bet · GH01UU15 · 1994-03-29 00:00:00 — Biståndet kom härigenom att uppgå till avBNI från att tidigare under ha legat på av BNI.I den socialdemokratiska partimotionen U212 samt i motionerna U220 (fp) ochFö334 (s) förordas en återgång till enprocentsmålet för biståndet.Förslaget i motion U210 från (yrkande 2) om en höjning avbiståndsramen med i förhållande till regeringens förslagsyftar till att återföra biståndet till enprocentsnivån.I motion U216 förordar Ny demokrati en kraftig nedskärning av det svenskabiståndet.Utskottet har under /93 behandlatmotionsförslag om en återgång till enprocentsnivån. underströkutskottet (bet. 1992/93:UU15) vikten av en återgång till enprocentsnivån såsnart det statsfinansiella läget tillåter. Utskottet betonade att neddragningenskall ses som en tillfällig åtgärd och att en återgång till enprocentsmålet börprioriteras. Utskottet anförde vidare följande.Motiven till att industriländerna lämnar stöd till fattiga länder kvarstår.Behovet av bistånd, i synnerhet i de minst utvecklade länderna, har inteminskat. Biståndet behövs för att underlätta för att mobilisera sinegna resurser, för att medverka till att de blir delaktiga i detinternationella handelsutbytet, för att medverka till en demokratiskutveckling och respekt för mänskliga rättigheter, för snabba hjälpinsatser isamband med naturkatastrofer och konflikter och till flyktingar samt inte minstför att möta de växande miljöproblemen.Att lämna ett generöst bistånd står inte i någon motsättning till att ställaökade krav på biståndets effektivitet. Ansträngningarna att utarbeta alltbättre metoder för ett effektivt internationellt utvecklingssamarbete måstefortsätta.Utskottet delar uppfattningen att enprocentsmålet internationellt sett har ensymbolisk innebörd, varför det även av det skälet bör prioriteras.Vad utskottet då anförde äger alltjämt sin giltighet.Utskottet vill även erinra om att, enligt propositionen, målet att biståndetskall uppgå till en procent av BNI kvarstår som ett riktmärke. I takt med attden svenska ekonomin förstärks bör, sägs det, nivån på biståndet successivtkunna höjas så att det når upp till en procent av BNI.Med det ovan anförda får motionerna U212 yrkande 2, U220 och Fö334 yrkande 7anses besvarade.Med hänvisning till vad utskottet anfört i det föregående avstyrks motionernaU210 yrkande 2 i berörd del samt U216 yrkande 1 i berörd del.0,7-procentsmålet är ett internationellt åtagande som FN:s medlemsstaterenats om. I propositionen framhålls att bör fortsätta attinternationellt driva frågan om ett uppfyllande av 0,7-procentsmålet. Medhänvisning härtill utgår utskottet från att , i samarbete med främstövriga nordiska länder, även i fortsättningen kraftfullt kommer att drivafrågan om FN:s 0,7-procentsmål i olika internationella fora. Härmed får motionU212 (s) yrkande 3 anses besvarad.I partimotionen U210 från föreslås att finansiering avasylkostnader och bidrag till FN:s fredsbevarande verksamhet inte skall ske viabiståndsbudgeten. Med anledning härav konstaterar utskottet att finansiering avasylkostnader med biståndsmedel ligger i linje med de regler som uppställts avOECD:s biståndskommitté, DAC, det organ som bl.a. har till uppgift att granskai-ländernas bistånd. Frågan om bidrag till FN:s fredsbevarande verksamhetbehandlar utskottet i det följande under anslaget C 1.Med det ovan anförda avstyrker utskottet motion U210 yrkande 1 i berörd del.Den nya struktur av biståndsanslagen under littera C som föreslås ipropositionen avvisas i de båda partimotionerna U212 (s) och U210 (v). Enligtden socialdemokratiska partimotionen U212 yrkande 6 skall beslutaåterinföra samarbetsavtal och landramar.Våren 1993 fattade beslut om nya styrnings- och samarbetsformer ibiståndet (prop. 1992/93:244, bet. UU26, rskr. Med anledning avmotionsförslag om avvisande av regeringens förslag om en förändradanslagsstruktur anförde utskottet bl.a. följande:Regeringens förslag syftar till en tydligare redovisning av biståndets olikadelar. Indikativa