bet · GH01UU26 · 1994-05-05 00:00:00 — bidrog till beslutet om en universellanslutning till och om enuppmaning till de stater som reserverat sig att dra tillbaka dereservationer som står i strid med konventionens ändamål ochsyfte.Utskottet utgår från att regeringen fortsätter sinaansträngningar för både en bred anslutning och för attfolkrättsstridiga reservationer undanröjs samt att konventioneni övrigt respekteras och genomförs.Utskottet konstaterar vidare att alltsedanbarnkonventionen antogs aktivt verkat för att dessgranskningskommitté skall ges de resurser den behöver för attövervaka de ratificerande staternas efterlevnad av konventionen.Sverige har bl.a. genom initiativ i FN:s kommission för demänskliga rättigheterna och i ombesörjtbeslut om kommitténs utökade mötestid.Utskottet anser därmed att yrkandena 6 och 7 är besvarade imotion U615 (s).Som sagts tidigare i betänkandet är omsorgen om ochförsvaret av de mänskliga rättigheterna en central del i svenskutrikespolitik. Enligt vad utskottet erfarit omfattasutlandsmyndigheternas löpande rapportering också av rapporteringom situationen för de mänskliga rättigheterna. Därutöver sker enårlig och övergripande redogörelse för situationen, där barnetsrättigheter särskilt uppmärksammas. En sådan rapporteringeninnefattar således barnfängelser i den mån detta förekommer.Yrkandena 8 och 9 i motion U615 (s) betraktas därmedbesvarade.Konventionen om barnets rättigheter antogs av FN:sgeneralförsamling . var en av dedrivande staterna i konventionsförhandlingarna. På flera punktervar det inte möjligt att nå enighet om regler på en nivå som manpå svensk sida ansåg befogad. Särskilt var det en besvikelse attdet inte gick att få igenom ett svenskt förslag om att skyddaalla personer från deltagande i krig. hardärför fortsatt att i olika sammanhang arbeta mot användningenav barnsoldater och sökt vinna gehör för en internationellöverenskommelse att barn inte skall rekryteras somsoldater.Efter ett svenskt förslag beslöt världskonferensen i atttill barnkommittén remittera frågan om möjligheten att höjaåldersgränsen från 15 till . Som framgått tidigare ibetänkandet beslöts på svenskt initiativ under årets möte medFN:s kommission för de mänskliga rättigheterna att enarbetsgrupp skall tillsättas. Den får bl.a. till uppgift attutarbeta ett tilläggsprotokoll till angående enåldersgräns vid . Även en studie om förbättrat skydd avbarn i väpnade konflikter har initierats med svensk medverkan.Yrkande 10 i motion U615 (s) är därmed besvarad.Världskonferensen i uttalade att effektiva åtgärdererfordras för att stoppa mord på nyfödda flickebarn. Vidareuttalades stöd för att FN och alla dess organ skall tillförsäkraflickebarn ett effektivt skydd och främjande av deras mänskligarättigheter. fäster stor vikt vid dessa frågor. Vidmötet med FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna i mars1994 sade i ett nordiskt anförande att "mord påflickebarn och s.k. traditionella sedvänjor skadliga förflickors hälsa är allvarliga kränkningar av barnetsrättigheter". Utskottet utgår från att regeringen fortsattverkar för att världskonferensens uppmaningar ochrekommendationer såväl genomförs som efterlevs.Utskottet anförde i sitt betänkande 1993/94:UU15 attförekomsten av prenatal könsdiskriminering dvs. abort avflickfoster är ett utslag av patriarkaliska och socialastrukturer och därmed följande disproportion mellan könen sområder i stora delar av världen. De svenska biståndsinsatserna äri hög grad inriktade på åtgärder som syftar till att på olikaområden stärka kvinnans och barnets ställning och rättigheter.Inom loppet av kommer frågor om kvinnans rättigheter,jämställdhet mellan kvinnor och män samt social utveckling attaktualiseras genom om befolkning och utveckling,som äger rum i , FN:s sociala toppmöte iKöpenhamn och som skallhållas i . Utskottet utgår från attregeringen i dessa sammanhang kommer att verka för att frågankommer på dagordningen och att regeringen i övrigt