bet · GH01KU18 · 1994-05-31 00:00:00 — Riksdagsledamöterskulle också kunna vistas i ett annat nordiskt parlament underen vecka för att skaffa kunskaper och erfarenheter.2.5.3 Utskottets bedömningAv utskottets redovisning ovan har framgått att det nordiskasamarbetet är omfattande och försiggår på en mängd sakområdenoch i olika fora. Utskottet, som delar motionärens uppfattningatt det är önskvärt med ett ökat samarbete mellan parlamenten ide nordiska länderna, anser att det närmast ankommer påtalmanskonferensen att överväga ett sådant ökat samarbete.Därmed får motionärens önskemål anses tillgodosedda. Någotinitiativ från är emellertid inte nödvändigt, varförmotion 1992/93:K308 avstyrks.2.6 Riksdagsarrangemang utanför Stockholm2.6.1 Gällande bestämmelserEnligt 4 kap. 1 § regeringsformen sammanträder tillriksmöte . hålls i , om inte riksdageneller talmannen bestämmer annat av hänsyn till riksdagenssäkerhet eller frihet. Enligt Grundlagberedningen (SOU 1972:15s. 131) får det förutsättas att träffar avgörande, omfrågan aktualiseras under pågående riksdagsarbete. EnligtGrundlagberedningen inbegrips i ett sådant fall, förutom hänsyntill rikets säkerhet eller frihet, "också ett sådant fall somatt ledamöternas hälsa -- -- -- för fara, t.ex. på grund av enepidemi". Att säkerhet och frihet kan vara i fara vidkrig eller krigsfara är enligt grundlagskommentaren (s. 166) uppenbart. Särskilda bestämmelser omriksdagens sammanträdesort vid krig eller krigsfara finns i 13kap. 1 § RF.2.6.2 MotionenI motion 1992/93:K311 begär m.fl. (v) attriksdagen ger talmanskonferensen i uppdrag att föreslåriksdagsaktiviteter som kan vara lämpliga att placera utanförStockholm. Enligt motionärerna borde den modernainformationsteknologin göra det möjligt att förlägga delar avdet lagfästa riksdagsarbetet utanför i form av t.ex.utskottsförhör eller interpellationsdebatter på platser som ärsärskilt berörda av det aktuella ärendet. Även något plenumborde kunna komma i fråga. En utplacering av riksdagsaktiviteterskulle enligt motionärerna förankra och sprida kunskaper omriksdagen bättre över landet och motverka den nuvarandekoncentrationen av mediebevakning till riksdagshuset.2.6.3 Utskottets bedömningSom framgått ovan stadgas uttryckligen i regeringsformen, attriksmöte skall hållas i . Endast av hänsyn tillriksdagens säkerhet eller frihet kan förläggas tillannan ort. På de grunder som motionärerna anför kan således intesammanträden med eller dess utskott äga rum utanförStockholm. Någon anledning att ändra grundlagen på denna punktföreligger heller inte. Med hänvisning härtill avstyrkerutskottet motion 1992/93:K311.2.7 Ersättare för riksdagsledamöter2.7.1 Gällande bestämmelserEnligt 3 kap. 1 § regeringsformen skall det finnas ersättareför kammarens ledamöter. Ersättare inträder enligt 4 kap. 9 § RFdå riksdagsledamot är talman eller tillhörregeringen.Riksdagsledamot kan enligt 1 kap. 8 § riksdagsordningen efterprövning erhålla ledighet från sitt uppdrag. Om ledighetbeviljas för minst en månad skall uppdraget utövas av ersättare.I sitt förslag om införande av ersättare i (SOU1970:17) föreslog Grundlagberedningen att det skulle finnasersättare för riksdagsledamot som antingen är frånvarande ellertalman eller tillhör regeringen. I de två senare fallen skulleenligt förslaget alltid ersättare inkallas, i det förstnämndafallet endast om frånvaron beräknades till minst femton dagareller, vid kortare frånvaro, om minst tio av riksdagensledamöter begärde det. Som skäl för förslaget framhöllberedningen främst att ersättarsystemet skulle bidra till attupprätthålla den partimässiga balansen i riksdagen.I propositionen (prop. 1972:66) gavs systemet en annanutformning än vad beredningen föreslagit. Departementschefenförordade att systemet skulle komma till användning under sådanaförhållanden att ersättaren kunde göra en meningsfull insats iriksdagen. Systemet