bet · GH01AU13 · 1994-05-17 00:00:00 — att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om betydelsen av småföretagarvänlig politik,2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om kvinnornas sysselsättningssituation i skärgården,4. Att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av en fullgod samhällsservice i skärgården,10. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om det regionalpolitiska stödet.1993/94:A814 av m.fl. (s) vari yrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att inrätta ett utvecklingscentrum för kvinnligt företagande vidvarje länsstyrelse,9. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att ge ett samordningsansvar förutvecklingscentrum för kvinnligt företagande.1993/94:A815 av m.fl. (c) vari yrkas23. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om regionala resurscentra för kvinnor.1993/94:Kr290 av m.fl. (s) vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om sysselsättningsprojekt inom kulturområdet för arbetslösa ungdomar.1993/94:Kr510 av och () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av att glesbygdsstödet ges ökad flexibilitet,4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om ökade insatser för ökat stöd för att utveckla turistnäringen iDalsland.1993/94:Ub624 av m.fl. (s) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om särskilda insatser för att stimulera att kvinnligt företagande ävenskall omfatta insatser för att stödja kooperativt företagande.1993/94:Ub665 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om tillfällig hjälp till län.1993/94:T214 av och () vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om lokalisering av statliga arbetsplatser till Södertörn.1993/94:T215 av m.fl. (s) vari yrkas11. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om att delar av vattenkraftsvinsterna skall stanna i förregional utveckling.1993/94:N282 av m.fl. (v) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om finansieringen av en "fyrstadsfond" genom disponering av medel frånTrygghetsfonden.1993/94:N283 av m.fl. (s) vari yrkas24. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om etablering av tjänsteföretag i /94:N307 av m.fl. (s) vari yrkas5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om behovet av medel till länsstyrelserna för bearbetning av devästsvenska verkstadsföretagens utländska leverantörer och licenspartner föratt flytta produktion till Västsverige.1993/94:N403 av (-) vari yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om återbäring av vinstmedelfrån vattenkraftverk.1993/94:N406 av m.fl. (s) vari yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om återföring avvattenkraftens vinster till de vattenkraftsproducerande regionerna.1993/94:N409 av m.fl. (s) vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vinstmedel frånvattenkraftsproduktion till stöd åt regional utveckling.1993/94:N426 av och () vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag i enlighet med vad i motionenanförts om återförande av vinstmedel från vattenkraftproduktionen till bygderoch län där vattenkraften produceras.1993/94:N430 av och () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om en återbäring på elproduktionen tillde vattenkraftsproducerande länen att användas till stimulans avinfrastruktursatsningar och andra utvecklingsprojekt i regionerna. InledningI propositionens avsnitt 3 Ärendet och dess beredning (s. 20--21) lämnas enredogörelse för det underlagsmaterial som legat till grund för regeringensberedning av översynen av regionalpolitiken. Redovisningen innehåller bl.a.uppgifter om de rapporter som tagits fram av bl.a. en särskild utredare,professor samt , , Statskontoret ochKonsumentverket. I en bilaga till detta avsnitt (s. 190--309) lämnarArbetsmarknadsdepartementet en beskrivning och analys av den regionalautvecklingen mot bakgrund av två rapporter från NUTEK.