driver fråganpå ett ändamålsenligt sätt även inom andra lämpliga fora.Utskottet anser därmed att yrkandena 1 och 2 i motion U646(kds, s, m, c, nyd, v, -) och yrkande 11 i motion U615 (s) ärbesvarade.Utskottet konstaterar med anledning av flerpartimotionenU643 (m, s, fp, c, kds, nyd, v) att flera stater i sinanationella lagar har en reglering av barnarbete och mer ellermindre långtgående förbud mot utnyttjande av minderåriga i vissatyper av arbeten. Efterlevnaden är emellertid ofta dålig.I stora delar av världen förekommer allvarligt missbruk avbarnarbetskraft i strid med internationella avtal, bl.a. nr 138 och FN:s konvention från år 1989om barnets rättigheter. I det traditionella jordbrukarsamhället,som dominerar i stora delar av världen, är det regel att ocksåsmå barn deltar i familjens arbete. Även städernas barn är i defattiga länderna oftast nödgade att ta sin del av ansvaret förfamiljens försörjning. Barnarbete kan betraktas som ettfattigdomsproblem. Det är därför inte realistiskt att tro attbarnarbete skulle kunna upphöra på kort sikt.Enligt utskottets mening bör det emellertid vara möjligt attgöra en åtskillnad mellan ett rimligt deltagande av barn ifamiljens försörjning å ena sidan och det uppenbara missbruk avbarn som arbetskraft som förekommer på många håll i världen åden andra.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att i enlighet med konventionen kan identifierabiståndsbehov i samband med granskningen av konventionsstaternasrapporter. Därvid bör t.ex. levnadsvillkoren för barn kunnauppmärksammas. Rapporter som ger vid handen att det finns ettbiståndsbehov skall, om kommittén finner det lämpligt,överlämnas till behöriga organ i FN-systemet, bl.a. Unicef.Som framhålls i motionen finns det anledning att försöka skapaopinion i denna fråga. möjligheter kan synasbegränsade. Enligt utskottets bedömning finns det anledning förSverige att när tillfälle erbjuds aktualisera frågan ommissbruket av barnarbetskraft i de ovannämnda föreståendekonferenserna som rör frågor om de mänskliga rättigheterna. Idessa sammanhang bör det också vara möjligt att ta till vara deerfarenheter som den internationella fackliga rörelsen har avåtgärder mot barnarbete. Utskottet utgår från att regeringenutnyttjar de möjligheter som erbjuds för att stävja missbruketav barnarbetskraft, bl.a. genom att diskutera frågan mednäringslivet. Denna fråga har även belysts i utskottetsbetänkande /94:UU15 från ett biståndspolitiskt perspektiv.FN:s barnkonvention lägger särskild vikt vid att barn skyddasfrån varje form av exploatering. Den innehåller förbud motbarnprostitution, barnpornografi och exploatering av barn genomförsäljning eller barnarbete. De stater som tillträttkonventionen åtar sig således att skydda barnet från alla formerav sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp. Staterna skallsärskilt vidta åtgärder för att förhindra att ett barn förmåsatt delta i en olaglig sexuell hantering eller att barnetutnyttjas för prostitution eller annan olaglig sexuellhantering. Konventionsstaterna skall också förhindra bortförandeoch försäljning av eller handel med barn.Behovet av att bekämpa barnprostitution och handel med barnunderströks vid världskonferensen. Dessa fenomen studeras ocksåsedan ett par år tillbaka av en specialrapportör i för de mänskliga rättigheterna. har stött denresolution som antas i kommissionen rörande rapportörensverksamhet och har också rapporterat om förhållandena i Sverige.