bet · GH01LU28 · 1994-05-26 00:00:00 — Det har avtradition ansetts naturligt att lagen i det land till vilket enperson vid prövningstillfället har en naturlig anknytning skallvara bestämmande för vilken lag som skall tillämpas vidhindersprövningen. Denna ordning är också ägnad att imöjligaste mån undvika uppkomsten av s.k. haltande äktenskap,dvs. äktenskap som inte erkänns i ett annat land, t.ex.hemlandet.Prövningen av rätten att registrera ett partnerskap bör --till skillnad från vad som således gäller för rätten att ingåäktenskap -- alltid prövas enligt svensk lag. En ordning som pådetta sätt avviker från vad som gäller för rätten att ingåäktenskap bidrar utan tvekan till att ett visst antal "haltande"partnerskap kommer att registreras. Juridiska fakultetsnämndenvid har påpekat att en hindersprövningenligt svensk lag, kombinerad med det av Partnerskapskommitténföreslagna anknytningsvillkoret, kan få till följd att enutländsk medborgare lättare kan ingå partnerskap än äktenskap iSverige. Det bör i det sammanhanget anmärkas att utskottetförordat ett snävare anknytningsvillkor än vad kommittén harföreslagit så till vida att registrering enligt utskottetsförslag endast skall få ske om minst en av parterna är svenskmedborgare med hemvist här (se avsnitt 6.3). Utskottet har docki det sammanhanget framhållit att anknytningsvillkoret inte börvara så snävt att man onödigtvis begränsar möjligheterna attingå partnerskap här och att ett homosexuellt par som vill levai , men där den ena parten ännu inte har någon fastareanknytning till landet, kan ha goda skäl att registrerapartnerskapet utan att detta skall behöva dra ut . Dennaenligt utskottet önskvärda effekt skulle inte kunna uppnås vidhindersprövning enligt den ordning som gäller för äktenskap. Sålänge som endast ett litet antal länder har infört lagstiftningom registrerat partnerskap skulle hindersprövning enligtutländsk lag nämligen i regel innebära att registrering intevore möjlig.6.5 Registrering av partnerskapUtskottets förslag: Förfarandet vid registrering skallmotsvara förfarandet vid borgerlig vigsel.Partnerskapskommittén: Överensstämmer med utskottetsförslag.Remissinstanserna: Frågan har berörts av endast tvåremissinstanser.Lagrådet har inte uttalat sig i frågan.Skälen för utskottets förslag: har tillträtt 1962års angående samtycke till, minimiålder för samtregistrering av äktenskap. Enligt konventionen skall ettäktenskap inte anses i laga ordning ingånget utan bådakontrahenternas av fri vilja lämnade samtycke. Konventionenföreskriver att detta samtycke skall anges i vittnes närvaro ochden uppställer minimiålder för ingående av äktenskap.Stockholms tingsrätt avstyrker i sitt remissyttrande attpartnerskapsregistreringen ges formen av borgerlig vigsel. Ettsådant förfarande skulle, enligt tingsrättens mening, kunna varaägnat att rubba förtroendet för vigseln som ett civilrättsligtinstitut, vars funktion primärt framstår som främjandet av ettansvarstagande för kommande släkten. Dessutom skulle förfarandetkunna inge tveksamhet hos en del domare. Tingsrätten föreslåratt registreringen sker på annat sätt, t.ex. genom att enskriftlig, av båda parter undertecknad anmälan, efterhindersprövning inges till lokala skattemyndigheten påhemorten. Den tidigare nämnda kan naturligtvisinte anses direkt tillämplig på partnerskapsregistrering. Detkan inte heller hävdas att de skäl som ligger till grund förkonventionens krav på att samtycke lämnas i vittnes närvaro påsamma sätt gör sig gällande också i fråga om registrering avpartnerskap. Det är emellertid utskottets uppfattning att ettenklare skriftligt ansökningsförfarande inte kan anses förenligtmed de omfattande rättsverkningar som enligt förslaget kommeratt knytas till en partnerskapsregistrering. För att ettpartnerskap skall registreras bör därför krävas att båda parterinför vittnen framför sin begäran om registrering. är det lämpligt att registreringsförfarandet motsvararformerna