bet · GH01NU23 · 1994-05-26 00:00:00 — Det påpekas vidare att detundantag från bestämmelser som görs för jordbrukethar en begränsning i fråga om prissamverkan.Mot denna bakgrund anser regeringen att förbudet i 6 § iprincip bör upprätthållas även när samverkan sker genom enekonomisk förening på lantbrukets område.Prissamverkan kan dock inte ses avskild från den övrigaverksamheten, fortsätter regeringen. Om verksamheten t.ex. avservidareförädling av produkter från medlemmarna kan det ofta varanödvändigt att samverka om pris vid försäljningen. Den vertikalaintegrationen framåt är normalt positiv och motiverarprissamverkan, anförs det i propositionen. Vidare kanrationaliseringsvinster och minskade transaktionskostnader isamband med den verksamhet som föreningen bedriver ha positivaeffekter som bör tillmätas betydelse.Regeringen föreslår därför att förbudet i 6 § endast skallgälla för fastställande av priser på varor som produceras hosmedlemmarna. Regeringen särskiljer två fall.I det första fallet säljs varorna direkt från medlemmen tilltredje man. I denna situation finns det enligt vad som sägs ipropositionen inga beaktansvärda skäl att tillåta prissamverkani vidare mån än vad som är möjligt inom ramen för bestämmelsernaom undantag i KL.Det andra fallet avser situationen då föreningen svarar förförsäljningen. Då kan, enligt regeringen, sådana positivaeffekter uppstå genom samverkan i föreningen att det finns skälatt tillåta en mer långtgående prissamverkan. Den bör dockendast vara tillåten under förutsättning att konkurrensen påmarknaden inte hindras, begränsas eller snedvrids i väsentligomfattning. Precis som angavs i förarbetena (prop. 1990/91:147s. 16) till lagen om förbud mot konkurrensbegränsning i fråga omjordbruksprodukter bör som en tumregel gälla att samverkan ärtillåten om de samverkande företagen svarar för högst avden relevanta marknaden. Om samverkan tar sikte på att balanseramakten hos en stark köpare torde prissamverkan som omfattar enstörre andel av marknaden än inte förvanska konkurrensen iväsentlig omfattning, anförs det i propositionen.MotionernaI fem motioner som har väckts med anledning av propositionenriktas kritik mot att förbudet mot prissamverkan alltjämt skallvara tillämpligt på primärföreningar.I motion 1993/94:N35 (c) hänvisas till att det i propositionenföreslås att det för samverkan skall krävas dispens om de i enprimärförening samverkande medlemmarna, t.ex. i enskogsägarförening, har en marknadsandel som överstiger avden relevanta marknaden. Någon motsvarande restriktion redovisasinte för sågverk eller skogsbolag, hävdar motionärerna. Depåpekar vidare att relevant marknad är ett mycket diffustbegrepp. I motionen erinras om att skogsägarrörelsen innehar av den svenska skogsarealen, medan skogsbolagen äger ca 40 %.Motionärerna föreslår att det görs en ändring i KL så attkooperativa företag helt jämställs i konkurrenshänseende medandra företagsformer. Vidare anser de att bör uttalaatt hela landet skall utgöra den relevanta marknaden.Även i motion 1993/94:N36 (-, nyd) åberopas att regeringensförslag innebär att föreningarna skall få bestämmaförsäljningspriser mot köpande industri om de har mindre än25 % av den relevanta marknaden. Enligt motionärerna medfördetta att skogsägarföreningarna diskrimineras jämfört med andraföretagsformer, eftersom sådana restriktioner inte föreslås förskogsbolagen och sågverken. Förslaget kan få till följd attsamverkan mellan privata skogsägare i ekonomiska föreningar blirolaglig, anförs det i motionen. Skogsnäringen har en avgörandebetydelse för landet, framhålls det. Exportinkomsterna uppgårårligen till . Föreningarna har genomsin förmedling av virke en viktig uppgift för helaskogsnäringen. Denna verksamhet kan svårligen bedrivas utanprissamverkan, heter det vidare i motionen. Föreningarna måstefå rätt att bestämma försäljningspriser mot tredje man, ansermotionärerna. De menar att detta kan uppnås genom en ändring ilagtexten eller genom att den