bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — I några av motionerna framhållsatt det är viktigt att begränsa innehavskriminaliseringen tillsådana barnpornografialster som visar barn som utsätts förövergrepp vilket enligt motionärerna bl.a. innebär attteckningar och skrifter inte skall omfattas av förbudet motinnehav.Frågan om en begränsning av innehavskriminaliseringen till attgälla innehav av barnpornografi vars framställning förutsättersexuella övergrepp på barn framförs också i motion 1993/94:K445yrkande 1 av m.fl. (s, m, fp, c, kds, nyd,v, -). Motionärerna yrkar att skall besluta om ensådan kriminalisering. I denna motion begärs också i yrkande 3ett tillkännagivande om en översyn av lagstiftningen omspridning av barnpornografi.Ett yrkande om att hos regeringen skall begäraförslag om kriminalisering av innehav av barnpornografiframställs i motion 1993/94:K436 yrkande 1 av . (v).I motion 1993/94:K407 yrkande 3 av ()yrkas ett tillkännagivande till regeringen om behovet av enutredning av konsekvenserna av ett eventuellt förbud mot innehavav barnpornografi. Enligt motionären måste allagrundlagsändringar föregås av en noggrann avvägning av desskonsekvenser. Motionären anser mot denna bakgrund att det ärväsentligt att frågan om ett eventuellt förbud mot innehav avbarnpornografi och därmed en förändring av gällande grundlagföregås av en utredning. Denna bör enligt motionen få tilluppgift att t.ex. se hur andra länder löst de praktiskakomplikationerna med ett förbud och vilka konsekvenser enförändring får i förhållande till tryckfrihet och till annanlagstiftning.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet uttrycker först sin förvåning över denbehandling regeringen gett frågan om kriminalisering av innehavav barnpornografi trots att justitieutskottet förra åretunderströk såväl frågans angelägenhet som dess komplexitet.Detta är enligt justitieutskottet naturligtvisotillfredsställande.Justitieutskottet går härefter in på de kriminalpolitiskaöverväganden som bör göras.Förbud att inneha vissa föremål är inte okända i den svenskastrafflagstiftningen. pekar på att detta t.ex.gäller vapen, om tillstånd saknas, och olovligt innehav avnarkotika. Syftet med innehavsförbud är i allmänhet attförhindra brott.Enligt justitieutskottet kan på kriminalpolitiska grundersåväl den ökade möjligheten att förebygga brott som den ökademöjligheten att beivra brott åberopas som skäl förkriminalisering av innehav allmänt sett.Justitieutskottet ställer sedan frågan om dessa skäl gör siggällande när det gäller innehav av barnpornografi.Justitieutskottet konstaterar först att barnpornografi somföreteelse är oacceptabel. Produktionen innebär som regel ettallvarligt sexuellt övergrepp på barnet. Härtill kommer denkränkning som barnet utsätts för genom att övergreppet finnsdokumenterat och tillgängligt för andra. Förekomsten avbarnpornografi måste enligt justitieutskottet dessutom anseskränkande för barn i allmänhet.Det anförda leder justitieutskottet fram till slutsatsen attstatsmakterna har en skyldighet att överväga alla till budsstående medel för att skydda barn från sådana övergrepp som härär aktuella. Det är således motiverat med en skyndsam behandlingav frågan om kriminalisering av innehav av barnpornografi. Vadsom enligt justitieutskottet i det sammanhanget måste övervägasär om innehavskriminalisering kan vara en verkningsfull åtgärd.Justitieutskottet anför att ett innehavsförbud i ,vid sidan av straffhotet, skulle innebära att det blev möjligtatt ta i beslag och förstöra all barnpornografi som påträffasoavsett om den varit avsedd för spridning eller blivit spridd.När det gäller barnpornografi som påträffas underframställningen skulle det inte gå att freda sig med attbarnpornografin inte var avsedd för spridning. Ettinnehavsförbud skulle enligt justitieutskottet således träffaäven sådan barnpornografi som är avsedd för endast personligtbruk. anför att åklagarens bevisbörda i mål ombarnpornografibrott följaktligen