bet · GH01TU27 · 1994-04-12 00:00:00 — Mobiltelefoner som inte är av detta slagbör få användas endast då bilen står stilla.I motionerna T404 (s) och T408 (s) begärs att sådan typ avmobiltelefon, som kräver att man håller i den, skall förbjudasoch ersättas med utrustning av handsfree-typ.I motion T434 (s) begärs krav på att mobiltelefoner sominstalleras i bilar skall vara av handsfree-typ och attVägverket skall få i uppdrag att utarbeta bestämmelser föranvändning av mobiltelefoner.I motion T401 (s) begärs i yrkande 1 en undersökning sombelyser mobiltelefonmarknaden i och de konsekvenser somanvändning av mobiltelefon under körning har på trafiksäkerhetensamt i yrkande 2 att telefonering under körning endast skall fåske med handsfree-utrustning räknat fr.o.m. den 1 januari 1995.Utskottet har i en rad betänkanden -- senast i 1992/93:TU29(s. 25) -- behandlat motionsförslag som har varit likartade medde här aktuella. Utskottet har därvid framhållit att vissaregler som finns i VTK bör utgöra tillräcklig vägledning föranvändningen av mobiltelefon i fordon, nämligen grundregeln förall vägtrafik i 5 § första stycket VTK att vägtrafikant skalliaktta den omsorg och varsamhet som till förekommande avtrafikolycka betingas av omständigheterna, den särskilda regelnför trafik med fordon i 19 § VTK att fordonsförare skall kunnaföra sitt fordon på betryggande sätt samt de straffbestämmelsersom är knutna till dessa regler.Utskottet har konstaterat att mobiltelefoner med s.k.handsfree-utrustning har blivit allt vanligarei trafiken. Vid försäljning av biltelefoner används ocksåtrafiksäkerheten och smidigheten med sådana telefoner som ettviktigt marknadsföringsargument. En positiv utveckling skerdärmed som befrämjar trafiksäkerheten. Utskottet har framhållitatt detta bidrar till att tillgodose syftet med de motioner somhar varit aktuella.I en skrivelse till anfördeTSV bl.a. att det måste ligga på förarens ansvar att -- medutgångspunkt från för stunden gällande väg- ochtrafikförhållanden -- hantera biltelefon, bandspelare och annanutrustning på ett sådant sätt att trafiksäkerheten inteäventyras. En av det dåvarande statens väg- och trafikinstitut(VTI) gjord undersökning gav enligt TSV inte något stöd föruppfattningen att mobiltelefoner borde förbjudas men visade påvikten av att sådan utrustning används med omdöme.Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte nu berett attförorda några särskilda föreskrifter om användande avmobiltelefon i motordrivna fordon. Motionsyrkandena häromavstyrks således.Utskottet anser emellertid att det -- mot bakgrund av attanvändningen av mobiltelefoner har ökat -- är viktigt att följaupp utvecklingen av mobiltelefonmarknaden i och dekonsekvenser som användningen av mobiltelefoner under körningkan ha på trafiksäkerheten såsom begärs i yrkande 1 i motionT401 (s). Utskottet förutsätter dock att en sådan uppföljningskall kunna komma till stånd -- t.ex. inom ramen för samarbetetmellan och Polisen -- utan att utskottet behöver tainitiativ härför. Därmed avstyrker utskottet även nu nämndamotionsyrkande.4.4 Undantag från bilbälteskravetEnligt 11 § FK gäller att bilbälten skall finnas förförarplatsen och varje passagerarplats i personbil och lättlastbil. I tung lastbil skall fästpunkter för bilbälten finnas.Enligt 117 a § första stycket VTK är huvudregeln om användandeav bilbälte att den som färdas i en personbil eller en lättlastbil skall sitta på en sittplats som är utrustad med bilbälteom en sådan plats är tillgänglig och skall därvid användabilbältet. Den som färdas i en buss på en sådan sittplats som ärutrustad med bilbälte skall använda bältet.I tredje stycket anges undantag från bältestvånget för vissasituationer, såsom vid backning, vid färd inom parkeringsplatserm.m.Bilbälte behöver enligt fjärde stycket inte heller användasav föraren i yrkesmässig trafik för personbefordran.I TSV:s föreskrifter om användande av bilbälte och särskildskyddsanordning (TSVFS 1988:7) anges