planeringsramar avses ersätta nuvarande avtalsfästalandramar. I begreppet "indikativ " ligger därvid att ett visst mått avflexibilitet införs i medlens användning. fattar beslut omplaneringsramen för varje land, men en möjlighet till begränsade överföringarmellan olika verksamhetsområden bibehålls. är avsikten att meralångsiktiga delar av det ändamålsbestämda biståndet skall infogas i deindikativa planeringsramarna.Utskottet underströk också att fleråriga insatsavtal för projektsamarbetetkommer som att utgöra grunden för långsiktigheten och gemottagarlandet den nödvändiga planeringstryggheten.Utskottet vidhåller denna sin uppfattning. Utskottet vill även erinra om attett huvudsyfte med de nya styrnings- och samarbetsformerna är att inriktastyrningen på hela verksamheten Landramarna som utgjort enminskande andel av utvecklingssamarbetet svarar för ca entredjedel av det bilaterala biståndet. Indikativa planeringsramar ger såvälökad flexibilitet mellan olika biståndsformer som ökade möjligheter till klarmål- och resultatstyrning.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker utskottet motionerna U212yrkandena 6 och 7, den senare i berörd del, och U210 yrkande 5 i berörd del.Utskottet behandlar i det följande förslagen i propositionen beträffandebiståndsanslagen och därtill anknutna motionsförslag. Avslutningsvis tarutskottet ställning till regeringens förslag till den totala biståndsramen ochmotionsyrkanden om höjning resp. sänkning av denna.Viktiga frågor i utvecklingssamarbetetSammanfattning av propositionen (s. 64--80)Under avsnittet demokrati och mänskliga rättigheter framhålls att demokratiär det samhällsskick som bäst tillgodoser människors berättigade krav påinflytande och delaktighet i sitt lands utveckling. Denna politiska dimensionär därför mycket betydelsefull vid bedömning av förutsättningarna förbiståndssamarbete med enskilda . I händelse av att en demokratiprocessavbryts eller stannar av finns anledning att ompröva det svenskabiståndssamarbetet. Denna hållning markeras i de avtal och protokoll somundertecknas med samarbetsländerna.Respekten för de mänskliga rättigheterna har erkänts som enviktig förutsättning för ett lands utveckling. För att skapa en bättre grundför de fortsatta diskussionerna av dessa frågor och deras roll iutvecklingssamarbetet kommer en studie att göras av relationenmellan brott mot religionsfriheten och olika yttringar av religioner, etniskaoch politiska förhållanden. Det ökade antalet förfrågningar om stöd förfrämjandet av mänskliga rättigheter och demokrati i Öst- och ochi det forna har aktualiserat frågan om ändamålsenliga former försådant stöd. Dessa frågor kommer att utredas under våren 1994.I propositionen anges att även måste det finnasberedskap för insatser vid ett ökat antal katastrofer. Från svensk sida bör enövergripande målsättning vara att verka för att det internationellakatastrofbiståndet kännetecknas av en helhetssyn där en jämvikt uppnås mellaninsatser av rent humanitär natur och andra insatser av politisk ochfredsbevarande karaktär. bör det svenska arbetet inomkatastrofområdet särskilt inriktas mot följande tre områden: Att uppnå en väl fungerande samordning av det multilateralakatastrofbiståndet inom ramarna för FN. Att klargöra och stärka sambandet mellan akuta katastrofinsatser, uppbyggnadoch utveckling. Att vidta åtgärder för att upprätthålla fortsatt hög kvalitet på de svenskakatastrofinsatserna utan att ge avkall på kravet på effektivitet och snabbhet.Sverige bör verka för att det etableras ett sådant samarbete mellan givarnaoch mottagarna så att maximal effektivitet i insatserna uppnås såväl på kortsom på lång sikt. FN har i detta sammanhang en nyckelroll, men ökaduppmärksamhet måste ägnas åt relationen mellan olika aktörer som t.ex.FN-systemet, utvecklingsbankerna, de bilaterala givarna och de enskildaorganisationerna.När det gäller ökade resursflöden och skuldlättnad för stöd tillmarknadsekonomiska reformer bör fortsätta att internationellt