bet · GH01SfU14 · 1994-04-14 00:00:00 — Jag skall inte sitta häroch gräva i det förgångna, men jag vill säga att det fanns desom förutsåg detta.Jag skulle vilja ställa tre frågor. Den första är kanskeretorisk, men den behöver ändå besvaras: Skulle samhället, omdet vore normala förhållanden i stället för denna onormalasituation, ingripa när det gäller flertalet av dessa barn med deinsatser som t.ex. och hälso- och sjukvården kangöra?Min andra fråga vill jag ställa till framför alltUtlänningsnämnden och : Tar ni hänsyn enskilttill barnens situation vid bedömningen? Bedöms den lika noggrantindividuellt som föräldrarnas?Till sist vill jag fråga om det beslut somskall fattas , eller torsdagen därpå, ocksåinbegriper den här gruppen personer.Maud Björnemalm: Detta är som sagt en svår fråga. Det ärsvårt för oss politiker att ta i frågan om gömda flyktingar. Mankan ha stor respekt för det engagemang som många enskildamänniskor visar, men man kan ändå inte som lagstiftare accepteraatt människor tar lagen i egna händer.Nu finns problemet. Vi känner till problemet,och vi måste också kunna diskutera hur vi skall komma till rättamed det.Jag skulle vilja fråga frivilligorganisationerna, kanske iförsta hand och kristna råd, hurvi skall kunna komma tillsammans och diskutera dessa svårafrågor och den verklighet som är. Hur skall vi komma tillrätta med detta problem?Christer Hallerby: Det är klart att detta är ett mycketstort problem som har blivit större. Jag tror framför allt attorsaken till att det har blivit större är att det har kommit såmånga asylsökande . Det finns ett samband mellanden stora gruppen asylsökande och den stora grupp som håller sigundan.Myndigheterna gör bedömningar. En del bedöms ha skäl för attstanna i , och andra bedöms ha skäl som innebär att deblir avvisade. Man skall ha klart för sig att det från deenskilda familjernas utgångspunkt alltid finns goda skäl att tasig till . Annars skulle de inte fatta ett beslut att flyoch försöka få asyl i Sverige.För dessa människor är alltid alternativet att stanna iSverige bättre än att återvända. Den situationen kommer vialdrig ifrån. Den kommer vi att få leva med. Det kommer alltidatt finnas vissa personer som gömmer sig och försöker stanna iSverige illegalt, under jorden.Vad kan man göra för att minska problemet? Det handlar i höggrad om att fler av dem som gömmer flyktingarna i måsteuppfatta besluten som legitima och rimliga. Det är kanskeoöverstigligt att lyckas med det till . Möjligenkan vi nå en bit på vägen.Jag vet att man på både departementet och myndigheterna jobbarmycket när det gäller kvaliteten i besluten. Man jobbar med attfå fram ett bättre beslutsunderlag, en bättre beslutsmotivering.Då kan man lättare förklara både för svenska vänner och förflyktingarna själva varför de har fått ett avslag. Jag tror attdet är oerhört viktigt att kvaliteten förbättras ibeslutsmotiveringarna hos myndigheterna.När detta är sagt skall jag gå över till fråga.Det beslut som bereds i kanslihuset tar inte särskilt siktepå gömda flyktingar. Det tar sikte på barnfamiljer. Det innebäratt en del av dem som är gömda kan komma att omfattas avbeslutet. Mer än så vill jag inte säga . Ärendet är i ett såtidigt beredningsstadium att jag inte vill ge vare sig någrafalska förhoppningar eller några besked som kan tolkas i andrariktningar.Per-Erik : Om jag förstod rätt villhon veta om vi i vårt beslutsfattande betraktar barnen somenskilda asylsökande och beaktar de skäl som de kan anföra föratt få stanna i självständigt och utan sammanhang medfamiljen i övrigt.Detta är naturligtvis en åldersfråga. Ju yngre barnet är,desto mer bundet till föräldrarna är det. Över huvud taget harvi kanske inte varit så duktiga på att ta hänsyn till barnenssituation, i varje fall inte de mindre barnens. När barnen är och