bet · GH01SoU20 · 1994-03-24 00:00:00 — Med detta menas att enfunktionsnedsättning blir ett handikapp först då samhället,miljön, omgivningen inte är tillgänglig eller anpassad för denfunktionshindrade. Denna ideologiska utgångspunkt sermotionärerna som än viktigare när närmar sig detövriga , där handikappbegreppet oftast ses om en brist hosden enskilde.Motionärerna ansluter sig till inriktningen av förslagen iHandikapputredningens slutbetänkande och anför att dessareformer är lika angelägna som lagen om stöd och service förvissa funktionshindrade. Om förslagen genomförs kommer storadelar av samhället att bli tillgängliga för alla, vilket nu inteär fallet.Motionärerna förordar ett välfärdssamhälle som bygger på engenerell välfärdspolitik. Erkännandet av alla människors likavärde innebär, enligt motionärerna, ett ansvar att via samhälletskapa förutsättningar för att lika värde också blir likamöjligheter. Därför avvisas selektiva och utpekande lösningar,vilka riskerar att skapa ett undantagssamhälle för vissamänniskor.Den generella välfärdspolitiken är nödvändig för att skapa ettsamhälle som fungerar för alla, men inte tillräcklig. Det krävs,enligt motionärerna, även riktade och kompenserande insatser föratt människor med funktionshinder skall kunna bli jämställda medandra. Det är viktigt att dessa konstrueras så att de medger ettstort inflytande för den enskilde.Sammanfattningsvis anför motionärerna att de nationella målenför handikappolitiken kan formuleras enligt följande:--Generell välfärdspolitik för den grundläggande trygghetenoch likabehandlingen.--Generell anpassning av samhället i vid bemärkelse, som göratt funktionshinder inte behöver bli handikapp. Samhället skallgöras tillgängligt för alla.--Kompenserande insatser, som kan skapa jämlika levnadsvillkormellan människor med och utan funktionshinder.--Stort inflytande för brukarna över alla individuellainsatser.I motion So246 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen begär en översyn av enligt vad imotionen anförts om att näringsidkare inte får diskrimineramänniskor med funktionshinder (yrkande 2), vidare begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförts omvikten av åtgärder som underlättar för funktionshindrade påarbetsmarknaden, på bostads- och miljöområdet, vidtelekommunikation att ta del av samhällsinformation och kultur-och mediautbudet samt vid resor (yrkande 3). I yrkande 1 isamma motion, som remitterats till ,hemställs om en ändring i grundlagen så att lagar ochbestämmelser inte får utformas så att människor medfunktionshinder diskrimineras. Motionärerna hänvisar till attHandikapputredningen lagt en rad förslag om hur samhället kangöras tillgängligt för alla. Vidare föreslås ändringar ibrottsbalken som innebär att näringsidkare inte får diskrimineramänniskor med funktionshinder genom negativt bemötande ellerbristande tillgänglighet i verksamheten. Utredningen tar vidareupp sju samhällsektorer som är av särskild vikt --arbetsmarknaden, verksamhet, resor,telekommunikationer, samhällsinformation, bostäder och miljö,kultur och medier. Enligt utredningens förslag skall lagar ochavtal som styr dessa olika sektorers verksamhet ange enskyldighet att anpassa verksamheterna till funktionshindradesbehov. Finansieringen av utredningens förslag i dessa hänseendenskall ske genom ansvars- och finansieringsprincipen. Det innebäratt den som ansvarar för viss verksamhet också ansvarar för attden är tillgänglig för funktionshindrade.Motionärerna anför vidare att förslag iovan nämnda avseende bör föreläggas förbeslut. Detta bör ges regeringen till känna. Motionärerna anserdet synnerligen olyckligt om en funktion som Handikappombudsmaninrättas utan att ge det lagligastöd som är erforderligt för ett kraftfullt agerande när detgäller funktionshindrades fulla deltagande i samhällslivet.Utskottets övervägandenVälfärdspolitikenUtskottet ställer sig inledningsvis bakom regeringensvälfärdspolitik som syftar till att