bet · GH01LU20 · 1994-03-24 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet 36 motionsyrkanden i olikakonkursrättsliga frågor. Motionerna rör spörsmål omföretagsrekonstruktion, konkursförvaltning, s.k.bekvämlighetskonkurser, förmånsrättsordning och konkurser medinternationell anknytning. Vidare tas i motionerna upp frågor omåtgärder för att vid konkurs effektivare utreda misstanke omekonomisk brottslighet, näringsförbud, konkursregister samtkonkursförvaltarnas och revisorernas roll vid utredning avekonomisk brottslighet. I betänkandet behandlas också en motionsom rör en viss redovisningsfråga.I ärendet har inkommit en skrivelse från SverigesIndustriförbund.Utskottet förordar -- med bifall till tre motionsyrkanden --tillkännagivande om att regeringen bör överväga vissa närmareangivna spörsmål. Det gäller dels effektivare åtgärder för att isamband med konkurs utreda ekonomisk brottslighet, dels en meraktiv roll för konkursförvaltarna med avseende på att utredasådan brottslighet dels ock revisorernas roll och uppgifter ifråga om att utreda denna typ av brottslighet. Utskottetförordar vidare -- med bifall till två motionsyrkanden --tillkännagivanden om att näringsförbud bör kungöras resp. attett centralt konkursregister inrättas.Utskottet avstyrker motionsyrkandena i övrigt.Till betänkandet har fogats tre reservationer och ett särskiltyttrande (m,fp,c,kds). 1993/94:L301 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om begränsad rätt för gamla ägarkretsen attdirekt efter en konkurs driva företaget vidare utan nya insatserav eget kapital,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av översyn av konkurrensreglernatill gagn för konkurrens på lika villkor,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om införande av någon form av karens efteroskälig konkurs.1993/94:L303 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att utvidga näringsförbudet för tillämpningäven i de konkursfall som är att jämställa med enskildnäringsutövning.1993/94:L304 av m.fl. (fp,m,c,kds) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om allmänhetens möjlighet till insyn i konkurs.1993/94:L305 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ekonomisk rehabilitering av företag,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av förmånsrättsordningen.1993/94:L306 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om beslut av nya regler och förslag tilllagändring vid hantering av konkurser.1993/94:L307 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till ändringar av förmånsrättslagen(1970:979) i enlighet med vad som anförts i motionen.1993/94:L308 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till ändring av förmånsrättslagen(1970:979) i enlighet med vad som anförts i motionen.1993/94:L309 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till ändringar i konkurslagen(1987:672) beträffande förvaltning och tillsyn i enlighet medvad som anförts i motionen.1993/94:L310 av () vari yrkas att isamband med att skattefordringarnas förmånsställning upphävsbeslutar om ändring i lagen (1984:649) om företagshypotek ienlighet med vad som anförts i motionen.1993/94:L311 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om erforderliga åtgärder så att småföretaginte skall behöva försättas i likvidation på grund av ejrealiserade kursförluster.1993/94:L312 av () vari yrkas att hosregeringen begär förslag till ändring av konkurslagen (1987:672)och av aktiebolagslagen (1975:1385) i enlighet med vad somanförts i motionen.1993/94:L313 av () vari yrkas3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av förmånsrättsordningen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om avskaffande av förmånsrättsordningen förskatter,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om avskaffande av förmånsrätten föröverhypotek,9. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om näringsförbud,10. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om stärkt leverantörsskydd,11. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om företagsrehabilitering.1993/94:L315 av (nyd) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om skuldredovisningsmöte.1993/94:L316 av och (nyd) vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ändra förordnandet av konkursförvaltareför att uppnå fri konkurrens.1993/94:L317 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av snara lagstiftningsåtgärder förförhindrande av konkursmissbruk.1993/94:L319 av och () variyrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om prioriteringsordning vid konkurs.1993/94:L320 av och ()vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag om införande avs.k. konkurskarantän,2. att hos regeringen begär lagförslag innebärandeatt svenska konkurser också skall inbegripa annan än i Sverigebefintlig egendom.1993/94:L904 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom utvidgad giltighet vid återtagandeförbehåll.1993/94:L905 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom förmånsrätt vid konkursutdelning och betalningsföreläggande.1993/94:Ju810 av m.fl. (nyd) vari yrkas41. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om konkursförvaltararvoden.1993/94:Ju811 av m.fl. (s) vari yrkas13. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åtgärder för att effektivare utredamisstanke om ekobrottslighet i samband med konkurs,14. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att kungöra beslut om näringsförbud,15. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att upprätta ett centralt konkursregister,16. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ge konkursförvaltarna en mer aktivroll,17. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om utredning av revisorernas roll ochuppgifter.1993/94:N284 av m.fl. (fp) vari yrkas2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om konkurser.1993/94:N305 av m.fl. (s) vari yrkas17. att hos regeringen begär ett förslag omhantering av leverantörsfordringar i samband med konkurser ienlighet med vad som anförts i motionen. AllmäntEfterlevnaden av civilrättsliga regler om betalningsskyldighetgaranteras i sista hand av att en gäldenärs egendom tvångsvis,genom utsökning och konkurs, kan användas till att tillgodosefordringsägarna. regleras väsentligen genomkonkurslagen (1987:672), KL, som trädde i kraft den 1 januari1988. Konkursreglerna utgår från att, när flera borgenärer intekan få betalt fullt ut för sina fordringar, förlusten i principskall fördelas proportionellt i förhållande till vars och ensfordran. Konkursens primära uppgift är alltså att tillhandahållaett system för att tvångsvis och i den ordning som anges iförmånsrättslagen tillgodose de konkurrerandebetalningsanspråken. Åtskilliga lagar vid sidan av KL har storbetydelse för konkursinstitutets funktion. Särskilt kan nämnasförmånsrättslagen (1970:979), lönegarantilagen (1992:479) ochackordslagen (1970:847).Med ackord avses en ekonomisk uppgörelse mellan en gäldenärsom är på obestånd och hans borgenärer. Den nu gällandeackordslagen reglerar i princip bara vad man bruka kallaoffentligt ackord (tvångsackord), dvs. fall där uppgörelsenkommer till stånd genom ett beslut av domstol efter en offentligackordsförhandling och kan genomföras mot en borgenärsminoritetsbestridande. Vid sidan härav förekommer underhandsackord, dvs.formlösa överenskommelser som ingås på frivillighetens väg ochkräver samtycke av alla berörda borgenärer.Med anledning av ett riksdagsbeslut (se bet. LU 1987/88:12)tillsattes med uppdrag att utredaett antal spörsmål på konkursrättens område. Utredningenavlämnade slutbetänkandet (SOU 1992:113) Lag omföretagsrekonstruktion. I betänkandet föreslås ett nyttrekonstruktionsförfarande, företagsrekonstruktion, somersättning för konkurs