drivafrågan om ett uppfyllande av 0,7-procentsmålet. De fattigaste, mest skuldtyngdaländerna kommer för lång framtid att för sin utveckling vara beroende avbiståndsresurser. Deras situation är ännu inte sådan att de förmår attraheratillräckligt privat kapital.En viktig och nödvändig del av resursmobiliseringen till utvecklingsländernautgörs av skuldlättnadsåtgärder. Många av låginkomstländerna har skuldbördorsom utgör ett allvarligt hot mot deras utveckling. De årliga räntebetalningarnaoch amorteringarna uppgår i vissa fall till hela eller mer än den årligaexportinkomsten. har internationellt drivit frågan omytterligare skuldlättnadsåtgärder för de fattigaste, mest skuldtyngda länderna,som genomför ekonomiska reformprogram. En del av biståndet används också direkttill skuldlättnad för att lindra dessa länders skuldbörda.Så gott som samtliga samarbetsländer för svenskt bistånd genomför i dagekonomiska reformer i riktning mot ökad marknadsorientering av ekonomin.Erfarenheterna av reformprocessen har på kort sikt visat på svårigheter attsamtidigt klara den ekonomiska och politiska omvandlingen. Regeringen avserdärför att underlätta de ekonomiska reformprocesserna genom fortsatt omfattandefinansiellt och tekniskt stöd.Begreppet "hållbar utveckling" har kommit att sammanfattamycket av inriktningen av både multi- och bilateralt utvecklingssamarbete. Ipropositionen hänvisas till definition av begreppet:"En hållbar utveckling kan definieras som en utveckling som tillfredsställerdagens behov utan att äventyra kommande generationers möjligheter atttillfredsställa sina behov". Utgångspunkten är att vidga människorsvalmöjligheter och livskvalitet i ett tidsperspektiv som sträcker sig övergenerationer.Följande aspekter av hållbar utveckling med betydelse för det svenskautvecklingssamarbetet anges i propositionen.Miljö- och utveckling. Med hänvisning till arbetet inför och resultatenav (UNCED) bör i det internationellautvecklingssamarbetet sträva efter att synsättet "hållbar utveckling" intebara blir ord utan också präglar arbetet med policy, program och projekt. Dettabör genomsyra såväl globala miljöfrågor, exempelvis klimatkonventionen ochkonventionen om biologisk mångfald, som lokala frågor vilka mer direkt berörfattiga människors livsmiljö.Sverige bör i det multilaterala och bilaterala utvecklingsarbetet aktivt sökafölja upp de beslut och riktlinjer som antogs under på miljö-och utvecklingsområdet. En särskild arbetsgrupp med representanter för närmastberörda departement och myndigheter skall tillsättas för att utarbeta förslagtill principer, riktlinjer och arbetsmetoder för hur UNCED-besluten och deglobala miljöfrågorna kan integreras i det svenska utvecklingssamarbetet.Befolkning och utveckling. Den tilltagande obalansen mellan befolkningenoch de tillgängliga resurserna på många håll i världen inger oro. En varaktigthållbar ekonomisk utveckling förutsätter en bättre hushållning med resurser. Iu-världen har fattigdomen och en därmed förknippad folkökning allvarligakonsekvenser i och ännu mer på . Jorden har en befolkning på5,6 miljarder människor. Vid mitten av nästa sekel är antalet sannolikt mellantio och elva miljarder. Denna snabba och historiskt unika folkökning utgör enav de största utmaningarna i vår tid.En större andel av det svenska utvecklingssamarbetet bör mot denna bakgrundgå till befolkningsrelaterade insatser. Den nationalkommitté som tillsatts föratt förbereda det svenska agerandet inför om befolkning ochutveckling i har identifierat en rad områden, inomvilka mer stöd borde utgå. Till dem hör att främja kvinnornas ekonomiska ochsociala ställning och att verka för att männens roller och attityder förändras.Ett annat område är som prioriteras är sexuell och reproduktiv hälsa -- variinbegrips tillgång till billiga och kvalitativt fullgoda preventivmedel. Medhänsyn till att antalet hiv/aids-sjuka ökar dramatiskt i många länder är detenligt propositionen viktigt att fortsätta utveckla insatserna på detta