bet · GI01JuU8 · 1994-12-08 00:00:00 — Verket för även -- såvitt här är avintresse -- register över näringsförbud och tillfälliganäringsförbud.Av aktiebolagslagen (1975:1385) framgår att ett bolag ärskyldigt att senast efter det att resultat- ochbalansräkningar fastställts sända en avskrift avårsredovisningen och revisionsberättelsen till PRV.Bestämmelserna om upprättande och offentliggörande avårsredovisning och revisionsberättelse syftar till att gebolagets intressenter tillfälle att få upplysningar om bolagetsekonomiska förhållanden och utvecklingsmöjligheter.Om årsredovisning och revisionsberättelse inte sänds in inomföreskriven tid kan flera olika slag av sanktioner, bl.a.vitesföreläggande, komma i fråga. Som en yttersta åtgärd kan PRVunder vissa förhållanden besluta att bolaget skall träda ilikvidation. Möjlighet att förelägga vite föreligger också fördet fall att ett bolag har försummat att utse behöriga revisoreroch anmäla dessa för registrering.Lagutskottet anför i sitt yttrande att det delar revisorernasuppfattning att det brister i företagens efterlevnad av kravenpå anmälan till PRV av olika beslut och åtgärder i bolaget.Vidare torde enligt lagutskottet registeruppgifterna hos PRVkunna utnyttjas bättre av myndigheter och enskilda. Det harenligt utskottet särskild betydelse att aktiebolagen uppfyllersina skyldigheter att ge in årsredovisning ochrevisionsberättelse till PRV. Utskottet konstaterar att detuppenbarligen är så att många aktiebolag inte sänder in dessaräkenskapshandlingar till PRV inom föreskriven tid. Det finnsdärför starka skäl att överväga ytterligare åtgärder för attförbättra bolagens efterlevnad av de lagstadgade skyldigheternahärvidlag. Utskottet erinrar i sammanhanget om att det påriksdagens bord nu ligger en proposition (1994/95:67) omförsenade årsredovisningar m.m. som syftar till att komma tillrätta med de här påtalade problemen genom olika former avskärpta reaktioner på försenade anmälningar. Med hänvisning tilldet anförda bör enligt lagutskottet revisorernas förslag omavgifter för försenade räkenskapshandlingar och om likvidationav bolag som saknar registrerad revisor inte föranleda någonriksdagens åtgärd i förevarande sammanhang.En viktig uppgift för PRV är att utfärda registreringsbevisför aktiebolag. Uppgifterna till registreringsbevisen hämtas uraktiebolagsregistret. I aktiebolagsförordningen (1975:1387)finns anvisningar om hur detta skall föras. finns bl.a. uppgifter om bolagetsorganisationsnummer, dess styrelseledamöter, verkställandedirektör, suppleanter och firmatecknare. Även personnummer ochpostadresser för dessa personer antecknas. Vidare skallantecknas av vilka och hur bolagets firma skall tecknas liksomuppgifter om bolagets revisor.Det finns möjlighet att rekvirera olika utdrag uraktiebolagsregistret. Nämnas bör att Datainspektionen harmeddelat PRV tillstånd att lämna ut uppgifter uraktiebolagsregistret via terminal till myndigheter och enskilda.Det är dock inte tillåtet att göra sökningar via personnummer iaktiebolagsregistret.Lagutskottet vill i sitt yttrande inte utesluta attytterligare uppgifter i registerutdragen av det slag somrevisorerna efterlyser kan vara av värde, bl.a. när det gällermöjligheter att förebygga ekonomisk brottslighet. Emellertidanser sig utskottet sakna underlag för att i förevarandesammanhang bedöma frågan på ett tillförlitligt sätt. Utskottetutgår dock från att regeringen uppmärksammar frågan ochöverväger den närmare i lämpligt sammanhang.En närliggande fråga är revisorernas krav på registrering hosPRV av styrelseledamöter innan dessa kan företräda bolaget införtredje man.För rörelsedrivande associationer skall finnas en särskildsorts ställföreträdare, firmatecknare, dvs. personer som harrätt att teckna associationens firma, som är det namn undervilket näringsverksamheten bedrivs. I ett aktiebolag harstyrelsen alltid firmateckningsrätt. Bemyndigande förstyrelseledamot, verkställande direktör eller annan attföreträda bolaget och