Över den regionalpolitiska propositionen och några motionsyrkanden ianslutning till denna har yttranden inkommit från kultur-, utbildnings-,trafik-, jordbruks- och näringsutskotten. I samband med yttrandet frånnäringsutskottet har ett antal motionsyrkanden överlämnats till utskottet.Till utskottet har inkommit ett antal skrivelser med anledning avpropositionen. Utskottet har också erhållit information av representanter förStiftelsen betänkande disponeras i huvudsak på samma sätt som propositionen.1990-talets regionala problembild (prop. s. 22--27)Regeringen gör följande bedömning av de regionalpolitiska problemen. Deproblem som är knutna till gleshet och avstånd är permanenta till sin karaktäroch väntas därför bestå.Problemen knutna till gleshet är störst i de norra delarna av landet. Även iövriga delar av landet finns det stora områden där en förhållandevis stor andelav befolkningen bor i små tätorter och på landsbygden.Det är regeringens bedömning att behovet av regionalpolitiska insatser ävenunder kommande år kommer att vara störst i regioner med gles befolkning. Detbehövs en nettoinflyttning om bosättningen där skall upprätthållas. Insatserkrävs för att höja kompetensnivån i dessa delar av landet. Den lågautbildningsnivån bidrar nämligen till att försämra förutsättningarna attetablera kvalificerad verksamhet där.Problem knutna till näringslivets strukturomvandling påverkas i hög grad avkonjunkturutvecklingen. Regeringen gör bedömningen att den aktuella situationeni fyra väsentliga avseenden avviker från 1980-talets.För det första framstår det som föga sannolikt att den kommandekonjunkturuppgången kommer att bli lika långvarig som . För detandra har den kraftiga nedgången inom industrin inneburitatt produktionskapacitet har försvunnit. För det tredje har det skett ettomfattande rationaliseringsarbete i näringslivet under de senaste åren.Osäkerhet råder därför om hur starkt produktionsökningar kommer att slå igenompå sysselsättningen. För det fjärde kommer sysselsättningen inom den offentligasektorn -- på grund av den samhällsekonomiska situationen -- inte att öka isamma grad som under 1980-talet.Av de nu nämnda skälen kommer en konjunkturuppgång sannolikt inte att varatillräcklig för att lösa de aktuella strukturproblemen. erfarenhetervisar att många mindre orter och landsbygdsområden påverkas av sådana uppgångari konjunkturen med en viss fördröjning, vilket påverkarbefolkningsutvecklingen. Sådana inomregionala obalanser kan behöva motverkas,något som förutsätter att den regionala dimensionen har en framträdande platsvid utformningen av sektorspolitiken. Härigenom kan en kommandekonjunkturuppgång bidra till en ökad tillväxt i hela landet.Utvecklingen har präglats av minskade regionalaobalanser. Anledningen härtill är ökningen av den nationella arbetslöshetensom inneburit att skillnaderna mellan regionerna i detta avseende har minskatoch obalanserna i flyttningströmmarna har reducerats. är dockarbetslösheten störst i de kommuner som även har haft en storarbetslöshet. Orsakerna till att sysselsättningsgraden i stödområdet ligger femprocentenheter lägre än för riket som helhet anges vara att de små lokalaarbetsmarknaderna erbjuder ett smalt utbud av arbetstillfällen. Situationen ärsärskilt besvärlig för äldre personer.En bidragande orsak till de minskade obalanserna i flyttningströmmarna ärinvandringens effekter på befolkningsutvecklingen.Hur stor den regionala obalansen kommer att bli under de kommande årenbestäms av dels styrkan i konjunkturuppgången, dels inom vilka delar avekonomin som uppgången kommer. Om man utgår erfarenheterkommer inland och vissa industriregioner i södra och mellerstaSverige att påverkas av uppgången relativt sent. Regeringen gör därförbedömningen att de regionalpolitiska insatserna i första hand behövs i dessaregioner. Infrastrukturella satsningar i t.ex. telekommunikationer m.m. i dessaområden kan dock motverka en sådan utveckling. I en rätt utformning