År 1992 antog FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna ettsärskilt aktionsprogram mot handel med barn, barnprostitutionsamt barnpornografi. Särskild uppmärksamhet har ägnats deproblem som utnyttjandet av barnarbete leder till genom att ikommissionen också anta en aktionsplan mot barnarbete. Staternaombeds rapportera till FN om den inhemska regleringen avbarnarbetet och efterlevnaden av samt nr 138.Barnkonventionen förbjuder således i sig de former avexploatering av barn som avses i motion U625 (fp). Någottilläggsprotokoll till konventionen om sexhandel med barn ärdärför inte nödvändigt. Utskottet utgår från att regeringenfortsätter sina ansträngningar för att konventionensbestämmelser respekteras och omsätts i handling.Utskottet anser med det anförda att motionerna U643 (m, s, fp,c, kds, nyd, v) yrkandena 1--3 och motion U625 (fp) besvarade.3. Kvinnans rättigheterSammanfattning av motionernaI den socialdemokratiska partimotionen U615 påpekas attallvarliga kränkningar av kvinnans mänskliga rättigheter ärvanligt förekommande i alla delar av världen. Övergreppen ochvåldet på kvinnan liksom annan diskriminering anser motionärernalänge har varit en undanskymd politisk fråga internationellt. Islutdokumentet från världskonferensen om mänskliga rättigheter iWien sätts emellertid kvinnans rättigheter i fokus. I dokumentetbetonas bl.a. behovet av att integrera kvinnans mänskligarättigheter i FN:s arbete med mänskliga rättigheter. bördärför såväl i FN i allmänhet som inför och undervärldskvinnokonferensen i verka för att kvinnansmänskliga rättigheter på ett systematiskt sätt integreras i FN:sarbete på området för de mänskliga rättigheterna. Vidare börregeringen internationellt verka för att kvinnan på lika villkorfår del av utbildning, att speciella alfabetiseringsprogramupprättas och att tvångsgifte förbjuds (yrkandena 21 och 22).I yrkande 13 uppmanas regeringen också att fortsätta verka föratt de stater som ratificerat FN:s konvention om avskaffande avall slags diskriminering av kvinnor skall dra tillbaka dereservationer som står i strid med konventionens ändamål ochsyfte. Vidare anser motionärerna i yrkande 14 att i detinternationella samarbetet skall vara pådrivande när det gällergranskning och uppföljning av kvinnans rättigheter. Gransknings-och uppföljningsarbetet bör organiseras på motsvarande sätt somgäller för rapporteringen av efterlevnad.Kvinnans behov av respekt för de mänskliga rättigheterna måsteockså uppmärksammas i förberedelsearbetet tillvärldskvinnokonferensen.Motionärerna anser att bör verka för att enhandlingsplan antas rörande förbud mot alla former avdiskriminering av kvinnan (yrkande 15). I motionen (yrkandena16--18) poängteras också att såväl i FN:s arbete med demänskliga rättigheterna som inför världskvinnokonferensen år1995 verkar för att FN:s kommission för de mänskligarättigheterna tillsätter en särskild rapportör för våld motkvinnor. Det är vidare angeläget att verka för att preventivaåtgärder genomförs för att förhindra våld mot kvinnor såväl ihemmet som i det offentliga livet, att sexuella trakasserier,exploatering och handel med kvinnor upphör och att programupprättas i syfte att förbjuda omskärelse och könsstympning avkvinnor och flickor.När det gäller kvinnnans hälsa anför motionärerna (yrkande 23)att internationellt skall verka för kvinnans rätt tillpreventivmedel och tillgång till säker och legal abort samt attsärskild uppmärksamhet skall ges gravida och ammande kvinnorshälsa och näringsbehov.I den svenska förberedande kommittén införvärldskvinnokonferensen i bör parlamentariker ingå.Likaså är det av utomordentligt stor betydelse med ett brettdeltagande och representation av enskilda organisationer såväl idet nationella som internationella förberedelsearbetet (yrkande24).Rapporteringen om massvåldtäkter på kvinnor i kriget i dettidigare har visat att kvinnans mänskligarättigheter allvarligt kränkts. I motionerna U615 (s) yrkande 19och motion U618 (s) yrkande 6 hemställs att våld mot kvinnor ikrig och konflikter och då särskilt våldtäkt utförd av poliseller militär skall definieras och omnämnas bland de brott somanges som grova krigsförbrytelser i den fjärdeGenèvekonventionen. Samma yrkande återfinns i motion U618 (s)yrkande 6. I motion U615 (s) yrkande 19 hemställs också attsåväl förövarna som de som beordrat brotten skall ställas införrätta i internationell domstol.I motion Sf634 (fp) yrkande 2 refererar motionärerna till FN:sdeklaration