teckna dess firma kan som huvudregeltecknas av styrelsen. En styrelseledamot eller annanställföreträdare för bolaget förlorar sin behörighet attföreträda bolaget om han försatts i konkurs, fått förvaltareenligt 11 kap. 7 § (FB) eller fått näringsförbud.Som anförts ovan skall val av styrelseledamöter,firmatecknare, revisor m.m. anmälas för registrering hos PRV.Registreringen innebär en legalitetskontroll av vissa åtgärdersom företas av aktiebolagen, t.ex. av att eventuellabestämmelser i bolagsordningen iakttagits vid utseende avfirmatecknare. Vid registreringen undersöker PRV vidare bl.a.att företrädare för bolaget inte är försatt i konkurs, harförvaltare enligt 11 kap. 7 § FB eller har näringsförbud.Riksdagen har beslutat om en ändring iaktiebolagslagen som innebär att PRV skall frånaktiebolagsregistret avföra en person som tillhör någon avnyssnämnda kategorier och som försatts i konkurs, fåttförvaltare enligt FB eller fått näringsförbud (prop. 1993/94:196delvis, LU32, rskr. En motsvarande regel såvitt avserekonomiska föreningar föreslås av regeringen i den tidigarenämnda propositionen (1994/95:67) om försenade årsredovisningarm.m.Lagutskottet anser i sitt yttrande, med hänsyn till innebördenav gällande rätt och till de här redovisade lagändringarna, attrevisorernas nu förevarande förslag inte behöver föranleda någonriksdagens åtgärd.Slutligen skall i detta sammanhang något behandlas frågan omett centralt konkursregister.Uppgifter med anknytning till konkurser förekommer iflera olika register vilka närmare har redogjorts för ilagutskottets bilagda yttrande. Något centralt samlatkonkursregister finns emellertid inte.Lagutskottet tog (1993/94:LU20) i anledning av enmotion ställning för att ett centralt konkursregister däruppgifter om konkursförvaltare samt företrädare för olikajuridiska personer är samlade bör inrättas. Detta gav riksdagensom sin mening regeringen till känna (rskr. 228).I departementspromemorian (Ds 1994:96) Konkursgäldenären harregeringen övervägt frågan om konkursregister. Enligt regeringenkan ett centralt konkursregister knappast inrättas innanreglerna för åtkomstmöjligheterna till befintligregisterinformation setts över. Frågan om ett heltäckanderegister med uppgifter om konkurser bör mot denna bakgrundenligt regeringen bli föremål för fortsatta överväganden. Ipromemorian föreslås däremot att det hos PRV skall föras ettregister över fysiska personers konkurser.Lagutskottet, som i sitt yttrande erinrar om sitt tidigareställningstagande till ett centralt konkursregister, anser attnågot förnyat ställningstagande i frågan inte är erforderligt iavvaktan på de vidare överväganden som bör ske.Sammanfattningsvis anser lagutskottet att revisorernas förslagi fråga om åtgärder som berör registreringen hos PRV inte börföranleda någon åtgärd i detta sammanhang och att deifrågavarande motionerna bör avstyrkas.Myndigheternas kontrollmöjligheterI två motioner läggs fram förslag som syftar till attförbättra myndigheternas kontrollmöjligheter. I motion Ju12 (v)förespråkas således dels förbättrade möjligheter att kontrolleraföretag genom s.k. överraskningsrevisioner, dels en förstärkningav länsskattekontorens resurser för att skärpa skattekontrollen.I motion Ju14 (c) förespråkas en utökad samordnadmyndighetskontroll.Inledningsvis bör erinras om att har beslutat omresursförstärkningar om sammanlagt inomFinansdepartementets område för att få till stånd en effektivareskattekontroll (prop. 1993/94:105, SkU21, rskr. 122 samt prop.1993/94:100, SkU22, rskr. 168).När det gäller frågan om myndigheternas kontrollbefogenheteroch kontrollverksamhet, bl.a. i form av revisioner, kan nämnasatt så sent som beslutade om nya regler (prop.1993/94:151, SkU31, rskr. antog då bl.a. lagen(1994:466) om tvångsåtgärder i beskattningsförfarandet, somskall tillämpas vid revision eller annan kontroll av att skatt,tull eller avgift tas ut.Skatteutskottet delar i sitt yttrande motionärernasuppfattning att kontrollmöjligheterna bör