avsektorspolitiken får den regionala dimensionen en framträdande plats. På dettasätt kan en kommande konjunkturuppgång bidra till en ökad tillväxt i helalandet.I den följande framställningen redovisas regeringens förslag ochmotionärernas förslag till insatser under resp. avsnitt.Mål och riktlinjer för regionalpolitikenPropositionen (s. 27--33)Det överordnade målet för regionalpolitiken skall vara att öka den enskildesmöjligheter att fritt kunna välja arbete och bostadsort. Regionalpolitikenbidrar till att utveckla livskraftiga regioner i alla delar av landet. Denskall också medverka till en mer likvärdig ekonomisk, social och kulturellstandard för landets olika delar.Livskraftiga regioner skall ha en balanserad befolkningsutveckling ochsammansättning vad avser fördelningen mellan unga och gamla, kvinnor och män.Varje region bör ha en arbetsmarknad med ett varierat utbud av arbetsplatseroch en tillfredsställande fysisk infrastruktur i form av bostäder ochkommunikationer. Dessutom måste det finnas en välfärdsmässig infrastruktur medett tillfredsställande utbud av vårdmöjligheter, utbildning, kultur, tjänsteroch fritidsaktiviteter. Härigenom skapas förutsättningar för likvärdigalivsvillkor i hela landet.Insatserna inom olika sektorsområden har avgörande betydelse förmöjligheterna att skapa livskraftiga regioner. Uppbyggnad av vård och omsorg,utbildning och kommunikationer är exempel på detta. För att nå likvärdigalivsvillkor krävs alltså att den regionala dimensionen beaktas i utformningenav politiken inom många sektorsområden vid sidan av den traditionellaregionalpolitiken.En ökad utjämning av utbudet av offentliga tjänster förutsätter en mångfaldav organisatoriska lösningar. Pågående förändringar inom den offentliga sektornöppnar ökade möjligheter för lokalt anpassade lösningar.För att det överordnade målet för regionalpolitiken skall kunna uppnås är detav avgörande betydelse att insatserna inom olika sektorsområden samspelar ochaktivt bidrar till en positiv utveckling av alla regioner.Regionalpolitiken skall i första hand inriktas mot att stödja näringslivetsutveckling i utpekade områden. Näringslivet i dessa områden skall ges sådanavillkor att de framstår som intressanta lokaliseringsalternativ förnäringslivet och attraktiva bosättningsalternativ för befolkningen.Glesbygdens och landsbygdens roll i den regionala arbetsfördelningen hartraditionellt varit knuten till områdenas naturresurser: energi, jord, skog ochmineraler. Utvecklingen inom data- och telekommunikationsområdet har öppnatmöjligheter för etablering av nya verksamheter i dessa områden.Olika regioner spelar skilda roller i ekonomin och innebär att ettömsesidigt beroende mellan regionerna växer fram. Till detta kommer attregionernas utveckling också är beroende av den omvärld i vilken vårt landbefinner sig. Det nordiska regionalpolitiska samarbetet berör många regioner ide nordiska länderna. Vidare pågår ett samarbete i . Försvenskt vidkommande är medlemskap i ett sätt att genom internationelltsamarbete utveckla Sverige.Regionalpolitiken bör formas utifrån ett könsperspektiv heter det vidare ipropositionen. Problembeskrivningar, analyser och åtgärdsförslag skall görasutifrån ett sådant perspektiv. Kvinnors och mäns behov och förutsättningarskall beaktas i det regionala utvecklingsarbetet. behöver särskildainsatser för kvinnor göras.En viktig uppgift för regionalpolitiken är att verka för ett merdifferentierat näringsliv och en breddning av de lokala arbetsmarknaderna. Ettinstrument med detta syfte är den könskvoteringsregel som tillämpas inom detregionalpolitiska stödområdet. Även ökat företagande bland kvinnor bidrar breddning och differentiering av näringslivet.Delar av kännetecknas av en könsmässig obalans. Trots olika insatserför att få en mer balanserad befolkningsmässig sammansättning lämnar ungakvinnor glesbygd och mindre orter i högre grad än unga män. Ökad vikt måsteläggas vid