bet · GH01AU26 · 1994-06-10 00:00:00 — Förslagen kommer dock isjälva verket att leda till att färre får sådan ersättning.Propositionen lever alltså inte upp till sin egen målsättning.Ersättning kommer dessutom att utges med lägre belopp och underkortare perioder.Som sagts ovan saknar propositionen en analys av vilka grupperav arbetslösa som kommer att drabbas av förslagen.Enligt utskottets mening bör det stå klart även för regeringenatt det framför allt är deltidsarbetande kvinnor samt ungdomaroch andra nytillträdande på arbetsmarknaden som får svårare attkvalificera sig för ersättning. Det är alltså grupper som ärprioriterade inom arbetsmarknadspolitiken som blir förlorarna.Flera av förslagen är sådana att passivitet kommer att lönasig bättre än aktivitet. Uppbyggnaden av systemet leder till i det längsta bör vänta med att acceptera enarbetsmarknadspolitisk åtgärd, och att ett arbete med lägre löneller sysselsättningsgrad leder till lägre dagpenning i enkommande ersättningsperiod.Regeringen säger sig vilja åstadkomma konkurrensneutralitetmellan de statliga arbetsmarknadskassorna och de nuvarandeprivata arbetslöshetskassorna. Med full insikt om att destatliga kassorna har konkurrensfördelar genomförs ändå systemetmedan frågan om konkurrensneutraliteten skall utredas. Utskottettar fasta på vad som anförts i yttrande.Förslaget att administrationskostnaderna förarbetsmarknadskassorna till skillnad från övriga kassor skallfinansieras med budgetmedel förefaller enligt verket attbegränsa möjligheterna att få till stånd konkurrens på likavillkor på marknaden för arbetslöshetsförsäkringar, vilket i sintur kan leda till att de samlade resurserna i detta fall inteanvänds effektivt.När det gäller de enskilda förslagen har utskottet följandesynpunkter.Slopande av medlemsvillkoretEffekterna av att medlemsvillkoret slopas berörs knappast allsi propositionen. Ingenting kommer i fortsättningen att hindraden enskilde som önskar vara medlem i en privatarbetslöshetskassa att söka medlemskap först när han hotas avuppsägning från sin anställning. Förutom att detta kan vållaadministrativa problem för kassorna -- medlemmarna strömmar tilli nedåtgående konjunkturer och lämnar kassorna i uppåtgående --är det knappast något som rimmar med grundläggandeförsäkringsprinciper.AvgiftsvillkoretAvgiftsvillkoret ersätter medlemsvillkoret. Enligt utskottetsmening är skyldigheten att erlägga avgift ett föga adekvat sättatt uttrycka anknytningen till arbetsmarknaden, vilket bör varadet avgörande kriteriet för rätt till ersättning. Om någon iundantagsfall skulle uppfylla arbetsvillkoret men inteavgiftsvillkoret, borde hon eller han ändå kunna få ersättning.Inkomster från mycket annat än arbete är avgiftspliktiga,bl.a. sjukersättning, föräldrapenning och utbildningsbidrag.Periodiseringen till kalenderår kan få orättvisa effekter. Detgäller bl.a. att inte ha ersättningen förlagd över årsskiftet.Även "arbetsvillkoret i avgiftsvillkoret", dvs. kravet på enviss mängd förvärvsarbete , kan leda tillorättvisor. En person som tjänat under tre månaderuppfyller inte avgiftsvillkoret till skillnad från den somtjänat genom att arbeta en månad ochdärutöver . Många företagare kan få svårtatt uppfylla villkoret, eftersom deras arbetslöshet normaltföregås av med sjunkande inkomster.Villkoret blir byråkratiskt och tungrott. Det måste för detförsta prövas varje gång någon begär ersättning. Prövningenmåste dessutom grunda sig på ett antagande omavgiftsskyldigheten, efter vad som är känt då ersättningsrättenprövas. Frågor om avdrag under inkomst av tjänst kanaktualiseras. En person med mycket stora avdrag kan bedömasuppfylla avgiftsvillkoret vid kassans prövning, trots att detvid den slutliga taxeringen visar sig att någon sådan skyldighetinte förelegat.Allmänna och särskilda arbetsvillkorÄven uppdelningen i ett allmänt och ett särskilt arbetsvillkorleder till ökad