bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — Jag menar inte att det måste finnasnågot samband mellan förövarna, men mellan företeelserna somsådana.Med tanke på det som här har sagts om de nya datamedierna ochden interaktiva televisionen fruktar jag att man, om det införsett innehavsförbud, söker sig till andra medier som gör att mankan ta del av barnpornografi i skydd av en betydligt minskadupptäcktsrisk.Torsten : Hur effektivt ett straffsanktioneratförbud skulle vara är svårt att säga. Vi vet att man i sambandmed polisiära ingripanden ofta stöter på sådana här företeelser,och det vore en befrielse att kunna göra någonting åt dem. I denpolisiära verksamheten snubblar vi ibland över att någon inneharpornografiskt material, men eftersom det inte är brottsligt , kan vi bara notera det.Åklagarutredningen varnade för nykriminalisering. Ni må tro migeller ej med tanke på mitt yrkesval, men jag är stark motståndaremot kriminalisering. I varenda remiss vi får av förslag tillkriminalisering frågar vi: är detta absolut nödvändigt, finns detinte något annat sätt att komma till rätta med företeelsen ännykriminalisering?När det gäller kriminalisering på detta område tänker jag intealls på allmänna kriminalpolitiska mål eller på hur man skallåteranpassa dessa människor -- jag tänker bara på det elände somdet ställer till för barnen. Barnens integritet är det avgörandeför mig i detta sammanhang.Alla konstnärliga bilder faller utanför det förslag som jag hartalat om här. Inga teckningar, inga muntliga eller skriftligaskildringar, är aktuella i det sammanhanget. Om en konstnär medstöd av sin skaparkraft framställer bilder, de må vara hurruskiga som helst, förutsätter det inte någon brottslig handling,och det är det avgörande i det förslag som lagt fram. Jag har uttryckt det så, att det skall vara frågaom en direkt avbildning av ett sexuellt övergrepp, och då avserjag fotografier eller bilder framställda genom motsvarandeteknik, och filmer.Frågan om omfattningen är rysligt svår att svara på.Om det finns någon koppling till annan brottslighet kan jaginte svara på annat än med att vi i samband med utredningar,t.ex. vid husrannsakningar, ibland upptäcker annan brottslighet,men jag vet inte om man kan dra slutsatsen att det finns någonkoppling till annan brottslighet.Sven : frågade vilka undantag jagsyftade på. Jag syftade på sådana fall när skildringen kan ansesförsvarlig på samma sätt som det finns undantag vad gäller förtaleller ärekränkning. Det kan t.ex. gälla en nyhetsförmedling ellervetenskapliga undersökningar. Eftersom det finns fall där det kanvara legitimt att inneha barnpornografi, skulle det vara svårtatt kriminalisera, men vad jag menar är att man säkert kan klaraut de undantagen på samma sätt som man har gjort i andrasammanhang.Eftersom jag förstår att mitt tidigare inlägg på förmiddagenmöjligen missuppfattats när jag sade att inteser några problem, vill jag framhålla att det hänförde sig tilldispositionen med uppdelning mellan kriminalpolitiska ochtryckfrihetsrättsliga aspekter. Vi ser betydande problem isamband med yttrandefriheten och tryckfriheten. Det var bara medhänsyn till dispositionen som jag inte ville framföra flersynpunkter under förmiddagen.Johan Hirschfeldt: Får jag först kommentera CatarinaRönnungs fråga om konstnärliga fotografier.Det ärende jag nämnde gällde en bild i tidningen , som endel människor nog uppfattade såsom en bild av ettincestförhållande mellan mor och son. Bilden friades efter enmycket omfattande diskussion. Det fallet illustrerar attgränsdragningen inte alltid är så lätt och illustrerar också attden typen av gränsdragningar är besläktad med andra besvärligagränsdragningsproblem, som en yttrandefrihetsjury kan ställasinför.Sedan fick jag en fråga, om det blir svårare att klaragränsdragningen när det gäller innehav än när det gällerspridning.I princip är det väl inte så, utan det är samma gränsdragning.Men problemet är ett annat. Det har att göra med