relevanta marknaden anges varaantingen hela landet eller de tre områdena , Svealandoch Götaland.Regeringens förslag innebär att skogsägarföreningarna fårhårdare konkurrensregler än de andra aktörerna på marknaden,sägs det i motion 1993/94:N37 (m). Genom att sätta ett tak på25 % för en acceptabel marknadsandel minskar konkurrensen ochdärmed motivet för övriga parter på marknaden att rationaliserasin verksamhet, hävdar motionärerna. Förslaget medför enligtderas uppfattning att den relevanta marknaden ges störrebetydelse för konkurrensen på de marknader där lantbruketsprimärföreningar verkar än på andra marknader. Osäkerheten omvad som är den relevanta marknaden sägs leda till oklarakonkurrensregler. Om andelen -- t.ex. till följd av attmarknaden minskar under en lågkonjunktur -- kommer att överstiga25 % blir verksamheten olaglig. Detta visar den oönskadeeffekten av regeringens förslag, anför motionärerna. De ansersammanfattningsvis att förslaget begränsar lantbruketsprimärföreningars möjlighet att verka på samma villkor som andraföretagsformer.Också i motion 1993/94:N38 (m) kritiseras den angivna gränsenpå av den relevanta marknaden. Det är inte rimligt att ettföretag skall behöva verka under en sådan osäkerhet som följerav att ett så vagt begrepp som relevant marknad används, ansermotionärerna. De betonar att det inom skogsnäringen finnsaktörer som är väl så starka som en skogsägarförening någonsinkan bli. Skogsbolagen arbetar i princip med hela somfångstområde; därför finns det alltid starka konkurrerandeparter, sägs det i motionen. Vidare anförs att den relevantamarknaden kan förändras t.ex. genom att skogsägarföreningenförvärvar förädlingskapacitet. Detta leder till minskadkonkurrens, framhåller motionärerna och föreslår attbestämmelserna om begränsningar för föreningarna att fastställaförsäljningspriser utgår ur lagförslaget.Regeringens förslag om förbud mot prissamverkan på produktersom inte förädlas av föreningen innebär en orimlig hämsko påberörda ekonomiska föreningar, sägs det i motion 1993/94:N40 (s,c). Begränsningsregeln innebär en ständig osäkerhet ochkonkurrensmässig nackdel för föreningarna. Marknadsandelen kanvariera med bedömningsprinciper, säsong och konjunkturer, hävdarmotionärerna. De väcker frågan om föreningens prissättning isådana fall skall vara olaglig i förhållande till konjunkturen.Osäkerheten kan leda till förlust av medlemsleveranser, heterdet vidare. De många små medlemmarna som inte har resurser attsjälva förhandla med köparna ställs utan en marknadskanal somarbetar i deras intresse. Lagförslaget medför bl.a. därför,enligt motionärerna, en utarmning av den kooperativa idén. Ävende föreslår att bestämmelserna om prissamverkan skall utgå urförslaget.Vissa kompletterande uppgifterAvgränsningen av vad som är att anse som den relevantamarknaden har central betydelse vid bedömningen i flertaletkonkurrensärenden. Vid denna avgränsning bestäms delsproduktmarknaden, dels den geografiska marknaden. På dettaområde, liksom när det gäller konkurrensrättens utformning iövrigt, har praxis inom EG stor betydelse.Av denna praxis framgår att vid fastställandet avproduktmarknaden läggs framför allt vikt vid pris,användningsområde och konsumentpreferenser. Dessa faktorerligger till grund för bedömningen av om två produkterkonkurrerar med varandra -- dvs. om de är utbytbara -- ochalltså tillhör samma produktmarknad. Vid utredning av dengeografiska marknadens storlek undersöks marknadsvillkoren förden aktuella produkten. Om dessa är enhetliga inom ettgeografiskt område tyder det på att det är fråga om en endamarknad. De faktorer som påverkar avgränsningen av dengeografiska marknaden är prissättningen samt tillgången ochefterfrågan på de aktuella produkterna. Vidare måsteförekomsten av legala eller praktiska marknadstillträdeshindervägas in. Detta betyder att bl.a. transportkostnaderna inverkarpå marknadens omfattning.Vad som sagts visar att den relevanta marknaden avgörs ivarje enskilt fall av behöriga