förbättras. Utskottetförutsätter att regeringen noga följer utvecklingen på dettaområde och vidtar de åtgärder som behövs. Någon speciell åtgärdfrån sida med anledning av motionerna är därförenligt utskottets uppfattning inte påkallad.Vad beträffar frågan om organisationen inomskatteförvaltningen anser skatteutskottet att kontrollaspektenär en ytterst väsentlig sida av saken, men utskottet anser trotsdet att man måste se frågan i ett vidare perspektiv än detrenodlat kontrollmässiga. Även serviceaspekten måste enligtutskottet tas med i en helhetsbedömning avskatteförvaltningsorganisationen. Utskottet konstaterar vidareatt hela frågan om momskontrollen kommer i ett annat läge i ochmed den svenska anslutningen till EU. De förändringar som blirföljden härav leder enligt RSV till ett ökat kontrollbehovbeträffande mervärdesskatten. Det kommer enligt skatteutskottetsåledes att finnas anledning att återkomma till denna fråga isamband med budgetbehandlingen . Med det anfördaavstyrker skatteutskottet de aktuella motionerna i nu berördahänseenden.När det slutligen gäller frågan om samordning avmyndighetsaktiviteterna beträffande ekonomisk brottslighet kanerinras om att justitieutskottet i samband medbudgetbehandlingen denna vår lämnade en redogörelse för en delav det arbete som pågår (se 1993/94:JuU19 s. 21 f). Utöver vadsom framgår av denna redogörelse bör här nämnas att förberedandeåtgärder nu vidtas under Riksåklagarens ledning för att sättaupp en central enhet för bekämpning av ekonomisk brottslighetmed personal från en rad olika myndigheter. Utskottet återkommertill den frågan senare i detta betänkande.KonkursbrottslighetI motion Ju13 (s) föreslås åtgärder för att förebyggaekonomisk brottslighet i samband med konkurser. Således föreslåsbegränsningar för ägare av företag att direkt efter konkursdriva företag vidare själva eller genom andra samt någon form avkarens för företagare efter konkurs.På senare tid har ökad uppmärksamhet ägnats åt de s.k.bekvämlighetskonkurserna. Med det menas konkurser som syftartill att reducera ett företags skuldbörda så att det efter enrekonstruktion skall kunna återuppta verksamheten med ökadkonkurrenskraft. Denna typ av konkurser anses planerade i såmåtto att ägarens ekonomiska intressen och avsikt är att efterkonkursen kunna driva företaget vidare i oförminskad omfattningmen med väsentligt minskad skuldbörda.Justitieministern meddelade i ett interpellationssvar ikammaren (prot. 1994/95:25) attregeringen avser att förelägga en proposition om en nylag om företagsrekonstruktion. I den föreslagna lagen skallenligt justitieministern ges ett instrument att rekonstrueraföretag med ekonomiska problem, utan att de skall behöva sättasi konkurs. Vidare har i den tidigare nämndadepartementspromemorian (Ds 1994:96) Konkursgäldenären lagtsfram förslag om lagändringar med syfte att skärpa kraven påkonkursgäldenären för att komma till rätta med vissa former avkonkursmissbruk. En proposition planeras enligt uppgift tillvåren 1995.Lagutskottet erinrar i sitt yttrande om att motionsyrkandenliknande det nu aktuella behandlades av utskottet (1993/94:LU20). Som utskottet därvid uttalade är dagenssituation otillfredsställande genom att konkursinstitutet mångagånger kan missbrukas av gäldenärer för att t.ex. bli kvittvissa oprioriterade skulder och sedan kunna driva rörelsenvidare i stort sett på samma vis. Förfarandet sker på bekostnadav bl.a. leverantörer och innebär otillbörligakonkurrensfördelar. Utskottet delar motionärernas uppfattningatt det är angeläget att dessa frågor får en snar lösning ochpekar på att de övervägs inomregeringskansliet. Med hänsyn härtill anser lagutskottet att defrågor som motion Ju13 aktualiserar inte nu bör föranleda någonriksdagens åtgärd. Motionen bör således avstyrkas.Näringsutskottet understryker i sitt yttrande vikten av attkonkurslagstiftningen får en sådan utformning att konkurser intekan användas som ett medel i konkurrensen mellan olika företag.Förekomsten av