värna medborgarnasekonomiska trygghet vid vård och fostran av barn, vid sjukdomoch handikapp, vid arbetslöshet och samt atterbjuda sociala tjänster och hälso- och sjukvård av god kvalitetanpassade till människors skilda behov. Den långsiktigainriktningen är att ställa den enskilde i centrum och att ökahans valfrihet och inflytande. Alternativ och komplement tillden offentliga tjänstesektorn skapar konkurrens vilket gerförutsättningar för såväl effektiviseringar somkvalitetsförbättringar. Utskottet delar regeringens inställningatt välfärdspolitiken kräver en stark ekonomisk bas. För attlångsiktigt trygga välfärden måste, enligt utskottet, som därmeddelar regeringens bedömning, obalanserna i ekonomin undanröjas.Grunderna för den generella välfärdspolitiken måste emellertidligga fast, vilket innebär att de ekonomiska trygghetssystemenskall vara universiella också . Vård, omsorg ochservice skall enligt utskottets mening erbjudas på lika villkoroch med rättvis fördelning.I motion So607 (s) begärs ett tillkännagivande om dengenerella välfärdspolitikens betydelse för barns uppväxtvillkor.Motionärerna anför att nedskärningar i kommuners och landstingsverksamhet, sänkta ersättningsnivåer i försäkringssystem ochökad arbetslöshet drabbar barnen som kunskaperna om desammantagna effekterna av nedskärningarna är ofullständiga.Motionärerna efterlyser en samlad analys av effekterna. Liknandetankegångar förs fram i motion So614 (v) yrkande 1. I dennabegärs också tillkännagivanden om att vid omstrukturering av denoffentliga sektorn ta till vara olika personalgruppers kunskaperom barnens situation (yrkande 2), verka för en utveckling avsamarbete mellan olika verksamheter som har med barns uppväxtatt göra (yrkande 3) och samarbete mellan dessa ochföräldrar (yrkande 4).Utskottet instämmer i regeringens politik som bl.a. har tillmålsättning att alla barn och ungdomar skall få växa upp undertrygga förhållanden och med god omsorg. Huvudansvaret för vårdoch fostran måste, enligt utskottets mening, ligga på familjen,medan statens och kommunernas insatser i första hand skall varastödjande och kompletterande och bygga på ett nära samarbete medföräldrarna.Ett nytt statsbidragssystem för primärkommuner har införts.Samtidigt med det nya statsbidraget har ett stort antalspecialdestinerade statsbidrag till såväl kommuner som landstingupphört och därmed också de detaljstyrande regler som varförenade med många av dessa bidrag. Den tidigare statligadetaljstyrningen hade främst sin grund i kraven på rättssäkerhetoch likvärdig service för medborgarna. Den bidrog dock samtidigttill att försvåra förnyelse och effektivitet i, och lokalanpassning av, den kommunala verksamheten. Huvudsyftena med detnya utjämningsbidraget är att skapa likvärdiga ekonomiskaförutsättningar dels genom att utjämna de ekonomiskaskillnaderna mellan kommunerna, dels genom att ge störstamöjliga handlingsutrymme för kommunerna att själva utforma sinverksamhet. Behovet av flexibilitet och av att kunna utformaverksamheten efter lokala behov har ökat under senare år.Begränsade resurser ställer också allt större krav på förnyelseoch effektivisering.Utskottet anser att ett barnperspektiv måste prägla arbetet påalla samhällsområden där barns och ungdomars intressen berörs.Det är viktigt att följa upp hur barns och ungdomars hälsapåverkas när hela familjens förutsättningar ändras. Barns ochungdomars situation avspeglar i hög grad samhällets värderingar.Föräldrarnas arbetslöshet och osäkerhet påverkarbarnen. Utskottet ser med oro på uppgifter om att den psykiskahälsan försämrats hos barn och ungdomar i familjer som drabbatsav arbetslöshet. I det sociala arbetet med barn och familjerfinns positiva exempel på förbättringar. Eftersom insikten omfamiljens betydelse i samhället varit bristfällig ochstödet till familjen länge varit otillräckligt, finns detfortfarande brister. Utskottet delar därför regeringensuppfattning att det är viktigt att öka satsningen