bet · GH01LU16 · 1994-03-22 00:00:00 — Utskottet vill därför särskilt fästauppmärksamheten på vad som gäller för sådana fotografier somtillkommit före de nya reglernas ikraftträdande och varsskyddstid enligt äldre bestämmelser då inte har löpt ut. Fördessa fotografier skall de nya reglerna inte tillämpas när detär fråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som harförvärvats redan före ikraftträdandet. När det gällerbeställarregeln innebär detta att den -- också under denförlängda skyddstid som följer av de nya reglerna -- skalltillämpas på fotografier som har tillkommit föreikraftträdandet.I propositionen framläggs förslag till lag om ändring i lagen(1968:430) om mervärdeskatt. Denna lag ersätts med en nymervärdesskattelag (prop. 1993/94:99, SkU29,rskr. Den nya mervärdesskattelagen har utformats medhänsynstagande till förslagen i den nu aktuella propositionen.Eftersom utskottet ovan förordat att ikraftträdandet av dennu föreslagna lagstiftningen skall flyttas fram till den 1 juli1994 bör någon ändring inte vidtas mervärdeskattelagutan lagförslaget bör avslås.Mot de delar av propositionsförslaget som inte särskilt harberörts, har utskottet ingen erinran.Vissa närstående rättigheterI två motionsyrkanden tas upp frågor om de utövandekonstnärernas rätt. I Kr241 av Per () begärs enutredning med syfte att ge de utövande konstnärerna påmusikområdet samma skydd för deras inspelade prestationer somges åt upphovsmännen (yrkande 5). Motionären erinrar om attskyddet för de utövande konstnärerna, musiker, sångare,skådespelare, dansare och andra artister, är begränsat tillinspelningsskydd, utsändningsskydd och kopieringsskydd, vilkarättigheter i sin tur begränsas genom vissa inskränkningarliknande dem som gäller för upphovsmännen. Så snart en inspeladprestation har offentliggjorts eller utgivits blir denupphovsrättsliga situationen annorlunda. Vidarespridning liksomallt offentligt framförande kan ske av sådana upptagningar utanmedgivande av de konstnärers prestationer som man utnyttjar.Detta avviker från de regler som gäller för upphovsmännen.Motionären framhåller att den nuvarande lagstiftningen innebäratt utövare saknar spridningsrätt, rätt till offentligtframförande av utgivna ljud- och/eller bildupptagningar,vidaresändningsrättigheter för inköpta TV-produktioner ochheltäckande ersättningsrätt.I motionen anförs att utövarna bör tillerkännas engrundläggande ensamrätt att göra sina levande och inspeladeprestationer tillgängliga för allmänheten. Det finns enligtmotionären också anledning att säkerställa ett skydd motutnyttjande av inspelade prestationer som råmaterial för digitaleller elektronisk bearbetning, manipulation och framställning avnya verk och produktioner.Även i motion Kr307 av m.fl. (s) begärs enutredning, syftande till ett utökat upphovsrättsligt skydd åt deutövande konstnärerna (yrkande 65).Utskottet behandlade i betänkandet 1992/93:LU44 enmotion med samma inriktning som de båda nu aktuella och pekade idet sammanhanget på att EG antog ettharmoniseringsdirektiv om uthyrning och utlåning av skyddadeverk och prestationer samt om närstående rättigheter. Inom ramenför pågick då förhandlingar mellan EG-kommissionenoch EFTA-staterna beträffande frågan hur EFTA-staterna skulleanpassa sin lagstiftning till direktivet. Sedan dessaförhandlingar avslutats, skulle frågan tas upp om vilkalagändringar som med anledning av förhandlingsresultatet visadesig vara nödvändiga. Utskottet förutsatte att regeringen isamband med den anpassning av reglerna om de närståenderättigheterna som blir nödvändig till följd av ävenskulle ta upp andra angelägna reformbehov på området.Utskottet har inhämtat att ett förslag till implementeringav det nämnda EG-direktivet kommer att presenteras i endepartementspromemoria . Förslaget, som hartillkommit i nordiskt samarbete, kommer att sändas ut på remiss.Utskottet utgår från att de frågor som har tagits upp imotionerna kommer att aktualiseras i det fortsattaberedningsarbetet. Något initiativ från sida ärdärför inte påkallat i frågan. Utskottetavstyrker således bifall till motion Kr 241 yrkande 5 samtKr 307 yrkande 65.