en rad undantag frånbilbältestvånget. Ett undantag avser den som i lokaltdistributions- eller servicearbete färdas ett flertal kortaresträckor i följd och som mellan varje sådan kortare sträckamåste stiga ur fordonet för att fullgöra arbetsuppgiften.Undantaget gäller dock inte vid färd till eller från område därsådant arbete utförs eller om arbetsgivaren har bestämt attbilbälte skall användas. Ett annat undantag avser färd i baksätei utryckningsfordon och i bil som används av polis-,kriminalvårds-, sjukvårds- eller tullpersonal. Detta undantaggäller endast om användande av bilbälte medför hinder ellerannan olägenhet för tjänsteutövningen.I motion T416 (s) anförs bl.a. att det visar sig att mångayrkesförare och andra som inte behöver använda bilbälte skadarsig i samband med trafikolyckor av skilda slag. Motionären begärdärför att frågan om obligatoriskt användande av bilbälte skallövervägas för fordonsförare som har generell dispens frånkravet på användande av bilbälte vid framförande av motorfordon.Informationsverksamheten på trafiksäkerhetsområdet harhittills varit starkt inriktad på att förmå dem för vilkabilbältestvång föreligger att använda bilbältet. Utskottet anseratt det är angeläget att denna verksamhet fortsätter. Utskottetutgår från att informationsinsatserna också skall göra dem, somär undantagna från bilbälteskravet, benägna att användabilbältet. Utskottet är dock inte berett att förorda attundantagen från bilbälteskravet skall upphöra. Motionen avstyrksdärmed.4.5 Bilbältestvång i epatraktorerS.k. epatraktorer och s.k. A-traktorer är ombyggda bilar somanvänds främst av unga. De får inte framföras med högrehastighet än /tim.Bestämmelser om epatraktorer har getts i kungörelsen(1940:440) om hänförande av vissa automobiler till fordonstypenmotorredskap. Kungörelsen upphävdes vid utgången av mars l975,men gäller fortfarande i fråga om sådana fordon som efter sådanombyggnad som avses i kungörelsen har undergåttregistreringsbesiktning före den 1 april 1975.I betänkandena /86:1 (s. 12--13) och /88:1(s. 19--21) har utskottet lämnat närmare redogörelser förbestämmelserna om epatraktorer och A-traktorer.Antalet kvarvarande epatraktorer uppgick till ca1 700. De utgjordes huvudsakligen av bilar av typ ,som byggts om. Antalet A-traktorer beräknades uppgåtill nära 7 000. Vanligen var det tunga lastbilar som byggts omtill A-traktorer.I motion T402 (fp) framhålls att när en epatraktor, somframförs med en hastighet , kolliderar medannat fordon e.d. de som färdas i epatraktorn löper stor riskatt få svåra skador. Motionären begär därför attbilbältestvånget skall utvidgas till att även omfattaepatraktorer och dem som färdas i sådana.Med hänsyn till att l975 ytterligare fordon intekan tillföras kategorin epatraktor är utskottet inte berett attnu förorda bilbältestvång beträffande dessa fordon. Utskottetavstyrker därmed motionen.4.6 Tvång för motorcyklister att använda skyddsdräktI motion T412 (s) pekar motionärerna på att motorcyklisterriskerar att drabbas av skador på bål och extremiteter om deunder färd eller vid tvärstopp faller ner från motorcykeln ochkanar vidare på vägen. Motionären begär därför föreskrifter omatt motorcyklister vid färd skall använda skyddsdräkt, somuppfyller de krav som anges i TSV:s föreskrifter om skyddsdräktför motorcyklister (intagen som bilaga 17 till om nationella typgodkännanden, TSVFS 1985:60).Vid behandlingen av ett likartat motionsförslag -- senast ibetänkande 1992/93:TU29 (s. 26) -- har utskottet framhållit attdet har blivit allt vanligare att motorcyklisteranvänder sig av skyddsdräkter och att därmed en utveckling skersom är positiv för trafiksäkerheten. Utskottet har förutsatt attVägverket skall följa frågan om skyddsdräktsanvändning, varförmotionsförslagen enligt utskottets mening inte påkallat någonsärskild åtgärd från sida.Vad utskottet sålunda uttalat i frågan gäller ävenbeträffande det nu aktuella motionsyrkandet, vilket såledesavstyrks.4.7 