bekvämlighetskonkurser innebär enligt utskotteten snedvridning av konkurrensen. För att komma till rätta meddetta krävs det enligt utskottets uppfattning regeländringar.Näringsutskottet konstaterar att sådana har aktualiserats genomde ovannämnda kommande propositionerna.Tillsyn av konkursförvaltareI motion Ju13 (s) efterfrågas bättre tillsyn avkonkursförvaltare.Vid ett beslut om konkurs åligger det rätten att utseen konkursförvaltare, vars uppgift är att ta hand om konkursboetoch att ta till vara borgenärernas rätt. Till konkursförvaltareutses normalt en advokat, men det finns inget lagligt hinder motatt utse annan lämplig person.Uppgiften att övervaka konkursförfarandet ligger sedan den 1mars 1993 hos 21 av landets kronofogdemyndigheter. Den löpandeövervakningen sker vid en särskild enhet inom respektivekronofogdemyndighet som benämns tillsynsmyndigheten.Tillsynsmyndigheten skall verka för att lämpliga personerutses till konkursförvaltare. Den skall övervaka attkonkursförvaltningen sker ändamålsenligt och lagenligt, dvs.resultatinriktat, kostnadsmedvetet, rationellt, snabbt ochenhetligt. Tillsynen sker främst genom en efterhandskontroll avkonkursförvaltarens åtgärder. skall också,såvitt här är av intresse, under konkursens förlopp hållafortlöpande och nära kontakt med polis- och åklagarmyndigheternaför att åstadkomma ett effektivt fungerande samarbete mellanförvaltare och dessa myndigheter.Riksrevisionsverket () har genomfört eneffektivitetsgranskning av den statliga konkurstillsynen. Somett resultat av granskningen avlämnade RRV tillregeringen rapporten (1994:13) Tillsyn vid konkurs. I rapportenläggs fram ett flertal förslag som syftar till att förbättratillsynssystemet. Förslagen i rapporten bereds nu vidare avregeringen.Med hänsyn till det pågående beredningsarbetet avstyrktelagutskottet (1993/94:LU20) olika motioner angåendetillsyn över konkursförvaltare.Polisens organisation för bekämpning av ekonomisk brottslighetI motion Ju14 (c) förordas att resurserna för polisensbekämpning av ekonomisk brottslighet koncentreras till ekorotlarpå regional nivå.Polisens organisation för bekämpning av ekonomisk brottslighethar byggts upp huvudsakligen . Uppbyggnaden harhaft en starkt regional prägel. I de flesta län finns enregional enhet med särskild inriktning på bekämpning avekonomisk brottslighet. Organisationen och arbetsuppgifternavarierar dock. I stort sett samtliga utredningar som rörkomplicerad ekonomisk brottslighet utreds vid de regionalaenheterna. Särskilda resurser för de mest krävande målen finnsockså vid ekorotel.Frågan om polisens organisation för att bekämpa ekonomiskbrottslighet har varit föremål för ettomfattande beredningsarbete. uppdrog regeringen åtRikspolisstyrelsen att se över den centrala polisorganisationensamt utreda hur och den regionala polisenskulle kunna omorganiseras i syfte att bekämpa ekonomiskbrottslighet och annan kvalificerad brottslighet.Rikspolisstyrelsen redovisade sina överväganden ien översynsrapport (1993:3). När det gällerorganisationen för bekämpande av ekonomisk brottslighetredovisade i första hand två förslag. Det enaförslaget skulle innebära att antalet ekorotlar minskades ochatt det i stället bildades interregionala ekorotlar med utbyggdkompetens. Enligt det andra förslaget -- som förordades avRikspolisstyrelsen -- skulle de nuvarande ekorotlarna behållassamtidigt som det skulle göras en ca 30-procentig förstärkningav personalen, framför allt i storstäderna och vidRikskriminalpolisen. tog i rapporten inteställning till om ekopolisen borde ledas från central ellerregional nivå.Med anledning av uppdrogregeringen åt en särskild utredare, ,att se över den centrala polisorganisationen. RPS-utredningenavlämnade betänkandet (SOU 1993:92) Den centralapolisorganisationen.I samband med att utskottet behandlade ettförslag från revisorer angående polisen(1993/94:JuU8) tog utskottet ställning för att de förslag somlagts fram beträffande polisorganisationen borde få en fortsattgenomlysning