bet · GH01LU34 · 1994-05-26 00:00:00 — Det skall alltså i princip intevara möjligt för förvaltaren att överlåta verksamheten medlönegarantin som en del i uppgörelsen. Därmed kommer inte hellerarbetstagarna att ställas inför att behöva accepteraanställningar i det övertagande företaget med villkor attlönegarantin i viss utsträckning skall betala lönen i den nyaanställningen.Den föreslagna avräkningsregeln torde inte omfatta det ena avde exempel på handel med lönegaranti som angetts avInsolvensutredningen, nämligen att arbetstagarna ikonkursföretaget under sin uppsägningstid arbetar för detövertagande företaget. Överlåtelsen behöver därvid inte innebäraatt dessa senare skall anställas av det övertagande företaget. Idetta fall utförs arbetet alltjämt för konkursföretaget. Detviktiga måste enligt utskottets mening vara att förvaltaren inteinlåter sig i uppgörelser som kan betraktas som oacceptabelhandel med lönegaranti. Med klara ställningstaganden frånstatsmakternas sida i detta hänseende bör man kunna utgå frånatt uppgörelser av detta slag inte längre kommer att ingås.Liksom regeringen anser utskottet att en tidsmässigbegränsning av löne- och pensionsfordringarnas förmånsrätt ärmotiverad för att minska kostnaderna för lönegarantin. Det bördärutöver få till effekt att utrymmet för obehöriga förfarandenoch spekulation minskar. Att arbetstagarnas lönefordringar inteomfattas av förmånsrätten och garantin än tremånader före konkursansökan kommer att medföra att de inte fårvänta för länge med att ansöka om arbetsgivarens försättande ikonkurs. Detta kan allmänt sett inte vara någon nackdel. Tidenfår å andra sidan inte vara så kort att den procedur somvanligtvis måste föregå en ansökan om konkurs -- ett misslyckatutmätningsförsök eller en s.k. betalningsuppmaning som inteleder till resultat -- inte hinns med. Denna procedur kan varatidsödande, särskilt om det är problem med att delge gäldenären.I fråga om fordringar avseende sparad semester är detenligt utskottets mening tveksamt om arbetstagare skall behövaavstå från möjligheten att spara semester i den utsträckning somsemesterlagen medger för att vara försäkrade om att deras kravkommer att omfattas av förmånsrätt och lönegaranti vidarbetsgivarens eventuella konkurs. Utskottet anser att det börövervägas om nuvarande regler i förmånsrättslagen kan behållasoförändrade i detta hänseende.När det gäller förmånsrätten för delägare och närståendekänner utskottet tveksamhet mot att redan ett så begränsatdelägande som en femtedel av företaget skall uteslutaförmånsrätt och lönegaranti, särskilt som frågan om inflytandetöver verksamheten inte längre skall ha någon betydelse. Än merpåtagligt är detta i fråga om anställda anhöriga som inte självaäger någon del i företaget. De kan uteslutas från ersättningdärför att den anhörige -- som inte behöver ha något väsentligtinflytande i företaget eller ens vara anställd där -- äger enfemtedel av aktierna. Regeln kan få väl långtgående konsekvenserenligt utskottets mening. I sammanhanget bör noteras att någotmotsvarande undantag inte är föreskrivet i socialavgiftslagenbeträffande arbetsgivarens skyldighet att erläggalönegarantiavgift.Utskottet har ingen erinran mot att det införs enkarensregel. En sådan regel kan minska utrymmet för s.k.handel med lönegaranti. Kritik kan dock riktas mot regeln därföratt den genom sin strikta utformning även kan komma att omfattafall som inte behöver betraktas som "överutnyttjande" ellermissbruk av lönegarantin. Enligt vad som sägs ispecialmotiveringen (s. 66 f.) avser regeln inte att hindra ensund rekonstruktion av konkursföretag eller normala övertagandenav konkursbonas inkråm. Det enda undantag som medges enligtlagtexten avser dock det fallet att arbetsförmedlingen anvisatanställningen. Arbetstagaren kan alltså gå förlustig lönegarantiinte därför att rekonstruktionen framstår som "osund" utandärför att anställningen inte föregåtts av en anvisning frånarbetsförmedlingen.Vad som i detta sammanhang avses med anvisning utvecklas intei propositionen. Man kan ställa frågan om det är tillräckligtatt arbetstagaren vänder sig till arbetsförmedlingen och "får enanvisning på anställningen" eller om arbetstagaren innan hanaccepterar anställning i företag nummer två först måste anmälasig vid arbetsförmedlingen som arbetssökande, trots att hanredan har ett erbjudande om anställning, för att därefterformellt anvisas anställningen i fråga. Det förefaller som omkravet på anvisning