bet · GH01SoU31 · 1994-05-03 00:00:00 — Motion So251 (kds) yrkande 2 avstyrks därför.Vissa narkotikafrågorÅtgärder mot missbrukMotionernaFlera motionärer vill ha kraftfulla insatser för att möta kravpå legalisering av narkotika.I motion So215 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om vikten av att håller fast vid enrestriktiv narkotikapolitik med social inriktning (yrkande1). Motionärerna framhåller att det i råder en mycketstark uppslutning kring en restriktiv narkotikapolitik somsyftar till att motarbeta allt bruk av narkotika sommänniskor med drogberoende erbjuds behandling ochrehabilitering. Enligt motionärerna är det nödvändigt attuppslutningen kring narkotikapolitiken gäller hela fältet ochinte bara de restriktiva inslagen. Politiken måste bygga på enhelhetssyn för att inte förlora i trovärdighet i konfrontationenmed den starka legaliseringsrörelse som finns företrädd i en radeuropeiska länder, menar motionärerna.I motion Ju805 av samma motionärer begärs etttillkännagivande om behovet av en enhetlig drogpolitik(yrkande 6). En grupp som löper stor risk att utsättas förbrott men som även själv begår många brott är, enligtmotionärerna, missbrukare. Motionärena pekar på att det iundersökningar av våldsbrott ofta rapporteras att gärningsmännenoch en stor del av offren varit alkoholpåverkade vidbrottstillfället. Vidare anförs att straffmätningen vidnarkotikabrott har blivit en symbolfråga, som inte har med engenomtänkt kriminalpolitik att göra. Motionärerna vill verka fören mer enhetlig drogpolitik där även alkoholen som orsak ibrottssammanhangen beaktas.I motion So217 av och ()begärs ett tillkännagivande om vad i motionen anförts om aktivainsatser mot legalisering av narkotika. Motionärerna anför atten diskussion om legalisering av narkotika nu förs i helaEuropa. Inget land har officiellt tagit ställning för enliberalisering, men drygt 15 europeiska storstäder har ställtsig bakom Frankfurtresolutionen som undertecknades 1990.Resolutionen utgår ifrån att drogproblemen är storstadsproblemoch därför något som storstäder i tillsammans måste taitu med. Det liberaliseringsförespråkarna för fram är ettkonstaterande att strävandena att eliminera tillgången ochefterfrågan på narkotika har misslyckats. EnligtFrankfurtresolutionen kommer narkotikan alltid att finnas isamhället och drogproblemen består i att innehav, konsumtion ochhandel är illegalt. Samhället bör därför, enligt resolutionen,ge upp kampen och i stället stödja och hjälpa missbrukarna.Motionärerna framhåller att uttalat att målet för densvenska narkotikapolitiken är att skapa ett narkotikafrittsamhälle. inställning måste dock realiseras ipraktisk handling, menar motionärerna. En passivitet i fråga omlegalisering kommer förr eller senare att leda till enuppluckring av den svenska narkotikapolitiken och dess starkaförankring hos medborgarna. Motionärerna anser att frågan omaktiva insatser mot legalisering både i och utomlandsdärför bör utredas.I motion So239 av Hans Nyhage och () begärsett tillkännagivande om behovet av en handlingsplan motdrogmissbruket i och dess närområden. Motionärernabefarar att de nordiska länderna kan drabbas av en ökadsmuggling av narkotika när vi blir en del av EU. Bl.a. mot denbakgrunden har i väckts ett medlemsförslag om enhandlingsplan mot drogmissbruk. Enligt rådets juridiska utskottlämpar sig området mycket väl för nordiskt samarbete. Ettsamarbete äger också redan rum inom ett nordisktkontaktmannaorgan, som även har kontakter med de baltiskastaterna. De enskilda ländernas lagstiftning bör överensstämma iså hög grad att man har samma målsättning och utnyttjarvarandras erfarenheter både vad gäller effekterna av straff,kontrollåtgärder och av den förebyggande och rehabiliterandeverksamheten. Vidare bör de nordiska länderna även uppmanasamtliga länder i EU och EFTA att tillträda FN:snarkotikakonventioner. Mot bakgrund av delegaliseringssträvanden som framkommit i några EU-länder är detnödvändigt att hela det europeiska