för borgerlig vigsel. Varför en sådan ordning skullerubba förtroendet för vigselinstitutet framgår inte avtingsrättens yttrande.Behörig att förrätta borgerlig vigsel är lagfaren domare itingsrätt och den som av förordnats att varavigselförrättare. Lagfaren domare i tingsrätt bör även varabehörig att handlägga ärenden om partnerskapsregistrering.Länsstyrelsen bör kunna förordna registreringsförrättare i denomfattning som det finns behov av. Inget hindrar att sammaperson av ges behörighet att vara såvälvigselförrättare som förrättare av partnerskapsregistrering, mendetta innebär inte att en förordnad vigselförrättare skall varaskyldig att ta emot förordnande att förrätta registreringar avpartnerskap.Enligt 1 kap. 4 § lagen (1904:26 s. 1) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap, IÄL, skall vigsel inför svensk myndighet alltidske enligt svensk lag. Detta bör gälla ävenpartnerskapsregistrering.Enligt 1 kap. 5 och 6 §§ samma lag har regeringen inom vissaramar rätt att utfärda bemyndiganden att förrätta vigselutomlands enligt svensk lag och att förrätta vigsel i Sverigeenligt utländsk lag. Med stöd av denna lag har regeringenutfärdat bemyndiganden som innebär att med vissa diplomatiskaoch konsulära tjänster och med vissa prästerliga befattningarföljer rätt att förrätta vigsel enligt svensk lag utomlands. Ivissa fall är bemyndigandena begränsade, exempelvis på detsättet att vigselrätten endast gäller vigsel av svenskamedborgare. Regeringen har vidare utfärdat bemyndiganden sominnebär att med vissa diplomatiska och konsulära tjänster ochbefattningar som präst följer rätt att förrätta vigsel härenligt utländsk lag. Även i dessa fall är bemyndigandena oftabegränsade med avseende på de blivande makarnas medborgarskapeller hemvist.Frågan är om regeringens rätt att utfärda bemyndiganden enligt1 kap. 5 och 6 §§ IÄL skall omfatta även registrering avpartnerskap. De bemyndiganden som lämnas med stöd av lagrummenföregås regelmässigt av förhandlingar med respektive ländersregeringar. I den mån frågan kommer att tas upp, kommer bl.a. avden anledningen möjligheten till registrering utomlands troligenatt aktualiseras endast i fråga om länder som har enlagstiftning som motsvarar vad som gäller för registreratpartnerskap. Även om behovet mot denna bakgrund kan antas varamycket litet under den närmaste framtiden, kan dock utvecklingeni andra länder komma att förändra läget. Till följd avdet sagda finns det därför enligt utskottets mening anledningatt låta regeringens rätt att utfärda bemyndiganden enligt 1kap. 5 och 6 §§ IÄL avse även registrering av partnerskap.6.6 Upplösning av registrerat partnerskapUtskottets förslag: I princip samma regler som gäller föräktenskapsskillnad skall tillämpas för upplösning av registreratpartnerskap.Partnerskapskommittén: Överensstämmer med utskottetsförslag.Remissinstanserna: Endast en remissinstans har uttalatsig.Lagrådet har inte uttalat sig i frågan.Skälen för utskottets förslag: Konsekvenserna avutskottets förslag är att om parterna är överens och ingen avdem bor tillsammans med och har vårdnaden om barn under 16 årkan de få upplösning av det registrerade partnerskapetomedelbart efter ansökan. Detsamma gäller -- oavsett barn under16 år -- om de har levt åtskilda eller omregistrering av partnerskapet har skett i strid mot vissapartnerskapshinder. I andra fall skall upplösningen avregistrerat partnerskap föregås av betänketid.Anledningen till att det i vissa fall krävs betänketid innanmakar kan få äktenskapsskillnad är att samhället vill motverkaförhastade skilsmässor. En upplösning av en familj innebär i deflesta fall påfrestningar av både känslomässig och ekonomisk artför dem som berörs. Särskilt av hänsyn till barnen är detangeläget att en äktenskapsskillnad inte kan genomförasoöverlagt.Det kan naturligvis diskuteras om det från allmännautgångspunkter finns samma starka skäl att sätta upp spärrar motförhastade upplösningar av registrerade