bet · GI01FiU1 · 1994-12-13 00:00:00 — Det är utom allt tvivel att om statsskuldenfortsätter att långsiktigt öka kommer ett högt ränteläge att bestå.Arbetslösheten kommer att ligga kvar på en hög nivå, och välfärden kan inteförsvaras. I sämsta fall riskerar även folkstyret att urholkas genom attSverige tvingas anpassa sig till de internationella långivarnas villkor.Underskotten i den svenska ekonomin riskerar att leda till atthandlingsutrymmet för regering och riksdag blir minimalt.Målet för den ekonomiska politiken måste vara att långsiktigt skapa uthålligekonomisk tillväxt för full sysselsättning och tryggad välfärd. En central deli en sådan politik är målet att statsskulden skall ha stabiliserats senast år1998.Detta kräver en stram finanspolitik som med de bedömningar som kan görasinnebär besparingar och inkomstförstärkningar på totalt drygt 40 miljarderkronor utöver det ekonomiska saneringsprogrammet på somriksdagen tidigare ställt sig bakom.Underskotten i de offentliga finanserna måste angripas med besparingar,systemförändringar och inkomstförstärkningar. Besparingar i de offentligautgifterna ställer extra krav på en rättvis fördelningspolitik. Det får aldrigges avkall på att det skall finnas en grundtrygghet lika för alla.Skatteförändringar måste ges en inriktning som inte stäcker företagensinvesteringsvilja och motverkar möjligheterna till en ökad sysselsättning i detprivata näringslivet. Det är särskilt viktigt att villkoren för de små ochmedelstora företagen är goda. Riskkapitalförsörjningen får inte försämras genomen felaktig utformning av kapitalbeskattningen m.m.Inkomstförstärkningar i det korta perspektivet bör i stället i första handtas ut genom skatter och avgifter på främst miljöbelastande verksamhet ochenergi. En ökad skatte- och avgiftsbelastning på arbete och kapital börundvikas. I stället måste en skatteväxling ske, dvs. sänkt skatt på arbete ochföretag respektive en högre skatt på koldioxidutsläpp och miljöstöranderåvaruanvändning och verksamhet.I motionen understryks vikten av att den tillsatta utredningen om enskatteväxling inom ramen för ett miljörelaterat skattesystem fortsätter sittarbete och kan fullfölja detta enligt de direktiv som lämnats. I motionenbetonas att ökade statliga utgifter i form av investeringsstimulanser främstmåste inriktas på områden där de långsiktigt gynnar en hållbar ekonomiskutveckling såsom t.ex. miljö- och energiområdena respektive satsningar för attta till vara tillgängliga produktionsresurser på landsbygden och mindretätorter över hela landet. I övrigt måste restriktivitet iakttas medutgiftsökningar av denna karaktär. Investeringsstimulanser motiverade avarbetsmarknadsläget måste utformas så att sysselsättningseffekten ligger nära itid. I annat fall riskerar dessa stimulanser att öka inflationen och bidra överhettning av ekonomin vid en kommande högkonjunktur.Förslaget i propositionen att införa ett temporärt direktavdrag förbyggnadsinvesteringar anser motionärerna vara krångligt, oöverskådligt ochdyrt. Detta gäller sannolikt även det i propositionen obearbetade ochofullständiga förslaget angående ett särskilt investeringsbidrag om förROT-åtgärder. Motionärerna föreslår i stället en mer långsiktig stimulans tillbyggsektorn genom att momsen för byggande sänks till somräntebidragen avskaffas i nyproduktionen.Det stöd till miljöinvesteringar som föreslås i propositionen är alltförbegränsat. bör hos regeringen begära förslag ominvesteringsstimulanser som främjar ett kretsloppsanpassat samhälle.Beträffande finansieringen av investeringsstimulanser avvisas i motionenförslaget att medel avsatta för olika typer av regionalpolitiskt stöd utnyttjasför de ovan angivna ändamålen. En sådan finansiering är enligt motionärernasuppfattning rent kontraproduktiv. Den riskerar i stället att leda till minskadeinsatser i områden med en svag arbetsmarknad. Insatserna bör såledesfinansieras enbart med medel som avsatts för arbetsmarknadspolitiska insatser.