bet · GH01NU23 · 1994-05-26 00:00:00 — Med utgångspunkt idenna beskrivning torde medlemmarna i en producentkooperationregelmässigt kunna betraktas som företag och föreningen som ensammanslutning av företag.En ekonomisk enhet utgörs av en grupp av företag med ettmoderföretag och dotterföretag, där dotterföretaget ärunderkastat en sådan kontroll att det inte kan agerasjälvständigt på marknaden. Detta är normalt fallet i ettkoncernförhållande. En koncern utgör alltså en ekonomisk enhet.Även en agent eller en kommissionär kan vara så beroende av sinhuvudman att de tillsammans utgör en ekonomisk enhet. Enhetenkonstitueras sålunda av graden av bindning mellan företagen ochinte av vilken associationsform dessa har. En effekt av dennaprincip är att avtal mellan företag som ingår i en ekonomiskenhet faller utanför KL:s förbud mot konkurrensbegränsandesamarbete. Företag som ingår i en producentkooperativ föreningliksom de föreningar som samverkar federativt behåller inormalfallet en så stor grad av självständighet att företagenoch föreningen resp. de olika föreningarna inte utgör enekonomisk enhet. Avtal mellan de aktuella företagen ochföreningarna omfattas därmed formellt sett av förbudet i KL.Inom EG tillämpas den ekonomiska enhetens princip, och ienlighet med vad som uttalades vid införandet av KL är avsiktenatt så långt som möjligt uppnå materiell rättslikhet medRomfördragets konkurrensregler. Det innebär att EG-domstolenspraxis får betydelse för tolkningen av KL. De i föregåendestycke angivna kriterierna för att avgöra om en ekonomisk enhetföreligger har fastställts av domstolen.Bestämmelsen i 6 § angående konkurrensbegränsande samarbeteinnebär ett förbud mot avtal mellan företag som syftar tilleller får till resultat att konkurrensen hindras, begränsaseller snedvrids på ett märkbart sätt. Med avtal jämställs ocksåbeslut av en sammanslutning av företag och samordnadeförfaranden av företag. Såväl horisontella som vertikala avtalträffas av förbudet. Av proposition 1992/93:56 (s. 71) framgåratt med beslut av en sammanslutning av företag avses bl.a. enbranschförenings stadgar. Av vad som sagts om attmedlemmarna i en producentkooperativ förening är att anse somfristående företag följer att bestämmelser och överenskommelserom deras samverkan i föreningen är ett avtal i KL:s mening (jfrprop. 1993/94:210 s. 58).Här skall vidare erinras om att den tidigare nämndabestämmelsen i 5 § KL innebär att beslut enligt lagen skall varaförenliga med regler. Här åsyftas inte enbartkonkurrensregler, utan genom denna bestämmelse blir även t.ex.artikel 58 i , vilken motsvarar artikel 34 iEES-avtalet, en del av de regler ochdomstolarna skall tillämpa. Denna artikel, som ingår i ettavsnitt i avtalet om etableringsrätt, innehåller det i de bådamotionerna åberopade stadgandet om kooperativa företag. Detaktuella andra stycket i artikeln lyder, enligt :"Med bolag förstås bolag enligt civil- ellerhandelslagstiftning, inbegripet kooperativa sammanslutningarsamt andra offentligrättsliga eller privaträttsliga juridiskapersoner, med undantag av sådana som inte drivs i vinstsyfte".Med anledning av vad som sägs i de aktuella motionerna om attkooperativa företag inom jordbruket i andra länder delvisundantagits från tillämpningen av konkurrensregler kan noterasatt dessa undantag, enligt den analys som gjorts av de nämndarättsvetenskapliga forskarna, gäller samverkan inom jordbruket-- och ibland angränsande näringar -- oavsett i vilken formdenna samverkan sker. Det är alltså ett jordbruksundantag ochinte ett kooperativt undantag. Innebörden av EG:sjordbruksundantag är att förbudet i artikel 85 motkonkurrensbegränsande avtal mellan företag inte är tillämpligtpå förfaranden som utgör en integrerad del av en nationellmarknadsorganisation eller är erforderliga för uppnående avmålen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Enligt forskarnasbedömning finns det inget som tyder på att det skulle varauteslutet att en aktiebolagskonstruktion också skulle