inom ramen för en bred parlamentarisk utredning.Riksdagen följde utskottet (rskr. 68).Regeringen beslutade om direktiv för denbegärda utredningen (dir. 1994:19). Utredningens arbete skulleenligt direktiven vara avslutat före utgången av december 1995.Vid regeringssammanträdet beslutaderegeringen emellertid att lägga ned utredningen.Vid behandlingen av årets budgetproposition (prop. 1993/94:100bil. 8, JuU19) hade utskottet anledning att i sitt av riksdagengodkända betänkande återkomma till frågor om bekämpandet avekonomisk brottslighet.Utskottet konstaterade då att de åtgärder som vidtagits undersenare tid för att förbättra polisens möjligheter att bekämpasådan brottslighet hade varit alltför begränsade. uppfattning fanns det fortfarande betydande brister idenna del av polisverksamheten. Ärendebalanserna istorstadsområdena var alltjämt oacceptabelt stora, anfördeutskottet, och möjligheterna att bedriva förspaning för attupptäcka den ekonomiska brottsligheten var otillräckliga.Utskottet ansåg att kompetensen och effektiviteten iverksamheten måste höjas ytterligare. Ekorotlarna i främststorstäderna behövde dessutom enligt utskottetpersonalförstärkningar i form av poliser med lämplig bakgrundför detta slag av utredningsverksamhet och tjänstemän med främstekonomisk specialistkompetens. Sammantaget ansåg utskottet attkampen mot den ekonomiska brottsligheten nu på ett helt annatsätt än vad som varit fallet måste prioriteras ipolisverksamheten. För att detta skulle bli möjligt utan attannan angelägen polisverksamhet åsidosattes förordade utskottetförstärkta resurser för polisen. Vad utskottet anförde omprioritering av kampen mot den ekonomiska brottsligheten gavriksdagen som sin mening regeringen till känna.Utskottet behandlade i samma ärende frågan om den närmarepolisorganisationen på det aktuella området. I denna delkonstaterade utskottet att polisen behövde en ny, merkoncentrerad och slagkraftig organisation för bekämpandet avekonomisk brottslighet. Inriktningen borde vara att få tillstånd resursförstärkningar i framför allt storstadsregionernaför att komma till rätta med de besvärande ärendebalanserna där.Dessa resursförstärkningar borde komma till stånd utaninskränkningar av ekorotlarnas verksamhet på andra håll ilandet. För att få ett fungerande övergripande ledningsansvarbehövdes vidare enligt utskottet nya lednings- ochsamrådsfunktioner med nära anknytning tillförundersökningsledningen hos regionåklagarmyndigheterna. Idessa organ borde ingå åklagare, poliser, skatterevisorer,konkursförvaltare m.fl. I fråga om den rent operativaverksamheten ansåg utskottet att det borde övervägas om den iökad utsträckning borde bedrivas i arbetslag där såväl polisersom åklagare, ekonomer, skatterevisorer och andra medspecialistkompetens kunde ingå. Utskottet ansåg att regeringenskyndsamt borde vidta lämpliga åtgärder för att vad utskottetanförde beträffande polisens organisation för att bekämpaekonomisk brottslighet kunde komma till utförande. Siktet bordeenligt utskottet vara inställt på att förändringarna skulle hakommit till stånd vid ingången av /95, ochregeringens åtgärder borde redovisas för i 1995 årsbudgetproposition.Utskottet tog i ärendet ställning för att öka anslaget tillRikspolisstyrelsen med utöver vad regeringenföreslagit. Medelstillskottet skulle enligt vad utskottetuttalade användas såväl centralt som i den regionalaorganisationen för att höja kompetensen och effektiviteten närdet gäller att bekämpa ekonomisk brottslighet. Därvid skullesärskilt beaktas vad utskottet i samma ärende hade anfört omorganisationen av ekobrottsbekämpningen. 