Även om vissa av de arbetsmarknadspolitiska insatser som föreslås ipropositionen kan godtas av motionärerna riktas i motionen stark kritik mot denallmänna inriktningen av arbetsmarknadspolitiken. En central del i en hållbarekonomisk utveckling är att politiken nu inte läggs om på ett sådant sätt attstora delar av landet utarmas. Med förslagen i propositionen riskerar Sverigepå nytt att få uppleva en av statsmakterna stimulerad och förstärktkoncentration av befolkning och näringsliv. I propositionen anförs bl.a. att"genom en ökad flexibilitet underlättas överföringen av arbetskraft tillexpansiva yrken, branscher och regioner". Vidare uttalas att "satsningar somfrämjar den geografiska och yrkesmässiga rörligheten kommer att prioriterasframför traditionella sysselsättningsskapande åtgärder". Denna inriktning avarbetsmarknadspolitiken ser motionärerna som djupt oroväckande och ettknytnävsslag i mellangärdet på boende i glesbygdsområden.I motionen framhålls att det är helt avgörande för en positiv utveckling avekonomin att den förnyelse av regionalpolitiken som initierats av den tidigareregeringen inte bryts. För att skall komma till rätta med obalanserna iekonomin krävs att produktionsresurserna i hela landet tas till vara. Mångaexpansiva små och medelstora företag minskar risken för överhettning på lokalaarbets- och bostadsmarknader och risken för kostnadsdrivande inflation.Samtidigt skapas förutsättningar för jobb även i de delar av landet som av hävdhaft en svagare arbetsmarknad. Påståendet i propositionen att en lägreinflation förutsätter en geografisk rörlighet anser motionärerna vara grovtfelaktigt och falskt.I ett kort avsnitt om penningpolitiken framhålls i motionen att centrala målför den ekonomiska politiken även fortsättningsvis måste vara att bibehålla enlåg inflationstakt och låg arbetslöshet. Det av riksbanksfullmäktigedefinierade inflationsmålet bör därför ligga fast. Motionärerna uttryckeremellertid oro för att den ekonomiska politik som regeringen för -- om denvinner gehör -- bidrar till ett ökat inflationstryck med hänsyn tillden karaktär åtgärdsförslagen har.Folkpartiet liberalernaI motion Fi3 (fp) redovisas i ett särskilt avgränsat avsnitt hurriktlinjerna för den ekonomiska politiken bör utformas.De i motionen föreslagna riktlinjerna kan sammanfattas på följande sätt.I motionen understryks att den strategiska uppgiften för den ekonomiskapolitiken under resten av 1990-talet är att komma tillbaka till fullsysselsättning. Tillväxten måste ske genom en kraftig tillväxt avarbetstillfällen -- en halv miljon jobb främst i små och nya företag i detprivata näringslivet.Den borgerliga regeringen menade att det var nödvändigt att genom en radolika åtgärder skapa en miljö som stimulerade människor att starta företag ochfå små företag att växa. I det syftet genomfördes en rad reformer: skattereglergjordes om, vissa strategiska skattesänkningar genomfördes, arbetsrättenreformerades, stödet till innovationsverksamhet ökades, finanspolitikenutformades för att skapa förutsättningar för sänkta räntor osv. Det fanns ocksåen beredskap att gå vidare med ytterligare åtgärder.Värdet av varje enskild åtgärd kan alltid diskuteras. Men det var uppenbartatt den sammantagna effekten av dem som hade genomförts var en mycketoptimistisk stämning bland svenska småföretagare, manifesterad bl.a. i någrastudier om framtidstron.De förslag till riktlinjer som förs fram i propositionen innebär att dennya regeringen väljer en helt annan strategi. Det mesta av de konkreta åtgärdersom den avgående regeringen har genomfört tas tillbaka utan att ersättas avnågonting annat. Bedömningen är uppenbarligen att en återgång till den politiksom fördes är tillräcklig för att få till stånd den önskadeexpansionen. Som motionärerna ser det är detta en felbedömning.I motionen bestäms målen för den ekonomiska politiken på följande sätt:500 000 nya jobb till sekelskiftet.Eliminerat budgetunderskott senast år 1998.Fördjupad välfärd och ökad valfrihet i offentlig service.En gradvis men snabb omställning av den ekonomiska