kunnaomfattas av undantaget. Inte heller de norska eller finskaundantagen för jordbruksområdet anger att det krävs vissjuridisk form för att samverkan inte skall omfattas av förbudet.Vid utskottets behandling av förslaget till KL behandladesfrågan om lagens tillämpning på olika företagsformer (bet.1992/93:NU17 s. 18). I ett par motioner hade föreslagits attkooperativ verksamhet skulle jämställas med aktiebolag ochkoncerner. Utskottet konstaterade att de av Konkurrenskommitténförordade undantagen för koncern och för kooperativ samverkaninte föreslagits av regeringen. Utskottet fortsatte: "Av dettaföljer att den ekonomiska verksamhet som drivs inom aktiebolagresp. inom ramen för kooperativ samverkan behandlas lika ilagens mening och enligt principen om den ekonomiska enheten. "På förslag av utskottet avslogs motionerna av riksdagen.Här bör slutligen erinras om att , i sambandmed behandlingen av näringspolitiken, på förslag av utskottetuttalat att kooperativa företag skall behandlas lika jämfört medandra företagsformer (bet. 1993/94:NU15 s. 50). Riksdagensuttalande till regeringen innebar att det gjordes klart att dekooperativa företagen skall behandlas likvärdigt med andraföretag. Utskottet uttryckte en positiv syn på den kooperativaföretagsformen och anförde att den kunde vara ett alternativtill andra typer av företag. Det är, anförde utskottet, heltoacceptabelt om statsmakterna genom utformning av regelsystemsom missgynnar den kooperativa företagsformen åstadkommer enstyrning bort från denna företagsform. I en reservation (m, fp,c, kds) anfördes att ett viktigt inslag i näringspolitiken äratt det åstadkoms likvärdiga arbetsvillkor för olikaföretagsformer. Där hävdades emellertid att det inte fanns behovav något uttalande av i frågan.Enligt uppgift företas inom regeringskansliet,bl.a. mot bakgrund av det nämnda uttalandet, en kartläggning avde områden där lagar och andra föreskrifter samt derastillämpning enligt de kooperativa företagen kan innebära ensärbehandling av den kooperativa företagsformen jämfört medandra företagsformer.Utskottets ställningstagandeRedovisningen i det föregående ger vid handen att det finnsetablerade rättsgrundsatser för myndigheter och domstolar atttillämpa vid påstådd konflikt mellan olika lagregler. Det saknasenligt utskottets uppfattning anledning att göra ytterligareklarlägganden i dessa avseenden.Vidare har utskottet redogjort för att det är en rad olikaomständigheter och principer som måste beaktas vid tillämpningenav konkurrensreglerna. Vägledande härvidlag bör enligtutskottets mening vara strävan efter likhet med EG-rätten ochbetydelsen av att centrala begrepp ges samma innebörd vidavgöranden i svenska instanser som de erhållit i EG-instanser.Utskottet vill i detta sammanhang även framhålla vikten av attEG:s principer för behandling av olika former av kooperativsamverkan vägs in vid tillämpningen av konkurrensreglerna. Engiven utgångspunkt i -- som har bäring på denfråga som här diskuteras -- är neutraliteten mellan olikaföretagsformer. Dessutom förtjänar det här att påpekas att KLinnehåller en direkt hänvisning till , där det ävenfinns regler om kooperativa företag.Av den tidigare lämnade redogörelsen framgår att det inomregeringskansliet pågår en analys av hur de svenskakonkurrensreglerna förhåller sig bl.a. till EG:skonkurrensregler för jordbruket. Vidare görs en kartläggning avi vilken utsträckning den kooperativa företagsformen kan ansesvara diskriminerad. Utskottet utgår från att nyligengjorda uttalande om likabehandling av olika företagsformerbeaktas i de förslag till åtgärder som förväntas bli resultatetav dessa överväganden. Utskottet förutsätter vidare att nämndakartläggning blir klar i anslutning till att frågan ommedlemskap i är avgjord. Det är viktigt att här aktuellakonkurrensregler och företagsformer behandlas rättvist ochlikvärdigt.Med hänvisning till vad som anförts om det pågående arbeteti och till övriga här angivna skäl saknas detenligt utskottets bedömning anledning