteg iutvecklingen bygger bl.a. på deras goda kommunikationer.Närheten till både huvudstadens kraftfält och förbindelsertill utlandet blir en källa till utveckling som bör tas tillvara.Men det betyder också att nyinvesteringar ikommunikationer bör kunna utnyttjas för att lyfta andraregiondelar. På kommer både befintligt ochnyetablerat näringsliv att gagnas av de nya vägprojekteninom ramen för Storstockholmsöverenskommelsen (dets.k. Dennispaketet) som ger bättre kontakt medEuropavägnätet. Det ger också ett säkrare ekonomisktunderlag för ett ökat bostadsbyggande i den södraregiondelen.Arbete och näringslivFör som helhet är det bra omStockholmsregionen får utveckla det man är bäst på.Rikets huvudstadsregion måste rimligtvis inrymma enbetydande administrativ verksamhet. Den bör dockbegränsas till vad som är gemensamt och nödvändigt förhela landet. Möjligheter att decentralisera offentligförvaltning till länsstyrelser, andra regionala organ ochkommuner bör tillvaratas. En utflyttning av för riketgemensamma funktioner är däremot mycket tveksam.Det är också naturligt att huvudstadsregionen ärledande, men inte dominerande, inom kulturliv ochteknologisk utveckling. Musik, teater och konst bör givetvisvara väl företrädda i huvudstaden och på en kvalitetsnivåsom är attraktiv internationellt. Humanistisk ochnaturvetenskaplig forskning samt högteknologiskutveckling kräver för en fungerande kreativitet både en vissminsta storlek och goda kontakter med andra grupper inomoch utom landet. Dessa förutsättningar uppfylls bäst i elleri omedelbar närhet av ett storstadsområde.Storstadsområdet är även unikt lämpat för utveckling sombygger på importerad teknik, p.g.a. ett stort antalfristående importörer och närheten till en stor marknad.I dag pågår en minskning av varuproduktionen iStockholms län. Det har ibland vållat farhågor för enobalans på arbetsmarknaden. I det stora hela är detobefogat. Endast inom vissa högspecialiserade områdenkan tillverkningsindustrin konkurrera om arbetskraften istorstadsområdena. till regionen i stort finns ingenanledning att med särskilda medel söka hålla kvartillverkningsindustrin i som annars skullesöka sig till områden med bättre tillgång på arbetskraft. Omman skulle söka öka andelen industri i skulledetta bl.a. leda till en från andra synpunkter oönskadökning av regionens totala befolkning och att andraregioner berövas arbetstillfällen.Om man beskriver industrins utveckling i länet i termerav antalet sysselsatta så kan man notera attindustrisysselsättningen minskat med drygt 20 000 under enfemtonårsperiod. Mäter man istället produktionensvolymutveckling blir intrycket mer positivt. Den ökningsom skett hänför sig till den högteknologiska industrin.Näringslivet är emellertid inte lika i alla delar avregionen. Som tidigare nämnts finns det både i norr, österoch söder kommuner med svåra sysselsättningsproblem.Därför är det rimligt att stimulera framväxten av mindretillverkningsindustri, liksom självfallet även andra typer avföretag i glesbygdsområdena.Lågkonjunkturen har slagit igenom fullt ut i Stockholmslän. Arbetslösheten är högre . Just nu harStockholms län fler arbetslösa än hela frånTreriksröset till . Särskilt oroande är att blandungdomarna går var sjätte arbetslös. Det innebär särskildarisker i en stor stad med gängbildningar på gator och itunnelbanan och den överallt närvarande drogfaran.Regeringen har förelagt riksdagenförslag till sysselsättningsskapande åtgärder genomtidigareläggningar av investeringar i vägar och järnvägar.Sammanlagt har anvisats. Av detta belopp harStockholmsregionen samt erhållit . Attvår region tilldelats ett så marginellt belopp äruppseendeväckande.F.n. är över 66 000 (oktober 93) i öppetarbetslösa varav ett stort antal är byggnadsarbetare.Ytterligare 34 000 personer är sysselsatta iarbetsmarknadspolitiska insatser och i särskilda insatser förhandikappade. Också på tjänstemannasidan ärarbetslösheten oroande. Allt fler väljer dessutom att ståutanför arbetsmarknaden för att i stället t.ex. studera,skaffa barn eller resa.Nu sätter ett stort antal anläggningsprojekt igång iregionen som en konsekvens avStorstockholmsöverenskommelsen. Planering ochprojektering pågår för högtryck.Det finns också en rad andra projekt, som under allaomständigheter bör genomföras förr eller senare, och