arbetet med att utforma den lokala livsmiljön med hänsyn tillkvinnors behov.Mot bakgrund av den redovisade problembilden och det överordnade mål förregionalpolitiken som föreslagits bedömer regeringen att de regionalpolitiskaåtgärderna bör öka.Om regionalpolitikens överordnade mål skall nås förutsätts att olikasamhällssektorer tar ett rejält regionalt ansvar och att kraftfulla åtgärdergörs inom ramen för de regionalpolitiska anslagen. De senare utgör ett viktigtkomplement till de grundläggande förutsättningar för regioners utveckling somandra sektorer måste skapa genom sina prioriteringar.Regeringen föreslår ett godkännande av målen för regionalpolitiken.MotionerSocialdemokraterna är i sin partimotion A56 kritiska till regeringensförslag och menar att det är bristfälligt i följande viktiga avseenden.Förslaget har inte föregåtts av en parlamentarisk utredning, något som tidigarealltid varit fallet vid förändringar av regionalpolitiken. En så viktig fråga som effekterna för den regionalautvecklingen av privatiseringar och avregleringar har inte belysts.Samordningsfrågor mellan olika myndigheter har inte utretts.Infrastrukturbehoven har inte varit föremål för någon analys. Det framtagnautredningsmaterialet har skickats ut från tre olika myndigheter ochremisstiderna har varit extremt korta. Avtalet med EU har inte analyserats ochbeaktats.Enligt Socialdemokraterna (yrk. 1) skall regionalpolitiken styras av treövergripande mål: tillväxt, rättvisa och valfrihet. Tillväxten skall främjasgenom att befintliga resurser tas till vara och att man bygger vidare pånaturliga förutsättningar för produktionen. Det skall vara möjligt förmänniskor att bo och arbeta i olika delar av landet: i storstäder, i mindretätorter och i glesbygd. Regionalpolitiken skall medverka till en rättvis ochjämn fördelning av resurser mellan landets olika delar, där hänsyn tas tillskilda förutsättningar att försörja sig. Det hade enligt Socialdemokraternavarit välgörande om de regionalpolitiska målen uttryckts på detta sätt.Allvarligare är dock att regeringens politik i viktiga hänseenden motverkattidigare uppsatta mål.Den bedömning som regeringen själv gjort av den aktuella situationen visarenligt Socialdemokraterna att en stor del av de problem som uppstått faktisktär en följd av den förda regeringspolitiken. När det gäller bedömningar av denframtida arbetsmarknadens utveckling måste man vara mycket försiktig. Detkommer att krävas betydande politiska insatser för att nå tillbaka till denfulla sysselsättningen och åstadkomma den nödvändiga tillväxten i landet.I syfte att åstadkomma största möjliga jämlikhet mellan olika grupper spelarden samlade politiken en avgörande roll. För att förverkliga målen om tillväxt,rättvisa och valfrihet vill Socialdemokraterna föra en politik som leder tillatt produktionen växer och fler jobb skapas. De vill ha en skattefördelning somgynnar regioner där invånarna har lägst inkomster. En stor gemensam sektor harstörre betydelse för glesbygden och landsbygden än för övriga landet. Den ärdärför särskilt viktig för förverkligandet av de regionalpolitiska målen.Grunden för att hela skall kunna utvecklas är att det förs enekonomisk politik för tillväxt och full sysselsättning. Vidare måste det ske ensamordning av sektorspolitiken så att den stimulerar tillväxt och germöjligheter till tillväxt i hela landet. Nyckelorden för denna utveckling ärlokal mobilisering, centralt stöd och samordning.Socialdemokraterna föreslår sammanfattningsvis avslag på regeringens förslagom målen och vill ha ett godkännande av målen i enlighet med vad som framförs imotionen.I motion A464 (yrk. 1 och 4) av m. fl. (s) vill motionärerna haett tillkännagivande om en kraftfull regionalpolitik bestående av ett regionaltengagemang och ett nationellt samhällsansvar för likvärdiga förutsättningari infrastrukturen. Motionärerna efterlyser vidare en bättre regional statistik.Lisbeth Staaf-Igelström