för att nu taytterligare initiativ till följd av de aktuella motionerna. Deavstyrks därför i berörda delar.Omfattningen av undantaget för lantbruketTidigare behandling av fråganI samband med omläggningen av livsmedelspolitiken infördes den1 den tidigare nämnda lagen om förbud motkonkurrensbegränsning i fråga om jordbruksprodukter. Lagenförbjöd sådan samverkan mellan näringsidkare i samma led sombl.a. innebar att inköp eller försäljning delades upp i kvoter,att produktionen av varor begränsades eller att underskott videxport av jordbruksprodukter finansierades gemensamt. Förbudengällde de näringsidkare som omfattades av den tidigarejordbruksregleringen och vars verksamhet inbegrep inköp avjordbruksprodukter från jordbrukare eller bearbetning ellerförädling i något efterföljande led av sådana produkter.Förbuden gällde dock inte verksamheten inom en föreningbestående av enbart jordbrukare eller andra råvaruproducenter(primärförening). Undantag gällde vidare för sådana förfarandensom bara i begränsad utsträckning kunde påverka konkurrensen påden marknad det var fråga om i varje enskilt fall. Som tumregelangavs att om samverkan påverkade av denrelevanta marknaden kunde konkurrensen anses påverkas ibegränsad utsträckning. Som redan nämnts upphörde lagen attgälla i samband med att KL trädde i kraft den 1 juli 1993.I propositionen med förslag till ny konkurrenslagkonstaterades att det förekommer ett omfattande samarbete påjordbruksområdet. Det anfördes att det kan vara naturligt ochofta nödvändigt att enskilda jordbrukare och andra liknanderåvaruproducenter sluter sig samman i primärföreningar för attsamarbeta i olika frågor. Sådan samverkan torde, sades det ipropositionen, i många fall omfattas av förbudet i 6 § motsamverkan, men sammantaget ha sådana positiva effekter att denbör kunna kvalificera för undantag.Utskottet instämde i regeringens uppfattning att hänsyn till jordbruksnäringens speciella natur vid tillämpningen avbestämmelserna om undantag (bet. 1992/93:NU17 s. 14). Medhänvisning härtill avstyrktes motionsyrkanden om att lagen bordekompletteras med ett undantag för jordbruksområdet i enlighetmed vad som finns inom EG. följde utskottet.Regeringens förslagEfter en närmare prövning av förhållandena inomjordbruksområdet och angränsande marknader har Konkurrensverketgjort bedömningen att det inte finns några möjligheter attmeddela undantag för samverkan mellan enskilda jordbrukare ochandra råvaruproducenter i s.k. primärföreningar enligt KL:sbestämmelser.I den nu föreliggande propositionen betonar regeringen att denhar en i grunden positiv syn på samverkan i primärföreningar.Denna samverkan har övervägande gynnsamma effekter på grund avde marknadsförhållanden som råder inom jordbruket och detmervärde som den valda samverkansformen för med sig förproduktionen. Mot denna bakgrund och med hänsyn tillKonkurrensverkets bedömning har regeringen funnit attlagstiftningsåtgärder är nödvändiga för att vissa former avsamverkan i primärföreningar skall undantas.Regeringen föreslår därför en komplettering av KL innebärandeatt förbudet i 6 § KL mot konkurrensbegränsande samarbete i alltväsentligt inte skall tillämpas beträffande samverkan i enekonomisk förening vars medlemmar är enskilda lantbrukare ellerandra företag som bedriver jordbruk, trädgårdsnäring ellerskogsbruk. Undantaget motiveras av de särskilda förutsättningarsom gäller för de aktuella näringarna. Det framhålls attföretagen i allmänhet är små samt att produktionen är biologisktbetingad och beroende av väderförhållanden. Vidare kännetecknaslantbruket av stora, fasta investeringar och stor geografiskbundenhet samt av att verksamheten är spridd över stora områden.I propositionen hänvisas vidare till att det internationelltsett är relativt vanligt att jordbruket i viss utsträckning ärundantaget från tillämpningen av konkurrensreglerna. Så ärfallet i bl.a. , , och (prop. s. 26). Inom EG gäller att konkurrensreglerna ärtillämpliga på produktion av och handel med jordbruksprodukterendast