området deltar i samarbetetmot narkotika.Enligt motionärerna är det viktigt att alla de nordiskaländerna ställer upp för den nya handlingsplanen motnarkotikamissbruk som kommer att rekommendera vidsin session i Stockholm.I motion So243 av och (kds, s) hemställs att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om behovet av en översyn avdrogproblematiken (yrkande 1), om vikten av att det förs engenomtänkt och kraftfull kamp mot alla former av drogmissbruk(yrkande 2), om förbud mot all typ av reklam som uppmanartill narkotikabruk (yrkande 3) och slutligen om behovet avatt med kraft bemöta krav på en liberalisering och i samarbetemed övriga länder verka för ett narkotikafritt samhälle(yrkande 4). Motionärerna pekar på att popmusiker ochidrottsstjärnor och andra s.k. kändisar som förknippas meddroger får stort utrymme i massmedia. Risken är stor attungdomar sätter likhetstecken mellan framgång och droger.Motionärerna är också kritiska mot den stora mängd drogsymbolersom säljs fritt på den svenska marknaden. Som exempel nämnsolika klädesplagg och skivomslag vilka försetts meddrogsymboler, texter om legalisering av narkotika m.m., enimporterad tidskrift kan beställa marijuana och lära sighur man tillverkar droger. Motionärerna anser att en samlad bildav drogproblemen är nödvändig, liksom en medveten kamp motliberalisering av, handel med och bruk av narkotika.I motion So274 av m.fl. (nyd) begärs etttillkännagivande om att tillsätta en narkotikaombudsman(yrkande 10). Enligt motionärerna bör en narkotikaombudsmantillsättas med uppdrag att specialbevaka narkotikaproblemet ochta det initiativ som behövs för att få kontroll övernarkotikautvecklingen. Det är angeläget att utnyttjardet, i ett internationellt perspektiv, unika stödet för attutveckla en svensk modell för att förebygga och stoppanarkotikamissbruk och narkotikabrottslighet inom ramen förmoderna rätts- och välfärdstraditioner, menar motionärerna.BakgrundUnder 1992 har en landsomfattande kartläggning av det tungamissbrukets omfattning genomförts av föralkohol- och narkotika, CAN. Enligt denna undersökning finnsdet i uppskattningsvis mellan 14 000 och 19 000personer, som regelbundet missbrukar narkotika. Detta är enökning med ca 5 000 jämfört med vad som framkom i den förrakartläggningen som gjordes . CAN menar attnyrekryteringen till gruppen tunga missbrukare huvudsakligeninträffade . Andelen unga personer medtungt missbruk har dock minskat påtagligt . Då var37 % under . är motsvarande andel 10 %.I CAN:s uppdrag ingår bl.a. att göra årliga samladebedömningar av drogutvecklingen. Fr.o.m harFolkhälsoinstitutet ett ansvar för att drogutvecklingenföljs. Institutet har uppdragit åt CAN att fortsätta med dettidigare arbetet. CAN har gjort regelbundnaundersökningar om narkotikaanvändningen bland ett representativturval av befolkningen. Enligt CAN (rapport 93) har det inteskett några större förändringar i det tillfälliga experimentellanarkotikamissbrukets omfattning mellan de undersökta åren.Undersökningarna visar att av den vuxna befolkningennågon gång prövat narkotika. Uppgifterna om ett minskatdrogmissbruk bland ungdomar stöds av de regelbundnaundersökningar som CAN gör av drogvanor bland skolungdom iårskurs 9. Andelen elever som uppgett att de prövatnarkotika har legat på . Ibörjan av var motsvarande andel . Enligt CANtycks denna positiva trend dock inte gälla invandrarungdomar.I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100, bil. 6)uppges att cannabis är det vanligaste narkotiska preparatet iSverige. Injektionsmissbruket domineras av centralstimulantia.Kokainmissbruket har fortfarande en mycket liten utbredning ilandet. Det finns vissa tecken på att droger som inte injiceras,såsom ecstasy och amfetamin, används i ökad omfattning i vissaungdomskretsar.I budgetpropositionen anför regeringen att syftet med densvenska narkotikapolitiken är att på alla nivåer och områdenmarkera ett avståndstagande från narkotikan som företeelse.Sverige har sedan en långt