fick inte vara sådant att det skapadesvårigheter i riksdagsarbetet. Från dessa synpunkter fanndepartementschefen det angeläget att ersättare inte skulle kunnakallas in vid enstaka tillfällen . Som enföljd av denna inställning till ledighetsperiodens längdavvisade departementschefen även beredningens förslag om att ettvisst minsta antal ledamöter skulle kunna påkalla att ersättarekallades in vid kortare ledighet. På dessa grunder föreslogs attersättare skulle kallas in om ledigheten avsåg minst en månad.Utskottet (KU 1972:30) anslöt sig till det synsätt somredovisats i propositionen och menade att en lämplig avvägningskulle nås mellan olika intressen som det fanns skäl att beaktaom den föreslagna regeln godtogs och tillstyrkte förslaget idenna del.2.7.2 MotionenI motion 1993/94:K313 begär och (nyd) att beslutar om en sådan ändring iriksdagsordningen att det blir möjligt att inkalla ersättareäven vid kortare tids sjukdom samt vid uppdrag på annan ort.Motionärerna anför att det med nuvarande ordning inte ärmöjligt att inkalla ersättare för än 30 dagar.För partier som står utanför kvittningssystemet är denna ordningett problem. Det är enligt motionärerna viktigt att tillfälligsjukdom inte skapar hasardmoment vid voteringar, där avgörandethänger på några få röster. Därför bör ersättare kunna inkallasvid kortare sjukdom. Enligt motionärerna bör grundprincipen varaatt är samlad när besluten fattas. Voteringar skullekunna ske på vissa, i förväg fastställda tider.2.7.3 Utskottets bedömningSom framgått av redovisningen ovan har frågan om den minstaledighetstid som medför att ersättare kallas in för ledamotövervägts principiellt i förarbetena till den här aktuellalagstiftningen. Av förarbetena framgår klart att tanken på attkalla in ersättare för tjänstgöring under en mycket kort tidavvisades. Motivet för restriktiviteten är att ersättaren skallkunna göra en meningsfull insats och att ersättarsystemet intefår skapa svårigheter i riksdagsarbetet. Enligt utskottetsbedömning är dessa faktorer fortfarande giltiga. Några nyaomständigheter har enligt utskottets mening inte kommit till somändrar bedömningen. Med hänvisning till detta avstyrks motion1993/94:K313.2.8 Regler för statsråds inlägg i riksdagsdebatterna2.8.1 Gällande bestämmelserI tilläggsbestämmelse 2.14.1 i riksdagsordningen anges bl.a.bestämmelser om längden på anföranden vid överläggning ikammaren. Föranmälan om debattinlägg skall uppta den beräknadetiden för anförandet. Anförande utan förhandsanmälan får inteöverstiga , om talmannen inte medger . Nyttanförande från den som tidigare haft ordet i en viss fråga fårinte överstiga tre minuter.I 2 kap. 15 § riksdagsordningen sägs bl.a. att statsråd får,med bortseende från talarlistan, göra kortare inlägg för attbemöta annan talare. Enligt tilläggsbestämmelse 2.15.3 fårsärskilt inlägg från statsråd till bemötande av annan talareinte överstiga . Ledamot som beviljats rätt tillgenmäle får yttra sig före statsrådet.Bestämmelserna för när ett statsråd besvarar en interpellationframgår av tilläggsbestämmelse 6.1.3 till riksdagsordningen. Vadgäller statsrådet får svaret räcka längst tio minuter.Statsrådet kan därutöver få ordet för ytterligare två anförandenom vardera längst . Kortare inlägg av det slag somavses i RO 2:15 från statsråd får i en interpellationsdebattinte överstiga . På sådant inlägg får inte avgesgenmäle.2.8.2 MotionenI motion 1993/94:K315 begär tredje vice talman () att beslutar om en ändring i riksdagsordningen ifråga om bestämmelserna om statsrådens särskilda inlägg iriksdagsdebatterna.Enligt motionären är bestämmelserna oklara. Att ett statsrådskortare inlägg inte betraktats som replik utan som etthuvudanförande har tidigare inte varit förenat med någraolägenheter men har föranlett problem i sambandmed skilda rekommenderade debattregler.För att råda bot på den rådande osäkerheten föreslås imotionen