från arbetsförmedlingen i vissa fall skullekunna framstå som en onödig och byråkratisk omgång. Isammanhanget bör observeras att en arbetsgivare som avser attbesätta en ledig plats med en arbetstagare som enligt lag ellerannan författning eller kollektivavtal har företrädesrätt tillanställningen inte har någon skyldighet att anmäla den ledigaplatsen till arbetsförmedlingen enligt platsanmälningslagen(1976:157).Utskottet anser att dessa synpunkter bör beaktas vidutformningen av karensregeln.Förslaget om en allmän regel mot missbruk ilönegarantilagen tar enligt propositionen främst sikte på attdet t.ex. före en konkurs har skett nyanställningar-- måhända av släktingar -- eller när lönen till de anställdahar höjts kraftigt före konkursen. Utskottet vill framhålla attvissa av de företeelser som avses torde omfattas av regeln i 5kap. 2 § konkurslagen. Lönefordringar som uppenbart överstigervad som kan anses skäligt med hänsyn till arbetsinsatsen,verksamhetens lönsamhet och omständigheterna i övrigt kan överhuvud taget inte göras gällande i konkursen. I fråga om personersom är närstående till gäldenären är det tillräckligt attanspråket är oskäligt.Det förhållandet att lönen i händelse av arbetsgivarenskonkurs garanteras av staten torde i vart fall närarbetsgivarens ekonomiska ställning är svag ingåsom en av bevekelsegrunderna för den arbetssökande somaccepterar anställning. En diskussion om lönegarantin kan haföregått anställningsavtalet, och arbetsgivaren kan ha undanröjtarbetstagarens oro med hänvisning till garantin. mening är det inte givet att detta bör betecknas sommissbruk, även om det möjligen skulle kunna göras gällande atten av förutsättningarna för anställningen varit att betalningskulle utgå ur garantin, dvs. för det fall att arbetsgivarenverkligen försätts i konkurs. För att det skall vara berättigatatt tala om missbruk bör det enligt utskottets mening normaltkrävas att arbetstagaren är införstådd med att en konkurs ärförestående och att ekonomin är sådan att lönegarantin måste tasi anspråk för att arbetstagaren skall få betalt för sin fordran.Arbetsmarknadsutskottet vill slutligen erinra om att utskotteti sitt betänkande 1993/94:AU14 godtagit regeringens bedömningatt inte bör tillträda konventionnr 173 om skydd av arbetstagares fordringar i händelse avarbetsgivarens insolvens. Enligt utskottets uppfattning börberedningen av förslag avvaktas innanriksdagen tar slutlig ställning till denna fråga.Stockholm den 5 maj 1994På arbetsmarknadsutskottets vägnarElver JonssonI beslutet har deltagit: (), (), (m), (), (), (), (), (),(), (nyd), (), (), (), ()och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet.Särskilt yttrandeLaila (nyd) anför:Liksom arbetsmarknadsutskottet anser jag det önskvärt attregeringen lägger fram förslag till lösning på hela frågan omreformering av konkursinstitutet och om företagsrekonstruktion.I det sammanhanget anser jag det mycket viktigt att problemetmed de oprioriterade leverantörfordringarna uppmärksammas.Dagens regelsystem är djupt otillfredsställande. Uteblivenbetalning för leveranser kan särskilt för de mindre företagen fåödesdigra ekonomiska konsekvenser. Ingen bör vara betjänt av atti och för sig livskraftiga företag slås ut därför att derasfordringar är oprioriterade i beställarföretagets konkurs.Leverantörfordringarnas ställning i konkursen måste förbättras.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Hans Andersson () anför:Av skäl som anförs av i motion L13 anser jagatt propositionen bör avvisas i sin helhet. Jag vill ändåframföra några synpunkter med anledning avarbetsmarknadsutskottets yttrande.Jag delar utskottets uppfattning att det är mycket angelägetatt lönegarantin inte används på ett annat sätt än den är avseddför. Missbruk av och s.k. handel med lönegaranti måsteförhindras.Liksom utskottet anser jag också att regeringen bör "ta ettsamlat grepp" på de olika frågorna om konkurs ochföretagsrekonstruktion.Arbetsmarknadsutskottets yttrande innehåller i och för sigvärdefulla synpunkter och förslag som skulle kunna vara ägnadeatt förhindra eller åtminstone minska utrymmet för spekulationmed lönegarantin.Propositionen inrymmer en serie juridiska tveksamheter, avvilka en del påpekats av utskottet. De föreslagna lagändringarnafår dessutom oacceptabla konsekvenser för de anställdaslöneskydd.Tiden medger knappast att regeringsförslaget justeras ienlighet med alla de invändningar som det finns anledning attrikta mot det. Mot