område.Jordbruk och utveckling. Jordbrukets centrala roll i utvecklingsprocessenär oomtvistad -- ett fungerande jordbruk och en tryggad inhemsklivsmedelsförsörjning bildar basen för en långsiktigt hållbar utveckling.Insatser för att öka och effektivisera jordbruksproduktionen är därförnödvändiga. Tillväxten måste i första hand åstadkommas genom ökadproduktivitet. Avgörande faktorer härvidlag är att få till stånd avreglering avjordbrukspriserna och liberalisering av distributionssystemen.Kvinnor och utveckling. Det är enligt propositionen en betydelsefull ochansvarsfull uppgift att verka för att kvinnor i allt högre grad blir delaktigai utvecklingssamarbetet. Det gäller såväl på global, regional som på lokalnivå.Det poängteras att det kvinnoinriktade biståndssamarbetet bör ges ökadfokusering på kvinnans hela livscykel varvid en viktig aspekt är rätten ochtillgången till primärutbildning.Ett av de fundamentala hindren mot en varaktig utveckling i ärdiskrimineringen av kvinnor såväl genom lagreglering som i praktiken.Förberedelserna inför kvinnokonferensen i blir betydelsefulla.Tyngdpunkten bör här enligt svenskt synsätt läggas på frågor som har avgörandebetydelse för en majoritet av världens kvinnor. Viktiga tema ärfattigdomsperspektivet och delaktighet i beslutsprocessen på alla nivåer.Barn och utveckling. I propositionen redovisas att regeringen inombiståndssamarbetet och i uppföljningen inom FN-systemet avser att ge fortsatthög prioritet åt barnets rättigheter. Vidare ser regeringen som sin uppgift attse till att staternas åtagande omsätts i nationell politik så att barnetsrättigheter och behov de facto tillgodoses. Det förhållande attbarnprostitution, jakt på gatubarn, slavarbetet m.m. i många länder inte aktivtmotarbetas tyder enligt propositionen på att det inte endast är en fråga omfattigdom utan också avsaknad av vilja till förändring.Sverige är också pådrivande för att situationen för de barn som drabbas avkrig och konflikter uppmärksammas.Under avsnittet utredningar, utvärdering och fördjupat analysarbete lämnas enredogörelse för pågående förberedelsearbete inför ett eventuellt svensktmedlemskap i unionen (EU).Den ekonomiska omfattningen av bidrag till EU:s bistånd har enligtpreliminära beräkningar fastställts till 1,6--1,eller av den nuvarande svenska biståndsbudgeten. Det bistånd som bedrivs inom EUoch som aktivt kommer att deltaga i överlappar i viss mån det nuvarandesvenska biståndet. I propositionen aviseras att en jämförande kartläggning avde båda biståndsprogrammen främst vad avser prioriteringar i och fördelning avresurser kommer att genomföras. När skall bidra till EU:s bistånd ärdet viktigt att fördela biståndsresurserna så att EU blir en kompletterandekanal till övriga bistånd.Resultatet av de genomgångar av som skett i samband medmedlemsförhandlingarna är att regeringen inte ser några problem med att ta överdetta regelverk på biståndsområdet. Detta innebär dock inte att den politik somEU bedriver på biståndsområdet helt delas från svensk sida.I propositionen tar regeringen ställning till förslag som lagts fram avbiståndskreditutredningen i betänkandet Biståndskrediter som komplement tillgåvobistånd. Utredningsförslaget och regeringens ställningstagande redovisas idet följande i samband med behandlingen av anslaget C 5. Utvecklingssamarbetegenom Beredningen för Internationellt tekniskt-ekonomiskt samarbete.Vidare redovisas att sekretariatet för analys av utvecklingssamarbetet (SAU)har inlett sin verksamhet samt att administrativa besparingarhar genomförts, bl.a. genom att integrationen av ambassader och biståndskontorhar inletts.I fråga om multilateral upphandling påpekas i propositionen att den ärrelativt stor och växande men också svårpenetrerad och omgärdad av speciellaupphandlingsregler. Trots det svenska näringslivets internationalisering harsvenska företag haft begränsade framgångar på denna marknad.En projektgrupp inom undersöker hur densvenska andelen av de multilaterala organens upphandling