däröver ställer sig saken i ett något annorlunda läge.Vi beaktar naturligtvis barnens skäl i den mån det framkommernågonting som tyder på att de har någonting annat att anföra änvad föräldrarna och familjen som helhet har. I de sammanhangengör vi naturligtvis en noggrann analys och utredning av despeciella skälen.Jag säger att vi inte har varit särskilt duktiga. Det innebärinte att vi inte har varit medvetna om detta. när vi har enperiod av minskad inströmning ägnar vi ett betydligt meraingående intresse för en större andel av dessa gömda barn. Jagvågar påstå att vi har blivit mer medvetna om detta problem. Vigör vad vi kan för att försöka förbättra ett system som kanskeinte har varit riktigt bra tidigare.Birgitta : Finns det, om det i något eller några fallskulle visa sig att barnens situation inte har varitföremål för bedömning, skäl att göra en ny prövning av ärendet?Per-Erik : Dessa situationer dyker ofta upp isamband med nya ansökningar i anslutning till ett överklagande.Då kan och skall vi självfallet göra en kompletterande bedömningoch analys av om det finns skäl att ompröva vårt tidigarebeslut.Pelle : Jag uppfattade att frågadeom skulle agera i normala fall.Socialtjänsten skulle nog agera i de allra flesta av de fallsom vi har fått beskrivna för oss.Lilian i har gjort en kartläggning av de familjeroch barn som har varit gömda där . Dethandlar om 52 barn. I stort sett alla barn uppvisade ganskaallvarliga symtom.Vi har pratat om att 71 § socialtjänstlagen egentligengäller. Det är den anmälningsplikten som borde gälla. Det ärklart att detta är en svår situation, men svaret på frågan ärja.Helene : Frågan är litet utmanande. Är det som dessaprivatpersoner, kyrkor och samfund ägnar sig åt lagtrots? Jagskulle vilja säga att kyrkor och samfund som institutioneraldrig kan gå ut och ge rekommendationen att gömma flyktingar.Det är ett beslut som den enskilde medlemmen i en församlingfattar.En del av vinsterna med den förra stora översynen avutlänningslagen var ju att handläggarna skulle ha möjlighet attträffa de asylsökande, att det skulle bli ansikten bakom dessamängder av papper och dossiéer. Tyvärr har det inte blivit så.Det kan man beklaga. Det är fortfarande en mycket liten del avhandläggarna som får och har möjlighet att verkligen träffa deasylsökande. Däremot kan man säga att det är den omvändasituationen för många vanliga svenskar. Flyktingarna får ettansikte och blir inte bara en del av vår invandringspolitik.Jag tror att en mycket viktig uppgift som kristna rådhar är att försöka finna ett forum där både officiellaföreträdare för samfunden och människor som är mycket personligtengagerade i arbetet med de asylsökande kan mötas. Det skallockså finnas möjlighet till att föra en dialog med dem som haratt verkställa de beslut som är fattade iUtlänningsnämnden.Lika väl som det var behjärtansvärt och riktigt att flyktingaroch asylsökande fick ett ansikte tror vi att det är viktigt förde engagerade personerna att också se att polisen har attverkställa en uppgift som ligger i deras myndighetsutövning ochatt detta rör människor. Precis som sade tidigaremår många poliser faktiskt ganska dåligt.När man börjar arbeta med dessa frågor är det mycket viktigtatt alla goda krafter verkligen försöker hitta en lösning på dethär problemet. Det finns faktiskt ganska många människor iSverige som hjälper till att gömma flyktingar, och det är långtfler som är gömda än vad siffror visade på. Detär nog tyvärr den bittra sanningen.Det går inte utan att det kommer flera samtal tillmig på kristna råd från människor som frågar: Hur skalljag göra? Jag har kommit till en gräns där jag inte längreorkar. Jag kan inte längre handskas med situationen somprivatperson.Flertalet av dem som hör av sig till mig har inte någonkontakt med de organisationer som