byråkrati. Varje gång någon begär ersättningblir det nödvändigt att klassificera vilket av de två villkorensom är tillämpligt.Färre kommer att kunna kvalificera sig för ersättning. Det ärframför allt de som försöker att få en fast förankring påarbetsmarknaden som kommer att drabbas. Det gäller ungdomar,kvinnor och säsongsanställda samt människor i glesbygd. Ävenpersoner med speciella arbetsformer såsom kulturarbetare, sjömänoch lärarvikarier kommer att få svårt att uppfylla villkoret.Som regeln utformats blir inte den totala mängden utförtarbete avgörande, utan hur arbetet fördelat sig i tiden. Detarbetsvillkor som regeringen nu vill införa slopades under1980-talet just därför att det gav denna effekt.Normalarbetstid inkl. deltidDet föreslagna sättet att beräkna normalarbetstiden leder tillatt den som kort före arbetslösheten arbetat mycket gynnas,medan den som -- vilket är det vanliga -- fått minska sinarbetstid missgynnas. Detta är särskilt påtagligt i fråga omföretagarna. Regeln medför att den arbetslöse som accepterar ettsämre betalt tillfälligt arbete eller ett arbete med kortarearbetstid kommer att få sin ersättning sänkt. Den som får ettdeltidsarbete och behåller detta förbi utförsäkringstillfälletkommer att anses ha en normalarbetstid som motsvarar tiden ideltidsarbetet. Därmed finns ingen arbetslös tid att ersätta.Förslaget om normalarbetstid motverkar arbetslinjen.Kommunerna kommer att få stå för försörjningen av alla som intekan få sin försörjning genom försäkringen.ErsättningsperiodernaRegeringens förslag om att begränsa möjligheterna tillfortsatt ersättning för personer som inte kvalificerar sig genomförvärvsarbete leder till att utförsäkringen ökar. De insatsersom regeringen säger sig vilja göra för dessa personer kommerknappast att leda till att så stor del av dem kommer att kunnaförsörja sig genom eget arbete. Kommunerna får i ställetförsörja dem genom socialbidrag. Enligt en uppskattning somgjorts av LO kan denna kostnad uppgå till 13,7 miljarder kronor.Beräkningen utgår från antalet personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder --mars1994 och baseras på antagandet att de arbetslösa får igenomsnitt i socialbidrag. Kommunförbundetkonstaterar för sin del att risken är stor att denna grupp växeräven om arbetsmarknaden blir bättre, eftersom efterfrågan påarbetskraft i första hand kommer att gynna yngre personer med enfärsk utbildning.Sättet att beräkna ersättningsperioder gör att det i ytterligtfå fall kommer att bli fråga om 300 + . Om ett nyttarbetsvillkor tjänas in innan den första perioden har löpt tillända, kommer den andra perioden att reduceras med det antaldagar som återstod av den första perioden när det nyaarbetsvillkoret uppfylldes. Beräkningssättet fungerar i dagensregelsystem, men inte om utförsäkring skall ske efter den andraperioden.FöretagarnaDe föreslagna reglerna kommer att innebära klara försämringarför företagarna. Som redan framgått kommer avgiftsvillkoret attgöra det svårt för dem att över huvud taget kvalificera sig förersättning. I den mån de kvalificerar sig kommer ersättningenatt försämras genom det nya sättet att beräkna dagpenning.På de anförda grunderna anser arbetsmarknadsutskottet attproposition 209 bör avslås av i enlighet med vad somyrkas i Socialdemokraternas motion A80 yrkande 1. Detmotionsyrkandet tillstyrks således av utskottet, liksom övrigamotioner till den del de innehåller avslagsyrkanden, nämligenA74, A75, A77 yrkande 1, A79 yrkande 2 och A82 i motsvarandedelar.Övriga förslag i proposition 209Eftersom utskottet föreslår att proposition 209 skall avslåsfinns det inte anledning att särskilt ta ställning tillikraftträdandetidpunkten. Yrkande 2 i motion A80 avstyrksdärför. Inte heller finns det någon anledning att anlägga någrasynpunkter på de framlagda lagförslagen.Det anförda innebär att motion A80 yrkande 1 tillstyrks.