Överlåtelse av upphovsrättI motion L802 av () tas upp frågan om formernaför överlåtelse av upphovsrätt. Det hävdas att det i världenfinns två modeller för ersättning till upphovsmännen. Den ena ärden "anglo-amerikanska" modellen. Enligt denna behandlaskonstverket som vilken handelsvara som helst, och allarättigheter övergår till den nye ägaren, varvid priset i dennamodell blir högre. Den andra upplåtelsemodellen beskrivermotionären som den "skandinaviska" modellen. Köparen övertarenligt denna en rätt att disponera konstverket under vissaförutsättningar. Säljaren kan förbehålla sig rätten tilltillgång till konstverket, kopieringsrätten m.m., och prisetblir följaktligen enligt denna modell lägre.Båda modellerna kan enligt motionären existera ochparallellt. När de sammanblandas, eller när reglerna ändras såatt ett överlåtelseavtal exempelvis plötsligt blir ettupplåtelseavtal, uppstår emellertid problem och rättsförluster.Motionären framhåller att det är angeläget att det finnsstabilitet på avtalsområdet och att det är viktigt att undvikaglidningar i regler för träffade avtal. De båda modellerna börrenodlas och en rent "anglo-amerikansk" och en rent"skandinavisk" modell skapas, vilka sedan kan existeraparallellt, med möjlighet för köpare och säljare att välja. Medhänvisning till det anförda begärs att som sin meningskall ge regeringen till känna vad i motionen anförts omupphovsrätten.I den mån motionären menar att det inom går en klarskiljelinje mellan en anglo-amerikansk och en skandinavisk synpå upphovsrätten är detta enligt utskottets uppfattning inte enrättvisande beskrivning. Historiskt sett kan man visserligen iutvecklingen av den europeiska upphovsrätten iaktta klaraskillnader mellan principer som utvecklats på den europeiskakontinenten och sådana som har sina rötter i det anglosaxiskakulturområdet. Skillnaderna har emellertid efter hand utjämnats,och detta kan sägas ha skett på den anglosaxiska modellensbekostnad. De kraftfulla harmoniseringssträvanden som pågår inomEG kan sägas vara baserade på den traditionellakontinentaleuropeiska synen på upphovsrätten, med dessframhävande av upphovsmännens individuellt starka ställning.De upphovsrättsliga reglerna beskriver bl.a. hos vem rättenuppstår och vilket skydd som ges rättighetshavaren. En heltannan fråga är vad som kan komma att gälla till följd av avtal.Utgångspunkten är att en upphovsman kan överlåta sin rätt, helteller delvis. Upphovsrätten behandlas i det sammanhanget som enförmögenhetsrätt, som rättighetshavaren fritt kan förfoga övergenom avtal. Det vanligaste är att rätten överlåts till en del,exempelvis genom ett förlagsavtal. Som en grundläggande regelgäller att överlåtelse av ett exemplar av ett konstverk inteinnefattar överlåtelse av upphovsrätten (27 § andra stycketupphovsrättslagen).Motionären synes utgå från att avtal som träffats med avseendepå upphovsrätten skulle kunna få ett ändrat innehåll till följdav en ändring av regelsystemet. En sådan effekt torde varautesluten, eftersom ny lagstiftning enligt hävdvunna principerinte ges retroaktiv verkan på redan ingångna avtal.Till följd av det anförda anser utskottet att det inte finnsbehov av en sådan ordning som motionären förespråkar. Utskottetavstyrker därför bifall till motion L802.Droit de suiteI 19 § upphovsrättslagen finns bestämmelser som inskränkerupphovsmännens ensamrätt till spridning av exemplar av sina verktill allmänheten. För litterära och musikaliska verk avserregeln verk som har utgivits. I fråga om konstverk innebärbestämmelsen att konstverket fritt kan spridas bland allmänhetenom det har överlåtits av konstnären eller är utgivet.Verkningarna av inskränkningen i spridningsrätten för konstverkär emellertid inte desamma som de som gäller för litterära ochmusikaliska verk.För en författare är det främst framställningen av exemplarför spridning till allmänheten