på såvälmetodutveckling som alternativ inom och utom den offentligasektorn.Utskottet vill erinra om att ficki uppdrag att tillsammans med , , och följa utvecklingeni landets kommuner och se hur kommunernas omställnings- ochförnyelsearbete påverkar situationen för barnen. Uppdraget kommer attslutredovisas inom kort.Utskottet anser mot bakgrund av det anförda att någotinitiativ från inte behövs med anledning av motionernaSo607 yrkande 1 och So614. Motionsyrkandena avstyrks.I motion So261 begärs tillkännagivanden om attsocialtjänstlagen bör omarbetas till en rättighetslag. Dennuvarande ramlagen anger inte klart vad den enskilda människanhar rätt att kräva, och i knappa tider väljer kommunerna atttolka lagen restriktivt heter det i motionen (yrkande 2). Enrättighetslagstiftning förutsätter, enligt motionen, system förkvalitetskontroller och kvalitetssäkringar (yrkande 5).Utskottet erinrar om att har i uppdragatt göra en allmän översyn av socialtjänstlagen. I ettdelbetänkande har kommittén lämnat förslag till en preciseringav lagregleringen av rätten till bistånd i den del som avser denenskildes försörjning. Betänkandet har remissbehandlats ochbereds vidare inom . Kommittén skall överlämnasitt slutbetänkande under innevarande år. Utskottet anser attregeringens kommande förslag på detta område inte nu börföregripas. Motion So261 yrkandena 2 och 5 avstyrks.Hälso- och sjukvårdI motion So430 (s) yrkandena 1 och 2 begärstillkännagivanden om att hälso- och sjukvården bör varagemensamt finansierad via skattsedeln och demokratiskt styrdsamt att resurserna bör fördelas rättvist efter behov.I yrkande 4 hemställs att hos regeringen begären samlad beskrivning och utvärdering av den svenska hälso- ochsjukvården. Motionärerna anför bl.a. att den svenska hälso- ochsjukvården varit en förebild internationellt sett.I yrkande 11 begär motionärerna ett tillkännagivande omeffektiv resurshushållning inom hälso- och sjukvården.Prioriteringar och strukturbeslut skall, enligt motionärerna,avgöras genom demokratiskt fattade beslut inte i konkurrens ochkamp om vårdkonsumenterna. Mellan olika delar av landet samtmellan olika befolkningsgrupper varierar behoven av hälso- ochsjukvård kraftigt.Inledningsvis konstaterar utskottet att det övergripande måletför hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på likavillkor för hela befolkningen. Dessa mål omfattar alla oavsettålder och kön, sociala förhållanden, inkomst eller bostadsort.Ett stort problem inom den slutna vården ochbörjan var de långa köerna till vissa operationer.Många människor drabbades av orimligt långa väntetider tillt.ex. höftledsoperationer samt operationer mot grå starr och motkranskärlsförträngning. För att komma till rätta med dettaproblem och i syfte att bidra till en jämnare fördelning avvårdutnyttjandet över landet träffade företrädare för staten ochLandstingsförbundet en överenskommelse om statligtbidrag för införande av en vårdgaranti . Genomett tillfälligt statligt bidrag på tillsjukvårdshuvudmännen underlättades genomförandet.Vårdgarantin gällde även , dock utan statligt bidrag.Enligt en uppföljning och utvärdering av har vårdgarantin förbättrat situationen ochhuvudsakligen uppfattats som en positiv reform.Hälso- och sjukvården är nu inne i ett intensivt skede avförändring och förnyelse. Denna utveckling är angelägen enligtutskottet. Ett viktigt inslag är ökad kontinuitet i relationernamellan patient och personal i sjukvården. Andra viktiga inslag iförnyelsen är ökad valfrihet för den enskilde att söka vård menockså för personalen vad gäller drift- och arbetsformer.Utskottet anser att ett ökat inslag av privata vårdgivare kanskapa konkurrenssituationer som stimulerar utvecklingen påområdet. Det förnyelsearbete som pågår måste dock ske inom enresursram som är förenlig med en samhällsekonomi i balans.Samtidigt har statsbidragens betydelse som finansieringskällaför hälso- och sjukvården successivt minskat.Landstingsförbundet räknar med att landstingens skatteintäkterför kommer att svara för av finansieringen avhälso- och sjukvården, statsbidragen inklusive ersättningar frånsjukförsäkringen för och övriga inkomster, bl.a.patientavgifter, för resterande . Utskottet delarregeringens uppfattning att ledning och organisation av denoffentliga verksamheten successivt bör ses över. Nya vägar kanäven behöva sökas för att bättre kunna följa utvecklingen avhälso- och sjukvården ur ett riksperspektiv och uppfyllelsen avde övergripande målen för vården. Flera initiativ för dettaliksom för att förnya den offentliga sektorn har tagits underdenna mandatperiod och bör fullföljas.HSU 2000 och har stora och viktigauppdrag på hälso- och sjukvårdens område.HSU 2000 skall ta ställning till vem som skall finansieravården, vem som skall ansvara för att vården finns tillgänglig,i vilka former produktionen skall ske samt hur samhälletskontrollsystem skall vara uppbyggt. Kommitténsställningstaganden skall utgå från en analys och värdering av iförsta hand tre finansierings- och organisationsmodeller, enreformerad landstingsmodell, en primärvårdsstyrd vård och enmodell med obligatorisk sjukvårdsförsäkring, där resurserna förhälso- och sjukvård samlas hos en eller flera offentligaförsäkringsgivare. Förslagen skall utgå från att konkurrensmellan olika typer av vårdproducenter, offentliga såväl somprivata, i allmänhet främjar produktiviteten. Mot den bakgrundenskall kommittén undersöka förutsättningarna för att bl.a.överföra vissa offentliga vårdinrättningar till stiftelser,offentliga eller privata bolag m.m.Enligt uppgift skall HSU 2000 närmast redovisa tvådelbetänkanden, varav det ena behandlar sjukvårdsreformer iandra länder och erfarenheterna av de senaste årens reformarbetei den svenska sjukvården och det andra hälso- och sjukvården ochsamhällsekonomin. I en fristående expertrapport skall redovisasen modell för en obligatorisk sjukvårdsförsäkring. Kommitténfortsätter sitt arbete i höst.Prioriteringsutredningen skall enligt direktiven övervägahälso- och sjukvårdens roll i välfärdsstaten och lyfta framgrundläggande etiska principer som kan ge vägledning och liggatill grund för öppna diskussioner om prioriteringar inom hälso-och sjukvården. Utredningen avlämnade rapportenVårdens svåra val (SOU 1993:93). pågårsammanställning av remissvaren. utgör rapportenunderlag för en fortfarande pågående debatt. Utredningenförväntas avlämna sitt slutbetänkande i slutet av 1994.Utskottet delar uppfattningen att den svenska hälso- ochsjukvården har hög kvalitet i ett internationellt perspektiv.Den har goda resurser särskilt i form av välutbildad,kvalificerad och motiverad personal vilket ger godaförutsättningar att lösa de många problem som finns. Som exempelpå sådana problem kan nämnas diskrepansen mellan å ena sidan deökade medicinska och tekniska möjligheterna samt allmänhetenskrav och förväntningar och å andra sidan de tillgängligaekonomiska resurserna. I det pågående förändringsarbetet villutskottet understryka att ambitionen måste vara att dra nytta avde positiva elementen i marknadens sätt att fungera samtidigtsom inriktningen mot verksamhetens övergripande mål, en godhälsa och vård på lika villkor för hela befolkningen, fullföljsoch kraven bl.a. på god kvalitet på vården tillgodoses.Utskottet anser att regeringens kommande förslag på grundvalav arbetet inom HSU 2000 och böravvaktas innan tar något initiativ. Utskottetavstyrker därför motion So430 (s) yrkandena 1, 2, 4 och 11.I motion So499 (nyd) begärs tillkännagivanden om attsjukvårdsproduktionen bör vara producentoberoende, att en allmänobligatorisk sjukvårdsförsäkring bör införas varvidlandstingens beskattningsrätt bör upphöra (yrkandena 1, 2 och4) samt att ett prestationsbaserat ersättningssystem börinföras (yrkande 3).Utskottet anser att det pågående utredningsarbetet åtminstonedelvis tillgodoser syftet med motionen. HSU 2000 torde varaoförhindrad att överväga även frågan om