partnerskap. Utskottetvill emellertid i det sammanhanget erinra om att ett uppbrottfrån ett partnerskap, när det gäller såväl känslomässiga somekonomiska påfrestningar, typiskt sett inte behöver skilja sigfrån ett uppbrott från ett äktenskap. Det förekommer också attbarn lever i homosexuella familjebildningar. De påfrestningarsom en separation typiskt sett innebär för barns trygghet ochvälbefinnande i övrigt torde vara desamma, oavsett om det ärfråga om en heterosexuell eller en homosexuell familjebildning.Mot denna bakgrund finns det enligt utskottets mening ingenanledning att göra skillnad mellan äktenskapsskillnad ochupplösning av registrerat partnerskap när det gäller reglerna ombetänketid. regler om äktenskapsskillnad i 5kap. bör därför tillämpas även vid upplösning av registreratpartnerskap.Så länge endast ett fåtal länder har lagstiftning omregistrerat partnerskap eller motsvarande, uppstår iinternationellt privaträttsliga sammanhang särskilda problembl.a. i fråga om partnerskapsmålen. Utgångspunkten bör enligtutskottets mening vara att samma regler som för äktenskapsmålbör gälla för partnerskapsmål även i internationelltprivaträttsliga sammanhang.När det gäller svensk domstols behörighet att handlägga mål omäktenskapsskillnad med internationell anknytning anges i 3 kap.2 och 3 §§ IÄL under vilka förutsättningar sådana mål får tasupp av svensk domstol. Dessa förutsättningar bygger på makarnasanknytning till när talan om äktenskapsskillnad väcks.Reglerna kan medföra att en svensk domstol inte är behörig attuppta en ansökan om äktenskapsskillnad mellan två makar. Dettainnebär inte några oöverkomliga svårigheter, eftersom makarna iett sådant fall kan få till stånd äktenskapsskillnad i ett annatland som de har anknytning till. Vid en tillämpning av dessaregler för partnerskap blir situationen emellertid en annan. Omdet skulle visa sig att svensk domstol inte är behörig att taupp en ansökan om upplösning av registrerat partnerskap ärrisken uppenbar att parterna inte heller i ettannat land som de har anknytning till kan få sin ansökanupptagen, därför att partnerskapslagstiftning saknas där. Föratt det skall finnas garanti för att partnerskap som har ingåttsi också skall kunna upplösas är det således nödvändigtatt genom en särskild regel ge svensk domstol behörighet attuppta en ansökan om upplösning av registrerat partnerskap isamtliga fall när partnerskapet har registrerats här.I de fall makarna är medborgare i , , ,eller , är i stället för IÄL förordningen(1931:429) om vissa internationella rättsförhållanden rörandeäktenskap, adoption och förmynderskap, NÄF, tillämplig.Förordningen grundar sig på en nordisk familjerättskonventionfrån 1931. Huvudregeln är enligt dessa nordiska regler att ettyrkande om äktenskapsskillnad mellan medborgare ifördragsslutande stat får upptas endast av domstol i den statdär makarna har hemvist eller senast haft hemvist ochendera alltjämt är bosatt (7 §). Bestämmelsen innebär att detforum som anvisas är exklusivt, dvs. det finns enligtbestämmelsen bara ett lands domstol som får uppta ett visst målom äktenskapsskillnad. Bestämmelsen är tvingande, vilket innebäratt en domstol skall avvisa ett yrkande om äktenskapsskillnad omdet enligt den nämnda regeln skall upptas i något av de andranordiska länderna. Eftersom reglerna bygger på att de nordiskaländerna i huvudsak har likartade familjerättsliga regler, ochdå det i i övrigt endast är i ochi som en ansökan om upplösning av det registreradepartnerskapet kan förväntas bli upptagen, är det nödvändigt attgöra ett uttryckligt undantag för tillämpningen av förordningensregler på partnerskap.6.7 Partnerskapets rättsverkningarUtskottets förslag: Registreringen av ett partnerskapskall medföra att äktenskapets rättsverkningar -- med undantagför tre typer av regler -- blir tillämpliga på partnerskapet.Bestämmelser som ger upphov till gemensamt föräldraskap,bestämmelser som gäller för makar och vars