Förbud att köra om skolskjutsar som stannats medblinkljusen tändaEnligt 5 § förordningen (1970:340) om skolskjutsning skallfordon, när det används för skolskjutsning, vara försett medsärskild utmärkning som utvisar fordonets användning. Sålundahar TSV i verkets föreskrifter om anordningar för utmärkning avskolskjuts (TSVFS 1985:43) föreskrivit att anordning förutmärkning av skolskjuts skall bestå av kvadratiska skyltar medblinklyktor, som skall kunna avge orangegult blinkande ljus.Blinklyktorna skall enligt TSV:s föreskrifter omskolskjutsning (TSVFS 1988:17) tändas då fordonet befinner sigca från den plats där det skall stannas för på- elleravstigning samt släckas när fordonet befinner sig ca 100 meterfrån den plats där på- eller avstigning har skett.Enligt 2 § förordningen om skolskjutsning gäller bl.a. att ivarje kommun skall styrelsen för skolväsendet verka för attsärskilt anordnade hållplatser för skolskjutsning utformas såatt olyckor i möjligaste mån undviks. Styrelsen bestämmer eftersamråd med den kommunala nämnd som ansvarar för trafikfrågor,polismyndigheten och väghållaren för varje skolskjuts färdvägoch de platser där på- eller avstigning bör ske. Styrelsensvarar för att eleverna undervisas om vad de skall iaktta föratt undvika olyckor i samband med skolskjutsning.I motion T417 (s) pekar motionären på risken för attskolbarnen vid avstigningen springer ut i gatan runtskolskjutsen och blir påkörda av omkörande bilist eller annantrafikant. Motionären begär att omkörningsförbud skall gälla närskolskjutsskylten med blinkande lyktor är tänd.Vid behandlingen av proposition 1987/88:33 om säkerheten förbarn i bil m.m. avslog på förslag av utskottet ettmotionsförslag om införande av stopplikt vid stillaståendeskolskjuts (bet. /88:5 s. 12--13, rskr. Utskottetinstämde med föredragande departementschefen i att stoppliktinte borde införas.Enligt propositionen skulle en stopplikt skapa en falsksäkerhet hos skolbarnen, en säkerhet som inte finns på sammasätt då de åker med andra fordon. Det skulle vara svårt förbarnen att ändra sitt beteende med hänsyn till vilket fordon --skolskjuts eller ej skolskjuts -- de har stigit av. Barnen bordedärför lära sig ett beteende oavsett vilket fordon de åkeri. Det förhållandet att det framför allt i landsbygdskommunernaförekommer olika blandformer mellan renodlad kollektivtrafik ochskolskjutstrafik för transporter av skolbarn kunde göra det ännusvårare för barnen att anpassa beteendet med hänsyn till vilketslags fordon de åker med. En stopplikt kunde vidare, anfördesdet, medföra komplikationer för andra trafikanter genom atttrafikrytmen störs till följd av köbildning, och man kunde ocksåförvänta sig ett ökat antal omkörningar av skolskjutsfordon irörelse.Som utskottet har gjort tidigare -- senast i betänkande1991/92:TU2 (s. 36--37) -- vid behandlingen av förslag omförbud att köra om stillastående skolskjuts instämmer utskotteti de i 1987/betänkande redovisade synpunkterna och ärinte berett att stödja införande av förbud att köra omstillastående skolskjuts. Frågan bör dock följas närmare, vilketutskottet har framhållit tidigare.Utskottet vill, som utskottet också har gjort tidigare,understryka vikten av att kommuner i samverkan med väghållarevid iordningställande av hållplatser för skolskjutsningfortsätter arbetet med att uppnå högsta möjliga säkerhet förbarnen.Med hänsyn till det anförda bör motionsförslaget inteföranleda något initiativ av . Det avstyrks således.5 Fordonsfrågor m.m.5.1 Uppdelning av reglerna i fordonskungörelsen (FK) på enfordonslag och en fordonsförordningI motion T212 (fp) erinrar motionären om att man i modernlagstiftning skiljer på lagar som beslutas av ochförordningar som beslutas av regeringen men att det fortfarandefinns en del äldre bestämmelser -- i kungörelser -- vilka täckerett ämnesområde och i vilka det finns regler som har beslutatsav eller regeringen. Ett exempel på detta är, anförmotionären, fordonskungörelsen. Motionären