Övriga motioner med yrkanden om avslag på proposition 209 ärdärmed tillgodosedda.Arbetslöshetsförsäkringen på längre siktUtskottet har en principiellt annan uppfattning omarbetslöshetsförsäkringens roll än regeringen. Det är inteförsäkringens utformning som är förklaringen till den högaarbetslösheten, utan bristen på arbeten. Man får inte fler iarbete genom att försämra rätten till ersättning.Försäkringen är en viktig del i arbetslinjen och måste vara såutformad att den understödjer arbete och utbildning. Deninternationellt sett relativt korta ersättningsperioden är enstyrka, så länge som den arbetslöse har möjlighet attkvalificera sig på nytt genom utbildning eller arbete.Den framtida försäkringen måste bygga påinkomstbortfallsprincipen, eftersom den tillsammans med en aktivarbetsmarknadspolitik bidrar till att öka arbetsviljan.Därigenom ökas sysselsättningen, produktionen och tillväxten.En arbetslöshetsförsäkring som ger hög ersättning bidrar flexibel arbetsmarknad. Arbetstagarna blir positiva tilltekniska och strukturella förändringar och beredda att byta bådearbetsgivare och yrke om de vet att de kan få en högförsäkringsersättning om de måste sluta ett arbete.Arbetslöshetsförsäkringen har vidare stor betydelse förlönebildningen på arbetsmarknaden och för löntagarnasmöjligheter att upprätthålla minimilönerna i kollektivavtalen.Om ersättningsnivån är hög, behöver inte de arbetslösakonkurrera om arbetena genom att acceptera lägre löner.Enligt utskottets mening bör regelverket för och slåssamman i ett system, så att det tydligt framgår att det finnsett obligatoriskt grundsystem som gäller alla. Grundbeloppetskall utges till alla, oavsett om de är med i någonarbetslöshetskassa. Därutöver skall det vara möjligt att genommedlemskap i en kassa försäkra sig för ytterligare enförsäkringsnivå. Den som vill ha denna högre nivå måste självbetala en viss del, dels till administrationen, dels till självaersättningen. Strävan skall vara att så många som möjligt av demsom skulle kunna få sådan ersättning också försäkrar sig. Fråganom varför somliga väljer att stå utanför måste utredas.Som utskottet ser det har det fackliga engagemanget iförsäkringssystemet flera fördelar. De fackligaorganisationerna bedriver omfattande verksamhet för sinaarbetslösa medlemmar. En annan fördel är den bransch- ochpersonkännedom som de fackanknutna kassorna har. Genom denfackliga anknytningen skapas förutsättningar för att ställa kravpå den arbetslöse att stå till arbetsmarknadens förfogande ochacceptera lämpliga arbeten.Arbetslöshetskassorna bör enligt utskottet vara öppna för allasom har anknytning till arbetsmarknaden. Något krav som påarbete minst bör inte ställas. Det börövervägas om även de som deltar i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder utan att ha en anställning skall kunna beviljasmedlemskap.De som inte är medlemmar i någon kassa bör liksom förnärvarande få sitt grundbelopp utbetalt genom KAS-regionerna.Arbetsvillkoret bör göras enhetligt för de olikaersättningarna och bygga på . Ett utbildningsvillkorbör komplettera arbetsvillkoret.Ersättningsnivån bör enligt utskottets mening på siktåterställas till av tidigare inkomst. Detta kan dock skeförst när samhällsekonomin tillåter. Utskottets principiellauppfattning är att den högsta inkomst som ersättningen kangrundas på bör höjas till 7,5 basbelopp. Fram till dess börtaket, liksom i andra inkomstrelaterade system, indexeras.Vidare anser utskottet att den nuvarande dubbla karensen underen ersättningsperiod bör tas bort.Försäkringen samspelar med arbetsmarknadspolitiken. mening bör strävan vara att arbetsmarknadspolitiskaåtgärder sätts in för ungdomar och efter 200dagar för övriga.Deltidsarbetslösheten är ett stort problem enligt utskottetsmening. För den som erhåller fast deltidsarbete och gör anspråkpå arbetslöshetsersättning som utfyllnad bör begränsningarinföras i ersättningsrätten på det sätt