tillämplighet ärberoende av att makarna är av motsatt kön samt vissainternationellt privaträttsliga bestämmelser skall inte varatillämpliga på ett registrerat partnerskap.Partnerskapskommittén: Överensstämmer med utskottetsförslag.Remissinstanserna: Den övervägande delen av deremissinstanser som har uttalat sig i frågan har tillstyrktförslaget.Lagrådet har, under erinran om att ett stort antalförfattningar berörs, framhållit att det saknas utredning om hurdessa passar in i "systemet".Skälen för utskottets förslag: Av de skäl som angetts idet föregående är utgångspunkten för utskottets förslag attäktenskapets rättsverkningar i huvudsak skall gälla också förpartnerskap som har registrerats. Som bilaga 5 tillPartnerskapskommitténs betänkande har fogats en förteckning överförfattningar som innehåller bestämmelser med anknytning tilläktenskap. I bilaga 6 till betänkandet finns en närmareredogörelse för vissa rättsområden där äktenskapet harbetydelse. Vissa undantag bör enligt utskottet göras från denangivna grundprincipen. Dessa behandlas i det följande.6.8 Bestämmelser som bör undantas6.8.1 Bestämmelser om gemensamt föräldraskapDe regler som är anknutna till äktenskapet och som tar siktepå gemensamt föräldraskap rör adoption, gemensam vårdnad ochinsemination.6.8.1.1 AdoptionSyftet med adoptionsinstitutet är att skapa ett rättsligtförhållande mellan adoptanten (den som adopterar) ochadoptivbarnet. En adoption har omfattande följder för barnet ochmånga i barnets omgivning. kringgärdasdärför av regler till skydd främst för barnet men också för deursprungliga föräldrarna. En adoption föregås således av eningående utredning och prövning. Bestämmelser om adoption finnshuvudsakligen i 4 kap. . Övervägande antalet barnsom adopteras av svenska föräldrar kommer från främmande länder.I en del fall sker adoptionen i utlandet och blir automatisktgiltig i . Ett svenskt adoptionsförfarande behöver inteaktualiseras i de fallen.En adoption innebär att adoptivbarnet i rättsligt hänseende,både inom familjerätten och i annan lagstiftning, skallbehandlas som adoptantens eget barn och att alla band medbarnets biologiska släkt klipps av. Detta gäller dock inte närannat är särskilt föreskrivet. Inte heller gäller det när annatföljer av rättsförhållandets natur. Det sistnämnda innebär bl.a.att biologiskt släktskap kan utgöra äktenskapshinder även efteren adoption. En giltig adoption kan numera inte hävas.Verkningarna av en adoption kan dock i vissa säregna situationerupphöra, exempelvis genom att adoptanten gifter sig medadoptivbarnet.Endast makar kan adoptera gemensamt. En gemensam adoptionmedför att makarna blir att anse som barnets föräldrar. I deninte ovanliga situationen att en make vid giftermål har egetbarn, finns det möjlighet att barnet kan bli makarnasgemensamma. En s.k. styvbarnsadoption kan genomföras av en makeensam, med den andre makens samtycke och om villkoren i övrigtär uppfyllda. Genom en styvbarnsadoption klipps de rättsligabanden av endast med den förälder som inte är gift medadoptanten. Detta gäller även när maken adopterar den andremakens adoptivbarn. En sådan andra adoption medför således inteatt verkningarna av den första adoptionen helt upphör. I andrafall än när det gäller styvbarn och vissa undantagssituationerinnebär äktenskapet hinder mot att en gift person ensamadopterar ett barn. De undantagssituationer som det är fråga omär när den andre maken vistas på okänd ort eller är psykisktstörd, när adoptionen avser den andre makens barn elleradoptivbarn eller eget barn.För adoption krävs rättens tillstånd. Sådant tillstånd får gesendast om adoptionen är till fördel för barnet och sökanden haruppfostrat barnet eller vill uppfostra det eller det annars medhänsyn till det personliga förhållandet mellan sökanden ochbarnet finns särskild anledning till adoptionen. En underårigfår vidare inte utan socialnämndens medgivande tas emot förstadigvarande vård och fostran i ett enskilt