prestationsersättninginom sjukvården. Utskottet har i samband med behandlingen avpropositionen om husläkare m.m. uttalat att effektiviteten inomhusläkarverksamhet liksom inom all hälso- och sjukvård måstevara hög. Kvalitetsaspekter får dock inte förbigås.Motionsyrkandena avstyrks.Tre yrkanden i motion So430 (s) berör olika folkhälsoaspekter.I yrkande 19 begärs ett tillkännagivande om sambandet mellanojämlikhet i samhället och ohälsa. I yrkande 6 begärs etttillkännagivande med innebörd att alla propositioner som kan haeffekter på folkhälsan borde innehålla en konsekvensbeskrivningmed avseende på häloseffekterna. I yrkande 7 hemställs attriksdagen hos regeringen begär en redovisning av hur WHO:s målpå folkhälsans område har uppfyllts samt förslag till nationellafolkhälsomål för det kommande decenniet.Utskottet delar regeringens uppfattning att en betydelsefullförbättring av folkhälsan totalt sett kan uppnås om de mestutsatta gruppernas hälsa förbättras. Flera faktorer såsomuppväxtförhållanden, social miljö, arbetsmiljö, fysisk miljö menäven ärftliga faktorer påverkar hälsan. Hälsoläget harsuccessivt förbättrats i takt med att den allmännalevnadsstandarden har höjts. Det är dock fortfarande skillnaderi sjuklighet och dödlighet mellan könen, mellan sociala grupperoch mellan regioner. Utvecklingen av olika riskfaktorer förohälsa fordrar uppmärksamhet. Den högaarbetslösheten bland ungdomar är t.ex. ett stort problem. Ettannat är att andelen unga kvinnliga rökare har ökat under desenaste åren. För att bryta denna utveckling krävs att deförebyggande insatserna, dvs. arbetet med att förhindra attskada uppkommer eller sjukdom bryter ut, intensifieras. Deskärpningar av tobakslagen som beslutat om gerförutsättningar för en sådan utveckling (1993/94:SoU17, rskr.149). Det fortsatta folkhälsoarbetet kräver samverkan mellanolika sektorer. Genom tillkomsten av harförutsättningarna för ett aktivt folkhälsoarbete på central nivåförbättrats. Även inrättandet av ett centrum för epidemiologioch social analys vid förväntas få storbetydelse för det fortsatta folkhälsoarbetet. Centrumetshuvuduppgift är att på nationell nivå följa och analyseraorsaker till ohälsa och förekomst av sjukdomar. Utskottet villvidare erinra om att i den Folkhälsorapport som Socialstyrelsenskall presentera senare i vår särskild uppmärksamhet kommer attägnas åt kvinnors, invandrares och arbetslösas hälsa. Regeringenhar för avsikt att därefter för redovisa sin bedömningav befolkningens hälsoläge m.m. och sina förslag för attåstadkomma förbättringar.Utskottet har i ett yttrande tillkonstitutionsutskottet konstaterat att konsekvensanalyserna ipropositionerna är av skiftande kvalitet och skulle kunnautvecklas ytterligare. Utskottet framhöll vikten av att arbetetmed att utveckla kostnads- och konsekvensanalyserna fortsätter.Utskottet utgår ifrån att regeringen i fortsättningen iförekommande fall även kommer att redovisa folkhälsoaspekternapå sina förslag.Utskottet vill påpeka att arbetet med en uppföljning förSveriges del av WHO:s hälsomål för Europaregionen förnärvarande pågår inom . Motsvarandeuppföljningar pågår i övriga medlemsstater. Uppföljningen avhälsomålen, som sker , görs med ledning av olikas.k. indikatorer (standards). ,och Arbetarskyddsstyrelsen har tagit framunderlagsmaterial för den svenska uppföljningen. Redovisningentill WHO beräknas ske i slutet av denna månad.Något initiativ från sida med anledning av motionSo430 yrkandena 6, 7 och 19 behövs inte. Yrkandena avstyrks.I flera motioner ställs krav på upphävande av lagen omhusläkare resp. lagen om läkarvårdsersättning och lagen omsjukgymnastikersättning.I motion So430 (s) yrkande 10 delvis, So443 (s) yrkande 1,So462 (s) yrkande 1 och So476 (v) yrkande 1 begärs sålundaatt lagen om husläkare avskaffas. Motionärerna anser atthusläkarlagen är en kostsam och krånglig lösning på ett problemsom knappast finns. I motion So430 (s) begärs etttillkännagivande om att hälso- och sjukvården