som är av ekonomisk betydelse. mån hans verk röner uppskattning bland allmänheten har hanmöjlighet att begära kompensation i form av royalty när verketges ut i nya upplagor. För kompositörer är förhållandena iprincip likartade när det är fråga om utgivning av noter.Kompositörer och textförfattare har dessutom möjlighet attbegära ersättning i samband med att deras verk framförsoffentligt t.ex. vid konserter eller i radio eller TV. Dessaupphovsmannakategorier kan således i betydande utsträckning dranytta av den grundläggande ensamrätten.Bildkonstnärerna däremot kan, som följer av 19 §, inte påmotsvarande sätt dra nytta av upphovsrättens elementärarättigheter. Normalt begränsar sig konstnärernas rättigheter attutnyttja verket till överlåtelse av originalexemplaret eller,som t.ex. vid grafiska verk, till utgivning av en liten upplaga.Inskränkningarna i upphovsrätten får därför betydligt kraftigareeffekt för bildkonstnärerna. Att begränsa inskränkningarna ibildkonstnärernas spridningsrätt genom att ge dem en rätt attstyra vidarespridningen av sina verk kan emellertid av uppenbaraskäl inte komma i fråga.Mot bakgrund av den beskrivna situationen harUpphovsrättsutredningen ansett att det finns starka skäl, båderättspolitiska och andra, för att inom lagens ram förbättrabildkonstnärernas ekonomiska villkor. Utredningen har föreslagitett ersättningssystem vid vidareförsäljning av konst, s.k. droitde suite. Förslaget innebär att en ersättning om avförsäljningspriset skall tillfalla upphovsmannen vid kommersiellförsäljning av konst, dock ej vid konstnärens egen försäljning.Ersättningen skall tas ut under verkets skyddstid enligtreglerna i upphovsrättslagen. Rätten till ersättning skall intekunna överlåtas. Efter upphovsmannens död skall rätten dockkunna övergå till efterlevande, och den skall kunnatestamenteras enligt vanliga regler. Om denersättningsberättigade upphovsmannen inte efterlämnar någraarvingar och inte har disponerat över rätten genom testamenteskall ersättningen dock, i stället för att tillfalla Allmännaarvsfonden, gå till den organisation som skall förvaltaersättningarna och användas för kollektiva ändamål inombildkonstområdet.Frågan om droit de suite togs upp i proposition 1992/93:214 omändringar i upphovsrättslagen (se bet. 1992/93:LU44). Någotförslag till lagstiftningsåtgärder lades emellertid inte fram.Föredraganden hänvisade till att det inom EG pågick en studie avfrågan om en reglering av rätt för konstnärerna till ersättningvid yrkesmässig vidareförsäljning. Studien var avsedd att liggatill grund för beslut huruvida ett initiativ skall tas påområdet. Enligt föredraganden borde förslag om lagändringar pågrundval av arbete inte utan särskildaskäl läggas fram beträffande frågor som kan förväntas blislutbehandlade . Skulle , sedan denpågående studien färdigställts, välja att inte ta någotinitiativ på området, borde enligt föredraganden frågan om ensvensk lagstiftning om droit de suite tas upp på nytt.Lagutskottet instämde för sin del i uppfattningen att detfanns anledning att avvakta det då pågående arbetet inom EGinnan initiativ tas i frågan om en svensk lagstiftning påområdet. Utskottet utgick emellertid från att frågan ominförande av regler om droit de suite i -- såsomföredraganden förutskickade i propositionen -- skulle komma atttas upp på nytt om det visar sig att väljer attinte ta något initiativ i frågan. Med hänsyn till det anfördavar utskottet inte då berett att tillstyrka införandet av reglerom en upphovsrättslig ersättning vid vidareförsäljning av konst.I tre motioner från den allmänna motionstiden begärs attförslag till regler för ersättning vid vidareförsäljning avkonst läggs fram, nämligen i L803 av . (v), i L805 av och (fp, c) och i Kr307 av m.fl. (s) (yrkande 68).De två förstnämnda motionerna innefattar även begäran om avgiftvid försäljning av sådan konst som inte omfattas avupphovsrättsligt skydd.Såvitt lagutskottet har erfarit har frågan om EG:sställningstagande till en harmonisering av regler