skulle bli avsevärt mycketlättare och att straffvärda fall i större utsträckning än i dagskulle kunna beivras.Samtidigt skulle ett innehavsförbud enligt justitieutskottetsuppfattning bidra till en minskning av nya övergrepp på barn. Enminskad produktion av barnpornografi bör enligtjustitieutskottet nämligen bli en följd av den minskning avefterfrågan på barnpornografi som ett straffhot kan förväntasmedföra. Härigenom slipper barn bli utsatta för sådana sexuellaövergrepp som regelmässigt förekommer i samband medframställningen. anför att ett innehavsförbudockså skulle kunna medföra en minskning av risken att barn medhjälp av barnpornografiska bilder bibringas uppfattningen attdet är normalt för barn att ha sexuellt umgänge med vuxna. Dettaskulle i sin tur kunna göra det lättare för barn att motsättasig sexuella inviter från vuxna, och barnet skulle följaktligenslippa bli utsatt för övergrepp. I nu berörda hänseenden kan ettinnehavsförbud enligt justitieutskottet förväntas få enbrottsförebyggande effekt.Genom ett innehavsförbud skulle samhällets inställning tillbarnpornografi också bli helt klar -- man kan, anserjustitieutskottet, inte bortse från ett straffbuds moralbildandeeffekt. Det är rimligt att förvänta sig att ett förbud attinneha barnpornografi förenat med den debatt som förevaritkommer att leda till en synnerligen restriktiv syn i samhälletpå sådan pornografi. Detta är enligt justitieutskottets meningen utveckling som måste eftersträvas.Sammanfattningsvis anser justitieutskottet att mycket starkaskäl talar för en kriminalisering av innehav av barnpornografi.Justitieutskottet anser att kriminaliseringen bör ske genom etttillägg till 16 kap. 10 a § och att det inte finnsnågon anledning att införa en särskild straffskala förinnehavsbrott.När det gäller straffbudets närmare utformning aktualiserasenligt justitieutskottet frågan om innehavsförbudet, somföreslogs i lagrådsremissen, skall begränsas till att avsebarnpornografiska bilder av verklighetstrogen karaktär.Något motsvarande rekvisit gäller inte vid det nuvarandebarnpornografibrottet. anser det för sin dellämpligt att det straffbara området avgränsas på det angivnasättet.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet vill liksom justitieutskottet förstuttrycka sin förvåning över hur regeringen har behandlat fråganom kriminalisering av innehav av barnpornografi. Regeringensbrist på handling är enligt särskiltanmärkningsvärd mot bakgrund av att justitieutskottet förrariksmötet underströk såväl frågans angelägenhet som desskomplexitet. har till följd av denna passivitetställts inför en synnerligen besvärlig situation.Konstitutionsutskottet övergår härefter till att behandla denaktuella frågan.Sverige har ett internationellt sett uniktskydd för tryckfriheten genom tryckfrihetsförordningen. Detspeciella värde som vi tillmäter denna konstitutionellatradition har betonats i diskussionen om eneventuell svensk anslutning till EU. kanhär hänvisa till sina gjorda uttalanden i ärendet omgrundlagsändringar inför ett svenskt medlemskap i (bet.1993/94:KU21). Ett annat uttryck för denna uppfattning ärtillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen, som trädde i kraft den1 . För andra medier än det tryckta ordet geryttrandefrihetsgrundlagen ett skydd som motsvarar det som finnsi tryckfrihetsförordningen.Det nu anförda betyder inte att viktiga intressen inte kan fåföranleda undantag från den gällande huvudregeln om frihet attyttra sig i de särskilt grundlagsskyddade medierna. Ett sådantintresse är enskilda personers integritet, som inte får kränkasgenom förtal eller förolämpning i något medium. Det är helatiden fråga om en avvägning mellan motstående intressen däringet alltid tar över det andra men där utgångspunkten ändå ärden principiella yttrandefriheten.När det gäller skyddet för enskilda individer är det uppenbartatt ett sådant skydd är särskilt angeläget för dem som är mestvärnlösa, nämligen barnen. Detta skyddsvärde kommer