aktiviteten i samhället iriktning mot kretsloppstänkande och ekologisk balans.Det som behövs är en samlad strategi mot landets ekonomiska problem som berörflera politiska fält. Den ekonomiska politiken rymmer alltid svåramålkonflikter och de kan bara hanteras inom ramen för en sammanhållen politik.Den nya regeringen har enligt motionärerna inte redovisat någon sådanstrategi. Det är farligt. Om man t.ex. i det vällovliga syftet att sanerastatsfinanserna lägger fram förslag på företagsskatteområdet som missgynnarnyföretagande motverkar man i själva verket det angivna syftet.Ränteläget ses i motionen som det mest akuta problemet i svensk ekonomi. Ävenom de kortsiktiga skadeverkningarna på investeringar och sysselsättninghittills varit mindre än många fruktat tyder allt på att ett fortsatt högtränteläge får mycket allvarliga konsekvenser -- det gäller för småföretagensinvesteringsvilja, hushållens benägenhet att öka sin efterfrågan, möjligheternaatt öka bostadsbyggandet, saneringen av de offentliga finanserna m.m.Kombinationen av återställarpolitik och ett bräckligt parlamentariskt underlaggör att räntedifferensen gentemot utlandet envist ligger kvar på en hög nivå.Utifrån det faktum att räntenivån ligger kvar på en hög nivå drarmotionärerna slutsatsen att finanspolitiken bör skärpas i förhållande till vadsom redovisades i bedömningarna . Även kraften i konjunkturuppgångentalar för en något hårdare åtstramning. Som framgår av propositionen är detäven regeringens uppfattning. I motionen framhålls att det därför finnsanledning att gå ännu något längre än regeringen när det gäller att i närtidminska upplåningsbehovet. förslag innebär enligt motionärernafärre skattehöjningar och fler utgiftsminskningar än regeringens förslag.En än mer avgörande skillnad mellan och den nuvaranderegeringens ekonomiska politik än olikheter i budgetsaldo ligger emellertid iutformningen av de åtgärder som föreslås. politik gynnarföretagande, arbete och sparande och därmed tillkomsten av nya jobb.Regeringens politik verkar däremot, enligt motionärerna, i motsatt riktning ochförsvårar tillkomsten av nya jobb.VänsterpartietI motion Fi4 (v) slås fast att arbete åt alla måste vara detöverordnade målet för den ekonomiska politiken . Om det nui den pågående konjunkturuppgången inte går att åstadkomma en radikal ökning avantalet förvärvsarbetande så kommer att ha fastnat ipermanent massarbetslöshet. Det visar erfarenheterna från andra länder. Omdetta händer klarar vi inte det andra som måste göras: ställa om ekonomin i enmer miljövänlig och jämställd riktning samt åstadkomma en rättvisare fördelningav inkomster och arbetstider.De allmänna mål som anges i propositionen -- att få upp sysselsättningen ochta ner arbetslösheten -- och den allmänna problembeskrivningen är i godöverensstämmelse med politik.I motionen framhålls att det nu under den internationella konjunkturuppgångenär för sent att bedriva en generell efterfrågestimulerande politik. I ställetmåste åtgärderna mot arbetslösheten riktas dit där de ger maximal utdelning iform av nya arbeten per satsad krona. Pengar måste flyttas från dem som läggerdem på hög till dem som sätter dem i produktiv rotation. För det krävsskattehöjningar, stram finanspolitik och sänkta räntor.Kraven på en stram finanspolitik innebär -- med utgångspunkt från denbedömning som kan göras av bl.a. statsskuldens utveckling -- att beslutmåste tas som förstärker de offentliga finanserna med ca 80 miljarder kronorfram till år 1998.Vad gäller penningpolitiken anförs i motionen följande.I propositionen förklaras uppgången i tioårsräntan på sedanbottennoteringen med "en mindre uppgång i de internationellaräntorna, men framför allt av en oro för den ekonomiska utvecklingen iSverige". Som motionärerna ser det innebär detta en undervärdering av deinternationella faktorerna. Motionärerna delar ej heller regeringensuppfattning att huvuduppgiften för penningpolitiken skall vara "... attsäkerställa en låg inflation på europeisk nivå" och inte heller