om droit desuite inte förts närmare en lösning sedan utskottet senast behandlade spörsmålet. Förhållandena tydersnarast på att motsättningarna mellan EG:s medlemsstater är såbetydande i frågan att det framstår som allt mindre sannoliktatt det kommer att fattas beslut om enharmonisering av regler om droit de suite. Majoriteten av EG:smedlemsstater (nio av tolv) har emellertid redan infört reglerom droit de suite i någon form. Vad gäller finns ettsådant system i och i , medan det i finnsett system med en offentligrättslig avgift.Eftersom frågan, enligt vad utskottet kan bedöma, inte synesfå någon lösning inom EG och mot bakgrundav att någon form av system för ersättning vid vidareförsäljningav konst redan gäller i flera västeuropeiska länder, inklusiveNorden, är tiden enligt utskottets mening nu mogen för ettställningstagande till frågan om en ordning med droit de suitebör införas även i . Utskottet utgår från att regeringennu arbetar vidare med frågan och gör de överväganden som ärerforderliga. Något initiativ från sida är därför förnärvarande inte påkallat. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motionerna L803, L805 och Kr307 yrkande 68.Avbildning av konstverkEnligt 24 § första punkten upphovsrättslagen får envar frittavbilda konstverk som är stadigvarande anbragt på eller vidallmän plats utomhus.Redan med stöd av 12 § upphovsrättslagen och 5 §fotografilagen kan envar för sitt enskilda bruk avbilda sådanakonstverk. För denna stora icke kommersiella reproduktion somavser utnyttjanden inom den privata sfären är såledesregleringen i 24 § upphovsrättslagen utan betydelse. Enligtandra regler tillfredsställs pressens intresse av att kunnaåterge konstverk i samband med redogörelse för en dagshändelseoch i anslutning till texten i en kritisk framställning. Föråtergivning på film och i TV finns motsvarande särregler. Dessaregler innebär att bestämmelsen i 24 § främst tillgodoser falldär återgivningen sker i förvärvsverksamhet eller i situationersom, utan att sådan verksamhet kan anses föreligga, fallerutanför den privata sfären och där det inte är fråga omillustration till en dagshändelse eller i kritisk ellervetenskaplig framställning.Upphovsrättsutredningen behandlade frågan i sittslutbetänkande. Utredningen fann därvid att andra bestämmelserän nuvarande 24 § upphovsrättslagen kan tillämpas vidåtergivning av konstverk belägna utomhus och att dessa redanreglerar de från allmän synpunkt angelägna fallen (enskilt bruk,dagshändelser, kritisk framställning etc.). Mot den bakgrundenborde enligt utredningen inskränkningen i upphovsmännens rättgöras mindre ingripande. Utredningen föreslog därför attkonstverken skall fritt kunna avbildas endast om de inte utgörhuvudmotivet på bilden.Frågan om avbildning av konstverk på offentlig plats berördesi proposition 1993/94:214 om ändringar i upphovsrättslagen och imotioner med anledning av propositionen (se bet. 1992/93:LU44).Föredragande statsrådet anförde i propositionenatt det inte fanns tillräckliga skäl att införa en särregel omfall när ett konstverk på eller vid allmän plats är huvudmotivetpå t.ex. ett vykort. Under hänvisning till uttalanden iförarbetena till den gällande regeln och till remisskritik motutredningsförslaget ansåg föredraganden att den föreslagnasärregeln skulle bli svår att tillämpa. Ett särskilt skäl attinte införa den föreslagna regeln angavs vara att behovet avsärregler bör granskas kritiskt eftersom sådana regler måsteundvikas om upphovsrättslagen -- som önskvärt -- skall kunnaförenklas.I motion L801 av () begärs attUpphovsrättsutredningens förslag att konstverk på eller vidoffentlig plats utomhus får avbildas fritt endast om de inteutgör huvudmotivet på bilden genomförs. att bildkonstnärernas möjlighet till ersättning inte börvara beroende av var deras verk är placerade och att frågan börkunna lösas på det sätt som harföreslagit.Kulturutskottet, som yttrade sig när lagutskottet senastbehandlade frågan, anslöt sig i yttrandet till detställningstagande