bet · GI01SoU9 · 1994-12-08 00:00:00 — Motionärernavälkomnar förslaget om decentralisering av tillståndsprövningenför serveringstillstånd men vänder sig emot förslaget om attlägga ansvaret för återkallelse av serveringstillstånden påkommunerna. Kommunerna har visserligen god lokal kännedom mennär det gäller kunskap om ekonomisk brottslighet hosnäringsidkare har länsstyrelserna en bättre överblick och bättreförutsättningar när det gäller ingripanden. Ansvaret föråterkallelse av serveringstillstånd bör därför åvilalänsstyrelserna.Det kommunala vetotNuvarande bestämmelser rörande serveringstillstånd ochtillsyn finns i LHD. Enligt denna lag kräver i princip allservering av alkoholdrycker tillstånd. I samband medtillståndsgivningen skall särskilt beaktas behovet avserveringen, sökandens lämplighet och serveringsställetsändamålsenlighet. Frågan om tillstånd prövas av den länsstyrelsedär serveringsstället är beläget. Beträffande nya permanentaserveringstillstånd eller utökade sådana rättigheter, skalllänsstyrelsen inhämta yttrande från kommunfullmäktige ochpolismyndigheten på den ort där serveringsstället är beläget.Kommunen gör behovsprövningen, vars syfte i första hand är attförhindra överetablering. Kommunen kan helt eller delvisavstyrka en ansökan. Ett sådant beslut blir bindande förlänsstyrelsen (kommunalt veto). Detta innebär att länsstyrelseninte får meddela serveringstillstånd om det avstyrkts avkommunen och inte heller låta det omfatta starkare drycker änkommunen tillstyrkt. utövar den centralatillsynen över tillämpningen av LHD. harhuvudansvaret för den regionala och lokala tillsynentillsammmans med polismyndigheten och socialnämnden.Länsstyrelsen har också som tillståndsmyndighet huvudansvaretoch befogenheten att besluta om återkallelse av tillstånd ochandra administrativa ingripanden. beslut kanöverklagas hos kammarrätten.LHD/har i sitt betänkande (SOU 1993:31)Kommunernas roll på alkoholområdet och inom missbrukarvårdenföreslagit att tillståndsgivningen enligt LHD förs över frånlänsstyrelserna till kommunerna och att det s.k. kommunala vetotvid beviljande av serveringstillstånd avskaffas.Alkoholpolitiska kommissionen föreslår i delbetänkandetServeringsbestämmelser (SOU 1993:50) att det kommunala vetot ochbehovsprövningen ersätts med att tillståndsmyndigheten vidprövningen av ansökningar om serveringstillstånd skall inriktaprövningen i denna del på att undvika att en etablering medföralkoholpolitiska olägenheter. Tillståndsprövningen bör flyttasfrån länsstyrelserna till kommunerna. I LHD anges olika typer avserveringstillstånd. Kommissionen föreslår att detillståndskategorier som används i huvudsak skall gällaäven i fortsättningen.I propositionen föreslås att det kommunala vetot och dens.k. behovsprövningen skall ersättas med en alkoholpolitiskbedömning, där prövningen skall syfta till att förhindrauppkomsten av alkoholpolitiska olägenheter. Till stöd härför harföljande skäl åberopats. En kommunalisering avtillståndsgivningen medför att det kommunala vetot försvinner.Som beslutsmyndighet får kommunen inflytande övertillståndsgivningen. Detta inflytande avser samtliga villkor förtillstånd, till skillnad från nuvarande vetorätt som begränsastill behovet av ett nytt serveringsställe. Enligt regeringen kanvetot också ifrågasättas ur ett folkrättsligt perspektiv. Det ärknappast förenligt med för de mänskligarättigheterna, som har anslutit sig till. Artikel 6 ikonventionen behandlar den enskildes rätt att få sina civilarättigheter och skyldigheter prövade inför en inhemsk domstol.Såväl tillståndsbeslut som ingripanden av olika slag måste kunnasakprövas av domstol. Konventionen medför folkrättsligaförpliktelser för del och kommer dessutom attinkorporeras och gälla som svensk lag fr.o.m. den 1 januari1995. I praxis har vidare tydligt uttalats attEuropakonventionen skall ses som en integrerad del av EG:srättsordning. Mot denna bakgrund anser regeringen att detkommunala vetot inte kan behållas i svensk