i vissa fall.Betänkandet, vars närmare innehåll redovisas nedan, harremissbehandlats och en proposition i ämnet har aviserats tillhösten 1994.FöretagsrekonstruktionDen av föreslagna lagen omföretagsrekonstruktion, vilken föreslås ersätta ackordslagen, ärtillämplig på alla näringsidkare. Den avser att ökamöjligheterna att utan konkurs rekonstruera ennäringsverksamhet, när gäldenären har fåttbetalningssvårigheter. De centrala dragen i förfarandet ärföljande.Ansökan om företagsrekonstruktion kan göras av såvälgäldenären som av en borgenär och görs hos tingsrätt. Det äremellertid inte möjligt att mot gäldenärens vilja tvinga denneatt underkasta sig företagsrekonstruktion. Då beslut omföretagsrekonstruktion fattats utser domstolen en administrator,som skall utreda gäldenärens ekonomiska situation och dessutomverka för att borgenärernas intressen iakttas. Under förfarandetfortsätter gäldenärens verksamhet i allmänhet på vanligt sätt.Gäldenären behåller i princip sin rådighet, men viktigarebeslut, såsom ingående av nya förpliktelser eller pantsättningav fast egendom, kräver samtycke av administratorn. Närdomstolen beslutat om företagsrekonstruktion inträder vidare ettallmänt indrivnings- och verkställighetsförbud beträffandesådana skulder som uppstått dessförinnan.Den utsedde administratorn skall upprätta enrekonstruktionsplan. I planen skall denne bl.a. beskriva vilkaåtgärder som måste vidtas för att man skall komma till rätta medföretagets problem. Administratorn bör söka nå fram till enunderhandsuppgörelse med borgenärerna och gäldenären. Kan ensådan uppgörelse inte nås får gäldenären vid samma domstolansöka om offentligt ackord. En ansökan omföretagsrekonstruktion -- liksom när gäldenären medger enborgenärs ansökan -- är att anse som en förklaring om attgäldenärsföretaget ställer in sina betalningar. För att hindramissbruk av förfarandet skall rätten göra en viss prövning avansökningen. från det att domstolen bifallit enansökan om företagsrekonstruktion skall det hållas ettborgenärssammanträde. Då skall borgenärerna beredas tillfälleatt uttala sig om förfarandet bör fortgå. Förfarandet får pågåunder av , men kan förlängas upptill ett år.I motion L305 av () förordas en nylagstiftning om ekonomisk rehabilitering av företag (yrkande 1).En sådan reglering bör innefatta två huvudformer avrehabiliteringsåtgärder, dels företagsrekonstruktion som avserett mer omfattande saneringsarbete, dels företagssanering dåenklare åtgärder bedöms tillfyllest för att rädda ett företag.Företagsrekonstruktion bör i första hand ske på frivillig väg.Domstol skall dock alltid kunna kopplas in för att t.ex. lösa enuppkommen tvist under förfarandet. Företagssaneringen skallfrämst hänföra sig till skuldbelastningen i ett företag ochinnebär att fordringsägare och gäldenär i enighet skall kommaöverens om en lindring i skuldbördan på olika sätt. De åtgärdersom skall omfattas av lagstiftningen avser företag som hamnat iekonomiska svårigheter men där det bedöms att konkurs kanundvikas och företagets fortlevnad säkras om åtgärderna sätts inpå ett tidigt stadium. Samma inriktning har motion L313(yrkande 11) av samme motionär.Också i motion L315 av (nyd) förordas attåtgärder sätts in på ett så tidigt stadium som möjligt för ettkrisföretag så att en utveckling mot obestånd som ytterstdrabbar borgenärerna motverkas. Ett medel härför kan enligtmotionären vara ett tidigt skuldredovisningsmöte inför tingsrättdär gäldenären och samtliga borgenärer deltar. Syftet med ettsådant möte skulle vara att få en överblick av ettföretags ställning och dess möjligheter att leva vidare. Underledning av domstolen skall strävan vara att uppnå frivilligauppgörelser mellan parterna.Utskottet vill för sin del framhålla att konkursinstitutet ärnödvändigt i ett utvecklat och dynamiskt samhälle. Konkurser kanses som en integrerad del av en fungerande