myndigheter och domstolar. För enprodukt kan den geografiska marknaden vara en del av landet, fören annan hela landet och för en tredje produkt en grupp avländer. Den relevanta marknaden fastställs således inte i förvägför en enskild produkt.Som framgått av den tidigare beskrivningen anges ipropositionen som en tumregel att samverkan i en primärföreningrörande försäljningspriser är tillåten om den omfattar högst25 % av den relevanta marknaden. Sådana gränser i form avmarknadsandelar som syftar dels till att underlätta företagensbedömning av vad som är tillåtet, dels till att begränsaomfattningen av myndigheternas prövningsområde finns redan såväli som i har t.ex. utfärdat ett tillkännagivande oms.k. Enligt detta anser kommissionen att avtal iallmänhet inte faller under förbudet i artikel 85.1 motkonkurrensbegränsande samarbete om två villkor som avsermarknadsandel och omsättning är uppfyllda. I fråga ommarknadsandel anges att denna -- för de varor som berörs avavtalet -- inte får överstiga av den totala marknaden försådana varor inom den del av gemenskapen där avtalet harverkningar.Efter förebild från nämnda tillkännagivande harKonkurrensverket, som redan nämnts, i ett allmänt råd omtolkningen av begreppet märkbar effekt anfört att samverkanmellan företag som vartdera har högst iomsättning och som sammanlagt har högst av den relevantamarknaden faller utanför förbudet i 6 §. Om något eller några avde samverkande företagen har mer än iomsättning, dock högst , gäller enligt detallmänna rådet att företagen kan ha högst av den relevantamarknaden. Vid andelar häröver får prövning ske enligtundantagsbestämmelsen i 8 §.Vidare kan här nämnas att regeringen har utfärdat ettgruppundantag för kedjor inom detaljhandeln. Där medges attvissa slag av överenskommelser endast får förekomma i kedjor därsamarbetet omfattar av tillförseln till densvenska marknaden.Utskottets ställningstagandeUtskottet vill till en början betona att priset är detviktigaste konkurrensmedlet. Därför måste de som tillhandahållerolika varor och tjänster självständigt fastställa sina priserför att konkurrensen skall vara fri och effektiv. Detta harkommit till uttryck i KL, som ser särskilt strängt påprissamarbete, vilket omfattas av det generella förbudet motkonkurrensbegränsande samarbete i 6 §. I vissa fall kanprissamarbete undantas från förbudet om förutsättningarna fördetta enligt 8 § är uppfyllda.I likhet med regeringen anser emellertid utskottet att dethärutöver är motiverat att uttryckligen i lagen från förbudetundanta viss form av prissamverkan inom ramen för ekonomiskaföreningar inom jord- och skogsbruket samt trädgårdsnäringen.Samverkan om prissättningen kan i dessa fall ha betydandefördelar och även vara nödvändig med hänsyn till den samverkansom i övrigt sker inom föreningen t.ex. när det gällervidareförädling av produkter från medlemsföretagen.Undantaget från förbudet måste dock förses med restriktioner.Samverkan bör, enligt utskottets mening, i princip inte få ske ifråga om priset på varor som produceras hos den enskildemedlemmen och som denne själv säljer till tredje man. Utskottetvill erinra om att samverkan som inte har en märkbareffekt på konkurrensen faller utanför förbudsområdet.I propositionen föreslås vidare att förbudet i 6 § alltjämt ihuvudsak skall kunna tillämpas på samverkan när det gäller varorsom produceras hos den enskilde medlemmen, men som föreningensäljer vidare. Det är främst på denna punkt som motionärerna ärkritiska. Utskottet vill här först påpeka att motionärerna i sinargumentation utgår från förhållandena i skogsnäringen, men attett genomförande av deras intentioner skulle innebära undantagför prissamverkan även inom jordbruket och trädgårdsnäringen.Det bör vidare framhållas att regeringens förslag innebär attprissamverkan godtas i högre grad inom de berörda branscherna äninom näringslivet i övrigt och att samverkan inom ramen för enekonomisk förening ges en särställning jämfört med om samverkani stället