som föreslagits avSocialdemokraterna. Ersättning skall bara kunna ges under enersättningsperiod. En sådan regel bör kombineras med enlagreglerad rätt till förtur till anställning med mer tid.Det är också viktigt att arbetsförmedlingarna ger sammaservice till de deltidsarbetslösa som till de heltidsarbetslösa.Vidare måste företagarnas rätt till arbetslöshetsförsäkringutredas, inte minst med tanke på att gränsen mellan anställdaoch företagare suddas ut alltmer.I fråga om försäkringens finansiering bör enligt utskottetsmening den grundläggande principen vara att produktionen i alltväsentligt skall bära kostnaden. Inkomsterna tillArbetsmarknadsfonden måste öka. Avgifterna till fonden skallvara lika för alla arbetsgivare och täcka kostnaderna under enkonjunkturcykel. Vid en så extrem arbetslöshet som råder börkostnaderna bäras av hela befolkningen genom en värnskatt.Vidare bör de arbetsgivaravgifter som förs tillsjukförsäkringen, och som frigörs när försäkringen byggs upp,användas till att öka intäkterna till Arbetsmarknadsfonden.Enligt utskottets mening bör en parlamentarisk utredningtillsättas med uppdrag att utreda frågan om enarbetslöshetsförsäkring i enlighet med det anförda.Motion A80 bör mot denna bakgrund tillstyrkas i aktuelladelar, liksom motionerna A77 (yrk. 2), A226, A254 och N283 iförekommande fall i berörda delar. Övriga motioner har i dennafråga delvis en annan inriktning och bör därför avslås avriksdagen. Det är motionerna A77 (yrk. 3) och A79 i berördadelar.Förslagen i proposition 80Beträffande de uppskjutna delarna av proposition 80 villutskottet anföra följande.Som nämnts inledningsvis fattade utskottet beslutom att uppskjuta behandlingen av vissa delar av proposition1993/94:80 En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring.Det gällde förslagen om ändrat arbetsvillkor i 6 § ALF-lagen,behandlingen av avgångsvederlag (7 § ALF-lagen resp. KAS-lagen),s.k. normalarbetstid enligt 20 § ALF-lagen samt överhoppningsbartid enligt KAS-lagen.Förslaget om samordning av avgångsvederlag ocharbetslöshetsersättning resp. kontantstöd har inte någonmotsvarighet i proposition 209.Yrkanden som rör avgångsvederlaget finns, förutom i de medanledning av proposition 80 väckta motionerna med yrkanden omhelt avslag, i Ny demokratis motion A32 (yrkandena 14 och 15) avIan m.fl. och i en motion väckt under åretsallmänna motionstid, A235 av ().Utskottet utgår från att regeringen utreder förslaget vidareoch är inte berett att tillstyrka förslaget i proposition 80.Vad utskottet anfört i denna del bör ges regeringen till känna.Därmed tillgodoses motionerna A25 yrkande 8, A26 yrkande 17 imotsvarande del och 19, A32 yrkandena 14 och 15 samt A235.Av utskottets ställningstagande följer att även förslagen iproposition 80 -- som har en inriktning motsvarande förslagen iproposition 209 -- bör avslås av med undantag av vadsom följer nedan.De motioner som väckts med anledning av proposition 80 och sominnefattar yrkande om avslag på propositionen blir därigenomtillgodosedda i motsvarande delar.Det är motionerna A21, A22, A24, A25 yrkande 1, A26 yrkandena1 och 16--18, A27, A29, A30, A31, A32 yrkande 1 och A33 yrkande1, alla i motsvarande delar.Kompensationsnivåer, finansiering m.m.I motion A77 (yrk. 4) föreslås en höjning aversättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen till från den1 . Det högsta dagpenningsbeloppet bör bestämmas till598 kr. Motsvarande yrkanden framställs även i Vänsterpartietsunder den allmänna motionstiden väckta motion A250 (yrk. 30 och31). Även i partiets motion om den ekonomiska politiken, Fi206,framställs ett yrkande om höjning av ersättningsnivån till (yrk. 5), liksom i motion A25 (yrk 3). I den sistnämnda motionenföreslås dessutom att karensdagarna i såväl ALF- som KAS-lagarnaavskaffas (yrk. 4 och 5). Finansieringen av detta bör ske enligtförslag som lagts fram i partiets motion med anledning