vissa huvudregler för hanteringen av statsrådensyttranderätt. Ett statsråd som inte föranmält sig till en debattkan enligt förslaget få ordet för ett eller flera särskildainlägg . Varje sådant inlägg betraktas enligtförslaget som ett huvudanförande. Härutöver har statsråd rätttill replik i huvudsak enligt samma regler som gäller förledamöterna. Statsråd bör alltid ha rätt till sista ordet iinterpellationsdebatter.2.8.3 Utskottets bedömningDe förändringar i riksdagsordningen som föreslås i motionenavser lösningar på tre problem. Det första gäller vissaoklarheter i fråga om bestämmelserna i 2 kap. 15 §riksdagsordningen om statsrådens inlägg i debatterna i vissafall. Det andra gäller praxis i fråga om bl.a. bestämmelserna omtidsbegränsning för statsråds anföranden som inte ärförhandsanmälda (tilläggsbestämmelse 2.14.1 andra stycket). Dettredje gäller hur statsråd kan garanteras få sista ordet i ettreplikskifte i allmänna debatter (tilläggsbestämmelse 2.15.1)resp. interpellationsdebatter (tilläggsbestämmelse 6.1.3 fjärdestycket).Enligt utskottets mening är det ett väsentligt intresse attbestämmelserna om debatterna i kammaren är klara och tydliga. Dei motionen föreslagna ändringarna i riksdagsordningen innebärdels klarläggande av vissa bestämmelser där oklarhet råder, delsen konfirmering av en framvuxen praxis. Utskottet har inhämtatatt talmannen avser att tillsätta en arbetsgrupp som skall göraen allmän översyn av debattregler. Utskottetförutsätter att de i motion 1993/94:K315 upptagna frågornabehandlas i detta sammanhang. Utskottet avstyrker med hänsynhärtill motionen.2.9 Iakttagande av beredskapshänsyn vid beredning avriksdagsärenden2.9.1 Gällande bestämmelser m.m.Ärenden om den militära och -- i den mån sådana ärenden intetillhör något annat utskotts beredning -- den civila delen avtotalförsvaret samt ärenden om samordningen inom totalförsvaretligger inom försvarsutskottets beredningsområde(tilläggsbestämmelse 4.6.7 i riksdagsordningen).Inom har Försvarsdepartementet ansvaret församordning inom totalförsvaret, och det kan nämnas attdepartementets huvudenhet för totalförsvarets civila del harkontaktpersoner för övriga departement.Regeringen framhöll i propositionen årsförsvarsbeslut (prop. 1991/92:102) att grunden förtotalförsvarets civila del är det fredstida samhället.Försvarsutskottet påpekade vid sin behandling av propositionenbl.a. att ansvar för en verksamhet i fred innebär motsvarandeansvar i krig, att denna ansvarsprincip också innebär ett ansvarför att beredskapsaspekterna beaktas vid planering avverksamheten i fred samt att i planering och samhällsutvecklingtidigt ta hänsyn till sårbarhet och risker minskar behovet avkostnadskrävande beredskapsåtgärder och ökar dessutom säkerheteni det fredstida samhället (1991/92:FöU12). Principen kommer tilluttryck i förordningen (1986:294) om ledning och samordning inomtotalförsvarets civila del. I denna förordning anges att varjemyndighet i sin verksamhet skall beakta totalförsvarets krav ochatt en utgångspunkt för myndigheternas planering är att enmyndighet med ansvar för en viss verksamhet i fred skall behålladetta ansvar också under krig om verksamheten skallupprätthållas då.2.9.2 MotionenI motion 1992/93:Fö204 av m.fl. (m, fp, c, kds)anförs att anpassning till ett fredstida världssamfunds villkorsker till priset av hög sårbarhet och starkt beroende inom flerasamhällssektorer och därmed för samhället i dess helhet. I dettaläge behövs enligt motionärerna ett ökat stöd för attsäkerställa och ge tyngd åt utvecklingen av beredskapshänsyn.Riksdagen, som har ett övergripande ansvar för attsamhällsutvecklingen inte skapar säkerhetspolitiska risker, bördärför inrätta ett eget organ, ett beredskapsråd, med uppgiftatt säkerställa att beredskapsaspekten finns med iriksdagsbesluten. Detta bör ske genom att rådet bl.a. yttrar sigöver de förslag från regeringen som