framhåller att närändring i FK aktualiseras, vilket sker ganska ofta, det råder enviss osäkerhet om regeringen får fatta beslut eller om beslut avriksdagen behövs.För att klarhet om detta skall skapas begär motionären iyrkande 3 att fordonslagstiftningen skall delas upp på enfordonslag och en fordonsförordning.Motionären framhåller vidare att det internationellasamarbetet gör det angeläget att modernisera och samordnaregelsystemet inom fordonsområdet. En revidering avfordonsbestämmelserna bör enligt motionären också omfatta enrevidering av närbesläktade regler, t.ex. vägtrafikkungörelsen,terrängtrafikkungörelsen, bilregisterkungörelsen ochbilavgasreglerna.Riksdagen beslöt att regeringen i fortsättningenskulle äga besluta om utformningen av vissa delar avtrafiklagstiftningen utan medverkan i varje särskiltfall (prop. 1970:171, bet. 3LU 88, rskr. I propositionenframhölls bl.a. (s. 13) att i fråga om fordons utrustning ochnär det gäller besiktning av fordon den tekniska utvecklingenoch behovet av alltmer detaljerade bestämmelser leder till atttyngdpunkten i regelkomplexet förskjuts från VTF (dvs. dendåvarande vägtrafikförordningen) till detaljföreskrifter ochanvisningar som måste meddelas av de tillämpande myndigheterna.Med hänsyn härtill borde man enligt propositionen ifortsättningen inte kräva att yttrande inhämtas överförfattningsförslag inom detta område. FK tillkom utanriksdagens medverkan genom detta bemyndigande. Enligtövergångsbestämmelse till RF får bemyndigandet utnyttjas ävenefter RF:s ikraftträdande tills bestämmer annat.Riksdagen beslöt om en formell anpassning avhandläggningsreglerna beträffande vägtrafiklagstiftningen tillRF:s reglering av normgivningsmakten. beslöt sålundaen ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddelaföreskrifter om trafik, transporter och kommunikationerinnebärande att regeringen bemyndigades meddela föreskrifter somavses i 8 kap. 3 eller 5 § RF, om föreskrifterna gäller bl.a.fordons beskaffenhet och utrustning (prop. 1977/78:81, bet.TU 20, rskr. 226, SFS 1978:233).När regeringen har ansett sig böra höra om ändring iFK och ändringen skulle få t.ex. större räckvidd har regeringenunderställt förslag i frågan. Som exempel kan nämnasfrågan om skyldighet att i lastbil eller buss medförareflexsele, till vilken fråga utskottet för övrigt återkommernedan.I 1988 års trafikpolitiska proposition bilaga 1, avsnittet10, Säkrare trafik, beredde regeringen sålunda riksdagentillfälle att ta del av i propositionen förordade riktlinjer förtrafiksäkerhetsarbetets fortsatta bedrivande, vilka riktlinjerbl.a. innefattade att lätta och tunga lastbilar samt bussarborde utrustas med reflexsele (s. 220--222). hadeinte något att erinra häremot (bet. /88:16 s. 16--17,rskr. Krav på att reflexsele skulle medföras vid färd medbuss eller lastbil infördes genom en förordningom ändring i FK (SFS 1989:939).I proposition 1992/93:161 s. 46--47 hemställde emellertidregeringen att skulle godkänna att kravet att medförareflexsele vid färd med buss eller lastbil skulle tas bort.Riksdagen godkände detta (bet. 1992/93:TU29 s. 30, rskr. 426).Kravet togs bort fr.o.m. genom enförordning om ändring i FK (SFS 1993:926).Den med exemplet beskrivna ordningen för samarbete mellanregeringen och i fråga om fordonsbestämmelser har fåttanses ändamålsenlig med hänsyn till att utvecklingen på fordons-och trafikområdena har krävt återkommande ändringar i dessabestämmelser.I artikel 23 första stycket a) i avtalet om Europeiskaekonomiska samarbetsområdet (EES) (SFS 1992:1317) har Sverigeåtagit sig att tillämpa närmare 50 EEG-direktiv med tekniskaföreskrifter, standarder, provning och certifiering avseendemotorfordon (prop. 1991/92:170, bil. 14, s. 351--365), vilkakan påkalla att ändringar görs i FK.Mot bl.a. denna bakgrund kan det nu finnas anledning attöverväga om inte sådana bestämmelser om fordons beskaffenhet ochutrustning m.m. som enligt RF skall meddelas genom lag ifortsättningen