avkompletteringspropositionen 1993/94:150. I underden allmänna motionstiden väckta motion Sk352 om skattepolitikenföreslås att arbetsmarknadsavgiften höjs (yrk. 24).Med hänsyn till det rådande statsfinansiella läget serutskottet det som helt uteslutet att ytterligare belastaArbetsmarknadsfonden, vilket skulle bli följden avVänsterpartiets förslag om höjd ersättningsnivå och avskaffadekarensdagar. Det kan inte heller komma i fråga att höjaarbetsmarknadsavgiften. De i sammanhanget berördamotionsyrkandena avstyrks således.Utskottet kan inte heller ansluta sig till ett förslag imotion A76 av () om sänkt ersättningsnivå till av inkomsten. Sänkningen från genomfördes förmindre än . När utskottet ställde sig bakom dettaregeringsförslag tillades att åtgärden att sänka ersättningen --liksom att införa karensdagar och ändra beräkningsgrunderna fördagpenningen -- främst skulle ses som nödvändiga åtgärder påkort sikt för att komma till rätta med den oroandekostnadsutvecklingen för dessa bidragsformer. Motionen avstyrksmed hänvisning till det anförda.Charlotte () m.fl. anser i motion A81 att taket förersättningsnivån bör höjas till samma nivå somunderlaget för avgiften för försäkringen, dvs. 7,5 basbelopp.Skillnaden mellan avgiftsunderlaget och ersättningen, som ärmaximalt ca 5,5 basbelopp, är inte förenlig med de krav som kanställas på en allmän och obligatorisk försäkring. En sådanhöjning bör finansieras inom ramen för försäkringen dåunderskottet i arbetsmarknadsfonden minskar (yrk.1). Motionärenhar vidare invändningar mot att KAS-administrationen skallfinansieras via statsbudgeten medan arbetslöshetskassorna tar utavgifter av medlemmarna för sin administration.Konkurrensneutralitet bör råda. bör den allmännaoch obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen hanteras dels avnuvarande arbetslöshetskassor, dels av ett statligt alternativtill dessa kassor. Den statliga kassan bör ta ut en avgift sommotsvarar den som tas ut av de nuvarande arbetslöshetskassorna(yrk. 2).Utskottet vill med anledning av denna motion hänvisa tillatt det också är regeringens utgångspunkt att ersättningsnivånpå sikt bör höjas till att motsvara 7,5 basbelopp. Enligtpropositionen skall sålunda systemet för den försäkrade på siktutformas så att förmånerna är relaterade till den inkomst förvilken avgift tas ut. När avgiftslagen antogs anförde utskottetatt den bristande överensstämmelsen mellan och förmånerkunde godtas med hänsyn till det ekonomiska läget (AU6 s. 12).Den i samma motion framförda synpunkten attkonkurrensneutralitet bör råda sammanfaller med vad utskottetgivit uttryck för i det föregående. Om konkurrensneutralitetenskall åstadkommas genom att arbetsmarknadskassan tar ut enavgift, som motionärerna föreslår, eller på annat sätt skallregeringen återkomma med förslag om enligt det tidigaretillkännagivandet. På anförda grunder avstyrks den nu berördamotionen A81.Övriga frågorErsättning till företagare m.m.MotionerMotion A76 av () tar upp frågan omarbetslöshetsförsäkringen för företagare. Uppdragstagare ochföretagare missgynnas i försäkringshänseende, vilket leder tillatt arbetslösa tvingas tacka nej till erbjudna uppdrag. En annankonsekvens är att egenföretagare tvingas sälja inventarier tillunderpris för att bli berättigade till ersättning. Det finnsstörre anledning att ifrågasätta ALU och starta-eget-bidrag frånkonkurrensaspekter än stödet till företagarna.Arbetslöshetsersättningen är så obetydlig att den knappasttäcker de grundläggande kostnaderna för en företagare.Arbetslöshetsbegreppet bör ändras, exempelvis så att enverksamhet tillåts vara vilande i avvaktan på bättre konjunktur.Kontroll skulle kunna ske genom intyg från revisor. Regeringenbör återkomma med förslag rörande företagare (yrk. 1 och2).Förutom i motion A76 framförs synpunkter på företagarnas rätttill arbetslöshetsersättning i följande motioner, som väckts medanledning av proposition 80 eller under den allmännamotionstiden.I nyd-motionen A32 (yrk. 16) förordas en utökad rätt tillersättning till företagare. Något krav bör inte ställas på attrörelsen skall ha avyttrats enligt motionärerna. En revisorskall kunna styrka att verksamhet inte längre bedrivs.