attstatsmakterna ställs inför svårare avgöranden beträffandehusrannsakan. Förutsättningarna för det kanske blir utsatta förstörre påfrestningar. Man kan tänka sig att det kommer igång enryktesspridning om att ett incestuöst förhållande skulle varaavbildat i fotografier som förvaras hos den ena föräldern. Vargår då gränsen för de polisiära myndigheternas möjligheter attingripa? Kanske tycker en och annan medborgare att det kännsolustigt att ha sina semesterbilder från soliga badstränder hemmai byrålådan -- kanske inte , men , då synen påmoralförhållanden kanske är strängare. Att problemen i fråga omingripande kan bli besvärligare måste man nog göra gällande.Det frågades om risken för att blir ett transitland.Erfarenheterna från utredningarna är att det inte går att belägganågon omfattande produktion av barnpornografi i . Detmaterial man ser i utredningarna härrör från kommersiellproduktion i och , och det förekommer holländsktoch tyskt tal i en del av produkterna.Däremot hänger en stor del av problemet säkert ihop medsexturismen från . När man ser kvaliteten kan man förmodaatt materialet är producerat i hotellrum i Sydostasien.Frågan om import och export är svår att besvara. Man kan intenegligera den risken , och man får heller inte underskattarisken . Däremot förekommer det säkert liknandeverksamheter i åtskilliga andra länder.Det gamla sedlighetsbrottet riktade sig ju främst mot andraföreteelser än den vi talar om . Problemet är nu inte denöppna handeln, utan problemet är spridning i nätverksform. Därförär jag tveksam om det skulle vara verkningsfullt att återupplivaden tidigare regleringen.Lars : Man måste skilja mellan otukt med minderårigoch incest, som är otukt med avkomling. Vanlig mjukporr har iflera undersökningar, bl.a. i och i , visat sigminska övergreppen mot barn.Den allvarliga våldsporren har en inlärningseffekt. Det finnsexperimentella studier som visar att de som ser påvåldspornografi lär sig att förknippa våld med sexuellt umgänge.Det är därför viktigt att markera ett avståndstagande. Många somär så störda att de ägnar sig åt detta anser att det är ettnormalt beteende och att de som tycker annorlunda inte ärnormala. Det är viktigt att markera att detta inte är ett normaltbeteende. Att spara kopior hemma hur länge som helst är, ävendet, onormalt.När man undervisar kandidater måste man visa patienter. Jag hardragit mig för att använda videofilm i sådan undervisning. Jagvill inte att patienter skall finnas med på videofilmer. Barnskall inte finnas med på filmer som sedan kan utnyttjas hur längesom helst.Det finns experimentellt klarlagt att våld som förenas medsexuellt umgänge har en inlärningseffekt och leder till att detbara blir mera sådant.Britta Bjelle: Är det någon som har synpunkter på frågan,om vi får in den här typen av brott till landet därför att vi haren liberalare lagstiftning i än man har på andra ställeni ?Johan Hirschfeldt: Jag kan inte svara på det, men jag harnoterat att det finns material som är producerat även i andraeuropeiska länder än i . Så sent som i går tog jag påbiografbyrån del av vad som kommit fram under den pågåendegranskningen. Där påträffades flera fall med holländskt och tyskttal. Man får anta att materialet används även i de länderna, mendet är svårt att bilda sig någon bestämd uppfattning om det.Inger : Är det så att vi verkligen har en liberalarelagstiftning i än man har i andra länder vad gällerproduktion och distribution -- alltså bortsett från innehav?Karin Söder: Det blir allt fler länder i vår omgivning somkriminaliserar innehav. Det är ingen tvekan om att lagstiftningenbetyder mycket för dem som vill göra pengar på barnpornografi.Det har också att göra med import- och exportregler.Det har sagts från olika håll -- men det finns ingenvetenskaplig grund för påståendet -- att det föreligger risk attdet blir lättare att distribuera barnpornografi från , omvi inte i lagstiftningen följer med de andra länderna.Eva : Jag är professor i sociologi. Man