tid tillbaka fört en konsekventnarkotikapolitik inriktad på att minska tillgången på narkotikaoch dämpa efterfrågan. Det experimentella bruket avnarkotika och nyrekryteringar till tungt narkotikamissbruk hardärigenom lyckats hålla en internationellt sett låg nivå. Enligtregeringen finns inte några skäl att ändra på grunderna fördenna politik.I budgetpropositionen sägs vidare att tillgången på narkotikai världen är mycket stor. Produktionen av illegal narkotikaökar, som den illegala handeln med narkotika bliralltmer välorganiserad och svårbekämpad. De politiska ochekonomiska förändringarna i Öst- och har ökatriskerna för att narkotika skall spridas såväl inom regionen somtill andra länder.Regeringen är medveten om att många människor hyser en oro föratt slopandet av den inre gränskontrollen inom EU skall ledatill en ökad tillgång på narkotika. För att uppväga borttagandeav systematiska gränskontroller för varor och personer kommerregeringen att vidta ett flertal s.k. kompensatoriska åtgärder isyfte att upprätthålla en tillräcklig kontrollnivå påinförselsidan. I propositionen framhålls också attnarkotikabekämpning är ett prioriterat område inom EU. Degrupper i som propagerar för en liberalisering avnarkotikakontrollen och en legalisering av i första handcannabis har inte någon förankring på regeringsnivå i någoteuropeiskt land. Inte heller inom EU finns det gehör för ensådan politik. Tvärtom tar EU som organisation absolut avståndfrån kraven på legalisering, sägs det i propositionen.Enligt regeringen måste stora insatser göras även i framtidenför att upprätthålla och förstärka avståndstagandet frånnarkotikan. svarar för samordning ochutveckling av drogförebyggande insatser. Institutet kommer undervåren 1994 att inleda en bred kampanj mot drogmissbruk. Denfrämsta målgruppen blir ungdomar. I Folkhälsoinstitutetsuppgifter ingår också att ta fram och tillhandahålla basfaktaoch informationsmaterial inom alkohol- och narkotikaområdet. Medanledning av den pågående europeiska integrationsprocessenkommer dessa uppgifter att bli allt viktigare, anser regeringen.Åtgärder mot s.k. penningtvätt är enligt regeringen avstrategisk betydelse vid bekämpning av organiseradnarkotikabrottslighet. En lag, som bygger på påområdet, har trätt i kraft. beslutaderiksdagen om ändringar i lagen (1992:860) om kontroll avnarkotika (prop. 1992/93:186, SoU24, rskr. Ändringarnainnebär att hanteringen av vissa kemiska ämnen som kan användasvid olaglig narkotikatillverkning kontrolleras. Vidare beslutaderiksdagen om skärpning av narkotikastrafflagen (1968:64) vidringa narkotikabrott och en ändring i lagen (1974:203) omkriminalvård i anstalt (prop. 1992/93:142, JuU17, rskr. 221).Skärpningen innebar bl.a. att fängelse fördes in i straffskalanför ringa fall av eget bruk av narkotika. Genom denna skärpningär det möjligt att ta t.ex. urinprov för att kontrolleramisstänkt narkotikabruk och döma den som brukat narkotika påföljd som innefattar behandling av missbruket. Ändringen ilagen om kriminalvård i anstalt innebär ökade möjligheter attanvända drogkontroller i kriminalvården och syftar bl.a. tillatt ge möjligheter att ingripa tidigt och med kraft förhindraatt unga människor fastnar i missbruk och att förbättrabehandlingen av de missbrukare som avtjänar straff.Regeringens samordningsorgan för narkotikafrågor (SAMNARK)har i uppdrag att verka för en förbättrad samordning avsamhällets insatser inom narkotikaområdet. Detta gäller såväl pånationell som internationell nivå. SAMNARK samordnar de insatsersom initierades av Aktionsgruppen mot Narkotika, vars arbeteavslutades . Inom ramen för detta uppdrag haruppmärksamhet särskilt riktats mot missbruk bland invandrare ochflyktingar, drogförebyggande insatser inom arbetslivet samtsamordning av insatser på regional nivå.Sverige deltar mycket aktivt i det internationella samarbetetmot narkotikahandeln och missbruket inom FN ochEuroparådet och hör till de länder som ger de störstafrivilliga bidragen till FN:s arbete