om våld mot kvinnor i vilken staterna uppmanasforska och samla data rörande vilka former av våld mot kvinnorsom förekommer. En forskning om sexuellt våld som politiskförföljelse och krigsförbrytelse borde initieras.Motion U624 (kds) behandlar sammansättningen av domare i deninternationella domstolen i . finns ingen kvinnligdomare i domstolen. Motionären anser att skall verka fören jämn könsfördelning i domstolen.Utskottets övervägandenUtskottet behandlade i betänkandet 1993/94:UU3 frågan om detstora antalet folkrättsstridiga reservationer till deinternationella konventionerna om de mänskliga rättigheterna ochpoängterade därvid vikten av att motverka dessa. Särskiltangeläget är det att fortsätta dessa ansträngningar vadbeträffar konvention om avskaffande av all slagsdiskriminering av kvinnor, men även såsom framgått tidigare ibetänkandet vad gäller barnkonvention. Utskottetnoterar att världskonferensen på svenskt initiativ beslöt attuppmana stater att dra tillbaka de reservationer som äroförenliga med kvinnodiskrimineringskonventionens ändamål ochsyfte. Vidare uppmanades granskningskommittén till dennakonvention att fortsätta att granska gjorda reservationer.Sverige reser regelbundet skriftliga invändningar mot dennatyp av reservationer. Sådana invändningar bokförs i FN ochförmedlas till den ratificerande staten och till övrigamedlemmar av FN. Utskottet vill understryka det angelägna i attregeringen även på politisk väg påtalar och fördömer dessafolkrättsstridiga reservationer.Utskottet anser härmed att motion U615 (s) yrkande 13 ärbesvarad.Vad beträffar förslaget i motion U615 (s) yrkande 14 attgranskning och uppföljning av kvinnans rättigheter börorganiseras på samma sätt som sker med barnkonventionensefterlevnad får utskottet anföra följande. Granskningskommitténför konventionen om avskaffande av all slag diskriminering avkvinnor består av 23 experter, vilket är flera än ibarnkommittén. skallkonstitueras liksom mandatet för dess arbete framgår avartiklarna 17 och 18 i konventionen. Enligt artikel 21 kankommittén lägga fram förslag och allmänna rekommendationergrundade på de rapporter som granskats och på den informationsom erhållits från konventionsstaterna eller på annat sätt.Utskottet utgår från att regeringen stöderkvinnodiskrimineringskommitténs arbete på samma sätt som Sverigeaktivt stöder barnkommitténs arbete i vad avser resurser ochfrämjandet av dialogen mellan kommittén och regeringarna.Utskottet utgår också från att fortsätter att aktivtdelta i diskussionerna om den handlingsplan som skall antas somslutdokument vid i år 1995.Enligt vad utskottet inhämtat betonade i samband meddet extra arbetsgruppsmötet som ägde rum i i januari1994 inför förberedelserna till världskvinnokonferensen viktenav att kvinnans mänskliga rättigheter behandlas vid konferensenoch i dess slutdokument. Utskottet har också erfarit att Sverigenyligen drivit dessa viktiga frågor under FN:s kvinnokommissionsårliga möte den 7--. Bl.a. var under dettamöte medförslagsställare till resolutioner som behandladevåldtäkter och sexuella övergrepp mot kvinnor i det tidigareJugoslavien, avskaffande av våld mot kvinnor samt lika lön förlikvärdigt arbete.Utskottet utgår från att även kommer attfortsätta driva denna fråga i det fortlöpandeförberedelsearbetet liksom vid själva konferensen. Utskottet harockså behandlat denna fråga i betänkandet 1993/94:UU15.Utskottet anser därmed att yrkandena 14 och 15 samt yrkandena21 och 22 i berörda delar i motion U615 (s) är besvarade.Sverige deltog aktivt i de förhandlingar som ledde fram tillatt FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna vid fjolåretsmöte beslöt att vid årets möte överväga frågan om att inrätta ensärskild rapportör för våld mot kvinnor. bidrog äventill världskonferensens beslut att stödja detta förslag. I detbeslut som FN:s kommission för de mänskliga rättigheterna antogvid årets möte i detta ämne var motor. Sverigehar också deltagit i arbetet med att formulera den deklarationom våld mot kvinnor som antog hösten1993.Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att de mänskligarättigheterna som de är fastslagna allmännaförklaring om de mänskliga rättigheterna och de grundläggandekonventionerna gäller lika för kvinnor och män. Föratt ytterligare skydda kvinnans behov av respekt för demänskliga rättigheterna antogs år 1979kvinnodiskrimineringskonventionen. Kvinnans rättigheter ärskyddade enligt dessa grundläggande och bindande bestämmelser omt.ex. rätten till liv och kroppslig integritet samt frihet frångrym och omänsklig behandling. I staternas ansvar att respekterade grundläggande mänskliga rättigheterna inbegrips även enskyldighet att skydda envar från våld och övergrepp från andraindivider eller grupper. Ett ytterligare steg har tagits genomantagandet av deklarationen om våld mot kvinnor. var somframgått ovan mycket aktiv i denna process. Deklarationen ärinte rättsligt bindande, men den utgör ett värdefulltförstärkande dokument till konventionen. Även derekommendationer (jfr ovan) som granskningskommittén lämnarenligt artikel 21 i konventionen fyller härvidlag en viktigfunktion. Dessa borde enligt utskottets uppfattninguppmärksammans i större utsträckning. Utskottet utgår från attregeringen aktivt söker bidra till större publicitet därvidlag.Sverige verkar aktivt för en effektiv övervakning avefterlevnaden av kvinnans behov av skydd och respekt för demänskliga rättigheterna. Medvetenheten om att kvinnan ofta ärsärskilt utsatt för kränkningar och att vissa typer av särskiltförnedrande kränkningar uteslutande drabbar kvinnan harmotiverat att i FN driva olika förslag. Sådana förslagomfattar bl.a. att integrera kvinnans mänskliga rättigheter i dereguljära övervakningskommittéerna, att frågorna tas upp ochgranskas i kommissionens länderrapporter och tematiska rapporterliksom att inrätta en särskild rapportör om våld mot kvinnor.Utskottet har i flera betänkanden och senast i betänkandet1993/94:UU3 behandlat frågan om kvinnlig omskärelse, vilketenligt utskottets förmenande är en mycket allvarlig kränkning avkvinnans och flickans mänskliga rättigheter. Utskottet har ocksåkraftfullt fördömt bruket av kvinnlig omskärelse. Utskottetvidhåller denna uppfattning.Konventionen om barnets rättigheter innehåller ett förbud iartikel 24 mot traditionella sedvänjor som är skadliga för barnshälsa. I FN:s deklaration om våld mot kvinnor stadgas i artikel4 att regeringar inte får åberopa sådana sedvänjor när kvinnansrättigheter skall tillgodoses. I artikel 4 (k) uppmanas ocksåstaterna att främja forskning och att samla statistiska databeträffande det våld som förekommer mot kvinnan. Deklarationensinnehåll torde följas upp av den rapportör om våld mot kvinnorsom FN:s kommission om de mänskliga rättigheterna beslutattillsätta. Utskottet vill återigen poängtera vikten av attregeringen fortsätter att kraftfullt verka för att bruket avkvinnlig omskärelse avskaffas.Utskottet anser mot bakgrund av det ovan anförda yrkandena16--18 och 21 och 22 i berörda delar i motion U615 (s) samtmotion Sf634 (fp) yrkande 2 besvarade.Utskottet anförde senast i betänkandet 1993/94:UU3 vikten avatt människor måste ha tillgång till en kvalitativt fullgodservice för reproduktiv hälsa, inkl. familjeplanering och rätttill säker och legal abort. En reservation lämnades av kds.Vidare anförde utskottet att det är viktigt att informera omskadeverkningar av osäkra och illegala abortmetoder och detangelägna i att tillgodose behovet av preventivmedel.Utskottet vidhåller denna uppfattning. Utskottet utgår frånatt regeringen kommer att verka för kvinnans rättigheter i dettaavseende, bl.a. års världskvinnokonferens i ,men också i det nära förestående mötet om befolkning ochutveckling i i september i år.Därmed betraktar utskottet yrkande 23 i motion U615 (s)besvarad.I motion U615 (s) yrkande 24 framhålls att parlamentariskrepresentation i inför världskvinnokonferensenår är nödvändig