till uttrycki . Det är ett sådant synsätt som liggerbakom att barnpornografibrottet ingår i tryckfrihetsförordningenoch yttrandefrihetsgrundlagens brottskatalog. Ett av de fåundantagen från spridningsrätten enligt de båda grundlagarnaavser också att skydda barn och ungdomar.Barnpornografi förutsätter ett hänsynslöstutnyttjande av barn. har framkommit attbarnpornografi av synnerligen grovt slag förekommer i betydandeomfattning. De som efterfrågar barnpornografi torde i många fallvara i behov av någon form av psykiatrisk vård. Frågan om sådanabehandlingsåtgärder ligger dock vid sidan av dekriminalpolitiska och tryckfrihetsrättsliga bedömningar somskall göras i detta ärende. Utvecklingen visar enligtkonstitutionsutskottets mening att vidtagna åtgärdermot barnpornografi inte är tillräckliga. Konstitutionsutskottetanser att det framstår som djupt kränkande att enskilda personerutan risk för sanktioner skall kunna förvärva och innehamaterial som skildrar mycket grova övergrepp mot barn. måste intresset av att hindra denfortlöpande integritetskränkning mot det skildrade barnet somvarje befattning med barnpornografiskt material utgör vägautomordentligt tungt. anser att dessaomständigheter mycket starkt talar för att också innehav avsådant material skall bedömas som en straffbar handling.Konstitutionsutskottet vill understryka att skyddet av barneninte kan känna några territoriella gränser. Barn i andra länderhar samma skyddsvärde som barn här hemma. En sådan grundsyn harspeciell betydelse när det som i fråga om barnpornografi oftastgäller barn från andra länder.I likhet med justitieutskottet finner såledeskonstitutionsutskottet att starka kriminalpolitiska skäl talarför att innehav av barnpornografi blir straffbart.Också det tryck- och yttrandefrihetsrättsliga intresset vägermycket tungt. Det betyder dock inte att barnpornografi i sig ärförtjänt av grundlagens skydd. Brottet ingår redan bland tryck-och yttrandefrihetsbrotten. Vad som i sammanhanget ärproblematiskt är i stället att ingripanden mot innehav avtryckta skrifter och annat särskilt grundlagsskyddat material äroförenligt med viktiga tryckfrihetsrättsliga principer, varavnågra är helt undantagslösa. Att göra det till ett brott attinneha sådana informationsbärare som omfattas avtryckfrihetsförordningen eller yttrandefrihetsgrundlagen fordrarmycket starka skäl. Särskilt betänkligt ter det sig att brytaigenom det -- med undantag för biografcensuren -- absolutaförbudet mot censur och liknande åtgärder som föregripermaterialets utgivning. Censurförbudet är en av tryckfrihetensverkliga hörnpelare, kanske den viktigaste i hela regelsystemet.I sammanhanget måste emellertid enligt konstitutionsutskottetockså beaktas att vad som framför allt bär upp detkonstitutionella skyddet för de grundläggande fri- ochrättigheterna är ett levande engagemang hos medborgarna för devärden för vilka dessa fri- och rättigheter är ett uttryck. Idetta ligger att de aktuella grundlagarnas regler måste förståsoch vara förankrade hos människorna. Annars kan reglernaslegitimitet sättas i fråga.Ett argument som anförts mot en kriminalisering av innehav avbarnpornografi är risken för "smittoeffekter". Man har menat attgrundlagsprincipen om skydd för innehav av informationsbäraresedan länge utgör en rättsligt och psykologiskt verkande spärrmot inskränkningar i informationsfriheten. Om en sådan grundsatsbryts igenom, skulle den för framtiden förlora en stor del avsin betydelse som en sådan spärr. anseratt det inte föreligger några sådana risker i detta fall.Utgångspunkten är att barnen skall skyddas. De är särskiltskyddsvärda eftersom de är beroende av vuxna och löper störrerisk än vuxna att utsättas för övergrepp. Barn måste skyddasfrån att utsättas för en sådan djup kränkning som kan medföraatt hela deras uppväxt och därefter vuxna liv blir förstört.Konstitutionsutskottet vill här särskilt framhålla att Sverigegenom konventionsåtaganden har förpliktat sig att skydda barnfrån att förekomma