somkan påbörjas . Det gäller bl.a. smärreförbättringsarbeten och underhållsåtgärder samt objektsom finns i länstrafikanläggningsplanen samt vissa övrigaobjekt.Länsstyrelsen har inventerat sådana objekt inomVägverkets, och lokaltrafiksområden.Det finns flera starka motiv för staten att bidra till att dehär nämnda objekten kan komma igång . Det förstaär naturligtvis att objekten är angelägna i sig och viktigainslag i en successiv uppgradering av infrastrukturen i länet.Det andra är dagens sysselsättningsläge.Sysselsättningseffekten av byggprojekt sträcker sig långtutanför byggbranschen -- och utanför länet. Byggprojektger ökad sysselsättning inom transportnäringen och inombyggmaterialindustrin.Det tredje motivet är att man genom tidigareläggningarkan undvika att byggmarknaden blir likaöverhettad som den var under senare delen av 1980-talet.Risken för detta är nämligen ganska stor eftersom många avde objekt som planeras inom ramen förStorstockholmsöverenskommelsen kommer in i ettgenomförandeskede om . Det är därför angelägetatt så mycket som möjligt av övriga angelägna projekt sättsigång och genomförs innan alla byggresurser tas i anspråkav objekten i Storstockholmsöverenskommelsen.Det är därför angeläget att regeringen utarbetarytterligare förslag till tidigareläggningar avinfrastrukturobjekt som kan förläggas till länenligt ovan. Detta bör ge regeringen till känna.I har länsskattemyndigheten jämfört medövriga län en mycket stor andel komplicerade deklarationeratt granska. Det är framför allt de omfattandeföretagsdeklarationerna som tar och som ocksåkräver hög kompetens hos dem som skall granska. Till dettaförhållande tas ingen hänsyn när fördelarresurser. Mot denna bakgrund bör ge regeringeni uppdrag att hos begära förslag om enförändrad modell för fördelning av medel tilldeklarationsgranskning så att hänsyn tas till de speciellasvårigheter som råder för del.Samordning av statliga myndigheters verksamheterOmfattande resurser, statliga och kommunala, läggs nerpå att bevara en levande skärgård med arbete och serviceför skärgårdsbefolkningen året runt. sedanpresenterade en bemanningsplan förlotsplatserna i som i praktiken skulleha inneburit att skärgården berövats många av de allra mestnaturliga arbetstillfällena.Just nu pågår en ''omstrukturering'' av postens service iStockholms läns glesbygd, dvs. bl.a. skärgården.Postkontor läggs ner utan att man tar reda på vilkabesparingar som samhället egentligen gör och utan att gebesked om hur man skall hantera t.ex. penningtransporteroch företagens postservice. avsättsarbetsmarknadspolitiska resurser från både stat ochlandsting och kommuner i länet. Vi kan inte acceptera attmyndigheters handlande så uppenbart strider motvarandra. I stället måste en samhällsekonomisk helhetssynanläggas på frågor av denna typ. Utan den samordning somkan ske vid myndighetssamarbete blir resultatet enytterligare utarmning av skärgården. Det är därförangeläget att regeringen tar initiativ till att en samordningav statliga myndigheters verksamhet kommer till stånd föratt samhällets resurser skall kunna utnyttjas optimalt. Detkan exempelvis ske genom ett särskilt uppdrag tilllänsstyrelsen. Detta bör ge regeringen till känna.UtbildningSom nämnts skiljer sig arbetsmarknaden i Stockholmslän på flera områden från övriga delar av landet. Den trendsom kan noteras i alla industrialiserade länder, attsysselsättningen förskjuts från tung energi- ochråvarukrävande varuproduktion mot en kunskaps- ochkommunikationsberoende tjänstesektor, är extra tydlig ivår region. Detta ställer stora krav på en högutbildningsnivå.Trots den stora ökningen av antalet sysselsatta i denkunskapsintensiva tjänstesektorn har inte motsvarandeexpansion skett på utbildningsområdet. Detta förhållandehar lett till den inflyttning av välutbildade från övrigalandet, som härom året redovisade i sin skrift''De nya inflyttarna''. Där visas att inflyttarna i första handär unga och välutbildade och att de lämnar ett arbete på dengamla orten för att hellre arbeta på Stockholmsarbetsmarknad. Denna utveckling har dock dämpats något.Detta blir naturligtvis möjligt på grund av denefterfrågan på välutbildad arbetskraft som finns i dennaregion. Vi skulle dock hellre se att de ungdomar som redanfinns här fick den utbildning som behövs för att motsvara dehögt