har bildats som stöd förprivatpersoner. Det här är en utbredd folkrörelse. Det ärviktigt att man tar vara på vad som händer i de bredafolklagren, och det är viktigt att det kanaliseras på ettriktigt sätt. Jag tror inte att man gör detta genom att kommamed förbud. En dialog måste till. Det måste dras konklusioner påbåde lagstiftnings- och praxissidan.Tack!Johan : frågade om det tas förlitet hänsyn till barnen i utredningarna. Jag kan inte riktigtsvara på frågan, men jag kan ge en bakgrund som kan förklaravarför det kanske sker i för liten utsträckning.När de människor som kommer till sökeruppehållstillstånd anger de ett skäl för detta. De påstår attnågon av familjemedlemmarna är förföljd -- politiskt, etniskteller på något annat sätt. Så är det som regel. Vid dettatillfälle åberopas ytterst sällan, vågar jag påstå, humanitäraskäl för att få stanna i landet. De rena förföljelseskälen,asylskälen, är vanligast. Det kanske är naturligt.När processen sedan går vidare börjar människor må dåligt. Dåär det svårare för myndigheterna att fånga upp dem. Då harkanske ärendet lämnat och kommit tillUtlänningsnämnden. I den situationen är det inte lika lätt förmyndigheterna att initiera frågan om hur barnen mår.Det bör i stor utsträckning ankomma på de asylsökande, kanskeframför allt genom deras ombud, att föra fram att de mår dåligttill myndigheterna. Då får myndigheterna kännedom om det. De fårsällan kännedom om detta i den ordinarie processen. Det kankomma fram i en ny ansökan.Låt mig säga att vi faktiskt har fattat sådana här beslut. Detkommer att framgå av den praxissamling som vi nu ger ut och somkommer att finnas på bokhandelsdiskarna inom en snar framtid.Barn har hållits gömda. Preskription har inträtt, och man harkunnat göra en ny ansökan och pröva saken på nytt. Då har detkommit fram i ljuset att barnens situation har varit så dåligatt det har blivit ett beslut om bifall.Per-Erik : Jag vill bara komplettera med ettriktigt fall för att visa hur svår frågan om barnen faktiskt är.Vi hade genom Rädda barnen uppmärksammats på några pojkar frånKosovo som hade hållits gömda. Rädda barnen hade kommit ikontakt med dem, och med hjälp av Rädda barnens psykologer komdet fram att dessa pojkar under sin vistelse i Kosovo hadeblivit utsatta för mycket grova sexuella övergrepp.De hade inte talat om detta med vare sig sina föräldrar, sinasyskon eller varandra. Det kom fram först i detta mycket senaskede. Det var en aspekt på det hela som inte hade kommit framtidigare. Det krävdes alltså erfarna och sakkunniga psykologerför att få fram dessa uppgifter. Detta visar som sagt påsvårigheterna.Birgitta : Denna fråga måste vi särskilt ta hand om.Hela familjen är ofta i så dåligt skick att föräldrarna kanskeinte orkar initiera den process som måste till för att den härsituationen skall kunna redas ut. Vi behöver i samverkan,återigen, hitta former för att klara av detta.Eva : Jag uppfattade att ställdeen fråga till mig. Den handlade om vad man kan göra åtsituationen att barn gömmer sig.Svenska flyktingrådet kommer i kontakt med detta problemfrämst genom den rådgivning som vi ger de ombud som företräderflyktingarna. Vi har stor erfarenhet, och vad gäller barnenssituation håller jag med om det som redan harsagt.Så till frågan om vad som kan göras. Det första man skall göraär att erkänna problemet, precis som vi har gjort här i dag.Sedan finns det ett antal faktorer att ta hänsyn till. Om vi iandra sammanhang hävdar att flyktingar är självständiga och kanta ansvar för sina liv måste vi utgå från att de kan göra detäven när de väljer att gå under jorden. Deras val är ett svar pånågot. Frågan är: på vad? Visst kan det vara så, somstatssekreteraren sade, att det blir fler som gömmer sig när detkommer fler flyktingar. Men det finns ytterligare orsaker. Detbehövs