i pornografiska sammanhang.Barnpornografibrottet är dessutom unikt i det avseendet att detnästan alltid förutsätter ett föregående brott genom en motbarnet riktad brottslig gärning enligt 6 kap. . Ioch för sig kan även teckningar och tecknade filmer innefattabarnpornografibrott. Skälet härför är enligt motiven tillbestämmelsen att förekomsten av barnpornografi är en kränkningmot barn över huvud taget. Detta uttalande kan enligtkonstitutionsutskottets mening ses mot bakgrunden att varjesexuell handling med ett barn är straffbar enligt 6 kap.brottsbalken.Det kan visserligen hävdas att också olaga våldsskildring kanvara ett bildmaterial som kommit till genom brott och att detdärför i detta sammanhang bör kunna betraktas på samma sätt sombarnpornografibrott. Flertalet fall av olaga våldsskildring haremellertid producerats med medverkande vuxna och med hjälp avolika former av tekniska effekter i syfte att ge sken av ettverkligt våld. Man kan därför enligt konstitutionsutskottetsmening inte alls på samma sätt som i fråga om barnpornografiutgå från att det är en verklig brottslig handling som skildras.Brotten kan således inte jämställas i detta sammanhang.Konstitutionsutskottet återkommer i det följande till frågan omkriminalisering av innehav av olaga våldsskildring.Brotten barnpornografi liksom olaga våldsskildring haremellertid det gemensamt att de inte har någon betydelse sombegränsningar av rätten att yttra sig i allmänna angelägenheteroch andra frågor som hör till tryckfriheten. Brotten hets motfolkgrupp och förtal är däremot exempel på fall som har mycketstörre aktualitet i samband med sådan yttrandefrihet. Det kandärför enligt inte komma i fråga attkriminalisera innehav av material som innefattar sådana tryck-eller yttrandefrihetsbrott eller några andra brott av dennakaraktär.Ett alternativ till kriminalisering av innehav avbarnpornografi som har förts fram är en utvidgning avbestämmelserna om konfiskering i de båda grundlagarna.Justitiekanslern har i sitt remissyttrande överdepartementspromemorian Ökat skydd för barn pekat på möjlighetenatt införa bestämmelser om konfiskering även av sådana exemplarav ett barnpornografiskt alster som inte "är avsett förspridning" utan där det är utrett endast att ett spritt exemplarinnehas av en person. Avsikten skulle vara att exemplar sompåträffas under en förundersökning om barnpornografibrott ochsom blir föremål för utredningsbeslag inte som skallbehöva lämnas tillbaka till innehavaren om en spridare döms förbrott beträffande innehållet i alstret. En sådan lösning kan ioch för sig synas tilltalande. Man slipper att lämna tillbakasådant material för eventuellt fortsatt utnyttjande, ochingreppet i det tryckfrihetsrättsliga systemet kan bli tämligenbegränsat.Konstitutionsutskottet anser dock att åtgärden ärotillräcklig. Enligt innefattar ettinnehav av barnpornografiskt material där barn utsätts försexuella övergrepp en sådan kränkning av barnet att innehavetbör bedömas som en straffbar handling. Till skillnad från enbestämmelse om endast konfiskering skulle en kriminaliseringinnebära att den som får en barnpornografisk skildring i sinbesittning får anledning att förstöra den eller på annat sättundvika att bli ertappad med att ha den. En kriminaliseringinnebär en kraftfullare markering från samhällets sida attbarnpornografi inte kan tolereras. vill isammanhanget peka på att i sitt remissvaröver departementspromemorian Ökat skydd för barn har framhållitatt om det sätts in rättsliga sanktioner mot dem som efterfrågarbarnpornografi, torde utbudet av sådana alster komma att minska.Konstitutionsutskottet förordar således en kriminalisering avinnehav av barnpornografi.Ett förslag till lösning som har diskuterats är att undantabarnpornografi från de båda grundlagarnas tillämpningsområde ilikhet med vad som har skett i fråga om kommersiell reklam,kreditupplysning och i sig brottsliga tillvägagångssätt attanskaffa information (1 kap. 9 § tryckfrihetsförordningen och 