ställda krav som arbetsmarknaden här ställer.GymnasieskolanUtbildningen på gymnasienivå har fortfarande iStockholms län -- och det i synnerhet i den --en alltför kraftig inriktning mot gymnasiets yrkesinriktadestudievägar. I förhållande till de arbetsmarknadssegmentsom den yrkesspecifika gymnasieutbildningen riktas mot ärden alltför stor. I en utredning gjord vidPlaneringsavdelningen vid i ,Teknikförnyelse eller stagnation, visas detta med allönskvärd tydlighet. Totalt sett tycks den utbildning somerbjuds inom länet på övriga nivåer inte heller motsvara debehov som näringslivet ställer i samband med den snabbateknikförnyelsen. Resultatet har blivit den inflyttning avkvalificerad och välutbildad arbetskraft som redovisatsovan.I dag går ungefär var fjärde gymnasieelev på enyrkesutbildning som förbereder för yrke inom industrin,trots att sådana yrken endast upptar en knapp tiondel avlänets arbetstillfällen. Denna snedbalans är ett problem förhela förmåga till en långsiktigt konkurrenskraftigutveckling.Informationer kommer också om att det nyaprogramgymnasiet kan medföra en utslagning av elever sominte vill gå i gymnasieskolan. Regeringen bör därförutvärdera det nya programgymnasiet såväl vad gäller denteoretiska andelen av utbildningarna och dess betydelse förden lokala och nationella utvecklingen som avhoppen frångymnasieskolan.Högre utbildningEnligt en studie av Regionplanekontoret vid StockholmsLäns Landsting (''Det nya näringslivet --Informationsteknologi i '', Rapport1986:4, publicerad ) redovisas en enkät bland 600företag i regionen. Där sägs: ''Kunskapsintensiteten isvenskt näringsliv ökar snabbt, och Stockholmsregionenligger före och driver på i denna utveckling ...roll som centrum för nationellteknikspridning gör det särskilt angeläget att där satsa påsnabba transporter, på utbildning och på internationelltorienterad Fou.'' Detta är fortfarande giltigt.Utbyggnad av högre utbildning och forskning är avökande betydelse för näringsliv och förvaltning i vårt land.Speciellt gäller detta för verksamhet inom de s.k.kunskapsintensiva områdena. Detta omfattar särskilt fältsom bygger på kvalificerad informationshantering och nykommunikation t.ex. med teletekniska hjälpmedel.Stockholmsregionen och i övrigt innehållerett antal av den svenska ekonomins mest dynamiskaföretag. Där finns företag som , , delarav ABB, , Alfa , , Fläkt och Telia.Där finns också den offentliga förvaltningensorganisationer. Behoven av en stabil grund inom dekunskapsintensiva områdena i anknytning tillinformationsteknologi och kommunikation är särskilttydliga i Stockholmsområdet.En utbyggnad av resurserna för högre utbildning ochforskning inom informationsteknologi och kommunikationi bör ta inomregionala hänsyn ibeaktande. All expansion behöver inte förläggas tillområdena norr om staden.En utbyggnad inom de angivna områdena iStockholmsområdets södra delar skulle inte utarmasatsningarna norr om staden. Det finns viktiga nya områdenför forskning och högre utbildning som utgör kompletteringoch inte ersättning. Särskilt gäller detta för verksamhet medsystemanalys och kvalificerade tillämpningar av data ochtelesystem för kommunikation, organisation ocharbetsmiljö.I arbetar och Museum. Stiftelsendokumenterar den historiska och nutida invandringen tillSverige och bedriver forskning och utbildning. Dennaverksamhet bör kunna utgöra kärnan i ett centrum förutbildning och forskning i invandrarfrågor. Det är naturligtatt denna disciplin förläggs till en högskoleenhet påSödertörn.Den medicinska och biovetenskapliga högskole- ochforskningsverksamhet som äger rum i i anslutningtill skulle kunna kompletteras medutbildnings- och forskningssatsningar inom nya områdensom t.ex. de ovan nämnda. Här har även ennäringslivshögskola satts igång . Landstingethar vidare beslutat lokalisera till Novum.Rektor för har införutbildningsutskottet uttalat att nu är så stortatt det varken kan eller bör växa mer. är det förregionen nödvändigt att ytterligare högskoleutbildning ochforskning inom nya områden kommer till.Ytterligare konkreta steg mot bildandet av ett nyttfristående universitet på är nu naturliga ochangelägna. bör upprättas.Resurstilldelningen för högskoleutbildning iStockholmsregionen ligger väsentligt under vad landet iövrigt får. Kostnaderna per årsstudieplats på