bedömer harbetydelse för rikets möjligheter att bemästra kris- ochkrigssituationer. Motionärerna föreslår med hänvisning till detanförda att inrättar ett beredskapsråd (yrkande 1).2.9.3 Utskottets bedömningRiksdagsutredningen har föreslagit att utskottsorganisationenbör bli föremål för fortsatta överväganden, ett förslag somutskottet ställt sig bakom (avsnitt 1.13). I avvaktan på dessaöverväganden bör ställningstagande i den fråga som tas upp imotion 1992/93:Fö204 anstå, varför motionen avstyrks.2.10 Representationen i organ som väljs av riksdagen2.10.1 Gällande bestämmelserDe organ det här gäller är främst utskotten, utrikesnämndenoch valprövningsnämnden.I 7 kap. riksdagsordningen finns gemensamma bestämmelser omval inom . Enligt 7 kap. 2 § skall val beredas inom enav utsedd valberedning. Varje partigrupp, vilkenmotsvarar parti som vid valet till fått avrösterna i hela riket, skall besätta en plats. Därutöverfördelas tio platser proportionellt mellan samma partigrupper.Därvid skall vid den proportionella fördelningen tillämpas denberäkningsgrund som anges i 4 § andra stycket. Det innebär attplatserna fördelas mellan partier genom att de en efter entilldelas det parti som för varje gång visar det störstajämförelsetalet. Jämförelsetalet är lika med partiets röstetal,så länge ingen annan plats har tilldelats partiet, och erhållsdärefter genom att partiets röstetal delas med det tal sommotsvarar antalet platser som redan har tilldelats partiet, ökatmed ett. Denna metod går under benämningen heltalsmetoden ellerd'Hondts metod (utan kartellförbud).Enligt tilläggsbestämmelse 4.2.1 skall tillsätta 16utskott. kan enligt 4 kap. 2 § andra stycket underriksmötet tillsätta ytterligare utskott för längst tiden framtill valperiodens slut. Antalet ledamöter i utskotten fastställsenligt tilläggsbestämmelse 4.3.1 riksdagsordningen av riksdagenpå förslag av valberedningen.Vid val till utskott tillämpas bestämmelserna i 7 kap.riksdagsordningen (RO). I RO 7:4 finns regler om proportionellaval. Enligt första stycket i denna paragraf skall platsernafördelas proportionellt mellan partierna, om två eller flerapersoner skall utses genom val med slutna sedlar. Med partiavses här varje grupp av riksdagsledamöter som vid valetuppträder under särskild beteckning. Den aktuella metoden ärheltalsmetoden eller d'Hondts metod (utan kartellförbud), sombeskrivits ovan.Enligt 10 kap. 7 § regeringsformen består utrikesnämnden avtalmannen samt nio andra ledamöter, som väljer inomsig. Val av ledamöter i utrikesnämnden avser riksdagensvalperiod. Antalet valda suppleanter skall vara nio. Härtillkommer vice talmannen, som är ersättare för talmannen (RO 8 kap.7 §).Valprövningsnämnden, som handlägger överklaganden angående valtill , skall enligt 3 kap. 11 § regeringsformen beståav ordförande, som skall vara eller ha varit ordinarie domareoch som inte får tillhöra , och sex andra ledamöter.Ledamöterna väljs efter varje ordinarie val för tiden fram tilldess nytt val till nämnden ägt rum. Ordföranden väljs särskilt.Riksdagen utser också genom särskilt val ersättare förordföranden i valprövningsnämnd enligt 8 kap. 2 §riksdagsordningen.Av förarbetena framgår att Grundlagberedningen (SOU 1972:15s. 291) ingående övervägde huruvida någon annan metod änd'Hondts metod utan kartellförbud borde gälla förmandatfördelningen vid proportionella val inom riksdagen.