skett genom ett aktiebolag med jord- ellerskogsbrukare som delägare.Det ökade utrymmet för samverkan i det nämnda fallet kommertill uttryck genom att förbudet i 6 § blir tillämpligt förstnär konkurrensen hindras i väsentlig omfattning. Avpropositionen framgår att detta innebär -- som en tumregel --att samverkan som omfattar av den relevantamarknaden är tillåten. Detta skall jämföras med det tidigarebeskrivna undantaget för s.k. bagatellavtal som -- beroende påde berörda företagens omsättning -- kan avse högst 10 eller15 % av marknaden. Att den angivna andelen är en tumregelinnebär att den skall utgöra en riktlinje för Konkurrensverketsprövning. I det enskilda fallet kan omständigheterna vara sådanaatt den tillåtna andelen bör ligga på en annan nivå. Sålundaanförs det i propositionen att en högre andel kan godtas omsamverkan siktar till att balansera makten hos ett företag meddominerande ställning på marknaden.Utskottet vill erinra om att ett av syftena med att angemarknadsandelar i procent är att underlätta för företagen attbedöma om deras samverkan är tillåten. Procentsatsernapreciserar nämligen innebörden av de i lagen använda begreppenmärkbar och väsentlig. torde ha en goduppfattning om storleken av den marknad där de är verksamma.Av den beskrivning som tidigare lämnats framgår att denrelevanta marknaden fastställs i varje enskilt fall medbeaktande bl.a. av den berörda produktens egenskaper, avkundernas preferenser och av transportförhållandena. uppfattning måste den relevanta marknaden när detgäller jordbruks-, trädgårds- och skogsprodukter bedömas enligtsamma kriterier som tillämpas för övriga produkter. Det innebäratt den geografiska marknaden i dessa fall kan vara en regioneller hela beroende på förhållandena för produkten ifråga.Med hänvisning till vad som anförts anser utskottet attregeringen gjort en lämplig avvägning mellan de olika intressensom gör sig gällande på de aktuella marknaderna. Utskottet villframhålla att förbudet i den föreslagna utformningen endastträffar en viss form av prissamverkan, vilket innebär attprimärföreningarnas samverkan i övrigt kan fortsätta. Utskottettillstyrker därför den utformning som givits åt lagförslaget närdet gäller prissamverkan och avstyrker de aktuella motionerna iberörda delar.Utskottet tillstyrker även förslaget i övrigt till ändring ikonkurrenslagen.Övriga konkurrensfrågorSamverkan i förhandlingarI motion 1993/94:N252 (s) framhålls betydelsen för de småbutikernas överlevnad av att de kan vara ombud för olika bolagsåsom Tipstjänst, Systembolaget och Apoteksbolaget. KL kanförhindra att de små butikerna samverkar mot de storamonopolbolagen om ekonomiska villkor och andra affärsvillkor,befarar motionärerna. De föreslår att det skall göras en analysav KL:s samverkansreglers effekter för mindre serviceföretag.Sveriges Köpmannaförbund har hos ansökt omicke-ingripandebesked samt om undantag från förbudet i 6 § närdet gäller förhandlingssamverkan inom förbundet gentemotTipstjänst. Inom ramen för sker visstsamarbete mellan förbundet och flera skall uppträda som en förhandlingspart och därmed uppnåbättre villkor för sina resp. medlemmar i deras egenskap avtipsombud än vad dessa skulle få om var och en uppträdde på egenhand gentemot Tipstjänst. Förhandlingarna avser provision ochövriga villkor för ombuden. prövar förnärvarande om den beskrivna samverkan omfattas av KL och -- omså skulle vara fallet -- om det är möjligt att bevilja undantagför sådan samverkan.Enligt utskottets bedömning innebär den prövning som skerhos att en analys av det slag som efterlyses imotionen kommer att genomföras. Med hänvisning härtill avstyrkerutskottet motionen i nu aktuell del.Subventioners effekter på konkurrensenDet är stötande och orimligt att myndigheter kan vidtaåtgärder som snedvrider konkurrensen utan att drabbas av någonpåföljd, sägs det i motion 1993/94:N278 (m).Arbetsmarknadsstyrelsen och länsarbetsnämnderna måste ta hänsyntill konkurrensaspekterna vid sin