hem som intetillhör någon av hans föräldrar eller någon annan som harvårdnaden om honom (25 § socialtjänstlagen [1980:620]). Ettsådant medgivande föregås av en utredning av förhållandena i detenskilda hemmet. I de flesta fall av adoption av en underårigkrävs alltså även socialnämndens medgivande.Frågan om rätten för homosexuella att adoptera togs upp ibetänkandet Homosexuella och samhället (SOU 1984:63 s. 77 ff.)Utredningen avvisade möjligheten efter följande överväganden.Man ansåg att homosexuella vårdnadshavare i och för sig harsamma förutsättningar som andra vårdnadshavare att ge uppväxandebarn omvårdnad, omtanke och kärlek, vilket talade för atttillåta homosexuella att adoptera. Man fann emellertid atträtten till adoption för två personer av samma kön saknadeförankring i det allmänna rättsmedvetandet och att det därförkunde innebära en större påfrestning för ett adoptivbarn attväxa upp i en homosexuell än i en heterosexuell familjemiljö.Man pekade också på det förhållandet att få givarländer skulleacceptera att deras medborgare skulle få adopteras av tvåpersoner av samma kön. I proposition 1986/87:124 om dehomosexuellas situation i samhället instämde departementschefeni utredningens bedömning att det inte borde införas någonmöjlighet för två personer av samma kön att adoptera gemensamt.Han anförde beträffande närståendeadoptioner att behovet häravaktualiserades främst vid vårdnadshavarens död och att det redanenligt gällande rätt i en sådan situation var möjligt för enefterlevande samlevnadspartner att adoptera barnet.I förslag till lag om registrerat partnerskapundantogs möjligheten till gemensam adoption. Undantagetmotiverades inte närmare.6.8.1.2 VårdnadEtt barns föräldrar eller en av dem är i normalfalletvårdnadshavare för barnet. En vårdnadshavare har ansvar förbarnets personliga förhållanden och skall bl.a. se till attbarnet får omvårdnad, trygghet och god fostran. Vårdnadshavarensvarar också för att barnet i förhållande till utomstående fården tillsyn som behövs. Begreppet vårdnad innebär den rättsligasidan av omvårdnaden m.m. Vårdnaden behöver inte vara koppladtill den faktiska omvårdnaden av barnet även om så oftast ärfallet. Vårdnaden består så länge barnet är underårigt, dvs.till dess barnet fyllt . Om barnet gifter sig får barnet därigenom ansvaret för sin egen person ochvårdnaden upphör. De allra flesta underåriga står alltså undernågons vårdnad.Underåriga är också omyndiga, dvs. de står under någonsförmynderskap. Förmyndaren har ansvaret för barnets ekonomiskaangelägenheter. Vårdnad och förmynderskap följs i regel åt pådet viset att ett barns vårdnadshavare också är dess förmyndare.Förmynderskapet upphör inte om barnet gifter sig.Både vårdnaden och förmynderskapet tillkommer alltså oftastföräldrarna eller en av dem. Domstol kan emellertid utse andratill förmyndare eller vårdnadshavare.Ett barn står från födseln under vårdnad av båda föräldrarnaom de är gifta med varandra. Den gemensamma vårdnaden består iprincip även efter en äktenskapsskillnad. Om modern är ogift vidbarnets födelse blir hon ensam vårdnadshavare. För det fallmodern senare gifter sig med barnets far blir fadern från dentidpunkten vårdnadshavare tillsammans med modern. Avlider en avtvå föräldrar som båda är vårdnadshavare, tillkommer vårdnadenden andre föräldern ensam. Det nu sagda gäller automatiskt ochutan något särskilt förordnande. Enligt andra regler kan engemensam vårdnad upplösas av domstol så att vårdnadenfortsättningsvis tillkommer bara en av föräldrarna. Gemensamvårdnad för två föräldrar kan också uppstå genom domstolsförordnande eller, om föräldrarna är överens och under vissaförutsättningar i övrigt, genom ett enkelt anmälningsförfarande.Om en förälder som är ensam vårdnadshavare dör, kommer den andraföräldern i första hand i fråga som vårdnadshavare.Förmynderskapet följer enligt huvudregeln vårdnaden.Ett barn kan inte ställas utan vårdnadshavare. Någon måste havårdnaden om