1kap. 12 § yttrandefrihetsgrundlagen). En avgörande skillnad äratt de nämnda fallen kan sägas ligga i utkanten av eller utanförden tryck- och yttrandefrihet som de båda grundlagarnagaranterar. Tryckfrihetsförordningen skyddar inte varjeanvändning av det tryckta ordet. T.ex. bedrägeri därvilseledandet sker genom att en tryckt skrift används utgör intetryckfrihetsbrott utan beivras enligt vanlig lag. harpornografi å andra sidan alltid ansetts falla under det somenligt tryckfrihetsförordningen kan anses utgöra missbruk avtryckfriheten och vars kriminalisering kräver en bestämmelse ibrottskatalogen.I sammanhanget bör också framhållas att grundlagarnatillförsäkrar alla en rätt att i bl.a. tryckta skrifter ochfilmer yttra sina tankar och åsikter, offentliggöra allmännahandlingar samt meddela uppgifter och underrättelser "i vad ämnesom helst" (1 kap. 1 § andra stycket tryckfrihetsförordningen,jfr 1 kap. 1 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen).Grundlagarna innehåller således inte någon definition om vadslags uppgifter, tankar m.m. som är "skyddsvärda" eller "inteskyddsvärda" och som därför bör omfattas av deras skyddsreglereller inte. Däremot medger grundlagarna att ingripanden sker motsådana yttranden m.m. som innebär att någon missbrukar dennarätt att fritt yttra sig i alla möjliga lägen. För yttranden somanses utgöra missbruk av denna tryck- och yttrandefrihet finns itryckfrihetsförordningen den brottskatalog (7 kap. 4 §) tillvilken yttrandefrihetsgrundlagen hänvisar. I brottskatalogenfinns barnpornografibrottet. Barnpornografi ärskildringar som är att anse just som missbruk avyttrandefriheten på samma sätt som t.ex. olaga våldsskildringoch hets mot folkgrupp. Det kan enligt konstitutionsutskottetsmening inte anses godtagbart att urholka grundlagarna genom attutmönstra vissa företeelser på grund av att de inte ansesskyddsvärda. Tvärtom medger tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen -- som redan framgått -- att det skeringripanden mot icke skyddsvärda yttranden i dessa medier i desärskilda former som grundlagarna föreskriver.Konstitutionsutskottet anser således att barnpornografibrottetinte bör utmönstras ur grundlagarna. En kriminalisering avinnehav av barnpornografi bör i stället ske inom ramen förgrundlagsregleringen. Motivet för en kriminalisering är denfortgående kränkningen av det barn som avbildats i enbarnpornografisk bild. Med en sådan utgångspunkt saknas detanledning att göra skillnad mellan rörliga bilder och andra.Både filmer och bilder bör därför enligt konstitutionsutskottetomfattas av en kriminalisering, vilket medför att såvältryckfrihetsförordningen som yttrandefrihetsgrundlagen måsteändras.Det är tydligt att det inte går att infoga ett innehavsbrott itryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagensregelsystem utan att man gör avkall på någon grundprincip. Enutgångspunkt bör enligt mening vara attingreppen i tryckfrihetsrätten inte görs större än somoundgängligen krävs för att tillgodose syftet med åtgärderna. Enlösning som Justitiekanslern har fört fram i sitt remissyttrandeöver departementspromemorian Ökat skydd för barn innebär attcensurförbudet upprätthålls men innehav i allmänhetkriminaliseras. anser att denna lösningutgör en rimlig avvägning av de starka intressen som här stårmot varandra. Varken censurförbudet eller rätten att framställa,utge eller sprida tryckta skrifter m.m. behöver då inskränkas.Inte heller berörs meddelarfriheten. Att dessa principerupprätthålls anser vara av största värde.I några motioner förs fram tanken att en kriminalisering avinnehav av barnpornografi bör ta sikte på skildringar av brottenligt 6 kap. . Därmed skulle undantasbarnpornografiska framställningar som har fiktiv grund.Konstitutionsutskottet finner att en sådan ordning skulle stå igod överensstämmelse med syftet med en kriminalisering avinnehavet, eftersom ingen specifik individ kränks av en bildutan verklighetsanknytning. Den skulle också innebära