mot narkotika. harockså bidragit med ekonomiskt stöd till Central- och Östeuropaför att möjliggöra deltagande därifrån i den s.k.Pompidougruppens olika verksamheter. Pompidougruppen ärEuroparådets samarbetsgrupp i narkotikafrågor. På nordisk nivåfinns ett särskilt kontaktmannaorgan för narkotikafrågor. Vidaredeltar i ett västeuropeiskt forskningssamarbete inomvars ram man samordnar nationella forskningsprojekt rörandeutvärdering av aktioner mot drogmissbruk. universitetansvarar för den svenska samordningen.För innevarande budgetår finns medel beräknade för stöd tillinternationellt samarbete inom alkohol- och narkotikaområdetunder anslaget Utredningar, utveckling, samverkan påstatsbudgeten. Även för nästkommande budgetår har enligt uppgiftmedel beräknats för detta ändamål.I budgetpropositionen betonas att det internationellasamarbetet mot narkotika är mycket betydelsefullt, inte minstmot bakgrund av den pågående europeiska integrationen och degenomgripande förändringarna i Central- och Östeuropa.Regeringen har för avsikt att ytterligare stärka roll idet internationella samarbetet.I slutet av april månad 1994 anordnade enkonferens (European Cities Against Drugs) mot legalisering avnarkotika. I konferensen deltog representanter för 24 europeiskastorstäder. Syftet med konferensen var att underteckna enresolution som klart och tydligt tar avstånd från legaliseringav narkotika och att öka samarbetet mellan städer, för att geinspiration och hopp till områden som är tungt belastade avnarkotikaproblem. Konferensen avslutades med att företrädarnafrån de deltagande städerna undertecknade en resolution motnarkotika (Stockholmsresolutionen). Resolutionen överensstämmermed internationella drogkontrollprogram samtmed de resolutioner som antagits vid konferenserna i ,, , och Buenos Aires.Resolutionen avslutas med följande summering: Vi, undertecknarna av denna resolution, avvisar alla krav pålegalisering av illegala droger (enl. FN:s deklaration). Vi vill utveckla positiva strategier för att komma till rättamed dagens besvärliga missbrukssituation i stället för attlegalisera narkotika. Vi vill etablera samarbete städer emellan för att utbytaerfarenheter och gemensamt utveckla arbetet. Vi uppmärksammar våra regeringar på ovanstående resolutioner. Vi kräver att våra regeringar respekterar och med eftertryckagerar enligt de överenskommelser och avtal som de harundertecknat.I detta sammanhang kan också nämnas att har,med bistånd av och , beslutatatt projektanställa en person som skall arbeta med EuropeanCities Against Drugs.Klassificering av narkotikaI motion So270 av (nyd) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att till narkotikaförteckning I överförakokain och fencyklidin. Ett enkelt sätt att markera en strängaresyn på kokain är att överföra medlet från förteckning II till Ii förteckning över narkotika. På så visunderstryks att medlets medicinska förtjänster inte står iproportion till dess risker. Ett sådant beslut skulle också göradet lätt för domstolarna att etablera en strängare praxis kringkokain. Ett annat ämne som återfinns i narkotikaförteckning IIär fencyklidin (PCP). Att detta ämne ännu inte överförts tillnarkotikaförteckning I får enligt motionären ses som ett uttryckför bristande kontrollpolitiskt intresse från Läkemedelsverketssida. Motionären påpekar att medlet utmönstrats frånbåde humanmedicinsk och veterinärmedicinsk praxis, efter att detvisat sig kunna ge upphov till allvarliga skadeverkningar.I motion So274 av m.fl. (nyd) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om skärpt syn påhasch, kokain, LSD och ecstasy (yrkandena 1 och 2).Motionärerna anser att domstolarnas hållning till hasch vidstraffmätningen i narkotikamål är en eftersläpning från det sena1960-talet, då hasch uppfattades som en drog med låg farlighet.Under de senaste 25 åren har tusentals vetenskapliga studieröver farorna med hasch visat att missbruk kan framkalla bl.a.minnesstörningar, personlighetsförändringar,förvirringstillstånd, hormonrubbningar