som, enligt vad ovan anförts, redovisades ipropositionen. Även lagutskottet anslöt sig till denuppfattningen. Utskottet, som inte heller nu har en annanuppfattning, avstyrker bifall till motion L801.Upphovsrätten till noterMed musikaliska verk avses i upphovsrättslagen musikaliskakompositioner, och det upphovsrättsliga skyddet för dem omfattaralla de former som verket kan framträda i, främst dåframföranden, inspelningar och notskrift. Liksom när det gällerandra upphovsrättsligt skyddade verk har upphovsmannen till ettmusikaliskt verk en ensamrätt att framställa exemplar (kopior)av verket och framföra verket offentligt. Varje nothäfte ochinspelning vari verket framträder är ett exemplar av verket.Utan upphovsmannens samtycke får dock privatpersoner framställaenstaka exemplar för enskilt bruk. Som enskilt bruk räknas bl.a.att en person tar kopior av ett verk för nyttjande inom mindre,slutna kretsar av mera privat karaktär, t.ex. föreningar ellerklubbar. Om kopiering sker för att verket skall görastillgängligt för allmänheten, exempelvis vid en offentligkonsert eller för repetition inför ett sådant framförande, krävsupphovsmannens tillstånd. I upphovsmannens rättigheter ingårockså en rätt att ensam bestämma över om och i vilken omfattningexemplar av verket skall spridas till allmänheten, t.ex. genomförsäljning, uthyrning eller utlåning. Rätten att spridaexemplar av verket är emellertid inskränkt i betydelsefullahänseenden. Enligt 19 § upphovsrättslagen får sålunda exemplarav litterära och musikaliska verk sedan de en gång givits utfritt spridas vidare bland allmänheten. På grund av dennabestämmelse kan bl.a. utlåning inom ramen för den offentligabiblioteksverksamheten bedrivas utan upphovsmannens tillstånd.När det gäller musikaliska verk gäller dock att uthyrning ochdärmed jämförlig verksamhet inte får ske utan samtycke frånupphovsmannen.Upphovsmannen kan helt eller delvis överlåta sin rätt attutnyttja verket ekonomiskt. Sålunda kan genom förlagsavtal enförläggare få rätt att genom tryck eller på annat liknande sättmångfaldiga och ge ut exempelvis ett musikverk.Spörsmålet om musiklivets möjligheter att få tillgång tillnotmaterial har samband med frågan om kostnaderna för utskriftoch utgivning av noter. Mot bakgrund av att utgivningen ochdistributionen av noter varit bristfällig i många avseenden harsedan åtskilliga år medel anvisats över statsbudgeten i bidragdels till för att stimulera utgivningen avnoter till äldre svenska tonsättares verk, dels till för svensk musik (Svensk musik) för bl.a.utgivning av noter till samtida svensk musik. En anledning tillstatsbidragen har också varit att strukturförändringar inommusikhandeln lett till att det på många håll finns begränsademöjligheter att köpa noter.I motion Kr241 av Per () framhålls (yrkande 4)att olika förhållanden begränsar tillgången på noter.Begränsningen är mera sällan beroende på tonsättarnas brist påengagemang utan är företrädesvis beroende på förhållanden avkommersiell, juridisk eller administrativ art. Motionären anseratt upphovsrättsfrågorna på musikområdet är komplicerade ochatt en översyn bör ske som syftar till att öka tillgången tillnoter för det svenska musiklivet.Utskottet har behandlat motionermed samma syfte som den nu aktuella, . godkända betänkande 1991/92:LU26 avstyrkteutskottet av närmare angivna skäl bifall till motionen.Utskottet ansåg att problemen inte kan lösas enbart genomstatliga bidrag utan att även utformningen av detupphovsrättsliga regelsystemet måste övervägas.Enligt utskottets mening borde det emellertid inte komma ifråga att problemen skulle lösas genom ett slopande eller enstark begränsning av upphovsmännens rätt att bestämma överuthyrningen av musikaliska verk. En sådan ändring skullenämligen kunna få negativa effekter på utbudet av notmaterialoch därför strida mot motionärens syften. När det gäller notertill kör- och orkesterverk har nämligen förhållandena, enligtvad utskottet framhöll, inte förändrats i någon mer väsentliggrad