föräldralösa barn och barn, vars föräldrar inte ärlämpliga som vårdnadshavare. Domstol kan i dessa fall anförtrovårdnaden åt en eller gemensamt åt två särskilt förordnadeförmyndare. Har avlidna föräldrar gett till känna önskemål omvem som skall förordnas, skall särskild hänsyn tas till detta.Domstolen kan ge vårdnaden åt två förmyndare gemensamt endastunder förutsättning att de är gifta med varandra eller levertillsammans under äktenskapsliknande förhållanden. Med personersom lever under äktenskapsliknande förhållanden avses här endastpersoner av motsatt kön. Ett homosexuellt par har alltså inteheller möjlighet att på detta sätt uppnå gemensam vårdnad om ettbarn.6.8.1.3 InseminationInsemination är en form av konstlad befruktning som innebäratt sperma införs i en kvinna på konstlad väg. Den sperma somanvänds kan komma från antingen kvinnans make eller sambo ellerfrån en annan man. I sistnämnda fall betecknas förfarandet somgivarinsemination. Insemination får enligt 2 § lagen (1984:1140)om insemination utföras endast om kvinnan är gift eller bortillsammans med en man under äktenskapsliknande förhållanden.Ensamstående kvinnor liksom kvinnor som lever i homosexuellaförhållanden, för vilka endast givarinsemination är aktuell, ärsåledes uteslutna från lagens tillämpning.Inseminationsutredningen ansåg att möjligheten tillinsemination skulle begränsas till kvinnor som levde i äktenskapeller i en fast relation med en man. Utredningen anförde ibetänkandet SOU 1983:42 Barn genom insemination som skäl fördenna ståndpunkt att ett barn behöver både en faders- och enmodersgestalt för att ha de bästa förutsättningarna att växa uppunder goda förhållanden. I proposition 1984/85:2 anfördeföredragande statsrådet i denna fråga attinseminationsverksamheten i vart fall till att börja med skullebegränsas till de fall då det av olika anledningar brister i denaturliga förutsättningarna att nå ett havandeskap. Han anfördevidare att avsaknaden av forskning om situationen för de barnsom har kommit till genom insemination talar mot att dennateknik används i andra fall än då barnen kan växa upp hosföräldrar av båda könen.Både i samband med behandlingen av propositionen och senarehar motioner väckts i syfte att åstadkomma en ändring av lagen idetta hänseende. När senast behandlade denna fråga,, avslogs bl.a. motioner med yrkande om attmöjligheten till insemination skall stå öppen även förensamstående kvinnor och kvinnor som lever i stabila lesbiskaförhållanden (se 1993/94:LU3).Enligt ett uttryckligt stadgande i lagen (1988:711) ombefruktning utanför kroppen är även den lagenstillämpningsområde begränsat till kvinnor som är gifta ellersambor.6.8.1.4 Utskottets övervägandenDe homosexuellas organisationer har ansett att det ärdiskriminerande att från partnerskapets rättsverkningar undantaregler om gemensamt föräldraskap. , , har dock -- under hänvisning till den negativaopinion som finns -- accepterat att frågan omadoption tas upp i ett senare sammanhang. försexuellt likaberättigande, RFSL, har för sin del accepterat atträtten till insemination inte tas upp i detta sammanhang.Förbundet har dock framhållit att ett partnerskap utan tillgångför lesbiska till insemination endast är ett delmål förförbundet. Målsättningen för förbundet är att undanröja alldiskriminering av lesbiska i inseminationslagstiftningen.Utskottet har inledningsvis konstaterat att samhället ocksåför homosexuella par bör erbjuda möjligheten att bilda familjmed vissa juridiska rättigheter och förpliktelser som följd. i det sammanhanget har framhållit kan det nämligeninte anföras några sakliga skäl för att man under hänvisningtill den sexuella läggningen skulle ha rätt att förneka dennagrupp möjligheten att trygga ett parförhållande på motsvarandesätt som gäller för heterosexuella par. Denna ståndpunkt innebäremellertid inte att rätten till en juridisk ram förfamiljebildningen också skulle omfatta rätten till ett gemensamtvårdnadsansvar.