Övervägandena tog särskilt sikte på utskottsvalen. Beredningenfäste avgörande vikt vid att de politiskt relevantastyrkeförhållandena i kammaren så nära som möjligt skulleavspeglas i varje utskott. Beredningen fann att den d'hondtskametoden var den enda som garanterade att såväl ett parti medabsolut majoritet i kammaren som två eller flera samverkandepartier med kammarmajoritet kan få majoritet i varje utskott.2.10.2 MotionenI följdmotion 1993/94:K31 av och (nyd) anförs att vissa partier är utestängda fråndeltagande i vissa organ för beredning av ärenden, vilketinnebär att de inte har full insyn i verksamheten och intetillgång till fullständig information. I motionen föreslås attriksdagen beslutar att partier representerade iriksdagen skall ha säte i alla parlamentariskt tillsatta organ iriksdagen.2.10.3 behandlingKonstitutionsutskottet har senast behandlat frågan om val tillriksdagens utskott /(1992/93:KU9) ochdärvid hänvisat till Grundlagberedningens noggranna genomgångarav olika metoder för fördelningen av platser i utskotten.Utskottet ansåg att det förhållandet att bl.a. uddatalsmetodeninte kan garantera att en majoritet i kammaren fick en majoriteti varje utskott leder till att heltalsmetoden bör föredras.Utskottet behandlade under /91 (1990/91:KU42) enmotion som förordade en utredning med syfte att skapaförutsättningar för att samtliga i representeradepartier skulle få minst en ledamot i utrikesnämnden. Utskottethänvisade till ett tidigare ställningstagande, enligt vilketutrikesnämnden med hänsyn till sina uppgifter borde varabegränsad till sin storlek och ha proportionell sammansättning,och avstyrkte motionen. följde utskottet.Riksdagen har /riksmötebehandlat och avslagit motioner, enligt vilka samtligariksdagspartier med av rösterna borde vararepresenterade i valprövningsnämnden. Utskottet (1987/88:KU15)avstyrkte motionerna med hänvisning till att nämnden vid sintillkomst förutsattes bli utsedd med tillämpning av reglerna omproportionalitet. Om alla riksdagspartier skulle blirepresenterade ansåg utskottet att nämnden skulle bli otympligtstor. Vid båda tillfällena avgavs reservation (fp och v) tillförmån för en översyn av reglerna. följde utskottet.Vid 1992/behandlade utskottet (1992/93:KU9) enmotion med samma inriktning som de nämnda. Utskottetförordade därvid att frågan borde överlämnas tillRiksdagsutredningen för vidare överväganden, vilket borde gestalmanskonferensen till känna. följde utskottet.2.10.4 Utskottets bedömningUtskottet har vid sin senaste behandling av representationen iutskotten m.m. (1992/93:KU9) förordat att sådana frågor bordeöverlämnas till för vidare överväganden.Utredningen har som framgått ovan föreslagit att bl.a. frågan omutskottens organisation bör bli föremål för ytterligareöverväganden. Enligt utskottets mening bör därför reglerna förrepresentation i utskotten övervägas i detta sammanhang. har utskottet som framgått ovanställt sig bakom förslag att inte ändra detnuvarande systemet. Med hänvisning till detta avstyrksföljdmotion K31.2.11 information till allmänheten2.11.1 externa informationRiksdagen har en omfattande extern informationsverksamhet. Dedelar av verksamheten som riktar sig direkt till allmänheten ärtelefonservice, dagspressannonsering, annonsering i telefon- ochtelefaxkataloger, skolbesök och visningar samt utgivning avdiverse trycksaker och böcker om . Allmänheten harockså tillgång till publika databaser ().Vidare speglas riksdagsbeslut m.m. i tidningen , vars redaktion finns inom förvaltning.Även , som erbjuder bl.a. riksdagstrycket ochstatliga publikationer, har en roll i informationsverksamheten.Riksdagen tillhandahåller dessutom en omfattande service tillmassmedier i form av direktlinjer för avlyssning avkammardebatterna och utskottsutfrågningarna, Kammarkalendern sominnehåller information om veckan arbete i kammaren, automatisktelefonsvarare, pressmeddelanden och Riksdagsbeslut i korthet.Riksdagen bedriver även en omfattande utbildningsverksamhet iform av kurser för journalister, informatörer, journalisteleveroch högskolestuderande samt lärare och bibliotekarier.2.11.2 MotionenI motion 1992/93:K316 begär () att riksdagenger i uppdrag att närmare utformaoch ge ut en informationstidning till hushållen.Enligt motionären har i hög grad förlitat sigpå andra aktörer i form av massmedierna, partierna ochmyndigheterna när det gäller information till