ekonomlinjenvarierar från i botten tillÖstersunds på ca . För kulturvetarlinjen ärspannet från ca i till drygt 23 000kronor i Karlstad.Skillnaderna är inte rimliga och bör analyseras så attskillnaderna minskar. Detta bör ges regeringen till känna.Regionalpolitiska hänsyn bör sålunda tas vidutbyggnaden av högskoleutbildning och forskning iStockholmsområdet, men detta är inte huvudmotivet.Länsstyrelsens utredning har tydligt klarlagt att risken ärstor att de redovisade inflyttningsströmmarna blir allt störreom inte får en ökad tilldelning avutbildningsresurser på högskolenivå. Detta får då ocksånegativa effekter på landets näringsliv i övrigt på så sätt attStockholmsregionen lockar till sig kvalificerad ochvälutbildad arbetskraft från övriga landet.Slutsatsen är dock inte att utbildningskapaciteten bördras ned i övriga regioner, utan endast att den bör ökas iStockholmsregionen.KommunikationerGoda kommunikationer är en förutsättning för enframtidsinriktad utveckling av en region och ett land.Kommunikationerna i olika delar ärsammanlänkade och värdet av investeringar iinfrastrukturen är beroende av att dessa samband beaktas.Detta gäller i synnerligt hög grad för satsningar på attförbättra kommunikationer.En fungerande huvudstadsregion är en nationellangelägenhet. Det ligger i hela intresse attStockholmsregionen förmår att konkurrera med andrastorstadsregioner i . Härutöver ärStockholmsregionen också hjärtat för landets tåg- ochflygtrafik. De investeringar som planeras ochgenomförs, delvis inom ramen för den s.k.Storstockholmsöverenskommelsen, är därför avriksintresse. Trafikprojekten har till stor del en direktbetydelse för övriga delar av landet, förutom detgemensamma intresset av en fungerande huvudstad.Staten måste i högre grad, än som har varit fallet underen följd av år, bidra till kostnaderna för trafikinvesteringari . tidigare beslut att anslå3,5 (med uppräkning 3,8) miljarder kronor tillinfrastruktursatsningar i regionen, som en del av ett störreanslag till de tre storstadsregionerna, var ett positivtställningstagande. Det är nu angeläget att målmedvetet ochlångsiktigt stödja genomförandet avStorstockholmsöverenskommelsen och andra angelägnautbyggnadsprojekt.Genom en unik uppgörelse har en bred majoritet avStockholmsregionens politiker överenskommit om attregionens bilister genom avgifter skall finansiera ett stortantal tunga väginvesteringar, samt vissa andra väganknutnainvesteringar. Sammanlagt avses investeringar om ca 20miljarder kronor finansieras med bilavgifter. Detta är ettmycket långsiktigt åtagande från regionens sida, då avgifterkan behöva tas ut ända . Eftersominvesteringarna avses lånefinansieras, beräknas den totalasumma som bilister till dess kommeratt betala att uppgå till ca 40 miljarder kronor.Mot denna bakgrund är det självklart att statensfinansiella åtaganden för trafikinvesteringar i regionen ävenmåste bli mer långsiktiga. I överläggningar med regionensföreträdare måste regeringen skapa klarhet i frågan omstatens bidrag till finansieringen av regionens investeringari trafiksystemet under Storstockholmsöverenskommelsenssenare hälft.Riksdagen bör ge regeringen till känna attStockholmregionens andel av ordinare anslag till väg- ochkollektivtrafikinvesteringar inte får minska. Det är ennödvändig förutsättning förStorstockholmsöverenskommelsen med hänsyn till attsyftet med de omfattande avgifterna i regionen inte är attbekosta vägar i andra landsdelar. Överenskommelsenförutsätter också att de statliga investeringsmedel somfrigörs genom att vägprojekten tvärledenfinansieras genom bilavgifter överförs till investeringar ikollektivtrafiken samt att dessa medel medindexuppräkning reserveras i aktuella flerårsplaner. Medelför bidrag till länstrafikanläggningar enligtöverenskommelsen måste också reserveras medindexuppräkning i aktuella flerårsplaner.Förändringar i fördelningsmodellen för investeringar ilänstrafikanläggningar bör övervägas, i syfte att stärka detregionala ansvaret och säkerställa att statenslångsiktiga åtaganden genomförs. Som en första åtgärd bördet bli möjligt för länsstyrelserna att besvära sig hosregeringen över de av fastställda länsramarna.Detta bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Förtroendet för att de avgifter som regionens bilisterbetalar också går till avsedda ändamål