kan fråga,vilken kompetens jag har att tala om det här ämnet. Jag har ensärskild plikt som professor i sociologi att arbeta med frågor omsexualiserat våld. Som forskare har jag studerat misshandlade ochvåldtagna kvinnor, män som misshandlat och våldtagit eller begåttsexuella övergrepp mot barn. har jag arbetatmed barn och ungdomar som har erfarenheter från sexuella ochrituella övergrepp. Jag skall inte blanda in mina egnaundersökningar förrän mot slutet. Jag har ingen juridiskkompetens.Låt oss inledningsvis konstatera att forskningen kring sexuellaövergrepp på barn och kring barnpornografi samt icke minstkopplingen mellan dem har kommit igång mycket sent. Det finnsmycket litet vetenskaplig litteratur i ämnet. En förklaring kanvara att det har rått ett slags konsensus om att övergrepp motbarn är skadliga, så man har inte brytt sig om att forska vidareom det. Den magra litteratur som finns tar sinutgångspunkt i förövarens erfarenheter.En annan förklaring till att forskningen kommit igång så senthänger antagligen samman med att sexuella övergrepp mot barn blevsynliga för offentligheten först som en följd av envilja hos vuxna att tro på barnens erfarenheter. Den nyasteforskningen, och senare, har i mycket störreutsträckning byggt på barnens egna erfarenheter som grund. Det äralltså någonting nytt i forskningen.Vi har sökt i internationella databaser och vetenskapligatidskrifter inom medicin, psykologi och sociologi med sådanasökord som Child Sexual Abuse, Child pornography och Pornography.Vi fick fram gott och väl 30 vetenskapliga artiklar, varav baracirka en tredjedel faktiskt berör förhållandet mellan sexuellaövergrepp mot barn och barnpornografi.Man kan då finna positiva eller negativa samband eller ingasamband.När man förutsätter eller konkluderar att det inte finns någotsamband mellan barnpornografi och sexuella övergrepp resonerarman så här: "Alla som använder barnpornografi begår inte sexuellaövergrepp mot barn" eller "Alla som missbrukar barn sexuellt ärinte barnpornografianvändare".Det är riktigt, men att det inte alltid finns någon korrelationbetyder inte att det aldrig finns ett positivt samband. Om vitalar om positivt samband, menar vi att det finns användning avbarnpornografi som uppträder tillsammans med sexuella övergrepppå barn på ett eller annat sätt.Man kan också tänka sig ett negativt samband: "Det enaförhindrar det andra, där det finns barnpornografi finns ingasexuella övergrepp mot barn. Där det finns sexuella övergrepp motbarn finns ingen barnpornografi. "Samband kan betyda korrelation, alltså att barnpornografi ochsexuella övergrepp mot barn förekommer tillsammans, men det sägeringenting om ett orsakssamband, säger ingenting om att det enaleder till det andra.Samband kan också betyda orsakssamband, ett kausalsamband, attdet ena leder till det andra.Samband kan för det tredje betyda funktionssamband:barnpornografi har en funktion som har någonting med sexuellaövergrepp att göra, eller omvänt, alltså en ömsesidigtförstärkande process. Jag skall tala om alla tre sätten attuppfatta samband, relaterat till undersökningar.Jag måste göra den reservationen att vi har haftkort tid på oss, men såvitt vi har funnit har ingen hävdat attdet inte finns något samband. Det finns undersökningar somkonstaterar att data är motstridiga och som på den grundvalendrar slutsatsen att man inte kan säga någonting om ett samband,eller att det närmaste man kan komma sanningen är påståendet attdet inte finns något samband. Det är ingen som hävdar att detfinns ett negativt samband, så att barnpornografi förhindrarsexuella övergrepp. Detta är märkligt, eftersom det är en populäruppfattning, som jag skall komma tillbaka till.I de flesta undersökningarna hävdas däremot att det finns ettpositivt samband i betydelsen korrelation, orsakssammanhangoch/eller funktionssammanhang. Därför koncentrerar jag mig nu pådet. Jag hänvisar till en litteraturlista som har lagts fram häroch som jag skall gå igenom kort.I