bättre utredningar. Kunskapen finns om att barn sällanberättar om sina upplevelser och att deras föräldrar inte alltidvet vad barnen har varit med om. Då kanske kundeta det med i beräkningen redan från början.Flera aktörer är inblandade: regeringen, myndigheter,frivilligorganisationer och flyktingar. Var och en av dessaaktörer behöver fundera över på vilket sätt de själva bidrartill att skapa den här situationen. Jag får väl som representantför frivilligorganisationerna fundera på vad vi kan göra. Vi kange ett bättre medlemsstöd, t.ex. kurser för våra medlemmar omlagstiftningen. Kanske bör vi diskutera rollen som hjälpare, omdet går att hjälpa på andra sätt. Man kanske kan fortsätta atthjälpa människorna när de har återvänt.Det behövs tätare samråd mellan de olika aktörerna. Det har talats en del om respekt för frivilligorganisationernaskunskaper, men jag tycker inte att det har speglats i våramöjligheter att bidra med information vid den här hearingen.Flyktingarna själva har ingen representant här , men mankan förutsätta att det inte är något lätt val att gå underjorden. Det är som att välja mellan kolera och pest. Jag vetinte själv vad jag skulle välja. Det handlar om personligabedömningar av framtidsutsikterna. Det låter ibland som om detär ett lättvindigt val, men det är det inte.Till sist kan jag säga att jag är enig med omatt det är bra att människor följer lagarna. Detta måste ocksågälla beslutsfattarna. När fattade beslut inte stämmer överensmed människors rättsuppfattning får man dock räkna medprotester. Jag skulle inte vilja ha ett samhälle där människorlyder vilka beslut som helst.Ordföranden: Jag tycker för rättvisans skull att ocksåRädda barnen skall få säga några ord. Sedan finns det fempersoner som vill ställa frågor. Ni får en minut per man, och nisom svarar får också en minut på er.Anders : Jag anser att lösningen på problemetfinns i början av processen. En bättre utredning och ett bättreutredningsunderlag medger en kortare beslutstid. Ett bättremotiverat beslut ger därtill förutsättningar för att förstå attmyndigheter har fattat korrekta beslut. Det ger oss som arbetarmed flyktingar möjlighet att förklara att ett beslut är korrekt.Det ger oss också möjlighet att klart se om ett beslut inte ärkorrekt.När det gäller de gömda barnen finns det enligt mittförmenande bara en sak att göra och det är att beakta deeventuella humanitära skäl som åberopas och att verkligen prövade skälen. Skälen skall prövas med hjälp av expertis, som kanbedöma de läkarintyg som läggs till grund för exempelvis nyaansökningar.Ordföranden: så mycket! Ni får nu ställa s.k.torgmötesfrågor. Jag ber också om torgmötessvar.Berith : Jag vill ställa en fråga till PelleBjörklund. Även om inte fått uppdraget attföreslå åtgärder vill jag spinna vidare på det som Rädda barnensrepresentant sade. Vad anser ni i om tanken i samarbete med er erbjuder gömda barn en ny prövning?Invandrarverkets handledare skulle då få en förstärkning avexempelvis barnläkare som är utsedda av Socialstyrelsen.Sigge Godin: Jag har en liknande fråga som följd av det som redovisades.Avser inte att föreslå något, i stället föratt bara göra en kartläggning? Om sjukvårdspersonalen inte vethur den skall hantera problemet med människor i akut kris måsteden ju få besked av någon om hur det skall gå till, så att detsker på ett korrekt sätt. Det kan ju inte varasjukvårdspersonalens uppgift att gå via polisen. Ni iSocialstyrelsen får väl tala om vad ni tycker attsjukvårdspersonalen skall göra.Min fråga är då: Avser att ge en sådanvägledning, så att sjukvårdspersonalen kan hantera problem avdetta slag? Problemen lär inte vara lösta på nolltid. Vi får nogdras med dem framåt.Gustaf von : Med ledning av Socialstyrelsensredovisning konstaterar jag med viss förfäran hur dessa barn