i den utsträckning som rådet bestämmer. Reglerna härförhar angetts i en särskild förordning 26/62/EEG. Av denna framgåratt artikel 85.1 om förbud motkonkurrensbegränsande samarbete inte är tillämplig påöverenskommelser som utgör en integrerad del av en nationellmarknadsorganisation eller som är erforderliga för genomförandeav den gemensamma jordbrukspolitiken (prop. s. 23).Regeringens förslag till ändring av KL syftar till att deberörda ekonomiska föreningarna i allt väsentligt skall kunnafortsätta med sin samverkan. I en ny paragraf (18 c § förstastycket) anges de samverkansformer som skall vara undantagnafrån förbudet mot samverkan i 6 §, nämligen produktion,insamling, förädling, försäljning eller därmed sammanhängandeverksamhet i fråga om jordbruks-, trädgårds- ellerskogsprodukter eller inköp av varor eller tjänster för sådanverksamhet. Som exempel på sammanhängande verksamhet angesanvändandet av gemensamma anläggningar, lagring, beredning,distribution eller marknadsföring av de nämnda produkterna.MotionernaUtskottet behandlar i detta sammanhang två motioner frånallmänna motionstiden som tar upp frågan om hur omfattande ettundantag för lantbruket skall vara.I motion 1993/94:N213 (c) anförs att det är påkallat med enändring av KL så att hela föreningsrörelsen inkl.skogsägarföreningarna ges full legitimitet. Motionärernahänvisar till att regeringen i andra sammanhang betonatsmåföretagens betydelse. De anser att syftet därför inte kan havarit att omöjliggöra verksamhet i producentkooperativ form.Även i motion 1993/94:N284 (fp) påpekas att avsikten aldrighar varit att förbjuda samarbete mellan enskilda jordbrukareinom primärföreningarna. Motionärerna poängterar att ettundantag för jordbruket dock måste begränsas till samverkan inomföreningarna och att deras agerande på marknaden skall prövasenligt KL. De anser vidare att primärföreningarna påskogsområdet bör kunna hanteras inom ramen för KL och att dedärför inte bör omfattas av något undantag.Utskottets ställningstagandeUtskottet ser positivt på den samverkan som sker mellanenskilda jord- och skogsbrukare. Denna är motiverad av desärskilda förhållanden som gäller för odling av jordbruks-,trädgårds- och skogsprodukter. Det är fråga om verksamheter somär geografiskt bundna, beroende av väderförhållandena och tillden helt övervägande delen utövas av enskilda brukare i småenheter. För att kunna driva sina företag på rimliga villkor ärdet ofta nödvändigt att de samverkar om t.ex. insamling,förädling och distribution av produkterna samt om inköp avinsatsvaror och utrustning. Samverkan har i stor utsträckningvuxit fram som ett sätt att balansera starka motparter på olikaområden och sker så gott som uteslutande i ekonomiskaföreningar.Enligt utskottets uppfattning innebär regeringens förslag ettklargörande av att den samverkan som sker inom ramen för de s.k.primärföreningarna i allt väsentligt kan fortsätta. Avpropositionen framgår att samverkan inom ramen för dessaföreningar på flertalet områden föreslås bli undantagen frånKL:s principiella förbud mot konkurrensbegränsande samverkan.Det skall också erinras om att detta förbud endast träffar avtalsom hindrar konkurrensen på ett märkbart sätt, vilket innebäratt även sådan samverkan som inte uttryckligen föreslås bliundantagen kan vara tillåten om den endast rör en liten del avden relevanta marknaden. Vidare finns det möjlighet för en sådanform av samverkan att få undantag enligt de särskildabestämmelserna om detta i KL.Utskottet anser att samverkan mellan jordbrukare i medbeaktande av marknadssituationen bör behandlas på ett sätt somär likartat med vad som sker i många av våra grannländer ochinom EU. Det förhållandet att konkurrensreglerna inte är fulltut tillämpliga på jordbruket i flera av dessa länder ärytterligare ett skäl för det nu föreslagna undantaget.Enligt vad utskottet anförde i samband med införandet av KLbör lagen vara generell och gälla näringslivets alla områden.Utskottet har kvar denna grundinställning. Som tidigareframhållits är det de särskilda förhållanden som råder förverksamhet inom de aktuella branscherna som motiverar att de gesen särställning i KL. Det undantag som görs kan därför inteåberopas för andra näringsgrenar.Utskottet vill understryka betydelsen av att förbudet motmissbruk av dominerande ställning alltjämt är tillämpligt på deaktuella föreningarna. Det förhållandet att flera avföreningarna har uppnått ansenliga andelar på sina resp.marknader gör att deras agerande, liksom andra stora företagsbeteende, måste följas noga av Konkurrensverket.