sedan upphovsrättslagen kom till, och fortfarande ärnotuthyrning en huvudsaklig inkomstkälla inom branschen. Skälenför att upphovsmännen givits en ensamrätt till notuthyrning hadedärför enligt utskottet i allt väsentligt alltjämt bärkraft.I sammanhanget pekade utskottet vidare på att en orsak tillatt orkestrarna har svårigheter att få tillgång till notmaterialär att själva notproduktionen är kostsam. Det förhållandet,framhöll utskottet, synes knappast kunna rättas till genominskränkningar av upphovsmännens rättigheter. Utskottethänvisade slutligen till att i tvåhänseenden föreslagit ändringar i regeln om kopiering förenskilt bruk. Den ena ändringen innebar att det i princip skullevara förbjudet att anlita en utomstående för kopiering av bl.a.musikaliska verk. Syftet härmed var att begränsatillämpningsområdet för bestämmelsen. Den andra föreslagnaändringen innebar att regeln skulle ändras så att rätten attfritt framställa exemplar av ett skyddat verk begränsas till denrent privata sfären. Därmed skulle det inte längre vara möjligtatt inom ramen för regeln om kopiering för enskilt bruk görainspelningar eller andra kopior av skyddade verk inom t.ex.myndigheter, företag och organisationer, s.k. institutionellexemplarframställning. Enligt förslaget skulle det i principinte heller vara möjligt att låta utomstående framställaexemplar av bl.a. musikaliska verk. Myndigheters och andrasbehov av att kunna framställa exemplar för den egna verksamhetenföreslogs bli tillgodosett genom en ordning med avtalslicenser.Enligt utskottets mening kunde de av Upphovsrättsutredningenframlagda förslagen om begränsningar av möjligheterna tillkopiering för enskilt bruk kunna tänkas leda till ettförbättrat utbud av noter.Utskottet kan konstatera att förslagi nu nämnda hänseenden togs upp i proposition 1992/93:214.Därvid framlades förslag till ändring av regeln om kopiering förenskilt bruk i enlighet med det förstnämnda av utredningensförslag, nämligen att det inte längre skall vara tillåtet attanlita utomstående vid kopiering för enskilt bruk av musikaliskaverk och filmverk. När det däremot gällde utredningens andraförslag om att regeln skulle ändras så att rätten att frittframställa exemplar av ett skyddat verk begränsas till den rentprivata sfären framhöll föredragande statsrådet som sinuppfattning att förslaget inte borde genomföras. Som skäl försitt ställningstagande åberopade hon vissa remissinstanser somavstyrkt förslaget under hänvisning bl.a. till att det varverklighetsfrämmande, att det skulle leda till praktisktohanterliga situationer och att efterlevnaden skulle varaomöjlig att kontrollera. Därutöver framhölls i propositionen attdet rådde nordisk enighet om hur begreppet enskilt bruk böravgränsas.Vid riksdagsbehandlingen av nämnda proposition hade utskottetingen erinran mot ställningstagandena (bet. 1992/93:LU44).Utskottet vidhåller sin tidigare uppfattning att det avmotionären aktualiserade problemet inte bör lösas genom ettslopande eller en stark begränsning av upphovsmännens rätt attbestämma över uthyrningen av musikaliska verk. Någon annanåtgärd på det upphovsrättsliga området för att stimulera utbudetav noter än en skärpning av möjligheterna till kopiering förenskilt bruk torde enligt utskottet inte vara tänkbar. Som ovanredovisats har det emellertid visat sig att en sådanskärpning inte är praktiskt genomförbar i erforderligutsträckning. Frågan kan således inte lösas inom ramen fördet upphovsrättsliga regelsystemet. Andra åtgärder måste därförövervägas och utskottet utgår från att regeringen i lämpligtsammanhang tar initiativ härtill. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motion Kr241 yrkande 4.Elektronisk kopieringI motion L804 av m.fl. (s) påpekas attutvecklingen inom den elektroniska kopieringen har gått mycketfort sedan frågan belystes av idelbetänkandet (SOU 1985:51) Upphovsrätt och datorteknik. Textoch bilder kan lätt överföras till CD-ROM-skivor, och meddatortekniken kan t.ex. bilder lätt förändras.