attingreppet i de tryckfrihetsrättsliga principerna blev mindre.Svagheten med en sådan lösning är dock att den skulle innebäraett krav på bevisning av den brottsliga gärning som bildenvisar. Och även om detta skulle vara möjligt, skulle individenutsättas för nya lidanden genom rättegången.Konstitutionsutskottet vill därför inte förorda den lösningen.En annan lösning är att kriminalisera innehav av sådana bildersom innefattar en skildring av verklighetstrogen karaktär. I såfall skulle man kunna nöja sig med att se vad bilden i sigvisar. Utanför det straffbara området skulle då falla sådanateckningar, animerade filmer och annat material som inteframträder som verklighetsbaserat. En sådan avgränsning är ocksåmotiverad från principiella tryckfrihetsrättsligautgångspunkter. anser därför att det ärlämpligt att inskränka kriminaliseringen på detta sätt.Med den nu angivna snäva avgränsningen av det kriminaliseradeområdet blir konsekvenserna på det tryckfrihetsrättsligasystemet begränsade, och någon risk för oöverblickbarakonsekvenser som man på sina håll har befarat föreligger enligtkonstitutionsutskottet inte.Ett i och för sig straffbart innehav bör inte föranleda ansvarom innehavet med hänsyn till omständigheterna är försvarligt. Enfråga är om den gärning som begicks när en skrift eller filmgavs ut var försvarlig skall få betydelse i detta sammanhang.Varje skildring av barn i pornografisk bild är inte straffbar.Undantag görs nämligen för det fall att gärningen med hänsyntill omständigheterna är försvarlig. Av motiven framgår attavgörande vid denna bedömning bör vara det syfte som liggerbakom framställningen och det sammanhang som den förekommer i(prop. 1978/79:179). Som exempel på fall där ett spridande kanvara försvarligt kan nämnas publicering som låter sig försvarasav hänsyn till konstnärliga intressen. Också som ett led i enallvarligt syftande nyhetsförmedling eller i vetenskapligaarbeten kan spridande av barnpornografiska skildringar i bildframstå som försvarligt. För att en sådan bedömning skall kommai fråga skall bilden dock ingå som ett naturligt och befogat ledi det sammanhang där den förekommer.Vad frågan nu gäller är alltså om det skall kunna varastraffbart att inneha en barnpornografisk skildring som då dengjordes eller spreds bedömdes som försvarlig och därför vartillåten. Det bör först framhållas att frågeställningen saknaraktualitet i de fall där det tryck- elleryttrandefrihetsrättsliga ansvaret inte är preskriberat, vilketär vanligt när det gäller barnpornografiska filmer ochvideogram. I andra fall kan det hävdas att det fråninformationsfrihetssynpunkt aldrig bör vara straffbart attinneha sådant som inte var brottsligt när det gavs ut. Med ensådan utgångspunkt skulle bestämmelserna ominnehavskriminalisering utformas så att de endast tar sikte påskildringar som innefattar barnpornografibrott. En sådan lösningskulle emellertid kunna leda till att det skulle krävas enbedömning av de förhållanden som förelåg vidutgivningstillfället. Främst av detta skäl bör frågan omskildringen var försvarlig inte få direkt betydelse förbedömningen om innehavet är försvarligt. Bestämmelserna ominnehavskriminalisering bör därför utformas så att de tar siktepå barnpornografiska skildringar. villemellertid framhålla att ett innehav av en skildring som när denspreds utgjorde en försvarlig gärning, t.ex. med hänsyn till attden hade ett konstnärligt värde, i regel bör kunna bedömas somförsvarligt. Vid rättstillämpningen får det bli en uppgift iförsta hand för Justitiekanslern att särskilt beakta detintresse av informationsfrihet som kan göra sig gällande i dettasammanhang (jfr den s.k. instruktionen i 1 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 5 §yttrandefrihetsgrundlagen).I motion K436 yrkande 2 (v) tas upp frågan om de ingrepp iprivatlivet som skulle kunna ske vid en kriminalisering avinnehav av barnpornografi genom möjligheterna att görahusrannsakan hos enskilda personer i syfte att konstaterainnehav.