det förenkladepåståendet att det inte kan finnas en "motsättning mellan prisstabilitet ochhög sysselsättning".I motionen betonas att det behövs en mer aktiv penningpolitik som samordnasmed finanspolitiken och som har bekämpningen av arbetslösheten som överordnatmål. Motionärerna ansluter sig på denna punkt till det som sägs avfinansutskottets ordförande och i en reservationtill . Där avvisades det borgerliga förslaget att lagfästainflationsmålet som överordnat samt mer oberoende ställning medmotiveringen "... att grunden för att skapa trovärdighet inte läggs genomformella lagregler utan i stället genom att bygga upp förtroende för denekonomiska politiken och skapa en bred acceptans i samhället för betydelsen aven låg inflation".I motionen ställer man sig i stort bakom propositionens förslag tillinvesteringsstimulanser.Beträffande arbetsmarknadspolitiken understryks i motionen att om Sverigeskall komma ur den statsfinansiella kris landet nu befinner sig i ärarbetsmarknadsfrågorna nyckeln. Men sysselsättningsfrågorna löses inte enbartmed arbetsmarknadspolitik eller arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Minst likaviktig är synen på den offentliga sektorn, skattepolitiken, finanspolitiken,ränteläget, statsbidragen till kommunerna, utbildningspolitiken ochinfrastrukturuppbyggnaden. Lyckas vi inte få alla dessa områden att samverkakommer vi inte heller att kunna lösa sysselsättningsfrågorna. Detta innebärockså att de besparingsåtgärder som planeras inom olika sektorer alltid måsteåtföljas av en bred analys och konsekvensbeskrivas ur sysselsättningssynpunkt.I propositionen motiveras åtgärder för att öka rörligheten på arbetsmarknadenmed att det på en ort kan uppstå flaskhalsar på grund av att det saknasnyckelpersoner eller rätt utbildad arbetskraft.Motionärerna har inget att invända emot regeringens analys och motiv.Kortsiktigt kan en ökad rörlighet vara lösningen på det i propositionenbeskrivna problemet. Men för att långsiktigt motverka att människor tvingasröra sig i riktning till storstäder krävs också utbildningssatsningar på orterdär arbetskraften har fel kompetens i förhållande till lediga jobb. Attupprätta och genomföra investeringsprogram och näringslivssatsningar därarbetslösheten är hög är därför nödvändigt. Det måste göras tydligt att detinte är 60-talets stora flyttvåg från glesbygd till storstäder someftersträvas.Miljöpartiet de grönaI motion Fi5 (mp) anförs att den ekonomiska politikens huvudmål måste vara enekologiskt uthållig och socialt ansvarsfull samhällsutveckling. Ekonominsinnehåll och inriktning, dess effekter på livskvalitet och miljö skall stå icentrum för de åtgärder som vidtas för att klara upp statens finanser.Utifrån denna utgångspunkt är regeringens förslag till inriktning av denekonomiska politiken djupt otillfredsställande. Regeringens förslag har istället ett inskränkt perspektiv som är begränsat till några, i och för sigviktiga, ekonomiska parametrar. Särskilt stötande är det att ekonomisk tillväxtsätts upp som ett självändamål utan hänsyn till tillväxtens innehåll ochinriktning.I övrigt instämmer motionärerna i regeringens uppfattning att statsskuldeninte bör öka utan tvärtom minska, att arbetslösheten måste dras ned och attinflationen måste hållas på en relativt låg nivå. Dessa mål är viktigakomponenter i en ekonomisk politik vars inriktning måste vara en ekologiskuthållig och socialt ansvarsfull samhällsutveckling.Propositionens förslag ses som otillräckliga för att minska statensunderskott. Nya budgetförstärkningar kommer att krävas med tanke på atträntorna inte nämnvärt har sjunkit vare sig efter att "Perssonplanen" blev kändeller efter svenska folkets ja till EU-medlemskap.Budgetsaneringen måste innehålla inslag av såväl besparingar somskattehöjningar. Den avvägning som regeringen föreslår, dvs. 25,5 miljarderkronor i utgiftsbegränsningar och iinkomstförstärkningar, har en alltför stark tonvikt på ökad beskattning.Sammansättningen av skatter och besparingar måste vara sådan att