skulle kunna öka inomramen för gällande principer om obundet bistånd och internationellaupphandlingsregler.Till projektgruppen har knutits en kontaktgrupp med företrädare förUtrikesdepartementet, , , SIDA och SwedeCorp,och samt Svensk Exportkredit.Projektets övergripande mål är att på grundval av en analys lägga förslagtill mer effektiva, koordinerade och strategiska svenska främjandeinsatser pådet multilaterala upphandlingsområdet.Projektgruppen kommer att avlämna sin rapport . Endepartemental prövning av projektgruppens förslag kommer därefter att göras.ValövervakningsinstitutetI betänkandet Free and Fair Elections -- and Beyond (SOU 1993:100) föreslåsatt ett nytt till valprocesser skall inrättas. Institutetföreslås ägna sig åt följande fyra uppgifter: normativ och forskningsorienteradverksamhet, kapacitetsuppbyggnad, konsulttjänster och bistånd samtinternationellt samarbete i form av erfarenhetsutbyte och valövervakning.Det föreslås att det i institutets styrelse skall ingå företrädare förfinansiärer, internationella organisationer samt erfarna personer med olikaprofessionell bakgrund och geografisk hemvist.I propositionen aviseras att en konferens skall sammankallas i början av år1994 för att formellt börja en process som avses leda till bildandet av ettvalövervakningsinstitut.Övergripande principer och riktlinjerSammanfattning av motionernaI motion U212 för Socialdemokraterna fram en rad synpunkter och förslag ifråga om biståndspolitikens mål och inriktning som motionärerna vill attriksdagen i uttalande till regeringen skall ställa sig bakom. Utgångspunkten ärsolidaritetstanken om de fattigas rätt. Fattigdomsbekämpningen skall stå iförgrunden. Biståndets huvudmål är enligt motionärerna att höja de fattigafolkens levnadsnivå (yrkandena 1 och 5 delvis). Biståndet bör därförkoncentreras till de fattigaste länderna. En annan viktig uppgift är att hjälpau-länderna att utforma en bärkraftig utvecklingspolitik och att bygga upp deinstitutioner som krävs. Demokratin och respekten för mänskliga rättighetermåste främjas genom biståndet. Staten har enligt motionen en viktig roll närdet gäller uppbyggnaden av de institutioner i form av lagar, myndigheter,organisationer m.m. som krävs för att en marknadsekonomi skall kunna fungera.Det s.k. förvaltningsbiståndet är ett av de områden inom det svenska biståndetsom har utvecklats snabbast (yrkande 4).Motionärerna tar även upp frågan om samordning av biståndet. De framhålleratt effektiviteten i biståndet också kan öka avsevärt genom en bättresamordning mellan givare. Den bästa samordningen är den som kan styras avmottagarländerna själva. Ofta saknas dock tillräcklig kapacitet. Den samordningsom sker i regi, i form av s.k. konsultativa grupper, har ipraktiken visat sig vara den mest effektiva. bör enligt motionärernaverka för att denna multilaterala samordning vidareutvecklas och förstärks. Detgäller särskilt för de länder som genomgår strukturanpassningsprogram, där ettgivarsamordnat agerande i biståndet är en förutsättning för att nå effektivareresultat.När det gäller social utveckling understryker motionärerna kvinnans roll ochvikten av utbyggd utbildning, förbättrad mödrahälsa samt reformer i arvs- ochäganderätt. En strategi för miljöbistånd bör formuleras. Utvecklingen i ,som är mycket olikartad, motiverar enligt motionärerna att en djuplodandeanalys kommer till stånd (yrkande 5 delvis).Utskottet behandlar vissa av förslagen i motionen i det följande underdelrubriker.I en kommittémotion från , U218 yrkande 6, hävdas att tidigarebiståndsstrategier haft allvarliga brister. Den betydelse som lokala resurseroch lokalt kunnande har för utvecklingsprocessen har inte uppmärksammats. Dettahar bidragit till svårigheterna att nå ut till de allra fattigaste. Vidareanför motionärerna att den knytning till Världsbankensstrukturanpassningsprogram som gjorts inte tagit tillräcklighänsyn till grundläggande sociala och miljömässiga behov. Biståndet måstekoncentreras på människors grundläggande