mot · GH02K22 · 1994-01-24 00:00:00 — med anledning av prop. 1993/94:117 Inkorporering av och andra fri- och rättighetsfrågor I propositionen föreslås bl.a. utvidgat skydd förgrundläggande fri- och rättigheter i regeringsformen (RF).I reglerna om egendomsskyddet föreslås också ettgrundlagsbundet förbehåll för allemansrätten. Det berördaförbehållet har i förslaget till ändring av RF:s 2 kap. 18 §kommit till uttryck på följande sätt: ''Alla skall ha tillgångtill naturen enligt allemansrätten oberoende av vad somföreskrivits ovan.'' Förslagen överensstämmer i stort settmed dem som den s.k. Fri- och rättighetskommittén (Ju1992:101) överlämnade till statsrådetReidunn Laurén.Grundlagsskyddet för allemansrätten hade ickeföregåtts av en rättshistorisk analys av begreppets realainnebörd och dess relation till den enskilda äganderätten.Detta är desto mera anmärkningsvärt som begreppet i frågafrämst under varit föremål för vittskilda tolkningar och föranlett icke blott betydandemotsättningar mellan markägare och icke markägandemedborgare utan också ökande risker för det svenskalandskapet.Kraven på utformning av lagtext -- och särskiltgrundlagstext -- är enligt svensk praxis hårda. Oklarhetrörande grundlagsreglers syfte och bakgrund kan leda tillmissförstånd och till av lagstiftaren icke avseddakonsekvenser. Grundlagen måste alltid betraktas somrättsstatens fundament. De krav som detta reser kan ickeanses tillgodosedda genom den föreslagnagrundlagsregleringen av den svenska allemansrätten.Förslaget torde emellertid bygga på en partipolitiskkompromiss och torde därmed i realiteten varabunden att i stort sett godtaga förslaget.Detta gör det emellertid desto mera angeläget attgrundlagsändringen icke får i så måtto prejudicerandekonsekvenser, att den förhindrar den analys och detklarläggande av allemansrättens natur och begränsningar,som med tiden blivit alltmer trängande. Avdepartementschefens kommentarer till grundlagsförslagetframgår också, att denne själv är klart medveten härom.Tyvärr ges emellertid däri icke den klarhet vare sig omrättsläget eller handlingsfriheten, som grundlagsregleringenkräver. I själva verket blir det eftersträvade syftet därmedännu oklarare.Allemansrätten kan -- heter det i motiven -- ''urmarkägarens synvinkel sägas innebära en inskränkning ihans äganderätt till fastigheten utan att han har rätt tillnågon ersättning för den''. Att den i lag icke definieradeallemansrätten, vars innebörd i stort sett klarlagtsmotsättningsvis genom till markägarens skydd infördastraffbestämmelser, icke skulle kunna tillämpas till skyddför markägareintressen utanför dessas uttryckligaramar, torde emellertid ingalunda vara rättsligen avgjort.I departementschefens motiv heter det vidare, attavsikten ''dock icke är att ge allemansrätten en för allframtid bestämd innebörd och därigenom låsa den till justden rörelsefrihet i naturen som får anses ha sittstöd i denna''. Därmed torde i motiven vilja göras gällande,att det föreslagna grundlagsskyddet icke får anses hindraändringar i dess regelsystem. Men hävdas imotiven att eftersom allemansrättens gränser kan ansesföränderliga ''är det inte lämpligt att i detta sammanhangföreskriva begränsningar i allemansrätten''. Till nämndaåsiktsförklaring knyts slutligen den anmärkningen ''att förtydlighetens skull syftet med förbehållet för allemansrätteninte är att ge en längre gående rätt att nyttja naturen änenligt nu accepterade former''. (kurs av oss)Sistnämnda slutsats är desto mer anmärkningsvärd somdet råder allmän oklarhet om vad som är ''accepterat''.I själva verket torde föreligga klara motsättningar om vadsom i praktiken accepteras och vad som rättsligen -- medreservation för rådande oklarhet -- icke kan vara accepterat.I dag förekommer i allt större utsträckning ökat tryck på vårsvenska natur med risk för betydande långsiktigaskadeverkningar inte bara i våra glesbygder utan också ochfrämst inom tätortsregionerna och omgivande natur- ochskärgårdsområden. Alltmer har frågan rests, om det kanvara rimligt att det utan markägarens tillstånd och tillförfång för viktiga naturområden fritt får förekomma mereller mindre organiserade eller kommersiellafritidsaktiviteter, såsom anordnande av bad- och tältläger,campingresor, fiske- och kanotsafaris, ridning, skolutfärder,windsurfing, dykaraktiviteter, hundprov samt dessutom föravsalu bedriven kollektiv bär- och svampplockning. Kanverkligen -- vi reser åter frågan -- detta anses rättsligen''accepterat'' blott därför att det i regel -- i brist påkunskaper om allemansrättens innebörd -- icke föranletträttsliga åtgärder?Strängt taget kan departementschefen med sina häråtergivna kommentarer sägas ha riktat svidande kritik motsjälva tanken på att i nuvarande oklara rättsläge införagrundlagsskydd av något så diffust och motsägelsefyllt somallemansrätten.Trots att det alltså ingalunda är ostridigt vilka ''former''som är ''accepterade'', har redan betydandemissförhållanden gjort sig gällande och vår anslutning tillEES kommer med all sannolikhet att väsentligt öka dessa.Det torde redan vara obestridligt, att allemansrätten inte fårutnyttjas kommersiellt vare sig av svenska eller utländskamedborgare och att markägare icke rimligen i längden skallbehöva utan ersättning tåla den massinvasion i organiseradeformer som på vissa håll förekommer och för varje årtenderar att öka i omfattning med alltmer påfallande skadorpå vår orörda natur.Mot den bakgrunden skall bland annat det uppdrag sessom anförtrott förre justitierådetBertil att utreda och klarlägga allemansrättensnatur och begränsningar. Inom relativt begränsad tid tordealltså kunna förväntas ett rättshistoriskt klarläggande avden gamla sedvänjans gränser.Det framstår alltså -- inte minst mot bakgrunden av demotsägelsefulla reservationer som förekommer i de nyssciterade motiven -- som i hög grad angeläget attallemansrättens nu aktuella ''grundlagsförankring'' intetillåts förhindra en allt mer behövlig precisering ochanpassning av den månghundraåriga sedvänjan tillutvecklingens krav.Detta bör enligt vår mening åstadkommas genom klara,logiska och pregnanta motivuttalanden.Departementschefens egna motiv är motsägelsefyllda ochmera ägnade att försvåra än att underlätta en bedömning avrättsläget och handlingsfriheten. Det bör därför uppdras åtkonstitutionsutskottet att vid ärendets behandling vidtagaerforderliga förtydliganden i nämnda hänseenden. Med hänvisning till det anförda hemställsatt vid beslut om ändring i regeringsformenförtydligar motivuttalandena om allemansrätten i enlighetmed vad som anförts i motionen.