lag.Vid en kommunalisering av tillståndsprövningen ställs ökadekrav på att göra tydligt vad som skall ingå i behovsprövningen.Avslag på ansökningarna måste motiveras. Därigenom kan beslutensakprövas vid ett överklagande till domstol. Behovsprövning ärett svårtolkat begrepp och det finns ett utrymme för visstgodtycke i bedömningen av behovet av restauranger. Enligtregeringens mening bör därför en precisering göras så atttillståndsprövningen, förutom bedömning av sökandens ochlokalens lämplighet, också innebär en bedömning av riskerna föralkoholpolitiska olägenheter. Större tyngd bör enligt regeringenges åt polisens yttrande om ordningsläget i området för dentilltänkta etableringen och kommunens bedömning av risken föratt närboende störs. Om antalet restauranger i ett område harökat eller riskerar att öka till en sådan omfattning attalkoholpolitiska olägenheter bedöms föreligga bör kommunen somtillståndsmyndighet kunna vägra nya serveringstillstånd i dettaområde för att förhindra en överetablering. En individuellprövning måste dock ske av varje ansökan om serveringstillstånd.De alkoholpolitiska hänsynen bör ha företräda framförnäringspolitiska eller företagsekonomiska hänsyn.I motion So16 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om avskaffandet av kommunernas vetorätt(yrkande 2). Motionärerna anser att den kommunala vetorättenbör behållas tills vi av tvingas att avskaffadenna. Den kan försvaras med hänsyn till folkhälsa och hävd.Kommunerna bör i större utsträckning uppmuntras att använda sigav sin vetorätt som ett vasst alkoholpolitiskt instrument. Vetotbör också enligt motionärerna användas för att förhindra enöveretablering i vissa kommuner/orter med alkoholrelateradeproblem som följd.I motion So15 av och () begärs ett tillkännagivande om möjligheter för kommuneratt sätta ett tak för antalet serveringstillstånd (yrkande3).En rimlig tolkning av regeringens uttalande, om att i de fall enservering bedöms föra med sig alkoholpolitiska olägenheter måsteinskränkningar kunna göras, är att kommunerna bör få möjlighetatt sätta tak när det gäller antalet serveringstillstånd ikommunen om det kan anses vara befogat av alkoholpolitiska skäl.Detta går dock inte direkt att utläsa av lagförslaget.Regeringen bör därför återkomma till med ettförtydligande.Utskottets bedömningUtskottet instämmer i förslaget i propositionen att ansvaretför att utreda och besluta i fråga om serveringstillstånd skallföras över från länsstyrelserna till kommunerna. Underremissbehandlingen har förslaget i huvudsak tagits emotpositivt. Bland de remissinstanser som tillstyrkt hörKommunförbundet. Utskottet tillstyrker 7 kap. 12 § i regeringensförslag till alkohollag och avstyrker motion So16 (v) yrkande 1delvis.Som tillståndsmyndighet får kommunen ett inflytande övertillståndsgivningen på detta område. Det kommunala vetot bördärmed enligt utskottet avskaffas. Motion So16 (v) yrkande 2avstyrks därmed.Frågan om beslutsmyndighet när det gäller administrativaingripanden mot den som innehar serveringstillstånd ärkomplicerad. I propositionen föreslår regeringen att kommunernaövertar även denna funktion från . däremot har föreslagit att besluten även ifortsättningen bör vara en uppgift för länsstyrelsen.Remissinstanserna är delade i frågan. Utskottet har i fråganuppvaktats av landshövdingen i samtrepresentanter för Hotell- och Restaurangföretagare ochHotell- och , vilka uttalat starktstöd för kommissionens förslag. Även om kommunerna anses böra fåmöjlighet att ingripa mot innehavare av serveringstillstånd bördenna möjlighet enligt dem finnas kvar för länsstyrelserna.Utskottet anser att det är av stor betydelse att funktionernatillståndsgivning samt ansvar för administrativa åtgärder ochtillsyn hålls samman. Härigenom undviks också dubbelarbete. Attkommunerna har bättre kunskaper om de lokala förhållandena påområdet talar även för att ansvaret för administrativaingripanden bör ligga på dem.Antalet beslutsinstanser ökar dock kraftigt