marknadsekonomi. Ärdet fråga om ett gäldenärsföretag som inte går att rekonstruera,t.ex. på grund av brist på tillgångar, är konkurs en oundvikligmetod för att tillgodose borgenärerna och avveckla företaget.Finns det anledning anta att gäldenären har sökt gynna någonborgenär framför de övriga, kan konkurs även visa sig vara denlämpligaste utvägen för att möjliggöra återvinning av enotillbörlig transaktion eller för att förhindra ytterligaresådana transaktioner. Kan man misstänka t.ex. brott motborgenärer framstår konkurs som regel oundviklig av den orsaken.Det är emellertid enligt utskottet viktigt att man tar tillvara alla utvägar att hindra onödiga konkurser. Enligttillgängliga uppgifter tredubblades antalet konkurser frånslutet av till . Dessutom ökadeförlusterna per konkurs mycket kraftigt ,exempelvis för leverantörer till konkursföretag, för banker somgett krediter till sådana företag samt för staten till följd avlönegarantin och skattefordringar som inte gottgjorts. Frånsamhällsekonomisk synpunkt har ofta understrukits det önskvärdai att hindra onödig värdeförstörelse och att räddaarbetstillfällen. Problemen förvärras ofta av att företag somgår i konkurs drar med sig andra genom s.k. dominoeffekter. Detär således av stor betydelse för samhällsekonomin attkonkurshanteringen är rätt utformad.Under de senaste årtiondena har det också blivit alltvanligare att se de insolvensrättsliga reglerna inte bara somnormer för att tvångsvis lösa de ekonomiska mellanhavandenamellan en insolvent gäldenär och hans borgenärer utan också sommedel att slå vakt om vissa andra viktiga samhällsintressen. Ettexempel härpå är att enligt KL konkursförvaltaren, utöver singrundläggande skyldighet att ta till vara borgenärernasintresse, har möjlighet att beakta sysselsättningsaspekter vidavvecklingen av konkursboet.Konkursförfarandet är emellertid -- och måste vara -- inriktatpå just avveckling av konkursboet. Förfarandet måste vidare avhänsyn inte minst till borgenärernas rättssäkerhet vara närmarereglerat i en rad hänseenden, t.ex. beträffande gäldenärensförlust av sin rådighet, återvinning till konkursbo, vilkafordringar som får göras gällande, förvaltningens anordnande,utdelning till borgenärerna m.m. En konkurs drar också lätt utpå tiden och blir ofta kostsam i sig.Utskottet vill framhålla att det är mot den nu angivnabakgrunden som behovet vuxit sig allt starkare av ettalternativt förfarande som, om möjligt, kan träda i funktioninnan företaget har blivit definitivt insolvent och därmedersätta konkurs. En annan orsak som också angetts som skäl förett alternativt insolvensförfarande är att nuvarande ackordslaginte visat sig vara ett så effektivt instrument förrekonstruktion av företag som man antog vid den lagens tillkomstår 1970. Som redovisat har man i storutsträckning i utlandet sökt komma till rätta med motsvarandeproblem genom ett reformarbete som varit och är inriktat på nyaförfaranden som skall underlätta en sanering av i och för siglivsdugliga företag. Ett viktigt syfte med reformarbetet iutlandet har varit att söka få i gång ett saneringsförfarandeinnan gäldenärens ekonomiska situation är ohjälplig och konkursoundviklig.Då förslag till lag omföretagsrekonstruktion lades fram var antaletföretagskonkurser rekordhögt och i markant stigande sedan 1990.Enligt tillgänglig statistik minskade dock antalet konkurserunder 1993 jämfört med året innan, och det är enligtutskottet knappast en vågad gissning att ytterligare minskningkan förväntas. Förhållandena nu är således i viss mån annorlundaän då presenterade sitt förslag. Antaletkonkurser är dock fortfarande mycket högt, och utskottetsbedömning är att det oavsett mer eller mindre konjunkturberoendefluktuationer i antalet konkurser finns ett påtagligt ochlångsiktigt behov av ett rekonstruktionsförfarande för företag iekonomisk kris som kan utgöra alternativ till konkurs.Utskottet förutsätter nu att regeringen till hösten 1994framlägger ett förslag om rekonstruktion av företag. Med hänsynhärtill bör motionsyrkandena inte föranleda någon riksdagensåtgärd. Utskottet avstyrker därför bifall till motionerna L305yrkande 1, L313 yrkande 11 och L315.KonkursförutsättningarnaEnligt 1 kap. 2 § KL skall en gäldenär som är på obeståndefter egen eller en borgenärs ansökan försättas i konkurs. Medobestånd (insolvens) avses enligt andra stycket i paragrafen attgäldenären inte rätteligen kan betala sina skulder och att dennaoförmåga inte är endast tillfällig. Insolvens anses föreligga omgäldenärens ställning är sådan att han inte kan betala sinaskulder allteftersom de förfaller. Häri ligger att en gäldenärkan vara likvid på kort sikt, dvs. ha till förfogandepengar eller andra lättrealiserade tillgångar som svarar mothans aktuella behov av betalningsmedel, men ändå vara insolventpå . Och på andra sidan gäller att bristandelikviditet inte behöver innebära att en person är ur stånd atttill fullo gottgöra sina borgenärer. Han kan t.ex. ha andratillgångar som efter hand kan realiseras så att han kan görarätt för sig.Ett aktiebolag upphör vanligen att vara rättssubjekt genomlikvidation. Likvidationen innebär att aktiebolagetsrättsförhållanden skall avvecklas och kan ske i form av enfrivillig likvidation eller som en tvångslikvidation. Medtvångslikvidation menas att allmän domstol beslutar attaktiebolaget skall träda i likvidation. Förutsättningarna föratt besluta om tvångslikvidation, de s.k. likvidationsgrunderna,finns angivna i 13 kap. 2--4 §§ aktiebolagslagen (1975:1385).Likvidationsgrunden enligt 13 kap. 2 § aktiebolagslagen är attbolagets eget kapital understiger hälften av det registrerade.Bestämmelsen innebär att styrelsen skall upprätta en s.k.kontrollbalansräkning så snart man misstänker att det egnakapitalet understiger hälften av det registreradeaktiekapitalet. Bolaget skall försättas i likvidation om detinte under vissa närmare angivna förutsättningar visas att detegna kapitalet uppgår till det registrerade aktiekapitalet.Styrelseledamöter eller verkställande direktör som försummar attfullgöra vad som åligger dem enligt lagrummet ansvararsolidariskt för bolagets uppkommande förbindelser.Enligt motion L312 av () bör den s.k.fristdagen i konkurs vara den dag styrelsen finner attkontrollbalansräkning utvisar att aktiekapitalet är till mer änhälften förbrukat. Förslaget för också enligt motionen med sigvissa skadeståndsrättsliga konsekvenser.Utskottet kan konstatera att liknande tankegångar presenteratsi en rapport till Expertgruppen för studier i offentlig ekonomi(). I rapporten (Ds 1994:37) Den svenska insolvensrätten --Några förslag till förbättringar inom konkurshanteringen m.m.föreslås bl.a. en ny definition av obestånd som förutsättningför att ett rättssubjekt kan försättas i konkurs.Enligt rapporten är den nuvarande definitionen på obestånd iKL svårhanterlig och leder inte sällan till att bolag sätts ikonkurs . Bolagets faktiska ekonomiska ställning börtillmätas en större betydelse vid bedömningen av om bolaget ärkonkursmässigt eller ej. Utgångspunkten vid denna bedömning börsåledes enligt rapporten vara om bolaget är sufficient ellerinte. Är bolaget insufficient, dvs. att skulderna överstigertillgångarna, bör det med andra ord på ansökan av bolaget självteller av dess borgenärer kunna försättas i konkurs. Beträffandeaktiebolag får man sålunda genom förslaget samstämmighet mellanregler om likvidationsplikt och obestånd. Den främsta fördelensom uppnås genom denna förändring av obeståndsbegreppet ärenligt rapporten att man undviker att konkurser kommer attinledas på ett för sent stadium.Utskottet vill särskilt framhålla att insufficiens inteansetts tillräckligt för att motivera konkurs. KL:s ståndpunktär i stället, att frågan om förutsättningar