ges lagform såsom motionären föreslår. I dennyligen avgivna propositionen 1993/94:167 om en effektivarefordonskontroll har regeringen också uppmärksammat frågan.Regeringen anmäler sålunda (s. 46) att den anser att degrundläggande bestämmelserna om fordons utformning ochutrustning samt om kontroll och registrering av fordon bör sesöver och eventuellt ges lagform i vissa delar. Arbetet med enöversyn av det samlade regelsystemet inom fordonsområdet börenligt regeringen ges hög prioritet. Regeringen avser enligtpropositionen att återkomma med förslag om översynsarbetet underhösten 1994.I avvaktan på sålunda förutskickat initiativ av regeringen iden fråga som tas upp i här aktuell del av motionen bör motioneni denna del kunna lämnas utan åtgärd av . Den avstyrksdärmed.5.2 Villkoren för godtagande av anordningar för avgasreningGällande krav på avgasrening av motordrivna fordon finns ibilavgaslagen (1986:1386), i bilavgasförordningen (1991:1481)samt i föreskrifter av . FK hänvisarbeträffande bilar till bilavgasförordningen.En bils tillhörighet till en redan granskad "motorfamilj" ärförutsättning för avgasgodkännande. Med motorfamilj avses enligtbilavgasförordningen en grupp av bilar vars motorer är av ihuvudsak samma tekniska konstruktion eller i fråga om nya tungalastbilar, en grupp av motorer som är av i huvudsak sammatekniska konstruktion.I motion T911 (nyd) begärs att det skall vara testet i detenskilda fallet av den avgasrening som bilägaren har försettbilen med som skall vara avgörande för avgasgodkännande -- intebilens tillhörighet till viss motorfamilj eller andra formellakriterier, något som enligt motionären bara hindrar utvecklingenpå området.Utskottet vill erinra om att på förslag avutskottet (bet. 1989/90:TU9 s. 35--36, rskr. 45) som sin meninggav regeringen till känna att avgaskraven ochbilprovningsbestämmelserna inte fick vara så utformade att deförhindrar utveckling av och försök med ny teknik. Utskotteterinrade om detta vid behandlingen (bet. 1990/91:TU5 s.33--34) av motionsförslag om användning av alternativ tillkatalysatorer för avgasrening. Utskottet är fortfarande av sammamening.I detta sammanhang måste emellertid beaktas hittillsvarandeordning att tillverkaren enligt bestämmelser i bilavgaslageninom en tidsram av eller en körsträckeram av 8 000 milkostnadsfritt skall avhjälpa brister i fordonen om fordonen vidmyndighets kontroll visar sig inte uppfylla de krav som gäller.Kraven på tillhörighet till viss motorfamilj etc. får ses motdenna bakgrund.De svenska bilavgaskraven torde få anses som stränga vid eneuropeisk jämförelse. Det förtjänar nämnas att bilavgaskravenhar ingått i området för förhandlingarna om medlemskap förSverige i EU.Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett attföreslå något initiativ av med anledning av motionen.Den avstyrks således.5.3 Krav på katalysator i bilar av 1980 och senare års modellsom inte har sådanI bilaga 2 till bilavgasförordningen (1991:1481) finns när detgäller andra än nya bilar särskilda avgaskrav för dels bilar av1976 och senare års modell, dels bilar av 1975 och tidigare årsmodell.I motion N424 (kds) begärs i ett yrkande, som behandlas avnäringsutskottet, förbud mot import och försäljning av blyhaltigbensin. Om blyad bensin förbjuds öppnas enligt motionärenmöjlighet att kräva eftermontering av katalysatorer även påäldre bilar. Motionären begär, såvitt här är i fråga, atteftermontering av katalysatorer på bilar av 1980 eller senareårs modell skall påbjudas (yrkande 3).Utskottet vill i detta sammanhang erinra om att under tidenden --kunde statsbidrag utgå tilleftermontering av avgasrening på äldre bilar enligtförordningen (1989:422) härom.Statsbidraget upphörde på förslag av regeringen iproposition 1990/91:100 bil. 8 s. 59--61. Utskottetkonstaterade att inmontering av reningsutrustning på äldre bilarinte var en kostnadseffektiv åtgärd för att minskakväveoxidutsläppen och ansåg att systemet med bidrag tillreningsutrustning för dessa bilar därför kunde upphöra (bet.1990/91:TU23 s. 27--29).Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte berett atttillstyrka motionsförslaget.5.4 Roterande varselljus ovanpå stillastående lastfordonI motion T407 (s) begärs krav på att ovanpå stillaståendelastfordon och fordonskombinationer skall under mörker finnasroterande varselljus. Motionärerna framhåller att stillaståendelastfordon med eller utan släpfordon under mörker har visat sigutgöra synnerligen stora olycksrisker.Uskottet behandlade senast i betänkande 1992/93:TU29 (s. 31)ett likartat motionsyrkande som avstyrktes med hänvisning tillatt ljus av karaktären varningsljus bör vara förbehållna fallsom avses i föreskrifter härom som TSV gett ut och till att deti 96 § VTK krävs att parkeringslyktor och baklyktor skall varatända när fordon under mörker o.d. har stannats eller parkerats.Utskottet avstyrker det nu aktuella motionsförslaget medsamma hänvisning.5.5 Krav på reflexsele i bilarSom ovan nämnts har --den 31augusti 1993 enligt 11 § FK gällt att reflexsele skall medförasvid färd med buss eller lastbil.I motion T420 (s) föreslås att krav införs på att reflexseleskall medföras i lätta och tunga lastbilar, bussar och taxifr.o.m. och i alla nya bilar (ävenpersonbilar) fr.o.m. . Motionärerna angervissa krav på utformningen av reflexselen. Reflexsele skallenligt motionärerna vid behov kunna bäras av fordonsföraren ochev. medhjälpare i situationer då varningstriangel enligt 79 §VTK skall sättas ut.I motion T422 (s) föreslås att det tidigare obligatorietåterinförs.Enligt uppgift från har man ansett att det är svårtatt inom EU driva kravet på reflexsele. Utskottet är bl.a.därför inte berett att stödja motionsförslagen, vilka såledesavstyrks.5.6 Krav på reflexanordningar på bakstamlyftar som fällts nedI motion T411 (fp) pekar motionären på att de föreskrivnareflexanordningarna och lyktorna baktill skyms, närbakstamlyftar på last- och distributionsbilar är nerfällda.Motionären framhåller att i bl.a. krävs reflekterandeflaggor, som fälls ut när lyften är i nerfällt läge. Flaggornahar måtten och är placerade på höger och vänster sidaav lyften.Motionären begär i yrkande 2 att skall uttala sigför att bakstamlyftar på lastbilar märks ut medreflexanordningar.Om utmärkning av utskjutande last gäller enligt VTK 103 §bl.a. följande.När last skjuter ut mer än en meter bakom fordon, skalllastens yttersta del vara tydligt utmärkt. Under mörker,skymning eller gryning och i övrigt när det är påkallat avväderleksförhållandena eller liknande omständighet skallutmärkningen ske baktill med lykta som visar rött ljus bakåt ochmed röd reflexanordning, som skall vara placerad så lågt att denkan återkasta skenet från andra fordons halvljus. Lykta ochreflexanordning får kombineras.Som redan nämnts arbetar inom engrupp med frågor om synbarhet i trafiken. Gruppen skall bl.a.arbeta med frågan om bättre utmärkning av hinder. Utskottetutgår från att den i motionen upptagna frågan kommer attuppmärksammas i detta arbete. Motionsyrkandet torde därför kunnalämnas utan åtgärd av riksdagen.5.7 Godkännande av cirkulära band som fästs på ekrarna,parallellt med däcken som sidoreflexer för cyklarI 30 § FK är föreskrivet att cykel skall ha reflexanordningsom vid belysning skall återkasta orangegult eller vitt ljus åtsidan.I föreskrifter om reflexanordningar på cykel(VVFS 1993:6) är huvudkravet att reflexanordningen skallåterkasta orangegult ljus och vara av viss typ. Detta kravgäller dock inte om minst ett av cykelns däck är av en typ somhar godkänts enligt ett ECE-reglemente, vilket avserreflekterande cykeldäck. Förekomsten av sådana däck somreflexanordning ledde till att det alternativa kravet "vittljus" infördes i 30 § FK (SFS 1990:1210).I motion T425 (s, c) pekar motionärerna på att det finns ettalternativ till reflekterande cykeldäck som cirkelreflex,nämligen ett reflekterande band som träs in i hjulekrarna ochdärvid bildar en cirkelreflex.