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker utskottet deberörda motionerna såvitt här är i fråga.Medlemmars rörlighetRegeringens förslagRegeringen föreslår att förbudet i 6 § KL ävenfortsättningsvis skall gälla beträffande avtal etc. somförhindrar eller försvårar medlemmarnas fria rörlighet påmarknaden.Skälen till att förbudet enligt regeringens uppfattning skalläga fortsatt tillämplighet på bestämmelser som begränsarmedlemmarnas fria rörlighet på marknaden är att sådana kan hanegativa verkningar för samhällsekonomin och konsumenterna,särskilt om konkurrensen från andra företag inte är tillräcklig.Hinder i den fria rörligheten minskar det faktiska ellerpotentiella konkurrenstrycket, anförs det i propositionen.Begränsningar i rörligheten kan avse medlemsföretagensmöjligheter att leverera till andra företag och möjligheternaatt lämna föreningen. I propositionen redovisas en rad olikatyper av bestämmelser och villkor som kan vara förbjudna. Somett sådant exempel nämns bestämmelser i stadgarna om att enmedlem vid utträde inte får tillbaka hela sin medlemsinsatseller att återbetalningstiden för den som lämnar föreningen ochfortsätter sin verksamhet är längre än för den som helt upphörmed sin verksamhet.Det betonas i propositionen att de aktuella bestämmelserna ärförbjudna endast om konkurrensen hindras, begränsas ellersnedvrids på ett märkbart sätt. Det är framför allt närprimärföreningarna får en stor del av marknaden som sådanaoönskade effekter kan uppstå. Avtal som i det enskilda fallethar övervägande positiva effekter från konkurrenssynpunkt kan fåundantag enligt 8 § KL.MotionernaI fyra motioner har det riktats kritik mot vad som sägs ipropositionen om bestämmelser i stadgarna som begränsar enmedlems möjlighet till utträde.I motion 1993/94:N35 (c) anförs att enligt FL har föreningarnafrihet att utforma regler för återbetalning av medlemsinsatser.I flera föreningar gäller olika regler beroende på orsaken tillutträdet. Motionärerna anser att de förslag i propositionen sombehandlar medlemmars fria rörlighet bör utgå. Det bör räcka medde bestämmelser som finns i FL om medlemmars rättigheter ochskyldigheter.Medlemmarnas insatser är en viktig del av föreningens egetkapital, betonas det i motion 1993/94:N36 (-, nyd). Motionärernaanser att regeringens förslag innebär att medlemsinsatseromedelbart skall kunna betalas ut i samband med utträde. Dettaär inte rimligt, hävdar motionärerna. De menar att föreningenmåste kunna skydda sitt kapital bl.a. för att ge stabilitet åtverksamheten och föreslår därför att skall besluta omskydd för den ekonomiska föreningens egna kapital ochkvarvarande medlemsinsatser.Också i motion 1993/94:N38 (m) erinras om att föreningarnaenligt FL har frihet att utforma regler för återbetalning avmedlemsinsatser. Det finns inga skäl för att KL skall läggahinder i vägen, anförs det i motionen. De delar i lagförslagetsom rör medlems fria rörlighet bör utgå, anser motionärerna.