för konkurs är förhanden, bör avgöras efter en mera allsidig och nyanseradbedömning av olika ekonomiska faktorer än den som avspeglas ibegreppet insufficiens. Därvid krävs en allmän bedömning avgäldenärens förmögenhetsställning och förutsättningar att -- vidbehov genom realisation av tillgångar -- kunna infria sinaskulder i rätt tid. Hänsyn skall också tas till gäldenärensförvärvsförmåga och möjligheter att få kredit.Enligt utskottet är det gällande insolvensbegreppet som grundför konkurs en väl förankrad princip ikonkursrätten. Utskottet är inte nu berett att förorda en sådaningripande förändring av konkursförutsättningarna som förslageni motion L312 synes medföra. Med hänsyn till att ESO-rapportenhelt överlämnats till utgårutskottet dock från att vidare överväganden i frågan kommer attske. Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionen.KonkursförvaltningenGenom konkursbeslutet förlorar gäldenären rådigheten över denegendom som ingår i konkursboet. Rådigheten tillkommer i ställetförvaltaren, som utses av rätten efter hörande avtillsynsmyndigheten. Förvaltarens allmänna åligganden är enligt7 kap. 8 § första stycket KL att ta till vara borgenärernasgemensamma rätt och bästa samt vidta alla de åtgärder somfrämjar en förmånlig och snabb avveckling av boet. Förvaltarenhar bl.a. att upprätta en s.k. förvaltarberättelse,innehållande bl.a. uppgifter om boets tillstånd och orsakernatill gäldenärens obestånd. Berättelsen skall också innehållauppgift i förekommande fall om att misstanke om brott som avsesi 11 kap. (brott mot borgenärer m.m.) anmälts tillåklagare.Förvaltningen skall stå under tillsyn av en tillsynsmyndighet.Tillsynsmyndigheter är vissa kronofogdemyndigheter som avregeringen utsetts därtill. uppgift ärenligt 7 kap. 27 § KL allmänt att övervaka att förvaltningenbedrivs på ett ändamålsenligt sätt i överensstämmelse med KL ochandra författningar.Myndigheten skall särskilt se till att avvecklingen av konkurseninte fördröjs i onödan, och myndigheten kan, när den finner detlämpligt, fordra redovisning av förvaltaren. Om särskildaomständigheter motiverar det, får myndigheten utse revisorer förgranskning av boets räkenskaper och förvaltning i övrigt. Iviktigare frågor skall förvaltaren höra tillsynsmyndigheten ochsärskilt berörda borgenärer.En förvaltare skall alltid avge slutredovisning för sinförvaltning till tillsynsmyndigheten. Till redovisningen skallbifogas de handlingar som är av betydelse för kontrollen av den.Slutredovisning kan alltid klandras av gäldenären ochtillsynsmyndigheten och under vissa förutsättningar av borgenär.Arvodet till en förvaltare bestäms enligt 14 kap. 4 § KL avrätten. Arvodet får inte bestämmas till ett högre belopp än som,med hänsyn till det arbete som uppdraget har krävt, den omsorgoch skicklighet varmed det har utförts samt boets omfattning,kan anses utgöra skälig ersättning för uppdraget. Rätten skall,innan den bestämmer arvodet, i princip inhämta yttrande i fråganav tillsynsmyndigheten samt ge gäldenären och de borgenärer somhos rätten har begärt det tillfälle att yttra sig överframställningen inom viss tid.Arvode till förvaltaren hör till konkurskostnaderna. Dessakostnader skall utgå ur konkursboet framför andra skulder somboet har ådragit sig. I den mån ett arvode tillkonkursförvaltaren inte kan tas ut ur boet, skall arvodet iprincip betalas av staten.Enligt motion L309 av () börkonkursförfarandet anpassas till sin huvudfunktion, nämligen atttillgodose borgenärerna. Motionären anser att det starkt kanbetvivlas att nuvarande ordning med en tillkronofogdemyndigheten knuten tillsynsmyndighet är ägnad attfrämja detta huvudintresse. bör därför iprincip ordnas på ett sätt som motsvarar regleringen iaktiebolagslagen av förvaltningen av aktiebolag med denskillnaden att borgenärerna övertar aktieägarnas befogenheter.Tillsynen skulle kunna läggas på .