studier av samband mellan barnpornografi och sexuellaövergrepp förekommer i huvudsak två förklaringsmodeller, såsomhär har nämnts av . Den ena är katharsismodellen,utvecklad som en förlängning av psykoanalysen. Den säger att manrensar ut slaggen genom att titta på pornografi: ju mer mantittar, desto mindre gör man; det kan vara bra medbarnpornografi, eftersom det förhindrar lusten att själv utförasexuella övergrepp mot barn. Det resonemanget förutsätter ettnegativt samband: pornografi förhindrar sexuella övergrepp.Om man drar ut det resonemanget kan man säga att vi skall låtaskolbarn se på grov barnpornografi, så försäkrar vi oss om att dealdrig blir förövare själva. Jag säger detta för att antyda attdet är svårt att se saken på det sättet. Det är svårt att tänkasig att s.k. fiktivt våld förhindrar reellt våld. I vår databasfinns icke någon företrädare för det synsättet.Den andra modellen är den imitationsmodell ellerinlärningsmodell som nämndes här. Den innebär att ju mer man serbarnpornografi, desto större är faran att man sedan utförövergrepp: det är inte bra att se pornografi på TV, för det ökarlusten att själv utföra övergrepp. Då förutsätter man ettpositivt samband mellan barnpornografi och sexuella övergrepp,t.o.m. ett orsakssammanhang.Jag skall så gå över till undersökningarna.I en norsk undersökning svarade av 200tillfrågade som varit incestutsatta, att pornografi fanns ihemmet, och tvingades se på pornografi, ocksåbarnpornografi. Av de tillfrågade svarade att de tvingatsutföra det som de såg på den pornografiska filmen. Det måsteanses vara en hög siffra, eftersom det kom fram spontant utan hade frågat om det.En undersökning vid Queen's University i , ilitteraturlistan kallad , hade ett underlag av etthundratal manliga sexualförövare och en kontrollgrupp beståendeav icke förövare. Undersökningen gav ett signifikant utslag avstörre användning av pornografi bland sexualförövare.Av en tredje undersökning, av m.fl. i , jämfördesvåldtäktsmän med förövare av sexuella övergrepp mot barn. Detvisade sig till yttermera visso att den sistnämnda gruppen varsignifikant mer benägen att använda pornografi både före ochunder övergreppet.Den fjärde undersökning som jag vill nämna kort är den som ilistan kallas . Den är också nämnd i bok. Slutsatsen i undersökning är attproducenter av barnpornografi utan undantag också har förövatsexualövergrepp mot barn.Dessa undersökningar, av vilka jag har exemplifierat några,diskuterar bara ett korrelationssamband. De säger bara att bådesexuella övergrepp och barnpornografi förekommer tillsammans ochatt det finns större tillgång till barnpornografi bland förövarejämfört med icke förövare, men det säger ingenting om direktaorsakssammanhang, att det ena leder till det andra.Man har naturligtvis också undersökt om det finns ettkausalsamband, så att konsumtion av barnpornografi leder tillsexuella övergrepp. Då vill jag åberopa en amerikansksociologiprofessor , som tillsammmans med en annansociolog, professor , har gjort viktigaundersökningar. Båda är välkända forskare, vill jag påstå.Diana undersöker om det finns enkla respektive multiplaorsakssammanhang. Hon vill inte gå med på att det skulle finnasenkla orsakssammanhang, utan hon ser sambanden mellan t.ex.barnpornografi och övergrepp som multipla orsakssamband, vilketinnebär att flera möjliga orsaker kan föreligga till en händelse.Var och en av dessa kan vara tillräcklig men behöver inte varanödvändig. Alternativt kan en orsak vara nödvändig men intetillräcklig som förklaring. Hon ser utifrån detta multiplaorsakssammanhang på undersökningar som kan tolkas så attpornografi kan vara en nödvändig men inte tillräcklig orsak tillatt det begås sexuella övergrepp mot barn. Hon utgår från enmodell som har utvecklat och som är resultatet aven rad undersökningar. Han har kommit till att det finns fyravillkor för att ett sexualövergrepp mot ett barn skall ske:Någon måste ha lust att utföra ett sexuellt övergrepp.Denna persons