om propositionensförslag genomförs. Det blir åtminstone inledningsvis svårtframför allt för små kommuner att skaffa erforderlig kompetensinte minst när det gäller att motverka ekonomisk brottslighet ibranschen. Utskottet anser emellertid att dessa och andrasvårigheter som kan uppkomma bör kunna övervinnas. Utskottetutgår från att kraven på rättssäkerhet och opartiskhet skalltillgodoses. Ett fortsatt gott samarbete kommer att krävasmellan kommunerna och länsstyrelserna och andra myndigheter --statliga och kommunala -- som är berörda. I propositionenföreslås också att skall fullgörakommunernas uppgifter. skall kommunernainhämta yttrande innan beslut fattas om permanentserveringstillstånd eller återkallelse av tillstånd.Sammanfattningsvis instämmer utskottet i regeringens förslagäven när det gäller anvaret för administrativa ingripanden.Utskottet tillstyrker förslaget till 7 kap. 19 § i förslagettill alkohollag och avstyrker motionerna So14 (s), So16 (v)yrkande 1 delvis och So17 (fp) yrkandet delvis.Som framgår av propositionen bör kommunerna somtillståndmyndighet kunna vägra nya serveringstillstånd omantalet restauranger i ett område har ökat eller riskerar attöka till en sådan omfattning att alkoholpolitiska olägenheterbedöms föreligga. Kommunens beslut måste bygga på objektivakriterier, fastställda i lag, förordning ellermyndighetsföreskrifter och som kan sakprövas vid ettöverklagande. Yrkande 3 i motion So15 (kds) om ett tak förantalet serveringstillstånd avstyrks.Regeringen och Alkoholinspektionen bör noga följa utvecklingenpå detta område. Utveckling i storstadsregionerna bör bliföremål för särskild uppmärksamhet. En utvärdering av effekternaav de nya bestämmelserna bör ske . Om det skulle visasig motiverat bör regeringen återkomma till medförslag till åtgärder.Omfattningen av serveringstillståndServering av alkoholdrycker får enligt LHD i principendast ske om tillstånd har meddelats. Serveringstillstånd kanmeddelas tills vidare (permanent tillstånd), under visstidsperiod (säsongsrättighet), vid enstaka tillfälle eller underenstaka tidsperiod (tillfälligt tillstånd). Tillstånd i samtligadessa fall kan gälla servering till allmänheten och/eller tillslutet sällskap. Enligt LHD förutsätts att tillstånd tillservering är knutet till ett visst serveringsställe.I propositionen föreslås att de tillståndskategorier somanvänds i huvudsak skall gälla även i fortsättningen medtvå undantag. Det ena är tillstånd till trafikservering och detandra gäller serveringstillstånd för öl klass II.Trafikservering föreslås omfattas av samma regler som gäller förövrig alkoholservering medan den särskilda tillståndsplikten förförsäljning av öl klass II som gäller slopas. Vidare föreslåsatt även tillfälliga tillstånd uppdelas i tillstånd tillallmänheten och till slutna sällskap. Beträffandeserveringstillstånd till slutna sällskap gäller samma krav påsökandens vandel som för den som söker tillstånd till serveringtill allmänheten.MotionerI motion So19 av m.fl. (s, c, fp, mp)yrkas att beslutar att alkoholinköp som grundas påsärskilda serveringstillstånd eller tillstånd för slutnasällskap skall ske genom Systembolaget för att säkerställaskattebetalning m.m. (yrkande 6). Motionärerna pekar på attflera kommuner är relativt frikostiga med att beviljatillfälligt tillstånd. Då tillfälliga tillstånd är svåra attkontrollera bör inköp i anledning av dessa alltid ske genomSystembolaget. På så sätt kan samhället också regleraverksamheten i anslutning till slutna sällskap. Vidare begärsett tillkännagivande till regeringen om att prövningen avserveringstillstånd till slutna sällskap skall ske noggrant(yrkande 7).I motion So12 av () hemställs om etttillkännagivande om att försäljningen till innehavare avtillfälliga tillstånd är att betrakta som detaljhandel(yrkande 6). Med anledning av de kontrollsvårigheter somär förenade med tillfälliga serveringstillstånd bör försäljningav starköl, vin och sprit till innehavare av sådant tillståndbetraktas