får inte kunnaifrågasättas. bör mot denna bakgrund uttala attmoms på avgifter uttagna enligtStorstockholmsöverenskommelsen, liksom på eventuellamotsvarande avgifter i andra delar av landet, ej utgår ellertill fullo kompenseras genom bidrag till projektensgenomförande.Vägprojekten i Storstockholmsöverenskommelsenbelastar inte statens budget, utan skall, som ovan nämnts,finansieras genom avgifter som uttas av trafikanterna.Avgifter avses införas . Det är dock angeläget attregeringen möjligt föreslår den ändradelagstiftning som erfordras. I enlighet medöverenskommelsen bör lagstiftningen medge att avgifternaanvänds för att styra trafiken och uppnå miljövinster. Debör vidare kunna differentieras utifrån exempelvisfordonstyngd och utrustning för avgasrening.Vägverket har , genom riksdagsbeslut, erhållitstatliga garantier för att genom upplåning kunna genomföraprojektering. Med hänsyn till den akuta situationen påarbetsmarknaden är det angeläget, att snarastbeviljar utökade garantier, så att byggstart kan ske snarast.Det finns, som tidigare nämnts, vägprojekt som ärplanlagda och miljöprövade och som kan igångsättasomedelbart.Storstockholmsöverenskommelsen bygger på och utgårfrån den antagna regionplanen för län.Regionplanen har arbetats fram av , som iStockholms län är regionplaneorgan, i samspel med länetskommuner, och andra aktörer. Parallellt harkommunerna antagit sina översiktsplaner, i vilkaStorstockholmsöverenskommelsens projekt likaledes harbehandlats. har i samråds- ochgranskningsyttranden över dessa planer bl.a. framfört ochavvägt berörda riksintressen. Inför eventuella prövningarav kommande detalj- och arbetsplaner, har regeringen ienlighet med naturresurslagen erhållit en särskildredovisning av kommuner och länsstyrelse över hur lagenavses behandlas i genomförandet avStorstockholmsöverenskommelsen. Förutsättningarna ärdärför mycket goda för att regering och riksdag utanreservationer skall kunna uttala att de i överenskommelseningående järnvägs- och vägprojekten är av mycket stortnationellt intresse.Utöver de i överenskommelsen ingående projekten,finns ett antal större och för såväl regionen som hela landetangelägna kommunikationsprojekt i området. Mälar- och Svealandsbanorna samt Arlandabanan.Dessa järnvägsutbyggnader är direkt och indirekt beroendeav att Storstockholmsöverenskommelsen också genomförs,t.ex. vad gäller utbyggnaden av ytterligare spår mellanÅrsta och . Denna utbyggnad är förövrigt av riksintresse med hänsyn till utbyggnaden avsnabbtågstrafiken.Arlandabanan byggs . Det är emellertid endast enförsta etapp. En direkt genomgående spåranslutning måstesnarast säkerställas för att också övriga delar avMellansverige och södra skall kunna ges enradikalt ökad tillgänglighet till flyget. Finansieringen avprojektet måste även möjliggöra att flygplatsen på rimligaekonomiska villkor kan trafikeras med regionaltåg påsträckan ----och tillangränsande län. Om man ser till antalet boende längsdenna axel är det två tredjedelar av befolkningen i länetsom är berörda.Det är också angeläget att man i den fortsattaplaneringen inte omöjliggör lokaltrafik på järnväg tillflygplatsen. Att utnyttja möjligheten att ge ocksåpendeltågsresenärer tillfälle till täta och snabbakommunikationer skulle också ge ett bättre ekonomisktunderlag för . är Sverigesåttonde största pendeltrafikstation med drygt 12 000pendlare , som kunde ge god stadga åt ekonomin.Trafikutskottet har förutsatt att avtal om Arlandabanankan träffas under sådana villkor att en samhällsekonomisktrafikförsörjning främjas. Om det skulle visa sig att enprivat finansiering inte kan ordnas på rimliga villkor måstedenna lönsamma investering på sedvanligt sätt finansieras istatlig regi.FlygetFlygresandet har oavsett en tillfällig konjunkturorsakaddämpning utvecklats mycket snabbt i Stockholmsregionen.Arlanda flygplats har snart nått maximum för sin kapacitet.Den planerade utbyggnaden med en tredje bana på Arlandaär av stor betydelse inte bara för , utanockså för övriga landet. Om flygets infrastruktur iStockholmsområdet inte räcker för att klara efterfrågan,talar mycket för att regionalflyget i första hand drabbas.Studier av flygplatsfrågan visar entydigt att regionen,utöver tredje bana, behöver ytterligare enflygplats. /skulle vara den bästa lokaliseringenav en ny flygplats.