bet · GI01JuU3 · 1994-11-15 00:00:00 — 1994/95JuU3SkrivelsenI skrivelse 1994/95:32 har regeringen ()berett tillfälle att ta del av vad som anförts iskrivelsen om tillämpningen av bestämmelserna irättegångsbalken (RB) om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning vid förundersökning i brottmål. Bestämmelser om hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakning som tvångsmedel vid förundersökning i brottmålfinns i första hand i 27 kap. RB, men finns också i andra lagar,t.ex. i lagen (1952:98) med särskilda bestämmelser omtvångsmedel i vissa brottmål och i lagen (1991:572) om särskildutlänningskontroll.Hemlig teleavlyssning innebär att samtal eller andratelefonmeddelanden, som befordras via ett allmänt tillgängligttelenät till eller från viss telefonapparat eller annanteleanläggning, i hemlighet avlyssnas eller upptas genomtekniskt hjälpmedel för återgivning av innehållet i meddelandet.Förutom för avlyssning av telefonsamtal kan tvångsmedlet såledesanvändas för upptagning av annan telekommunikation än muntligsådan, såsom telex, telefax och datakommunikation.Hemlig teleövervakning innebär att uppgifter i hemlighethämtas in om samtal eller andra telemeddelanden som harexpedierats eller beställts till eller från en visstelefonapparat eller annan teleanläggning eller att en sådananläggning avstängs för samtal eller meddelanden.I enlighet med önskemål (JuU 1981/82:54, rskr. 1988/89:124 s. 55, JuU25, rskr. 313) redovisarregeringen hur reglerna i RB om hemlig teleavlyssningoch hemlig teleövervakning har tillämpats (se senast skr.1993/94:46, JuU6, rskr. 21).I den skrivelse som utskottet nu behandlar lämnar regeringenen redogörelse för tillämpningen av bestämmelserna i omhemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning under år 1993.Redogörelsen bygger på uppgifter som ()lämnat i en skrivelse till regeringen den 7 september 1994.Redogörelsen omfattar samtliga fall av hemlig teleavlyssning ochhemlig teleövervakning enligt under år 1993.Hemlig teleavlyssning och hemlig teleövervakning med stöd avbestämmelserna i har enligt regeringens skrivelsehuvudsakligen förekommit i förundersökningar där det funnitsstarka misstankar om organiserad eller annars omfattande handelmed narkotika och då andra spaningsmetoder prövats utan resultateller redan från början befunnits vara otillräckliga.Huvudsyftet har liksom varit att avslöja den meraomfattande smugglingen till och försäljningen inom landet.Hemlig teleavlyssningNär det gäller förundersökningar avseende grovt narkotikabrottvisar regeringsskrivelsen att domstolarna meddelattillstånd att avlyssna kommunikation till eller fråntelefonapparater eller andra teleanläggningar som innehaftseller använts av sammanlagt 261 misstänkta personer. Antaletsådana fall --1993 var följande.00>1969 16>28 38>1978 50>102 70>1987 82>20500>1970 16>39 38>1979 50>147 70>1988 82>21000>1971 16>44 38>1980 50>220 70>1989 82>21400>1972 16>34 38>1981 50>277 70>1990 82>21400>1973 16>46 38>1982 50>313 70>1991 82>24300>1974 16>44 38>1983 50>418 70>1992 82>25800>1975 16>42 38>1984 50>414 70>1993 82>26100>1976 16>64 38>1985 50>23300>1977 16>122 38>1986 50>213När det gäller andra grova brott som enligt RB kan grunda rätttill teleavlyssning uppges sådan ha använts i 84 fall under år1993. Det har gällt förundersökningar som huvudsakligen rörtmord, grov mordbrand, grovt rån, grov penningförfalskning ochgrovt sabotage. Motsvarande siffror för de närmast föregåendeåren var 61 (1992), 31 (1991), 13 (1990), 24 (1989), 15 (1988),15 (1987), 15 (1986) resp. 6 (1985). (Siffran för 1986innefattar inte den telefonavlyssning som det året ägde rum inomutredningen av mordet på statsminister . )Den genomsnittliga avlyssningstiden var 43 dagar.Motsvarande tider var (1992) (1991), (1990), (1989), (1988), 54dagar (1987), (1986) resp. (1985). Under 1993förekommer ärenden där avlyssningen pågått endast medanden i några andra fall har pågått . I ettfall har avlyssningen pågått i nästan ett år.Av skrivelsen framgår att avlyssningen haft betydelse förförundersökningen i fråga om den misstänkte i avfallen , vilket kan jämföras med av fallen år1992, av fallen , (1990), (1989), (1988), (1987), (1986) resp. (1985).Vidare framgår av regeringsskrivelsen att avlyssningen integett något resultat i av fallen och att åtgärdenavbrutits med kvarstående misstanke i av fallen.Motsvarande siffror för är att avlyssningen inte gavnågot resultat i av fallen och att åtgärden avbrötsmed kvarstående misstanke i av fallen.Under redovisningsperioden har det i likhet med föregående årinte förekommit något fall där domstol lämnat en ansökan omteleavlyssning utan bifall. Inte heller vid den förhandsprövningsom RPS gör har negativt besked lämnats i något fall.Hemlig teleövervakningEnligt skrivelsen har tillstånd för hemlig teleövervakninglämnats i 60 fall . Av dessa avsåg 54 fallnarkotikabrott, tre fall mord och tre fall andra brott.