bet · GI01JuU1 · 1994-11-15 00:00:00 — Särskilt vill utskottet peka på attmöjligheterna för de sociala myndigheterna att förberedaåtgärder enligt den sociala vårdlagstiftningen väsentligt skulleminska genom den förkortade handläggningstid i ungdomsmål somförslagen syftar till. Detta kan utskottet inte ställa sigbakom. Utskottet har nämligen alltjämt uppfattningen att de ungalagöverträdarna i största möjliga utsträckning bör hållasutanför kriminalvården. I stället bör de tas om hand av desociala myndigheterna. Utskottet kan sålunda inte tillstyrkabifall till propositionen.Ungdomsbrottsligheten är ett komplext problem. Här behövs intenya processuella regler, utan för att komma till rätta med dettaproblem behövs bl.a. ökade möjligheter till individuellaåtgärder och forskning på området. Detta bör regeringen beakta idet fortsatta beredningsarbetet. Vad utskottet nu med anledningav motion Ju2 anfört bör som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under moment 1 bort haföljande lydelse:1. beträffande avslag på propositionenatt med anledning av motion 1994/95:Ju2 yrkandena 1och 2 dels avslår proposition 1994/95:12, dels som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört omåtgärder mot ungdomsbrottsligheten,2. Avsnitt 4 i propositionen (mom. 2)(), (), (m), SiwPersson (fp), (), () och JeppeJohnsson (m) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Utskottet känner" och slutar med "till känna" bort haföljande lydelse:Som anförs i propositionen bygger påföljdssystemet ibrottsbalken på att straffvärdet hos ett brott eller hos densamlade brottsligheten skall utgöra grunden för bestämmandet avpåföljd. Detta innebär att en handling bestraffas därför att denär straffvärd och att ju högre straffvärdet är destoallvarligare blir ingripandet enligt principen omproportionalitet. Dessa grundläggande principer gäller dock inteoinskränkt vid brott av ungdomar. Här finns, som utskottetredovisat ovan, en särreglering som kommer till särskilt uttryckgenom påföljden överlämnande till vård inom . Idetta fall är det socialnämnden som beslutar vilka åtgärder somskall vidtas sedan överlämnandet väl ägt rum. Domstolen, somfastställer det straffrättsliga ansvaret, saknar i dessa fall iprincip inflytande över innehållet i den utdömda påföljden.Denna särreglering har fortfarande viss tyngd. Å andra sidanär det också för ungdomar viktigt att påföljdssystemet är klart,enkelt och överskådligt. Inte minst för unga personer är det avstörsta betydelse att sambandet mellan brottet och påföljdenframgår. Om den verkliga grunden för det straffrättsligaingripandet inte tydligt anges, kan den unge få den felaktigauppfattningen att brottet egentligen saknar betydelse föringripandet mot honom. Det finns också en påtaglig risk för attden unge berövas ansvaret för sina handlingar, och det gagnarinte hans fortsatta utveckling mot ett ordnat liv. I motsatstill motionärerna är det således utskottets uppfattning att deprinciper som ligger till grund för påföljdsbestämningen förvuxna i ökad utsträckning bör vara vägledande även vidutformandet av påföljder för unga. Straffrättskipningen ocksåmot unga personer bör präglas av förutsebarhet, enhetlighet ochproportionalitet. kan inte nog understrykas vikten avatt påföljdssystemet vilar på humanitär grund. Alla möjlighetertill hjälpande, stödjande och rehabiliterande åtgärder måste tastill vara, inte bara inom ramen för verksamhetutan även under verkställigheten av påföljd för vilkenkriminalvården ansvarar.I likhet med vad som framförs i propositionen anser utskottetsåledes att det fortsatta beredningsarbetet när det gällerpåföljdssystemet för ungdomar bör ske efter de utgångspunktersom framförs i propositionen. Sammanfattningsvis går detta ut påatt det finns starka skäl som talar för att påföljdenöverlämnande till vård inom i sin nuvarande formbör tas bort. Detta innebär att även unga personer skall ådömasen påföljd för brottet av domstol i huvudsak inom ramen för detvanliga påföljdssystemet. ansvar för den unge ienlighet med socialtjänstlagen och LVU skall dock bestå enligtutskottets uppfattning. Förslag och tankar om hur de vanligapåföljderna kan förändras och förbättras för att passa de ungabättre redovisas i propositionen. Utskottet anser att detfortsatta beredningsarbetet när det gäller påföljdssystemet förunga bör bedrivas efter de utgångspunkter som redovisas ipropositionens avsnitt fyra. Vad utskottet anfört bör riksdagensom sin mening ge regeringen till känna.Det anförda leder till att utskottet avstyrker bifall till nuberörda yrkanden i motionerna Ju1 och Ju2.dels att utskottets hemställan under moment 2 bort haföljande lydelse:2. beträffande avsnitt 4 i propositionenatt med anledning av propositionen och med avslag påmotionerna 1994/95:Ju1 och 1994/95:Ju2 yrkande 3 som sin meningger regeringen till känna vad utskottet anfört om en reform avpåföljdssystemet för unga lagöverträdare,3. Särskilda ungdomsdomare (mom. 3)() och () anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 7 som börjarmed "Utskottet vill" och på s. 8 slutar med "aviseradeförordningsarbetet" bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening är det en grundläggande princip attalla domare bör anses lika väl skickade att handlägga alla slagsmål. Regeringsförslaget bryter mot den principen, något somutskottet inte kan godta. Härtill kommer de betydande problem avpraktisk natur som den föreslagna bestämmelsen kan föra med sigför domstolarna. För de minsta tingsrätterna skulle bestämmelsenbli svår att tillämpa, och för de minsta hovrätterna skulle detmed säkerhet vålla stora svårigheter att låta de förungdomsmålen särskilt utsedda domarna delta i handläggningen avalla i hovrätten förekommande mål mot ungdomar. Därtill kommerandra problem av organisatoriskt slag vid de större hovrätterna,t.ex. när det gäller att hålla huvudförhandlingar utanförkansliorten i olika delar av domstolens upptagningsområde.Det sagda leder utskottet till att avstyrka förslaget ipropositionen i denna del.Nuvarande bestämmelse om rättens sammansättning i ungdomsmålfinns i 10 § LUL och uppställer en särskild kvalifikation endastbeträffande nämndemän i tingsrätt. Bestämmelsen innebär att imål mot den som inte har fyllt tjugoett bör företrädesvisanlitas nämndemän med insikt och erfarenhet beträffande vård ochfostran av ungdom, om det finns anledning att döma till annanpåföljd än böter. Utskottets ställningstagande innebär att denbestämmelsen kvarstår, dock som 25 § LUL.dels att utskottets hemställan under moment 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande särskilda ungdomsdomareatt dels avslår det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i lagen (1964:167) med särskildabestämmelser om unga lagöverträdare såvitt avser 25 §, delsbeslutar att nuvarande 10 § i nämnda lag skall betecknas 25 §,Regeringens förslag till lagtext Sammanfattning 1Propositionen 1Motionerna 2Utskottet 2Inledning 2Gällande ordning 3Propositionens huvudsakliga innehåll 3Utskottets överväganden 4Avslag på propositionen 4Reform av påföljdssystemet för unga lagöverträdare 4Bakgrund 4Propositionen 5Motionerna 6Utskottets överväganden 6Förfarandet i domstol 7Domstolarnas organisation och sammansättning iungdomsmål 7Avkunnande av dom 8Hemställan 9Reservationer 101. Avslag på propositionen 102. Avsnitt 4 i propositionen 113. Särskilda ungdomsdomare 12BilagaRegeringens förslag till lagtext 14