inre hämningar mot att agera ut lusten och begåett sexuellt övergrepp måste undermineras.Personens sociala hämningar -- rädslan för att bli avslöjad ochstraffad -- måste undermineras.Den presumtive förövaren måste underminera offrets kapacitetatt undvika övergreppet och att göra motstånd.Jag skall nu visa en bild som skall klargöra resonemanget.Den översta rutan illustrerar tankegången hos ochDavid Finkelhor. Rutan tar sin utgångspunkt i multipla orsakertill att begå sexuella övergrepp mot barn. En del av de multiplaorsakerna är i stort sett desamma vid alla typer av övergrepp.Hon ser i mittersta rutan på den faktiska benägenheten hos mänatt utföra sexuella övergrepp, icke bara mot barn, utan ocksåandra övergrepp. Hon skildrar amerikanska förhållanden, som viinte utan vidare kan överföra till . Vi har heller intenågra tal vad gäller svenska förhållanden att placera i denmittersta rutan för den faktiska benägenheten att användapornografi -- i detta fall är vi intresserade av barnpornografi.Hennes teori som stödjer ett orsakssamband mellan(barn)pornografi och sexuella övergrepp i ett nötskal går ut påatt det finns fyra faktorer. Den första faktorn är att(barn)pornografi gör vissa män mottagliga för en önskan att begåsexuella övergrepp och intensifierar mottagligheten hos dem somredan är mottagliga: a) genom att para ihop sexuellt upphetsandestimuli mot barn, b) genom att skapa upphetsande ochsjälvgenererande fantasier om sexuella övergrepp, c) genom attskapa sexuell över- och underordning, och d) genom att utgöra enaptitretare för starkare material.Då hon har gått igenom faktor 1 om (barn)pornografi illustrerarhon den genom att hänvisa till undersökningar. Jag har ilitteraturlistan en referens av henne. I den referensen går honigenom undersökningarna, så att man ser hennes sätt att tänka.Faktor 2 är att (barn)pornografi underminerar vissa mäns inrehämningar mot att agera ut sin vilja att begå sexuella övergrepp.Här finns en mängd underpunkter belagda med undersökningar.Faktor 3 är att (barn)pornografi underminerar vissa mänssociala hämningar mot att agera ut sin vilja att begå sexuellaövergrepp. Återigen anger hon underaspekter som stöds avundersökningar.Faktor 4 är att (barn)pornografi underminerar offrets förmågaatt undvika eller att göra motstånd mot sexuella övergrepp. Ocksåhär finns underaspekter, belagda med undersökningar.Jag tycker att resonemanget är övertygande och dokumentationenär god, men tiden är knapp, så jag hinner inte gå närmare in pådetta.Jane Caputi, som är en annan forskare, för ett resonemang kringlikheter mellan sambanden mellan å ena sidan (barn)pornografi ochövergrepp och å andra sidan reklam och konsumtion. Hon hänvisartill en av de tidigare kritiska granskarna av reklam, JohnKenneth Galbraith, som hävdar att den centrala funktionen förmodern reklam är att skapa behov, att skapa en vilja som tidigareinte funnits. Detta, visar i sin undersökning, äräven (barn)pornografins funktion. Hon återknyter här tillRussells budskap.Nu har jag talat om ett sätt att föreställa sigkausalsammanhang mellan pornografi och övergrepp. Men det finnsett ytterligare perspektiv, som jag vill skildra helt kort,eftersom det kanske är det mest intressanta för er. Det gällerfokuseringen på de processuella sambanden, att se påbarnpornografins funktion mer än orsakerna.Man kan då försöka tolka erfarenheterna hos dem som är utsattaför övergrepp eller hos förövarna själva. Här hänvisar jag tillundersökningen av Silbert m.fl., som baserar sig på barnens egnaerfarenheter. Den undersökningen visar att det finns tre sätt påvilka män använder barnpornografi i samband med sexuellaövergrepp:Man visar barnpornografi för barnen för att framhålla att dekommer att tycka om övergreppen.Man visar barnpornografi för att övertyga barnen om att det deskall göra är allright, alltså legitimera och normaliserahandlingen.Förövaren ser på barnpornografi för att hetsa upp sig självföre övergreppet.En forskare, Burgess, har