Även lämnades 60 tillstånd, varav 57 fall avsågnarkotikabrott och tre fall avsåg grov stöld och grovt rån.Under 1991 lämnades 41 tillstånd varav 35 fall avsågnarkotikabrott och sex fall avsåg grov stöld, grovt bedrägeri,grovt rån och egenmäktighet med barn.Tiderna för teleövervakningarna varierar mellanen och . varierade tiderna mellan 18dagar och knappt fyra månader.Den genomsnittliga teleövervakningstiden var 34,8 dagar.Motsvarande siffra för var och för år1991 43 dagar.Teleövervakning har haft betydelse för förundersökningen ifråga om den misstänkte i av fallen. I av fallen har övervakningeninte gett något resultat och i av fallen har åtgärdenavbrutits med kvarstående misstanke. Motsvarande siffror för år1992 är att av fallen blev resultatlösa och i avfallen avbröts åtgärden med kvarstående misstanke.Inte heller i fråga om teleövervakning har det underredovisningsperioden förekommit att domstol lämnat en ansökanutan bifall eller att RPS vid förhandsprövning lämnat ettnegativt besked.ÖvervägandenUtskottet kan först konstatera att antalet teleavlyssningar pågrund av misstanke om grovt narkotikabrott under åren1986--1990 låg på en relativt nivå men att antalet harökat . De för --registrerade ökningarnager enligt utskottets mening dock inte anledning att anta atttrenden är starkt uppåtgående. Jämfört med har detendast skett en marginell ökning . Avregeringsskrivelsen framgår också att antalet fall av hemligteleavlyssning när det gäller annan grov brottslighet ännarkotikabrott, som --1990 legat på en i alltväsentligt jämn nivå, ökat i betydande grad.Med tanke på att det tidigare förekommit stora variationersåväl uppåt som nedåt i antal avlyssningar mellan olika år anserutskottet, i likhet med vad utskottet uttalade , attytterligare jämförelseår behövs för att med säkerhet kunna görabedömningar av läget. Utskottet utgår från att regeringen mycketnära följer utvecklingen.Utskottet konstaterar, när det gäller såväl teleavlyssning somteleövervakning, att andelen fall i vilka åtgärden haftbetydelse för förundersökningen i fråga om den misstänkte ökatstarkt jämfört med föregående år som andelen fall ivilka åtgärden inte lett till något resultat minskat kraftigt.Utskottet noterar också att de fall i vilka teleövervakningavbrutits med kvarstående misstanke ökat samt att dengenomsnittliga tiden för sådan övervakning minskat i betydandegrad. I övriga avseenden är förhållandena i stort settoförändrade jämfört med föregående år.Härutöver vill utskottet i likhet med regeringen konstateraatt antalet beslag av främst heroin och amfetamin, liksom denmängd som har beslagtagits, har ökat successivt under senare år.Av regeringsskrivelsen framgår att antalet beslag under år 1993avseende sådan narkotika har ökat något jämfört med ochatt beslagsmängden i jämförelse med har ökat när detgäller amfetamin men minskat när det gäller heroin och kokain.Utskottet delar regeringens uppfattning att läget pånarkotikaområdet alltjämt är djupt oroande, och utskottet anseri likhet med regeringen att teleavlyssning är ett hjälpmedel sominte kan undvaras i kampen mot narkotikan. Detsamma gäller ifråga om annan särskilt grov brottslighet. I detta sammanhanghar utskottet föregående år särskilt pekat på utvecklingen närdet gäller grova rån. Regeringen redovisar i skrivelsen att enrelativt omfattande avlyssning skett på grund av misstanke omgrovt rån.Utskottet noterar i likhet med föregående år attteleövervakning i avsevärt mindre omfattning än teleavlyssninghar haft betydelse för förundersökning i fråga om denmisstänkte. Andelen fall där övervakningen haft sådan betydelsehar emellertid, som nämnts, ökat kraftigt sedan år 1991.Jämfört med har teleövervakningen varit påtagligt meraframgångsrik trots att antalet tillstånd var oförändrat. Attteleövervakning inte är lika effektivt som teleavlyssning är somregeringen anför emellertid en naturlig följd av dessatvångsmedels olika användningsområden; teleövervakning har sinstörsta betydelse i förundersökningar om narkotikabrott ochfyller en viktig funktion för att t.ex. kartlägga en misstänktnarkotikahandlares kontaktkrets. Teleövervakning kan ocksåutgöra ett komplement till teleavlyssning.Avslutningsvis vill utskottet återigen understryka vikten avrestriktivitet när det gäller teleavlyssning ochteleövervakning. Av betydelse i det sammanhanget är den praxisenligt vilken ärenden om teleavlyssning anmäls förrikspolischefen innan de överlämnas till åklagare (jfr prop.1980/81:76 s. 277 f och JuU1987/88:4 s. 4). Som utskottettidigare uttalat är det ett oavvisligt krav att åtgärderna ivarje enskilt fall så långt det är möjligt begränsas i fråga ombåde antalet avlyssnade eller övervakade telefonapparater ochandra teleanläggningar och den tid som någon av åtgärdernapågår.Med dessa uttalanden bör regeringens skrivelse läggas tillhandlingarna. Utskottet hemställerbeträffande hemlig teleavlyssning och hemligteleövervakningatt lägger regeringens skrivelse 1994/95:32 tillhandlingarna.Stockholm den 15 november 1994På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit: (), (), (), (), (),(), (m), (),(), (), (), LarsBjörkman (m), (), (), HelenaFrisk (s) och ().