2 miljoner kronorskulle särskilt avsättas för polissambandsmän med inriktning påekonomisk brottslighet som har anknytning till östra föreslog utskottet ett reservationsanslag om 10miljoner kronor för en av regeringen ledd upplysnings- ochinformationskampanj om ekonomisk brottslighet.Som en följd av tillkännagivanden uppdrogregeringen åt Riksåklagaren, ochRiksskatteverket att, under ledning av Riksåklagaren, utarbetaett förslag till ett väsentligt fördjupat samarbete mellanStatsåklagarmyndigheten för speciella mål, Rikskriminalpolisenoch berörda delar av skatteförvaltningen och exekutionsväsendet.De berörda myndigheterna överlämnade enidéskiss (ÅD 375-94) med förslag om upprättandet av en centralenhet för bekämpning av ekonomisk brottslighet. Enligt förslagetskall för speciella mål samlokaliserasmed och viss personal frånskatteförvaltningen och exekutionsväsendet. Det operativaledningsansvaret för enheten skall åvila överåklagaren vidStatsåklagarmyndigheten för speciella mål. Enheten skall ha somhuvuduppgift att handlägga särskilt omfattande, tidskrävande ochjuridiskt komplicerade ärenden som rör ekonomisk brottslighet.Den skall också fungera som en föregångsmyndighet ochkunskapsresurs för andra myndigheter samt allmänt verka förutvecklingen när det gäller bekämpningen av ekonomiskbrottslighet. Enheten bör enligt idéskissen kunna påbörja sittarbete senast den 1 juli 1995.Enligt vad utskottet inhämtat pågår nu uppbyggnad av dencentrala enheten i enlighet med förslagen i idéskissen.I regleringsbrevet för /95 har regeringen förpolisens del anvisat dels för en särskildsatsning mot ekonomisk brottslighet, dels minst 50 miljonerkronor för en satsning på det kriminalpolisiära området.Rikspolisstyrelsen har på regeringens uppdrag och i samråd medRiksåklagaren redovisat en plan(POB-409-4145-94) för användningen av dessa medel. Av planenframgår bl.a. att avser att använda 6miljoner kronor för den centrala enheten mot ekonomiskbrottslighet, för en förstärkning avekorotlarna i de tre storstäderna, förförstärkning av ekorotlarna utanför storstäderna, 17 miljonerkronor för utbildning, för inköp avdatautrustning och för ett seminarium ommyndighetssamverkan på ekobrottsområdet.Särskilda skattedomstolarI motion Ju12 (v) begärs att regeringen skall återkomma tillriksdagen med ett förslag om domstolsorganisationen när detgäller mål om ekonomisk brottslighet. Motionärerna förordarsärskilda skattedomstolar som skulle handlägga både skatte- ochskattebrottmål.Domstolsorganisationen i nu aktuellt hänseende innebär ihuvudsak att de allmänna domstolarna, dvs. tingsrätt, hovrättoch , handlägger mål om ansvar för brott, t.ex.skattebrott, medan de allmänna förvaltningsdomstolarna, somutgörs av länsrätt, kammarrätt och Regeringsrätten, handläggeröverklaganden av förvaltningsmyndigheters beslut omskattläggning.Domstolsutredningen, som hade i uppdrag att utredadomstolarnas framtida uppgifter, arbetssätt och organisation,fann i sitt betänkande (SOU 1991:106 del A s. 209) Domstolarnainför att den nuvarande fördelningen av mål mellanallmänna domstolar och förvaltningsdomstolar ytterst bygger påen hävdvunnen uppdelning mellan rättskipning och förvaltning.Utredningen konstaterade att har överprövningenförvaltningsvägen i växande utsträckning ersatts eller byggts utmed prövning i förvaltningsdomstol. Mot denna bakgrund fannutredningen att målfördelningen mellan de bådadomstolsorganisationerna i de flesta hänseenden framstod somlogisk och överskådlig och att det knappast fanns anledning attgöra en förutsättningslös översyn. Utredningen lade heller intefram några ändringsförslag beträffande domstolsorganisationennär det gäller brottmåls- och skatteprocessen.Här kan också nämnas att frågan om värdet av specialdomstolarför olika ändamål har varit föremål för diskussion under en långföljd av år (se bl.a. 1992/93:JuU33 s. 6 f med där gjordahänvisningar).Regeringens strävan under föregående mandatperiod var attminska antalet specialdomstolar. Således fattade undermandatperioden på regeringens förslag beslut om nedläggning avFörsäkringsöverdomstolen (prop. 1992/93:215, JuU33, rskr. 372)och Bostadsdomstolen (prop. 1993/94:200, JuU31, rskr. 431).I det sistnämnda ärendet (s. 9) anförde utskottets majoritetatt den delade regeringens i propositionen uttalade uppfattningatt specialdomstolar i möjligaste mån bör avskaffas.