gjort en undersökning om användningenav pornografi runt sexringar, vad jag kallar rituella övergrepp,och har funnit att pornografin har samma funktion här.Ray Wyre har visat att förövarnas initiala användning avbarnpornografi enligt vad de själva berättar är grundad i ettbehov av att inför sig själva legitimera sitt handlande. De vetatt vad de gör är fel, och de behöver barnpornografin för attrationalisera sitt beteende: "Barnen tycker om det". Förövarenkonstruerar en helt annan version av verkligheten, där det är detförföriska barnet som är skuld till handlingen. I det fallettjänar barnpornografin syftet att legitimera och på siktnormalisera övergrepp mot barn.En engelsk sociologisk forskare som heter har sett påproduktion och användande av barnpornografi och menar att deutgör ett mönster för ömsesidigt förstärkande samband.Barnpornografin är i sig själv ett dokument om sexuella övergreppmot barn. Den används sedan som legitimation för sexuellaövergrepp. Förövaren kan visa barnpornografiska filmer för barn,som han önskar begå ett sexuellt övergrepp mot, för att försäkrasig om att barnet kommer att samarbeta. Vissa av dessa barnfotograferas eller filmas när de blir utsatta för övergrepp, ochdärmed är processen i gång. ser inte sexuella övergreppsom orsak till barnpornografi, utan snarare är barnpornografinresultat av övergrepp som redan har begåtts. Detta kan sålegitimera vidare övergrepp, som filmas, och nyabarnpornografiska filmer blir till. Det är enligt hennes tolkningen process av ömsesidigt förstärkande -- barnpornografin och desexuella övergreppen förstärker varandra ömsesidigt.Med detta perspektiv blir det omöjligt att skilja mellan debarn som far illa i produktionen av barnpornografi och de barnsom far illa såsom ett led i att förövaren har konsumeratbarnpornografi. Enligt produceras barnpornografi inteendast i kommersiellt syfte, utan huvuddelen produceras i vissa,ofta slutna kretsar av förövarna själva. Man spelar, kort sagt,in sina egna övergrepp. Dessa filmer kan användas antingen enbartför eget bruk till inspiration för nya övergrepp eller delas uttill nya förövare eller reproduceras och säljas.Jag hoppas att jag i frågestunden får någon fråga omskandinaviska förhållanden. Jag har arbetat med dem och hardokumenterat att det ser någorlunda lika ut i och Sverige.Avslutningsvis vill jag säga att vi kan förhålla oss till deteventuella sambandet mellan sexuella övergrepp och barnpornografipå tre sätt:Vi kan säga att det icke föreligger något samband, att det intefinns någon koppling mellan barnpornografi och sexuella övergreppmot barn. Detta skulle grunda sig på att övergrepp mot barn kanske utan att förövaren någonsin har kommit i kontakt medbarnpornografi, eller att man kan titta på barnpornografi utanatt för den skull bli förövare. Naturligtvis finns det mångaexempel på detta icke-samband. Men att detta icke-samband skullevara den enda bilden motsägs av de andra redovisadeundersökningarna.För det andra skulle man kunna säga att det föreligger ettnegativt samband, den s.k. katharsismodellen: det man ser slipperman göra, och barnpornografi är någonting positivt eftersom denförhindrar sexuella övergrepp mot barn. Om ett sådant negativtsamband förelåg, skulle innehavarna av barnpornografi vara deminst troliga förövarna, och förövarna skulle inte ha tillgångtill barnpornografi. Detta motsägs grundligt av de undersökningarsom är redovisade.För det tredje kan det finnas ett positivt samband -- det vitidigare har kallat för inlärningsmodellen. De undersökningar somhär är redovisade stöder detta på så sätt, att det finns ettförhållande mellan sexuella övergrepp och barnpornografi, men påolika sätt. Jag har kort behandlat korrelationssamband, direktamultipla orsakssammanhang och ett mera funktionsmässigt tänkande.Frågan, om det föreligger ett samband, hoppas jag att jag harillustrerat. Tyvärr hann jag inte illustrera våra erfarenheter omde skandinaviska förhållandena.Britta Bjelle: Tack.