m.fl. (s) vill i motion A52 (yrk. 7) hatillkännagivande om särskilda regionalpolitiska satsningar för kvinnor.Bengt-Ola m.fl. (s) föreslår i motion A450 (yrk. 23) etttillkännagivande om kvinnornas situation på arbetsmarknaden. Ett långsiktigtarbete behövs för att stärka kvinnornas position.Ny demokrati föreslår i sin partimotion A67 (yrk. 1) att avslårregeringens proposition.Motionärerna uttrycker stor tveksamhet inför regeringens målformuleringar.De ifrågasätter om det överordnade målet om att öka den enskildes möjligheteratt fritt välja arbete och bostadsort är realistiskt. De är också avvisandetill formuleringarna om könsperspektiv i regionalpolitiken.Jämställdhetsfrågorna bör enligt motionärernas mening vara en gemensamangelägenhet för hela landet. Om avvisar motionärernas förslag attavslå propositionen bör i vart fall inte godkänna de av regeringenföreslagna målen för regionalpolitiken (yrk. 2).Som mål och inriktning för regionalpolitiken bör i stället gälla att skapagynnsamma villkor för näringslivet i hela landet. Särskilda regionalpolitiskamedel bör minska i omfattning. En ökad samordning av den statliga stödgivningenär oundgängligen nödvändig. Handläggningen måste bli enhetlig i de fall stödmåste utgå. Onödiga eller konkurrenssnedvridande stöd eller stöd som av annananledning kan ifrågasättas bör utmönstras. Det är viktigt att satsa påutbildning och forskning och skapa förutsättningar för goda kommunikationer(yrk. 3).Även framför i sin partimotion A57 kritik mot beredningen avpropositionen. Kritiken är i huvudsak av samma slag som den somSocialdemokraterna för fram i sin partimotion.Vänsterpartiet vill ha ett tillkännagivande om beredningen av propositionen(yrk. 37).Regeringens förslag till regionalpolitiskt mål kan inte accepteras inuvarande form. I stället anser motionärerna att den formulering som fanns iproposition 1989/90:76 är mer precis och ambitiös och följaktligen böranvändas. Den formuleringen löd: Regionalpolitiken skall inriktas på att gemänniskor tillgång till arbete, service och god miljö oavsett var de bor ilandet. Vidare gäller att regionalpolitiken måste genomsyras av ettnedifrån-och-upp-perspektiv. Det gäller att stimulera ett aktivt utvecklings-och förnyelsearbete och bryta ett passivt rekvirerande av bidrag.Miljökonsekvensanalyser måste göras när stora och viktiga regionalpolitiskabeslut fattas.Målbeskrivningen måste som ser det kompletteras med merkvalitativa mål. Däri ingår en förstärkning av lokal och regional demokrati ochett medvetet arbete för att göra regionerna mindre sårbara och beroende.Långsiktiga tvärsektoriella program bör upprättas så att regionala och lokalaaktörer drar åt samma håll.Vänsterpartiet vill ha ett godkännande av målen för regionalpolitiken ienlighet med vad som anförs i motionen (yrk. 1).Partiet vill vidare ha ett tillkännagivande om den s.k. storaregionalpolitiken, dvs. villkoren för sjukvård, utbildning, post, tele,transporter m.m. (yrk. 2 och 3). Genom expansion av den offentliga sektorn harskogen och malmen ersatts som basnäring. Den neddragning som pågår inom denoffentliga sektorn och i de statliga företagen slår därför hårdast motsysselsättningen i glesbygd. Den förda politiken innebär också en försämring avservicen i glesbygd.Vänsterpartiet menar att regeringens ekonomiska politik är katastrofal för deutsatta regionerna. Avreglering och bolagisering är helt oacceptabel urregionalpolitisk synpunkt. Det finns inga strategiska program utarbetade förregionerna. Den ekologiska aspekten lyser med sin frånvaro. Det finns mycketlitet nytänkande vad gäller den traditionella regionalpolitiken.Inriktningen av politiken borde i stället vara att successivt övergå till merautvecklingsinriktade stödformer. En ökning av utvecklingsbidragen och enminskning av driftsstödet i form av sänkta socialavgifter är att föredra(yrk. 4).Vänsterpartiet vill slutligen ha ett tillkännagivande om den