allmänheten. Deninformation som når allmänheten är enligt motionären alltförsplittrad och ofullständig för att ge en tydlig bild avriksdagen. information till allmänheten är enligtmotionären otillräcklig. En tänkbar väg att förbättrainformationen till allmänheten vore att ge ut eninformationstidning till alla hushåll i landet vid tretillfällen under ett , ett vid öppnande ioktober, ett och ett i juni.2.11.3 behandling och pågående uppföljningKonstitutionsutskottet har vid ett flertal tillfällenbehandlat frågor om information, senast underriksmötet /93 (1992/93:KU9 s. 14 f.). I detta sammanhanggjordes en bredare genomgång av informationsverksamheten påbasis av ett material från förvaltningskontor.Utskottet konstaterade mot bakgrund av den lämnade redovisningenatt mycket omfattande insatser gjorts och var under övervägandeinom informationsområdet. Förvaltningsstyrelsen, som har detövergripande ansvaret för informationsfrågorna, kan på lämpligtsätt initiera de förändringar och den utveckling som ändradeförhållanden kan motivera, anförde utskottet, som också framhöllatt frågor om ökade resurser fick aktualiseras i sedvanligabudgetsammanhang.Inom ramen för utskottens uppföljnings- ochutvärderingsverksamhet har under våren1994 beslutat att genomföra en förstudie avsamhällsinformationen i . Denna syftar till attkartlägga och analysera informationpolicy, styrningoch prioriteringsprinciper för informationsverksamheten, vidareorganisation och produktion samt resultatmätning ochavnämarreaktioner. Även frågan om hur riksdagensinformationsverksamhet är relaterad till den allmännainformationsverksamheten ingår i undersökningen.2.11.4 Utskottets bedömningMed hänvisning till att informationsverksamhet isin helhet är föremål för utredning inom ramenför ett uppföljnings- och utvärderingsprojekt bör beslut omytterligare åtgärder för att informera allmänheten om riksdagenoch dess arbete anstå till det tillfälle då fattarbeslut med anledning av det pågående arbetet påsamhällsinformationsområdet. Motion 1992/93:K316 avstyrksdärför.2.12 Handläggningen av turistfrågor i regeringskansliet2.12.1 Gällande ordningTuristfrågor inom handläggs , dåfrågorna flyttades från , iNäringsdepartementet. Enligt uppgift från Näringsdepartementethar två politiskt sakkunniga ett delat ansvar förfrågorna på den politiska nivån. För ärendehandläggning svararen departementssekreterare inom enheten för företagsutveckling.2.12.2 MotionenIngrid () begär i motion 1992/93:K303 yrkande 1att till regeringen framför att det iNäringsdepartementet bör finnas en sakkunnig som enbart sysslarmed turistfrågor. Turistnäringen består av många och vitt skildaföretag med en bredd och en mångfald som inte står att finna inågon annan näringsgren. Därför är det enligt motionärennödvändigt att det finns en sakkunnig i somsysslar enbart med turistfrågor. Det vore en styrka såväl förmarknadsföringen utomlands som för det stora antalet företag ibranschen och inte minst skulle det ha en positiv betydelse förde utvecklingsmöjligheter som turistnäringen har ,anför motionären.2.12.3 Utskottets bedömningEnligt utskottets mening är det regeringens ensak att bestämmaom hur bör organiseras för enskilda ändamål,varför motion 1992/93:K303 avstyrks.2.13 Arbetslivsår för riksdagsledamöter2.13.1 Gällande bestämmelserRiksdagsledamot kan enligt 1 kap. 8 § riksdagsordningen efterprövning erhålla ledighet från sitt uppdrag. Om ledighetbeviljas för minst en månad skall uppdraget utövas av ersättare.Enligt 1.8.1 riksdagsordningen skall ansökan om ledighet frånuppdraget innehålla de skäl varpå ansökan grundas. Ansökan skallavse ledighet . Ansökan prövas av talmannen, omledigheten gäller än en månad och av omden gäller längre tid.Enligt 22 § lagen (1988:589) om ersättning m.m. tillriksdagsledamöter är en ledamot som lämnar sammanhängande tjänstgöring berättigad tillinkomstgaranti enligt denna lag.