som detaljhandel och inköpen följaktligen ske viaSystembolaget.Utskottets bedömningInnehavare av serveringstillstånd skall kunna köpaalkoholdrycker från den som har partihandelstillstånd.Något undantag bör enligt utskottet inte göras för slutnasällskap eller innehavare av tillfälliga tillstånd.Utskottet tillstyrker förslagen i 6 kap. 5 § och 7 kap. 5 §alkohollagen och avstyrker motionerna So12 (s) yrkande 6 ochSo19 (s, c, fp, mp) yrkande 6. Även yrkande 7 i motion So19avstyrks.Kriterier för serveringstillståndInledningI den föreslagna lagens 7 kap. 7 och 8 §§ regleras degrundläggande förutsättningarna för att kunna fåserveringstillstånd för spritdrycker, vin och starköl.Den lämplighetsprövningen som gäller föreslås ipropositionen kvarstå i stort sett oförändrad. Den särskildaregleringen för alkoholservering på nöjes- och idrottsplatserslopas och skall i stället ingå i den allmänna alkoholpolitiskabedömningen. Vid prövning av en lokals lämplighet tas nuvarandekrav om särskilt medgivande för drinkbarer bort. Ett villkor föratt få ett serveringstillstånd skall även i fortsättningen varaatt lagad mat kan serveras. Undantag från matkrav införs vidalkoholservering i teatrar och konsertlokaler. minibar skall under vissa förutsättningar tillåtas.LämplighetsprövningI 40 § LHD stadgas att vid tillståndsprövningen skallsärskilt beaktas behovet av servering, sökandens lämplighet attbedriva servering av alkoholdrycker och serveringsställetstjänlighet för ändamålet. Vid prövningen skall särskild hänsyntas till sökandens lämplighet med avseende på laglydnad ochbenägenhet att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna.Lämplighetskraven för att få ett serveringstillstånd innebäratt sökanden skall vara lämplig för den socialt ansvarsfullauppgiften att servera spritdrycker, vin eller starköl. Enligtförarbetena till lagen skall sökanden ha kännedom omalkohollagstiftningen och ekonomiska förutsättningar att skötaverksamheten på ett tillfredsställande sätt.Lämplighetsprövningen enligt LHD omfattar således två delar;sökandens kunskaper i alkohollagstiftningen och sökandenspersonliga vandel. När det gäller kunskaper ialkohollagstiftningen anser i sina allmänna rådatt kunskaperna skall vara dokumenterade t.ex. genom attsökanden genomgått restaurangskola och/eller har ett par årserfarenhet i branschen. Prövningen av den personliga vandelnavser ekonomisk skötsamhet och eventuell tidigare brottsligbelastning. När det gäller uppgifter om tidigare ekonomiskskötsamhet är kravet att sökanden skall ha fullgjort sinaskyldigheter gentemot det allmänna. ochskattemyndigheten är skyldiga att lämna ut de uppgifter somtillståndsmyndigheten behöver för sin prövning. Vidare krävs enfinansieringsplan om en nystartad verksamhet. Även yttrandenfrån polismyndigheten skall begäras in.Enligt regeringens uppfattning finns det inga skäl attprövningen av sökandens lämplighet skall bli mindre noggrann änhittills för att tillståndsprövningen flyttas över frånlänsstyrelserna till kommunerna. prövningav sökandens personliga lämplighet bör dock förenklas genom attsökanden åläggs att i möjligaste mån själv införskaffaerforderligt underlag för bedömning av ansökningen. Sökanden kanexempelvis åläggas att uppvisa utdrag från kronofogdemyndighet,intyg från skattemyndigheten om momsregistrering m.m.,konkursintyg från tingsrätten, intyg om utbildning ochanställningar, hyreskontrakt, köpeavtal och finansieringsplan.Det bör framgå av ansökningsformuläret vilka handlingar somskall följa med en ansökan om serveringstillstånd. Det återstårsedan för tillståndsmyndigheten att begära yttrande frånpolismyndigheten.I propositionens lagförslag (7 kap. 7 §) stadgas attserveringstillstånd får meddelas endast den som visar att hanmed hänsyn till sina personliga och ekonomiska förhållanden ochomständigheterna i övrigt är lämplig att utöva verksamheten.Sökanden skall också visa att lagad mat skall kunnatillhandahållas vid serveringen av spritdrycker, vin