för att få bredast möjliga förankring avarbetet. Utskottet konstaterar att regeringen inför de svenskaförberedelserna har tillsatt en kommitté i vilken ledamöterna ijämställdhetsrådet ingår. Samtliga riksdagspartier ochkvinnoförbund är representerade. Enligt vad utskottet inhämtathade kommittén sitt första möte den 15 december 1993.I betänkandet 1993/94:UU3 poängterade utskottet vikten av attrepresentanter från frivilligorganisationer finns representeradesåväl i den nationella som i den internationellaförberedelseprocessen. Utskottet vidhåller denna uppfattning.Utskottet konstaterar i detta sammanhang att är förberedande organ förvärldskvinnokonferensen. Frivilligorganisationer bereds därförtillträde enligt de regler som finns i FN och somkvinnokommissionen fattar beslut om. Utskottet vidhåller sinuppfattning, som uttrycktes i betänkandet 1993/94:UU3, att detär angeläget att kvinnoenheten i erhållererforderliga resurser till förberedelsearbetet. Utskottetnoterar med tillfredsställelse att erbjudit sig attfinansiera en juniorhandläggartjänst på kvinnoenheten iFN-sekretariatet, där personalförstärkningar inför konferensentorde vara nödvändiga.Utskottet noterar också i detta sammanhang att genomSIDA bidragit med till den särskilda fond förfrivilliga bidrag som FN inrättat till världskvinnokonferensenför u-landsdeltagande dels i själva konferensen, dels i deregionala förberedelsekonferenserna. Via biståndsbudgeten stöderSverige också olika förberedande aktiviteter införvärldskvinnokonferensen.Utskottet anser härmed att yrkande 24 i motion U615 (s) ärbesvarat.Såväl i motion U615 (s) yrkande 19 som i motion U618 (s)yrkande 6 kräver motionärerna att våld mot kvinnor i krig ochkonflikter skall omnämnas bland de brott som anges som grovakrigsförbrytelser i den fjärde Genèvekonventionen.Utskottet konstaterar att våldtäkt utförd av soldater i enväpnad konflikt, enligt folkrättslig doktrin årsGenèvekonventioner och de två tilläggsprotokollen ,utgör en grov krigsförbrytelse, även om själva termen våldtäktinte återfinns i uppräkningen i artikel 75 i tilläggsprotokollI. Att så är fallet har inte ifrågasatts av ett enigtstatssamfund vid ministerkonferens om skydd av krigetsoffer.Ordet "våldtäkt" återfinns i alla relevanta artiklar såväl itilläggsprotokoll I artikel 76 som i tilläggsprotokoll IIartikel 4 och i den fjärde (Civilkonventionen), artikel 27.Utskottet delar motionärernas uppfattning att våldtäkt utfördav företrädare för staten alltid måste ses som en form avtortyr.Utskottet utgår från att regeringen i internationella forapoängterar att våldtäkt som begås under väpnade konflikter är engrov krigsförbrytelse.Utskottet anser med det anförda att yrkande 19 i motion U615(s) och yrkande 6 i motion U618 (s) är besvarade.I motion U624 (kds) anförs att Internationella domstolens iHaag samtliga 15 ledamöter är män. Motionären anser att Sverigeskall verka för en jämn könsfördelning i domstolenssammansättning. Utskottet konstaterar med anledning av yrkandetatt Internationella domstolens domare utnämns i enlighet medregler och principer fastlagda i domstolens stadga, som formelltär en del av . Någon särskild regel om könsfördelningfinns inte. Artikel 9 i domstolens stadga innebär att domarnaväljs enligt fördelning på de ländergrupper som tillämpas iandra valsammanhang inom FN (principen om rättvis geografiskfördelning). Dessutom anses det viktigt att vissa kriterierupprätthålls avseende representation av olika rättssystem ochrättstraditioner.Enligt vad utskottet erfarit ersattes fem av de femton domarnai samband med det senaste valtillfället . Eftersomendast manliga kandidater fanns på förslag är de invalda män. svenska nomineringskommittén för val till Internationelladomstolen ingår en kvinna, hovrättspresidenten instämmer med motionären i att det också bör finnaskvinnliga domare i domstolen, något som på vederbörligtsätt bör framföra och verka för.Utskottet betraktar därmed motion U624 (kds) besvarad.4.