bidragsgivning, anförmotionären. Hon anser att det är angeläget att uppmärksamma dekonflikter som uppkommer då skattefinansierade åtgärder slår utsjälvbärande verksamhet. Det finns anledning till en närmareanalys av företagssubventioner av olika slag, t.ex. när detgäller deras långsiktiga konsekvenser för enskilda företag ochför samhällsekonomin som helhet, anför motionären och föreslåratt en översyn i frågan skall företas.Enligt förordningen (1992:820) med instruktion förKonkurrensverket skall verket främja effektiv konkurrens iprivat och offentlig verksamhet till nytta för konsumenterna.Detta skall ske genom tillämpning av KL och härutöver genom attstimulera till avregleringsåtgärder. Vidare skall verket lämnaförslag till undanröjande av offentliga regleringarskonkurrenssnedvridande verkningar inom privat verksamhet.Regeringen tillkallade en delegation föravregleringsfrågor. Denna har bl.a. till uppgift (dir. 1993:113)att undersöka konkurrensbegränsningar och etableringshinder somdet offentliga regelverket medför. I en nyligen presenteradrapport föreslår delegationen att regeringen skall besluta omett program för löpande granskning av de regler som direkt ellerindirekt påverkar företagen. En sådan granskning skulle omfattalagar, förordningar, myndighetsföreskrifter och allmänna råd.Delegationen anser att de regler som orsakar onödigt högakostnader eller andra problem, t.ex. genom att störaeffektiviteten på marknaden, skall förändras, upphävas ellerersättas med andra styrmedel. Vidare föreslår delegationen attregeringen låter utreda följderna av olika bidrag frånoffentliga organ till enskilda företag. Syftet med utredningenskulle vara att dels belysa i vilken utsträckning sådanastödåtgärder påverkar förutsättningarna för en konkurrens pålika villkor mellan olika företag, dels lämna förslag tillförändringar om sådana visar sig påkallade.Enligt utskottets uppfattning är det angeläget att olikaoffentliga stödåtgärder utformas så att de inte snedvriderkonkurrensen mellan enskilda företag. Utskottet välkomnar därföratt dessa frågor ägnas ökad uppmärksamhet. Det arbete som pågårinom på detta område ligger väl i linje med desträvanden som uttrycks i den nämnda motionen. Med hänsynhärtill anser utskottet att det saknas anledning till åtgärdfrån sida. Motionen avstyrks därför. beträffande konkurrenslagen och ekonomiska föreningaratt avslår motionerna 1993/94:N263 och 1993/94:N300yrkande 3,2. beträffande omfattningen av undantaget för lantbruketatt med avslag på motionerna 1993/94:N213 och1993/94:N284 yrkande 1 antar det i proposition 1993/94:210framlagda förslaget till lag om ändring i konkurrenslagen(1993:20) såvitt avser 18 a §, 18 b § och 18 c § förstastycket,men. (v)3. beträffande medlemmars rörlighetatt med avslag på motionerna 1993/94:N35 yrkande 1 iifrågavarande del, 1993/94:N36 yrkande 1, 1993/94:N38 iifrågavarande del och 1993/94:N39 antar det i proposition1993/94:210 framlagda förslaget till lag om ändring ikonkurrenslagen (1993:20) såvitt avser 18 c § andra stycket 1,res. (nyd)4. beträffande prissamverkanatt med avslag på motionerna 1993/94:N35 yrkandena 1och 2, det förstnämnda i ifrågavarande del, 1993/94:N36yrkande 2, 1993/94:N37, 1993/94:N38 i ifrågavarande del och1993/94:N40 antar det i proposition 1993/94:210 framlagdaförslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) såvittavser 18 c § andra stycket 2,5. beträffande lagförslaget i övrigtatt antar det i proposition 1993/94:210 framlagdaförslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) i denmån det inte omfattas av utskottets hemställan under momenten2--4,6. beträffande samverkan i förhandlingaratt avslår motion 1993/94:N252 yrkande 2,7. beträffande subventioners effekter på konkurrensenatt avslår motion 1993/94:N278.Stockholm den 26 maj 1994På näringsutskottets vägnarRolf DahlbergI beslutet har deltagit: (), Per-RichardMolén (m), (), Bo Finnkvist (s), (), (), (nyd), OlleLindström (m), (), (), SylviaLindgren (s), (), (), BjörnKaaling (s) och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. Medlemmars rörlighet (mom. 3)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som börjar pås. 17 med "Enligt utskottets" och slutar på s. 18 med "ifråga" bort ha följande lydelse:I lagen om ekonomiska föreningar (FL) finns grundläggandebestämmelser om relationerna mellan föreningen och dessmedlemmar. Bl.a. anges under vilka förutsättningar en medlem kanfå tillbaka sin medlemsinsats. Av 4 kap. 1 § sista stycket FLframgår emellertid att en medlems rätt att återfå insatsen kanbegränsas genom föreningens stadgar. Lagstiftaren har alltsåöverlåtit åt den ekonomiska föreningen att själv besluta i dessaangelägenheter. Skulle stadgebestämmelserna vara oskäliga inågot avseende kan de prövas med stöd av 36 § avtalslagen(1915:218) eller lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellannäringsidkare. Det saknas därför enligt utskottets uppfattninganledning att även KL skall kunna tillämpas i detta sammanhang.De uttalanden som görs i propositionen tar sikte på attKonkurrensverket skall kunna ingripa mot föreningar som användersig av olika återbetalningsvillkor beroende på orsaken till attmedlemmen lämnar föreningen. Enligt utskottets uppfattning måstede ekonomiska föreningarna ha kvar denna rätt tilldifferentiering främst med hänsyn till behovet av att kunnaskydda föreningens egna kapital. Utskottet anser därför attförbudet mot konkurrensbegränsande samverkan inte skall varatillämpligt på bestämmelser som reglerar medlemmarnas rörlighetnär det gäller möjligheterna att lämna en förening. Det innebäratt 18 c § andra stycket 1 b bör utgå ur lagförslaget. Ettställningstagande i enlighet med vad som förordats innebäratt utskottet tillstyrker motion 1993/94:N36 (-, nyd) i dennadel. Härigenom tillgodoses även aktuella delar av de övriga härberörda motionerna.dels att utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse: 3. beträffande medlemmars rörlighetatt med bifall till motion 1993/94:N36 yrkande 1 ochmed anledning av motionerna 1993/94:N35 yrkande 1 iifrågavarande del, 1993/94:N38 i ifrågavarande del och1993/94:N39 antar det i proposition 1993/94:210 framlagdaförslaget till lag om ändring i konkurrenslagen (1993:20) såvittavser 18 c § andra stycket 1, dock med ändrad lydelse enligtAlternativt förslag i det följande:Regeringens förslag Alternativt förslag 18 c §Förbudet i -- -- -- -- -- -- -- -- under 1.Första stycket gäller Första stycket gällerdock inte avtal som har till dock inte avtal som har tillsyfte eller ger till resultat syfte eller ger till resultat1. att en medlems fria 1. att en medlems friarörlighet på marknaden rörlighet på marknadenförhindras eller förhindras ellerförsvåras a) i fråga försvåras i fråga omom valet av avnämare eller valet av avnämare ellerleverantör, b) i fråga leverantör eller i annatom möjligheten att lämna avseende av motsvarandeföreningen, eller c) i betydelse, ellerannat avseende av motsvarandebetydelse, ellerSärskilt yttrandeChrister Eirefelt (fp) anför:Regeringens politik är inriktad på att skapa en väl fungerandemarknadsekonomi. Den nya konkurrenslagen är ett centralt inslagi denna politik. Lagen syftar till att undanröja och motverkahinder för en effektiv konkurrens och därigenom ytterst till attta till vara konsumenternas intresse av ett varierat utbud ochlåga priser. Detta innebär att konkurrenspolitiken utgör ett ledi en ekonomisk politik för välfärd och sysselsättning. Vidkonkurrenslagens tillkomst markerades att den är generell ochgäller lika för alla branscher och företagsformer. Det är avvital betydelse att ha dessa överordnade mål i åtanke, närkonkurrensfrågor behandlas. Risken är annars påtaglig att olikaproducentintressen i stället för allmänintresset ochkonsumentintresset kommer att styra utformningen avkonkurrenspolitiken. Det är också viktigt att ha ett långsiktigtperspektiv på konkurrensfrågorna.Den nu föreliggande propositionen innehåller tyvärr moment somavviker från de här nämnda principerna.