investeringaroch produktion, framför allt i framtidsbranscher, tar fart. Aktivt företagandeskall gynnas. Det gäller särskilt nyföretagande och småföretagande i landetsalla delar. Resursslöseri och verksamhet som skadar miljö och människor skallsamtidigt utsättas för ökade ekonomiska krav genom ökad beskattning.Ett centralt inslag i den ekonomiska politiken för att stoppa tillväxten istatsskulden och de skenande ränteutgifterna måste vara åtgärder för att få nedarbetslösheten. Motionärerna ställer sig emellertid tveksamma till flera av dei propositionen föreslagna investeringsstimulanserna ocharbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Så t.ex. ses det föreslagna direktavdragetför byggnadsinvesteringar som omotiverat. Det borde ersättas meddirektavskrivningar för miljöinvesteringar för att stimulera miljöanpassningeni den nu pågående konjunkturuppgången.För att minska arbetslösheten och förbättra välfärden i övrigt föreslås imotionen att normalarbetstiden sänks till . En sådan åtgärdbör träda i kraft fr.o.m. . Ett andra steg med sänkning till35 timmars arbetsvecka bör genomföras . Genom sänktnormalarbetstid tvingas marknaden att ta ett större ansvar för att få nedarbetslösheten, menar motionärerna.Även direkt stimulerande åtgärder behövs för att förbättra den ekonomiskautvecklingen och förnya näringslivet. Därigenom ökar skatteintäkterna ochräntorna på statsskulden minskar. Budgetförstärkningar som skattehöjningar ochbesparingar kan inte i tillräcklig grad minska statsskulden.Motionärerna avser att lägga fram bl.a. dessa förslag i ett sammanhang vidredovisningen av riktlinjerna för den ekonomiska politiken i en partimotion medanledning av regeringens årliga budgetförslag . En helhetssynmåste, sägs det i motionen, tillämpas i den ekonomiska politiken.Kristdemokratiska samhällspartietKristdemokraternas alternativ i motion Fi6 till propositionens riktlinjer förden ekonomiska politiken inleds med en redovisning av de grundförutsättningarsom måste gälla vid utformningen av den ekonomiska politiken.En väl fungerande marknadsekonomi bygger på ett samhälle med en grundläggandeetisk samsyn. Marknadsekonomins civilrättsliga grundval är frivilliga, oftainformella, avtal mellan självständiga aktörer. Hederlighet och personligtansvarstagande är viktiga fundament. Det underlättar ekonomins funktionssättgenom att det sänker transaktionskostnaderna och därmed leder till ökadeffektivitet i ekonomin. Den kristna etiken spelar därför en avgörande roll föratt vidmakthålla en effektiv och människovärdig marknadsekonomi. Men enmarknadsekonomi är i sig inte tillräcklig för att skapa det goda samhället. Denmåste bygga på förvaltarskapets principer. Förvaltarskapstanken betonarmänniskans kollektiva ansvar för sig själv, sina medmänniskor, efterkommandegenerationer samt den fysiska livsmiljön.En fri marknadsekonomi kan aldrig av sig själv skapa en acceptabelinkomstfördelning. Därför är det nödvändigt att utveckla system såväl inom ettland som mellan länder för att åstadkomma resursöverföringar för att skapasolidaritet och en jämnare inkomstfördelning. En målsättning förkristdemokratisk ekonomisk politik är att skapa förutsättningar för nya jobb,vilket är den viktigaste fördelningspolitiska uppgiften. Ekonomisk utvecklingskapar ökade möjligheter att förstärka vård och social omsorg och åstadkomma enrättvis fördelning.Marknadsekonomin måste styras av ett ekologiskt ansvarstagande. Ekonomiskutveckling kan inte mätas genom ett snävt tillväxtbegrepp utan innebär istället tillväxt av den totala nationalförmögenheten. En tillväxt avnationalförmögenheten innebär en välfärdsökning endast om hänsyn tas tillmiljöeffekter och påverkan på människors hälsa och förmåga. Ett ökat inslag avekonomiska styrmedel i miljöpolitiken, exempelvis genom en skatteväxling medsänkta skatter på arbete och höjda skatter på miljöfarliga utsläpp, energim.m., skulle främja både miljön och den ekonomiska utvecklingen.I motionen konstateras att har en av västvärldens snabbast