hardet. Jag konstaterar också, med ännu större emfas än vad jagnormalt brukar göra, vilket enormt ansvar de människor tar påsig som gömmer flyktingar. Det är ett enormt ansvar!Jag ser också en glidning här, nämligen att man frånfrivilligorganisationernas håll vill skjuta över ansvaret påpolitiker och myndigheter. Man vill försöka få till stånd ensituation där vårt samvete är till synes svart eller mörkt. Vimåste ha en dialog om detta för att finna en gemensam nämnare;det är egentligen ett väldigt stort ansvar. Jag vägrar att sompolitiker ta på mig något ansvar för att andra gömmerflyktingar, när svenska myndigheter i laga ordning fattatbeslut.Rune : Jag har en fråga till påInvandrarverket. Förekommer det , i samband med att en nyansökan behandlas, yttranden från i ärenden somrör barn? Finns det yttranden med redovisning om eller medsynpunkter på förhållandena kring barnen? Vad anser ni om sådanayttranden i samband med en ansökan och hur behandlar ni dem?Märtha : Jag instämmer i det som AndersSundqvist, från , sade.Min fråga är om inte en stor orsak till att så många göms ilandet är den att beslutsmotiveringarna helt enkelt är fördåliga. De asylsökande och juristerna blir osäkra, ochengagerade svenskar blir mycket besvikna på myndigheternasbeslut, beslut som de upplever som orättvisa och obegripliga medden kunskap som de själva har om de asylsökandes situation. Demister sin tilltro till som rättsstat.Min fråga, som är en uppmaning, är: och jobba för attbeslutsmotiveringarna blir utförliga och förståeliga? Jag harsjälv sett exempel på hur man helt missat det som var denasylsökandes tunga skäl. Dessa skäl var förbigångna med tystnad.Ordföranden: Det var många frågor. Vem åtar sig att inomloppet av svara på dem?Christer Hallerby: Jag skall ta en mycket liten del av i anspråk. Vi måste erkänna att detta är ettproblem. Det håller jag med om. Problem sökerlösningar, och problem skall vi försöka lösa. Men jag tror nuinte att vi kan lösa alla problem till . Så länge vi hardet förfarandet att en del människor får bifall till sinaansökningar och en del får avslag, kommer vi att ha dettaproblem delvis även i framtiden.Som jag sade i mitt förra inlägg tror jag mycket på det somockså strukit under, nämligen bättre ochklarare beslutsmotiveringar. Jag vet att en utveckling är pågång och att mycket har skett. När jag började sedantyckte jag att beslutsmotiveringarna var dåliga. Men när manvisade mig hur de såg ut för två -- då varregeringen den högsta instansen, vilket är nu-- fann jag vid en jämförelse att det skett en enorm utveckling.Besluten är nu mycket bättre motiverade. Men mer kan göras, ochdet är den vägen man bör gå.Däremot vill jag något varna för lösningar som handlar om attutfärda ett slags allmän amnesti eller en ny prövning generelltsett. Det skulle inte innebära en lösning på problemet utansnarare ett permanentande av det. Då etablerar vi en väg atthitta en omväg för att man skall kunna överklaga beslut vidsidan av systemet. Och nya grupper uppmuntras att förfara påsamma sätt . Vi bör därför vara aktsamma att gå påden vägen.Jag vill också understryka det som tog upp,nämligen att det ansvar som många människor i vårt land tar påsig är stort. Jag kommer aldrig att föreslå att ett gömmandeskall kriminaliseras. Det kommer, såvitt jag förstår, inte dennaregering heller att göra. Det handlar här om ett djuptengagemang hos de människor som ställer upp, och det är ettuttryck för en mycket fin medmänsklig insats. Sådana insatserbör inte kriminaliseras. Men man skall förklara, och jag hoppasatt man i kyrko- och frivilligorganisationerna mycketuppriktigt diskuterar det ansvar som de tar på sig som gördetta.Det är faktiskt så, att många av dem som gömmer sig kanskeinte hade humanitära skäl när de gömde sig. Men under den tidsom de är gömda