ochstarköl. Vid tillståndsprövningen skall särskild hänsyn tas tillom sökanden är laglydig och benägen att fullgöra sinaskyldigheter mot det allmänna.Förslaget innebär att högre krav ställs på sökanden än vad somgäller i och med att sökanden skall visa att han ärlämplig att bedriva alkoholservering och att serveringsställetuppfyller kraven om att lagad mat skall finnas att tillgå.Bevisbördan läggs på sökanden. Detta medför enligtspecialmotiveringen till lagförslaget att tillstånd inte kanbeviljas t.ex. om ingenting är känt om sökandens tidigareverksamhet. Att inga anmärkningar framkommit är således intetillräckligt. För tillstånd bör krävas en utredning som görsannolikt att sökanden kommer att bedriva serveringen i enlighetmed lagens bestämmelser.Sökanden måste enligt propositionen uppfylla högt ställda kravpå lämplighet. I specialmotiveringen sägs att prövningen avlämpligheten skall avse sökandens personliga och ekonomiskaförhållanden i vid mening. När en sökande har dömts för brottmåste det förflyta en tämligen innan tillstånd kanbeviljas. Motsvarande gäller tillstånd för en sökande som varitinblandad i konkurs. Det är i detta sammanhang av mindrebetydelse om konkursen inträffat i serveringsrörelse eller iannan näringsverksamhet. Misstanke om ekonomiska oegentlighetereller brottslig verksamhet bör kunna leda till att tillståndvägras eller att ett tillstånd omprövas.I motion So13 av m.fl. (m) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om krav på sökande av serveringstillstånd(yrkande 4). Motionärerna vänder sig mot förslaget ipropositionen om att en person som skall komma i fråga förtillstånd för alkoholservering närmast skall vara kliniskt frifrån några brister. Det mest allvarliga är att bevisbördan vidansökan om tillstånd ligger hos den sökande och inte hostillståndsmyndigheten och den omständigheten att ingaanmärkningar framkommit inte är tillräckligt för att beviljasserveringstillstånd. Motionärerna anser att detta är en orimligrättsordning som inte kan accepteras. Inte heller kanmotionärerna acceptera uttalandet i specialmotiveringen om atten person som söker tillstånd inte får ha varit inblandad i enkonkurs på mycket . Regeringen tycks utgå från att enkonkurs alltid innefattar något skumt och olagligt och tar intehänsyn till att konkurser kan bero på en rad andra faktorer.Enligt motionärernas uppfattning skall tillstånd i allmänhetalltid ges om den sökande uppfyller kraven i alkohollagen.Däremot delar motionärerna regeringens åsikt att kontrollen övergivna tillstånd skall vara strikt.Nöjes- och idrottsplatserRegeringen anser, i likhet med , att särskild restriktivitet beträffande tillståndtill serveringsställen på nöjes- och idrottplatser har ettmycket begränsat alkoholpolitiskt värde. Någon motsvarighet tillundantagsbestämmelsen i 39 § LHD om att tillstånd till serveringav alkoholhaltiga drycker på nöjes- eller idrottsplats endastfår meddelas om det föreligger särskilda skäl bör därför inteinföras i alkohollagen. får vidtillståndsprövningen ta i beaktande de särskilda omständighetersom föreligger i det enskilda fallet och vid behov förenatillståndet med föreskrifter om hur serveringen skall bedrivas.Vid tillståndsprövningen och i tillsynsverksamheten bör kommunensärskilt uppmärksamma alkoholserveringen på idrottplatser, såatt denna inte inkräktar på en av samhällets grundläggandevärderingar, nämligen att alkohol och idrott inte hör ihop, sägsdet vidare i propositionen. Serveringen måste ske underrestaurangmässiga former. I propositionen anförs också att detbör vara möjligt för en kommun att förhindra alkoholservering isärskilt känsliga områden. Som exempel på sådana områden nämnsområden i närheten av ungdomsgårdar, trafikleder, idrottsplatsereller i områden med känd missbruksproblematik. En individuellprövning måste dock ske av varje ansökning och ett avslag måstemotiveras utifrån de kriterier för serveringstillstånd somgäller enligt alkohollagen, dvs. antingen med hänvisning