och fosterskador. Dennakunskap måste enligt motionärerna nu föranledastraffskärpningar. Vidare framhålls att narkotikastrafflagensaknar klara riktlinjer för hur olika preparat skall bedömas ifarlighetshänseende. Därigenom har kokain, LSD och ecstasykommit att bedömas som mindre farliga än heroin. Ur vetenskapligsynvinkel är dessa medel på flera sätt lika farliga som heroin.Rättspraxis bör därför ändras så att kokain, LSD och ecstasy istraffmätningshänseende jämställs med heroin, ansermotionärerna.BakgrundEnligt 3 § förordningen (1992:1554) om kontroll avnarkotika åligger det att låta upprätta ochkungöra förteckningar över narkotika. Närmare föreskrifter omutlämnande av narkotiska läkemedel meddelas enligt 11 § sammaförordning av Läkemedelsverket.I föreskrifter om förteckningar övernarkotika (LVFS 1990:47) preciseras vad som avses mednarkotika. Föreskrifterna upptar fem förteckningar där olikapreparat finns uppräknade. Förteckningarna angerförutsättningarna för den vetenskapliga och medicinskaanvändningen av de preparat som omfattas av narkotikakontrollen.Enligt verkets narkotikakungörelse (LVFS 1990:45) får de iförteckningen upptagna varorna inte införas till eller utförasfrån riket eller här tillverkas, saluhållas eller överlåtas.Läkemedelsverket kan dock medge tillstånd att använda dessavaror för medicinsk och vetenskaplig forskning.Preparaten kokain och fencyklidin finns för närvarandeupptagna i narkotikaförteckning II, vilket innebär att de undervissa betingelser kan förskrivas som läkemedel. skall en allmän översyn göras avnarkotikaförteckningarna med anledning av lagen om kontroll avnarkotika, som trätt i kraft . Enligt uppgifttorde det inte vara aktuellt med någon ny klassificering avkokain.Lysergid (LSD), cannabis, cannabisharts och ecstasy (MDMA --Metylendioximetamfetamin) finns upptagna i förteckning I.Tidigare behandlingMotioner liknande den nu aktuella har behandlats av utskottetvid olika tillfällen. I betänkandet SoU 1985/86:17 påpekadeutskottet att de aktuella förteckningarna bara angavförutsättningarna för legal användning av narkotiska preparatför vetenskapliga och medicinska ändamål. Den straffrättsligabedömningen av illegal befattning med narkotika skedde medutgångspunkt i narkotikastrafflagen och den domstolspraxis somutvecklats på området. Utskottet såg därför inte anledning attav narkotikapolitiska skäl föra över kokain tillnarkotikaförteckning I och därmed hindra den begränsademedicinska användning som fortfarande ansågbefogad. Utskottet förutsatte att fortlöpandeprövade om det fanns skäl att företa ändringar iförteckningarna.I betänkandet 1990/91:SoU3 vidhöll utskottet i anledningav en motion (c) sin tidigare inställning och anmärkte att detliksom tidigare utgick från att fortlöpandeprövar om det finns skäl att företa ändringar i förteckningarna.Även i betänkandet 1992/93:SoU2 vidhöll utskottet sin tidigareinställning i fråga om ändring av Läkemedelsverketsnarkotikaförteckningar.Utskottets bedömningMålet för den svenska narkotikapolitiken är att skapa ettnarkotikafritt samhälle genom att på alla nivåer och områdenmarkera ett avståndstagande från narkotikan som företeelse.Insatserna för att bekämpa narkotikabrottslighet ochdrogmissbruk måste enligt utskottets mening intensifieras ochges högsta prioritet. Utskottet konstaterar mot bakgrund avbl.a. den tidigare lämnade redovisningen att omfattande insatsergörs eller förbereds på detta område. deltar ocksåmycket aktivt i det internationella samarbetet mot narkotika.Enligt utskottets mening är deltagande i detinternationella samarbetet mycket betydelsefullt inte minst föratt i dessa sammanhang bestämt markera vårt avståndstagande frånde krav på legalisering av vissa narkotiska preparat ochliberalisering av narkotikakontrollen som ställts i fleravästeuropeiska länder. Även mot bakgrund av denintegrationsprocess som pågår i är det internationellasamarbetet av stor betydelse. Utskottet är därför positivt tillatt regeringen