utvecklar de kanske en så pass dålig hälsa -- defår kanske även psykologiska problem -- att de får skäl avhumanitär art för att stanna och därmed kanske får göra det. Jagundrar om den insatsen är riktig i alla lägen. De som gör dettamåste väldigt noga tänka efter inför de steg de avser att ta.David Axelsson-Fisk: Möjligen är det så att barn göms, menvuxna gömmer sig. Det är ett ansvar som först och främst tas avden som fattar beslutet. Det skapar en olycklig låsning omlagstiftare och verkställande myndigheter lägger ansvaret på defrivilliga organisationerna. Vi behöver hjälp med att luckra uppert mycket kraftiga principiella avståndstagande från gömmande,så att de som gömmer sig kan använda exempelvisfrivilligorganisationerna som en länk till svenska myndigheter.På så sätt vet myndigheterna var flyktingarna finns. Det är enav fördelarna med kyrkans s.k. kyrkoasyl. Flyktingarna gömmersig faktiskt inte i kyrkan. Alla människor vet att de finns där,och där har flyktingarna en . Vi behöver alltså hittanågon form av lösning som skapar möjlighet till fortsatt dialog.Per-Erik : Jag avsätter åt RuneBacklunds fråga. Enligt min erfarenhet förekommer inte någraofficiella framställningar från de sociala myndigheterna.Däremot förekommer det vädjanden från enskilda ledamöter i olikainrättningar. Det enda engagemang i den delen som jag stött påfrån de sociala myndigheternas sida är när det varit fråga ombarn som omhändertagits med stöd i lagen. Vi har exemplet medgossen som hittades i varuhuset i . I en sådansituation träder det sociala maskineriet in. Men det sker intespontant i andra ärenden.Ordföranden: Jag kan inte på något sätt sammanfatta dagenseftermiddagsdiskussion heller. Det är dock helt givet att dennadag gett oss i socialförsäkringsutskottet väldigt mycket. Vi harfått mycket att ta med oss och tänka vidare på vid vårafortsatta ställningstaganden. Vi bär nog alla med oss något hemsom vi kan spinna vidare på.David Axelsson-Fisk sade att vi behöver en fortsatt dialog.Det är säkerligen mycket viktigt att vi öppet diskuterar dessafrågor. Det var därför vi i socialförsäkringsutskottet ansåg attdet var viktigt med en öppen utskottsutfrågning. Vi i utskottethar ju möjlighet att kalla er till utskottet vid behov, och denmöjligheten kommer vi att använda oss av. Ni skall också vetaatt vi alltid kommer att lyssna. Det är viktigt att lagstiftarnaoch de som handlägger lagarna, samt även de som på ett ellerannat sätt är beroende av lagarna eller involverade ibedömningen av lagstiftningen, har denna dialog. På så sätt blirvi kanske mer samstämmiga i fortsättningen.Jag tackar er alla hjärtligt för allt det som ni gett ossdenna dag. Framför allt tackar jag er som har svarat på allavåra frågor. Men jag tackar också utskottets ledamöter för allade kloka frågor som ni ställt. Jag vill även rikta ett varmttack till våra stenografer och till pressen som vidarebefordrardet som sagts här i dag.Tack skall ni ha! Utfrågningen är avslutad.Deltagare i socialförsäkringsutskottets utfrågning den 29mars 1994Underbilaga 1KriminalvårdsstyrelsenPer-Erik , KriminalvårdsstyrelsenOlle , Kriminalvårdens transporttjänstKjell Kylander, Kriminalvårdens transporttjänstKulturdepartementetChrister HallerbyOla HenrikssonRikspolisstyrelsenUlf KarlssonHans RosenqvistBruno FärebyRädda BarnenLisa HellströmAnders SundqvistSocialstyrelsenPelle BjörklundYlva SörmanStatens ErikssonOlof CarlstedtSvenska flyktingrådetEva NorströmSvenska Röda korsetPeter NobelLars CarlssonSveriges AdvokatsamfundPer StadigSveriges kristna rådHelene MüllerDavid Axelsson-FiskUNCHRLennart KotsalainenEva SingerUtlänningsnämndenJohan FischerströmHåkan SandesjöDeltagande utskottsledamöter i socialförsäkringsutskottetsutfrågning den 29 mars 1994Underbilaga 2Gullan ()()()()()()()()()(nyd)()()()()()()()(nyd)()