den bakgrunden anser jag att det rimliga hadevarit att utskottet avstyrkte propositionen.Såsom föreslås i motion L13 bör regeringentillsätta en utredning med direktiv att föreslå lämpligaförändringar i förmånsrätts- och lönegarantilagstiftningen föratt så långt som möjligt förebygga spekulativt utnyttjande avlönegarantin, detta utan att arbetstagarnas grundläggande skyddrubbas.Av reservanterna föreslagna ändringar i regeringens lagförslagFörslaget till ändring i lönegarantilagenBilaga 3Reservation 2 (mom. 3)Regeringens förslag Reservanternas förslag 7 §Betalning enligt garantin Betalning enligt garantinlämnas för sådan lämnas, med defordran på lön eller begränsningar i garantinsannan ersättning som har omfattning som framgårförmånsrätt enligt 12 nedan av tredje--åttonde§ styckena, för sådanförmånsrättslagen fordran på lön eller(1970:979) och för fordran annan ersättning som harpå pension som har förmånsrätt enligt 12förmånsrätt enligt 12 §eller 13 § samma lag. förmånsrättslagen (1970:979) och för fordran på pension som har förmånsrätt enligt 12 eller 13 § samma lag.I vilken utsträckning fordran på lön eller pension får görasgällande i konkurs framgår av 5 kap. 2 § konkurslagen(1987:672). Garantin omfattar fordringar som har förfallit till betalning av arbetstagarens anställningstid hos konkursgäldenären och inte tidigare än konkursansökningen kom in till tingsrätten. Fordran på uppsägningslön omfattas av garantin längst för uppsägningstid som beräknats enligt 11 § lagen (1982:80) om anställningsskydd. Uppsägningslön för tid under vilken arbetstagaren inte utför arbete för konkursgäldenären eller annan och inte heller driver egen rörelse, omfattas av garantin endast om arbetstagaren kan visa att han har anmält sig hos offentlig arbetsförmedling som arbetssökande. För uppsägningstid omfattar garantin endast lön eller ersättning som överstiger inkomst vilken arbetstagaren lönen eller ersättningen avser har haft av egen rörelse eller har förvärvat eller borde ha kunnat förvärva i en annan anställning. Vid bestämmande av i vilken utsträckning fordran på lön eller ersättning under uppsägningstid omfattas av garantin, skall med samtidig inkomst i annan anställning jämställas utbildningsbidrag som utgår av statsmedel vid arbetsmarknadsutbildning, i den mån bidraget avser som lönen eller ersättningen och arbetstagaren har blivit berättigad till bidraget efter uppsägningen. Om en lönefordran som har förfallit tidigare än före konkursansökningen har varit föremål för tvist, omfattas den av garantin om talan har väckts eller förhandling som föreskrivs i kollektivavtal eller lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet har begärts från förfallodagen och konkursansökningen har följt från det att tvisten slutligt har avgjorts. Semesterlön och semesterersättning som är intjänad före konkursansökningen omfattas av garantin för vad som står inne för det löpande och det närmast föregående intjänandeåret. Garantin omfattar fordran på pension vilken tillkommer arbetstagare eller dennes efterlevande före konkursansökningen och därpå följande . Garantin omfattar även pension, som intjänats hos föregående arbetsgivare, om gäldenären övertagit ansvaret för pensionen under de betingelser som anges i 23 och 26 §§ lagen (1967:531) om tryggande av pensionsutfästelse m.m. Om konkursgäldenären är näringsidkare, skall arbetstagare, som själv eller tillsammans med närstående senare än före konkursansökningen har ägt minst en femtedel av företaget, eller hans efterlevande, inte omfattas av garantin för lön eller pension. Detsamma gäller även när andelen har ägts av en närstående till arbetstagaren. Sammanfattning 1Propositionen 2Motionerna 2Utskottet 41. Inledning 42. Lönegaranti och företagsrekonstruktion m.m. 84. Tidsramarna för löne- och pensionsfordringarsförmånsrätt 125. Förmånsrätt för lön under uppsägningstid 135.1 Uppsägningstidens längd 135.2 Avräkningsregeln m.m. 146. Förmånsrätt för semesterlön m.m. 157. Delägares förmånsrätt 168. Regler mot missbruk 169. Maximiersättning 18Hemställan 19Reservationer 201. Lönegaranti och företagsrekonstruktion m.m. (s) 202. Ändringar i lönegarantilagen och i förmånsrättslagen (s)203. Avgiftsfinansierad utvidgning av lönegarantin (s) 224. Fristående semestersparande (s) 225. En karensregel (s) 23Meningsyttring av suppleant (v) 23Bilaga 1 Propositionens lagförslag 25Bilaga 2 yttrande 1993/94:AU7y 32Bilaga 3 Av reservanterna föreslagna lagändringar 40