vill ytterligare stärka roll i detinternationella samarbetet och intensifiera arbetet för attförhindra att ett borttagande av systematiska gränskontrollerför varor och personer i samband med en EU-anslutning skall ledatill en ökad tillgång på illegal narkotika.Något ytterligare initiativ från sida med anledningav motionerna So215 (v) yrkande 1, So217 (kds), So239 (m), So243(kds, s), So274 (nyd) yrkande 10 och Ju805 (v) yrkande 6 behövsinte enligt utskottet. Motionerna avstyrks.Utskottet vidhåller sin tidigare inställning i fråga omLäkemedelsverkets narkotikaförteckningar och utgår liksomtidigare från att fortlöpande prövar om detfinns skäl att göra ändringar i förteckningarna. Med det sagdaavstyrker utskottet motionerna So270 (nyd) och So274 (nyd)yrkandena 1 och 2.Vård av missbrukareMotionernaI motion So215 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen begär dels att regeringen tillsätter en arbetsgruppför att förbättra statistik och rapportering övernarkotikaproblemets utveckling och en metodik för kartläggningav situationen inom narkomanvården (yrkande 2), dels attregeringen ger Statskontoret i uppgift att utarbeta ett systemmed riktade statsbidrag till förebyggande åtgärder motdrogproblemet och för vård och rehabiliteringsinsatser förmissbrukare (yrkande 3). Motionärerna pekar på att dennyligen publicerade UNO-undersökningen som genomförts påregeringens uppdrag visar att antalet narkomaner ökat mycketkraftigt bl.a. i och . Uppgifter från denrättsmedicinska avdelningen i tyder på en ökning avden narkotikarelaterade dödligheten. Motionärerna framhåller attdet, som den narkotikapolitiska satsningen "Offensivnarkomanvård" varit mycket framgångsrik, särskilt när det gälltatt reducera antalet fall av hivsmitta blandnarkotikamissbrukare, finns problem som till stor delsammanhänger med den privatisering som skett av vården och meddet överdrivna marknadstänkande som vunnit allt större insteginom missbrukarvården.De mycket hårda besparingarna inom en rad kommuner har isärskilt hög grad drabbat missbrukarvården, menar motionärerna.Utebliven rehabilitering av de svåraste missbrukarna innebär attden mycket dyrbara och sannolikt ineffektiva tvångsvården ökar,och missbrukare som inte får plats på behandlingshem hamnar istället i fängelse. Denna utveckling är enligt motionärernautomordentligt allvarlig ur samhällsekonomiskt perspektiv.Kostnader för narkotikapolitiken måste bäras solidariskt. Enväsentlig del av förebyggande insatser, vård och behandlingmåste därför finansieras genom statsbidrag, anser motionärerna.I motion So264 av och (nyd) yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om att ompröva missbrukaromsorgen för att gemissbrukare incitament att göra omsorgen mer kostnadseffektivoch resultatinriktad (yrkande 4). Motionärerna menar attomsorgen om missbrukare måste omprövas från grunden. Medborgarnaupplever att det finns alltför mycket dalt och penningslöseriinom missbrukarvården. Verksamheten är uppbyggd genom ensnårskog av regler och missbrukaren själv saknar tillräckligaincitament för att göra omsorgen så bra och kostnadseffektiv sommöjligt.I motion So274 av m.fl. (nyd) hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om en skärpning av lagen (1988:970) om vård avmissbrukare i vissa fall (LVM) (yrkande 4). I motionenpåpekas att endast 300--400 narkotikamissbrukareomhändertas för vård enligt LVM. Denna siffra är enligtmotionärerna orimligt låg med tanke på att antalet s.k. tunganarkotikamissbrukare i landet är mellan 14 000 och 20 000.Motionärerna anser att lagens tillämpning bör utredas i detaljoch kriterierna och formerna för omhändertagande ändras så attingripanden kan göras på ett tidigt stadium och på ett effektivtsätt.I samma motion begärs tillkännagivanden om behovet av attinrätta kommunala missbrukarnämnder (yrkande 9).Motionärerna anser att varje kommun bör åläggas att inrätta ensärskild samordna de kommunala insatserna motdrogmissbruk. Denna nämnd bör vara skild från socialnämnden.