Även i motion 1993/94:N39 (kds) understryks att frågan ommedlems fria rörlighet och regler för återbetalning avmedlemsinsatser regleras tillfredsställande i FL. Kvarvarandemedlemmar måste skyddas mot krav på snabb utbetalning avägarkapitalet, framhåller motionären och föreslår att förbudetmot samverkan inte skall vara tillämpligt på bestämmelser somreglerar en medlems rörlighet.Vissa kompletterande uppgifterRegler för återbetalning av medlemsinsatser i en ekonomiskförening finns i 4 kap. Där sägs bl.a. att en medlem som haravgått har rätt att efter avgången få ut sinainbetalda medlemsinsatser. I proposition 1986/87:7 om ekonomiskaföreningar, som låg till grund för FL, framhölls att en sådanrätt dock föreligger endast om föreningens egna kapital räckertill utan att reservfonden, uppskrivningsfonden ellerförlagsinsatserna behöver anlitas och utan att medlemmarnas likarätt träds för när (s. 94). Av bestämmelserna framgår vidare atten medlems rätt att återfå insatsen kan begränsas i stadgarna.Utskottets ställningstagandeEnligt utskottets uppfattning finns det skäl att understrykaatt medlemmarna i en primärförening är självständiga företag. Inormalfallet torde det vara fördelaktigast för dem att samverkai föreningen. Det måste emellertid finnas reella möjligheter förlantbrukare och andra råvaruproducenter att lämna föreningeneller leverera till andra företag om det bedöms som merförmånligt. Begränsningar i dessa möjligheter kan enligtutskottets mening påverka den faktiska eller potentiellakonkurrensen på ett negativt sätt. Förbudet i 6 § motkonkurrensbegränsande samverkan måste därför vara tillämpligtäven på primärföreningar när det gäller samverkan som påverkarrörligheten och medlemsföretagens val av avnämare ellerleverantör. Utskottet vill understryka att ingripanden motstadgebestämmelser i ekonomiska föreningar kunde ske redan medstöd av den tidigare konkurrenslagen. Det är således inte frågaom någon principiell förändring av konkurrensrättenstillämpningsområde.Som framgår av propositionen är endast sådan samverkanförbjuden som hindrar, begränsar eller snedvrider konkurrensenpå ett märkbart sätt. Utrymmet för en mindre förening att habindningar mellan föreningen och medlemmen blir därmed större änför en stor förening. Det skall vidare framhållas att undantagfrån förbudet kan beviljas om samverkan i en förening vid entotalprövning befinns ha övervägande positiva effekter. Vid enprövning av bestämmelser som reglerar medlemmarnas rörlighet ochvillkoren för att återfå medlemsinsatserna fårKonkurrensverket och domstolarna göra en avvägning mellan deintressen som KL och FL har att skydda. Beträffande vad som sägsi motionerna om behovet av att skydda föreningens egna kapitalvill utskottet erinra om de återgivna reglerna som införtsi FL för att begränsa medlemmars möjlighet att få utmedlemsinsatserna.Ingripanden mot stadgebestämmelser kan i och för sig görasäven med utgångspunkt i andra lagregler, såsom 36 § avtalslagen(1915:218) och lagen (1984:292) om avtalsvillkor mellannäringsidkare. Dessa regler har till huvudsakligt ändamål attskydda avtalsparterna mot oskäliga villkor. KL däremot syftartill att främja det allmänna intresset av en fungerandekonkurrens. Med hänsyn till att de nämnda lagreglernasålunda är avsedda att skydda olika intressen finns det enligtutskottets uppfattning skäl att reglerna även fortsättningsvisparallellt är tillämpliga på de aktuella stadgebestämmelserna.Med hänvisning till vad som här anförts avstyrker utskottet deberörda motionerna såvitt nu är i fråga.PrissamverkanRegeringens förslagFörbudet i 6 § mot konkurrensbegränsande samverkan skallenligt regeringens förslag även fortsättningsvis varatillämpligt på samverkan inom primärföreningar som innebär attförsäljningspriser direkt eller indirekt fastställs på varor somproduceras hos medlemmarna när försäljningen sker direkt mellanen medlem och tredje man eller när föreningen svarar förförsäljningen. I den senare situationen krävs dock dessutom attkonkurrensen hindras, begränsas eller snedvrids i väsentligomfattning för att förbudet i 6 § skall vara tillämpligt.I propositionen betonas att det generella förbud som KLinnehåller mot prissamverkan är en av de viktigasteförändringarna av den svenska konkurrenslagstiftningen. Denstränga synen grundas på att KL är uppbyggd efter Romfördragetskonkurrensregler. Samma inställning finns, sägs det ipropositionen, i flertalet länder som har förbud motkonkurrensbegränsande samarbete.