bör utformas såatt den ger individen/patienten såväl trygghet och säkerhet somvalfrihet och inflytande över sin situation (yrkande 3). Isistnämnda motion begärs en redovisning av möjligheterna attföra in patienträttigheter i hälso- och sjukvårdslagen(yrkande 8). Liknande yrkanden finns i So443 (yrkande 3)och So462 (yrkande 3).Utskottet anser att husläkarsystemet slår sönder primärvården.Landstingen är skyldiga att finansiera och administrera systemetmen kan inte längre fördela läkarresurserna efter behov ochdärmed inte heller garantera en fullgod service. Detförebyggande arbetet kommer därmed i andra hand.Vårdcentralernas områdesansvar och lagarbete bryts nu upp som enföljd av husläkarsystemet. Vårdlagen splittras på många småläkarmottagningar. Distriktssköterskor, undersköterskor ochandra personalgrupper, som svarat för huvuddelen av detförebyggande arbetet, bli färre och ges en mindre självständigroll. På många håll sker nedläggningar av mödravårds- ochbarnavårdscentraler. Uppsplittringen av primärvården ger ocksåsämre förutsättningar för samarbete mellan sjukhusen ochprimärvården. Kunskapsutvecklingen kommer att hämmas ochpatientsäkerheten försämras. För den enskilde minskasvalfriheten.Varje landsting måste ges rätt att organisera primärvårdenefter lokala förutsättningar utan centrala påbud. Det finns,enligt utskottet, inga skäl att lagstiftningsvägen centralstyraoch detaljreglera landstingens primärvård. De delar avhusläkarlagen som handlar om ersättningsprinciper, listning ochläkarnas fria etableringsrätt leder enligt utskottet till ökadekostnader, krångel och byråkrati. Det viktiga är att garanteraden enskildes rätt till kontinuitet i sin läkarkontakt, en fastläkarkontakt, inte läkarens rätt att etablera sig som husläkare.Kontinuiteten mellan den enskilde och vårdpersonalen är ett avde viktigaste inslagen även i det förebyggande arbetet. Enförtroendefull kontakt mellan patient och läkare blir då möjlig.Utskottet anser att primärvården bör utvecklas. Härigenomskulle en individuellt anpassad sjukvård för alla kunnasäkerställas. Förutsättningar bör skapas för förebyggandeinsatser på arbetsplatsen, i skolan och i bostadsområdet.Vårdcentralerna bör vara navet i primärvården.Utskottet anser mot denna bakgrund att lagen om husläkare börupphävas. Regeringen bör återkomma till medförslag till hur en avveckling bör genomföras. Vad utskottet nuanfört bör med anledning av motionerna So430 (s) yrkandena 3, 8och yrkande 10 delvis, So443 (s) yrkandena 1 och 3, So462 (s)yrkandena 1 och 3 och So476 (v) yrkande 1 ges regeringen tillkänna.I motion So476 (v) yrkande 3 begärs förslag till lagreglersom skulle ge landsting möjlighet till dispens frånhusläkarlagen.Utskottet anser att husläkarlagen bör upphävas. Någradispensregler behövs då inte heller. Motionsyrkandet avstyrks.I motionerna So430 (s) yrkande 10 delvis, So443 (s) yrkande2 och So462 (s) yrkande 2 begärs att lagen omläkarvårdsersättning resp. lagen om ersättning för sjukgymnastikskall upphävas.Utskottet konstaterar att har fattat beslutom dessa lagar. Patienten sätts härigenom i centrum. Valfrihetenför patienten ökar också. Genom den fria etableringen för läkareoch sjukgymnaster ökar resurserna i öppenvården. Vården blirmer effektiv och billigare. Möjligheterna till vård hossjukgymnast ökar också genom reformen. Detta har stor betydelseför rehabiliteringen. Motionsyrkandena avstyrks.ÄldreomsorgI motion So249 (s) begärs tillkännagivanden dels om attäldreomsorgen skall finansieras gemensamt och styrasdemokratiskt (yrkande 1), dels om att Ädelreformen skallfullföljas och konstaterade brister åtgärdas (yrkande 2),dels om rehabiliteringens betydelse (yrkande 5) och dels omanhörigvården (yrkande 7). Även i motion So248 (v) tasfrågan om rehabilitering upp. Motionärerna yrkas att riksdagenbegär att regeringen vid förhandlingar med landstingen tar uppfrågan om bevarande och utvecklande av verksamheten vid degeriatriska klinikerna (yrkande 1).