tillsökanden eller serveringsstället eller med hänsyn tillalkoholpolitiska olägenheter.I motion So12 av () begärs etttillkännagivande om kriterier för serveringstillstånd (yrkande8). Motionären anför att regeringen anser att det skall finnasmöjligheter för närboende att överklaga ett alkoholtillstånd.Oklarhet råder om hur effektiv lagstiftningen är i detta fall.Möjlighet bör enligt motionären finnas för såväl närboende somkommun att ange andra kriterier för serveringstillstånd såsomhög koncentration av restauranger, buller och andra störningar.I motion So19 av m.fl. (s, c, fp, mp)hemställs om tillkännagivanden om vad som anförts om flerobjektiva kriterier för serveringstillstånd såsombefolkningsunderlag och att tillstånd bör undvikas i närheten avungdoms-, idrotts- och trafikmiljöer (yrkandena 4 och 5).Enligt motionärerna bör antalet kriterier för att fåserveringstillstånd utvidgas. Ytterligare kriterium bör vararelationen mellan antalet tillstånd och befolkningsunderlaget ikommunen, och att restriktivitet med serveringstillstånd skallråda i och kring lokaler som frekventeras av barn och ungdomsamt familjära och idrottsliga miljöer.Mattvång, m.m.I 41 § LHD stadgas att tillstånd till servering fårmeddelas endast om det kan antas att tillhandahållande av lagadmat kommer att utgöra en betydande del av rörelsen. Tillståndtill servering av öl får dock meddelas om lagad mat finns atttillgå eller i annat fall om särskilda skäl föreligger.I 48 § LHD anges att vid servering av spritdrycker, vin ochstarköl skall lagad mat finnas att tillgå.I 9 § LHD stadgas att vid detaljhandel med och servering avalkoholdrycker skall alkoholfria drycker finnas att tillgå itillfredsställande urval och omfattning.Alkoholpolitiska kommissionen har i delbetänkandetServeringsbestämmelser (SOU 1993:50) uttalat att "den svenskamodellen" med ett samband mellan mat och alkoholservering skallfinnas kvar men vara enklare utformad. För tillstånd bör detenligt kommissionen räcka med ett godkänt restaurangkök och attlagad mat tillhandahålls. Beträffande drinkbarer anserkommissionen att dessa inte får bli alltför dominerande ochföreslår att regeln om att de skall utgöra en mindre del avrestaurangrörelsen behålls. Det är inte tillåtetatt servera vin eller starköl i pausen på teatrar utan attsamtidigt servera lagad mat. Kommissionen föreslår att tillståndför pausservering av vin, starköl och öl utan krav på lagad matskall kunna ges till teatrar och konsertlokaler. Minibarer påhotellrum föreslås på vissa villkor tillåtas på hotell medserveringstillstånd.Regeringen ansluter sig till kommissionens principiellasyn på att matservering även fortsättningsvis skall vara ettkrav för att serveringstillstånd skall kunna beviljas. Kravetbör dock utformas på ett annat sätt än de nuvarande kraven iLHD. I propositionen föreslås att ett villkor för att få ettserveringstillstånd även fortsättningsvis skall vara att lagadmat kan serveras. Matserveringen behöver dock inte uppgå till enviss andel av den totala omsättningen, men lagad mat skall kunnatillhandahållas och lokalen skall ha ett godkänt restaurangkök.Regeringen anser också i likhet med kommissionen att förbudetmot pausservering utan mattvång i foajéer till teatrar ochkonsertlokaler inte kan anses tillräckligt alkoholpolitisktmotiverat och föreslår därför att något motsvarande förbud inteinförs i alkohollagen. Sådan servering är docktillståndspliktig. Med undantag för kravet på matservering skalltillståndsmyndigheten pröva en sådan ansökan utifrån detillståndskriterier som anges i lagen. Serveringstillståndet fårdock endast omfatta vin och starköl, och servering får endastske i paus under pågående föreställning.I likhet med kommissionen föreslår regeringen attalkoholservering från minibarer bör kunna tillåtas ifortsättningen och att bestämmelser härom skall införas i dennya lagen. Alkoholservering från minibar skall enligtregeringens mening endast få bedrivas av hotell som harserveringstillstånd.