basbehov och på deras förmåga attlokalt lösa sina problem.Enligt motionärerna skulle en probleminriktning av biståndsplaneringen skapamöjligheter att göra insatser inom områden där det finns speciella behov. Detskulle också underlätta att ställa krav på mottagarländerna. I samband med dennu pågående omläggningen av det s.k. landramssystemet bör regeringen beaktamöjligheten att förändra biståndsplaneringen så att den inriktas motproblemområden i stället för som är fallet mot länder (yrkande 7).Vidare framhåller motionärerna den viktiga roll som FN-systemets policyorganoch UNDP samt enskilda organisationer har när det gäller att nå ut till defattiga människorna. Enskilda organisationer, såväl i som i ,inkl. olika forskningsinstitut bör få en ökad roll som kanal för biståndet(yrkande 5).I fråga om biståndets inriktning anser Ny demokrati i motion U216 yrkande 1(delvis) att kunskapsöverföring och kompetensutveckling bör prioriteras. Det ärviktigt, säger motionärerna, att utvecklingsländerna får ta ett utökat ansvarför sin egen utveckling. En större del av biståndsanslagen bör avse samarbetetmed , Öst-och . Bistånd förmedlat genom folkrörelser ochenskilda organisationer bör vara ett viktigt inslag i biståndsprogrammet.Vänsterpartiet betonar i motion Sf622 att svenska biståndsinsatser i ökandeutsträckning bör ges en inriktning och utformning som syftar till att främjademokrati och mänskliga rättigheter i mottagarländerna. Motionärerna vill(yrkande 2) att skall göra ett uttalande till regeringen härom.I motion U642 (fp, s, m, c, nyd, v) betonar motionärerna (yrkande 1) attmålsättningen är att skapa förutsättningar för en globalt hållbar utveckling.De menar att erfarenheten visar att enbart länder med demokratisktsamhällssystem och marknadsekonomi har förutsättningar för en hållbarutveckling på sikt.I motion U204 (m) hävdas att länder med ekonomisk frihet under en endageneration kan gå från djupaste fattigdom till relativt välstånd. I u-ländernasinformella sektor finns dynamiken och innovationsförmågan. Biståndet ska stärkade fattiga människorna och inte ineffektiv statsförvaltning. Generellt settmåste biståndsarbetet ske mera mot resultatinriktade mål och i störreomfattning bygga på frivilliga organisationers medverkan. De statligt adm-inistrerade projekten bör bli mer koncentrerade.I motion U407 (v) förordas att bistånd till reformer bör kopplas samman medländernas militärutgifter. Låga militärutgifter bör enligt motionärerna integöras till ett villkor för biståndet. De anser att det är effektivare att"belöna" landet med ökat bistånd om det minskar sina militärutgifter. Sverigebör därför ge ökat bistånd till länder som minskar sina militärutgifter(yrkande 10).I motion Sf621 (yrkande 7) föreslår Ny demokrati att skall vidtaekonomiska sanktioner genom att minska eller dra in bistånd till dem sommotsätter sig eller försvårar ett mottagande av sina egna medborgare. Somexempel nämns och som vägrat att ta emot medborgare i resp.länder som utvisats från Sverige.UtskottetAtt höja de fattiga folkens levnadsnivå är det av fastlagdaövergripande målet för den svenska biståndspolitiken. Inom denna ram skallbiståndet bidra till resurstillväxt, ekonomisk och social utjämning, endemokratisk samhällsutveckling samt en framsynt hushållning med naturresurseroch omsorg om miljön. Dessa mål utgör en enhet. De förstärker och kompletterarvarandra i syfte att åstadkomma en höjd levnadsstandard och rättvisarelevnadsvillkor för fattiga människor.Utskottet konstaterar att det råder allmän enighet om dessa övergripandebiståndspolitiska mål.Utskottet vill särskilt betona den av fastlagdafattigdomsinriktningen av det svenska biståndet. Att söka lösa människornasgrundläggande behov är en angelägen uppgift för biståndet. Exempel påbiståndsformer som i särskilt hög grad når de fattigaste är bistånd genomenskilda organisationer, katastrofbistånd, bistånd genom multilaterala organsamt det bilaterala biståndet till de fattigaste afrikanska staterna.