organisatoriskastrukturen och aktörerna inom regionalpolitiken (yrk. Rollfördelningenmellan länsstyrelser, landsting och kommuner, liksom förhållandet mellanGlesbygdsmyndigheten och bör belysas. ERU bör få i uppdrag attlämna en rekommendation till förbättring av den operativa organisationen.I sin partimotion A460 (yrk. 1) begär ett tillkännagivande ombehovet av ett kvinnoperspektiv på regionalpolitiken.I motion A458 (yrk. 2) begär () ett tillkännagivande omutformningen av den framtida regionalpolitiken. Han menar att grundläggande fören långsiktig utveckling är att mobilisera de lokala resurserna.I detta sammanhang tar utskottet upp yrkande 1 i motion A52 av LisbethStaaf-Igelström m. fl. (s). Där begärs ett tillkännagivande om enregionalpolitik för bruksorter. Motionärerna menar att propositionen intetillräckligt uppmärksammat de problem som finns i landets bruksorter och anseratt det behövs särskilda åtgärder för att differentiera och utvecklanäringslivet på dessa orter.RapporterI den tidigare omnämnda rapporten av professor (Ds 1993:78)En tillväxtfrämjande regionalpolitik lämnas en kort redovisning avregionalpolitikens utveckling alltsedan den introducerades somlokaliseringspolitik . Lokaliseringspolitiken väntadesstimulera till ökad sysselsättning i glesbygdsregioner och bidra tillatt minska inflyttningen till storstäderna.Under första hälften av 1970-talet genomfördes en rad utlokaliseringar avverksamheter vid statliga myndigheter från . Lokaliseringspolitikenomvandlades till regionalpolitik. Denna byggde på föreställningen att ett antaltillväxtcentrum skulle skapas inom och i anslutning till stödområdet.Problembilden förändrades . Sysselsättningeninom primärnäringarna hade sjunkit till en sådan nivå att dessa spelade mindreroll för den regionala utvecklingen. Nya problem dök upp i form av bl.a.neddragningar inom varvsindustrin, nedläggningar inom gruvindustrin ochstrukturomvandling inom stålindustrin. Syftet med regionalpolitiken var intelängre att modernisera regioner med en omodern näringsstruktur utan att finnaersättning för de arbetstillfällen som försvunnit.Skillnaden mellan arbetsmarknads- och regionalpolitiken krympte. I denpraktiska tillämpningen betraktades regionalpolitiken alltmer som ett medel attlösa icke-permanenta regionala arbetsmarknadsproblem. Detta var särskiltpåtagligt . Förhoppningen var attstatsmakterna skulle lösa akuta strukturproblem i deaktuella regionerna. En effekt av omläggningen av politiken blev attregionalpolitiken blev ett medel att hantera kortsiktiga strukturproblem.Fördelningsaspekten överordnades tillväxtaspekten.I rapporten redovisas härefter förändringens betydelse på deregionalpolitiska målen. framhölls attregionalpolitikens mål var att förena ett effektivare resursutnyttjande, somskulle bidra till ökad tillväxt, med en förbättrad jämvikt i dennäringsgeografiska utvecklingen. I den proposition som lades fram hademålbeskrivningen förändrats. betonades att målet var att erbjuda människor iolika regioner likvärdiga sysselsättningsmöjligheter, likvärdig tillgång tillsocial, kommersiell och kulturell service samt god miljö.De regionala problemen tycktes övervunna , sägs det irapporten. I den proposition som regeringen lade fram beskrevs detregionala problemet som i huvudsak ett inlandsproblem. Regionalpolitikensuppgift formulerades i termer av en geografiskt baserad välfärdspolitik.De övergripande mål för regionalpolitiken som gällde för 1990års regionalpolitiska beslut konfirmerades genom beslut våren 1990.Den bakgrund av utvecklingen som tecknas i rapporten kan ge intryck av attregionalpolitiken genomgått betydande förändringar över tiden. Bilden blir --fortfarande enligt rapporten -- delvis en annan om uppmärksamheten riktas motde regionalpolitiska medlen. Förändringarna i medlen har dels haft karaktärenav att användningsområdena för befintliga medel förändrats marginellt, dels attde kompletterats med nya.