växandestatsskulder. Går vi in i nästa lågkonjunktur utan att ha stabiliseratstatsskulden kommer vi att tvingas till brutala nedskärningar ivälfärdssystemen. Skattetrycket kan tvingas upp på nivåer som försämrarekonomins funktionssätt, vilket ytterligare förvärrar krisen, hämmarkapitalbildningen, pressar räntorna uppåt osv. Detta hotar den ekonomiskautvecklingen, och hamnar i en ond cirkel som blir mycket svår att tasig ur.För att undvika en sådan utveckling krävs en sanering av de offentligafinanserna. Detta kräver ytterligare åtstramning av finanspolitiken.Sammantaget anges i motionen budgetförstärkningar med genomslag pådrygt , vilket överstiger regeringens saneringsprogram meddrygt . Merparten av detta är besparingar.Trots det ansträngda statsfinansiella läget finns det, menar motionärerna,genom det presenterade saneringsprogrammet, utrymme för angelägnarättvisereformer för att förbättra situationen för de långtidssjuka och för desämst ställda pensionärerna.Enligt motionärerna kommer den utformning av den ekonomiska strategin sompresenteras i propositionen att försämra ekonomins funktionssätt och även påsikt permanenta sysselsättningskrisen och budgetproblemen. En rad åtgärderföreslås som försämrar de förutsättningar som den förra regeringen lagt fastför en långsiktigt god ekonomisk utveckling. Huruvida detta kan uppvägas avpropositionens positiva sida -- att budgeten förstärks kortsiktigt -- är enligtmotionärernas bedömning tveksamt. Den positiva ekonomiska utvecklingen kommeratt försvagas och riskerar att brytas då förutsättningarna förinvesteringar, nya jobb och tillväxt försämras när skattekilarna drivs upp pådet sätt som anges i propositionen. kan därför de föreslagnaskattehöjningarna visa sig kontraproduktiva även i budgetsaneringssyfte.Flera av de budgetförstärkningar som föreslås i propositionen visar, enligtmotionärerna, att regeringen inte lever upp till de vackra orden om en rättvisfördelning av bördorna. Det gäller bland annat de ekonomiskt sämst ställdapensionärerna och barnfamiljerna.I motionen framhålls vikten av att de nya jobben tillkommer i den privatasektorn. Produktivitetsförbättringar och strukturrationaliseringar i de storaföretagen innebär att man i dessa kan utöka produktionen och minskaantalet anställda. Ett gynnsamt klimat för små- och nyföretagande är därför avstörsta vikt inför 1990-talets kamp mot den höga arbetslösheten och försanering av statsfinanserna. Finansierings- och riskkapitalfrågorna är avcentral betydelse för näringslivets utveckling. Skattesystemet måste varautformat så att avkastningen på riskvilligt kapital i företag inte beskattashårdare än annan kapitalavkastning. Innovationer tas inte tillräckligt väl omhand i . Patent som skulle kunna tas till vara av den svenska industrinexporteras till andra länder. Förutom att det skapas ett allmänt brainvesterings- och företagsklimat måste ytterligare åtgärder vidtas som främjarkommersialisering av innovationer i Sverige.Mot bakgrund av detta avvisas i motionen bestämt de "återställare" somregeringen föreslagit beträffande arbetsrätten, återinförandet avdubbelbeskattningen på avkastningen av riskvilligt kapital som satsas i företagoch slopandet av kvittningsrätten på underskott i näringsverksamhet mot inkomstav tjänst. Dessa förslag visar att regeringen saknar grundläggande förståelseför företagandets villkor.En av de mest centrala uppgifterna för politiken är attskapa förutsättningar för hundratusentals nya arbetstillfällen. "Kvasiideologiska" skäl får inte förhindra att nödvändiga åtgärder vidtas föratt främja tillkomsten av jobb i den privata tjänstesektorn riktade mothushållssektorn.De höga skattekilarna gör att marknaden för denna typ av tjänster som går attutföra i egenregi är i stort sett utplånad.Utskottets ställningstagande till oppositionspartiernas förslag tillriktlinjer för den ekonomiska politikenVid en jämförelse av de allmänna formuleringarna av de övergripande målen förden ekonomiska politiken finns det stora likheter mellan partierna.