Även i en nyd-motion från den allmänna motionstiden, A262 avIan m.fl., framförs ett motsvarande förslag (yrk.36). Motionärerna anser att småföretagarna skall ha rätt att"lägga företaget i malpåse".I en fyrpartimotion väckt under den allmänna motionstiden iår, A239 av m.fl. (c, m, fp, kds), anförs attnågon ändring av den restriktiva praxisen i fråga om företagaresrätt till ersättning i samband med arbetslöshet inte förmärktsefter arbetsmarknadsutskottets uttalanden i betänkandet1992/93:AU20. Frågan måste få sin snara lösning enligtmotionärerna.Arbetslöshetsersättning till företagare berörs från enspeciell utgångspunkt i motion A246 av m.fl.(s). Reglerna har ställt till med problem förpersonalkooperativen. I kooperativen är det angeläget attsamtliga anställda, och bara dessa, skall vara delägare. Dessamedlemmar/delägare riskerar att bli betraktade som företagaremed avgörande inflytande på verksamheten, och därmed utan rätttill ersättning. En översyn behövs i syfte att undanröja dessanegativa konsekvenser, anser motionärerna.Utskottets övervägandenI de nu behandlade motionerna framförs genomgående attreglerna beträffande företagares rätt till arbetslöshetsstöd äralltför restriktiva i olika hänseenden.Eftersom hela frågan om reglerna för arbetslöshetsersättningtill företagare övervägs vidare av regeringen saknas anledningför utskottet att göra något uttalande med anledning avmotionerna. Utskottet hänvisar också till vad som anförts i detföregående om vissa särskilda anknytande frågor, som enligtutskottets mening bör belysas av regeringen.Av dessa skäl avstyrks de nu ifrågavarande motionerna, iförekommande fall i motsvarande delar.Samordning mellan arbetslöshetsförsäkring och lönegarantiI den nyssnämnda nyd-motionen A32 läggs också förslag om attersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen bör samordnas medlönegarantin (yrk. 13).Utskottet kan med anledning av motionen konstatera attlångtgående förändringar genomförts i fråga om den statligalönegarantin, senast genom riksdagsbeslut i år.Ersättningsrätten har begränsats dels genom ett maximibelopp,dels bl.a. genom vissa tidsmässiga begränsningar. Att nugenomföra ytterligare förändringar kan inte komma i fråga enligtutskottets mening. Motionsyrkandet avstyrks således.Skyldigheten att acceptera en arbetsmarknadspolitisk åtgärdI motion A78 av () påtalas problemet medden långa tid det tar innan en arbetslös kan sättas i en aktivåtgärd. Den enskilde riskerar att mista förankringen påarbetsmarknaden med risk för långtidsarbetslöshet och socialasidoeffekter. Motionären anser att den arbetslöse skall ha enrätt till och skyldighet att acceptera en arbetsmarknadspolitiskåtgärd från det att arbetslösheten började.Detta bör regleras i ALF- resp. KAS-lagen.Utskottet vill med anledning av detta förslag hänvisa tillden översyn som aviserats i propositionen. Översynen syftar tillatt nå en bättre överensstämmelse mellan reglerna förarbetslöshetsförsäkringen och de ökade krav som måste ställas påett effektivare utnyttjande av de arbetsmarknadspolitiskaresurserna och på individernas ansvar för sinsysselsättningssituation. Översynen skall också avse bl.a.skyldigheten att delta i arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Någonriksdagens åtgärd med anledning av motionen kan därför inteanses påkallad, som således avstyrks.Rätt till ersättning på grund av vissa uppdragI den uppskjutna motionen 1993/94:A28 av ochKaj () berörs rätten till arbetslöshetsersättning isamband med politiska uppdrag. Motionärerna ser det som en bristatt ersättning för politiska uppdrag inte ligger till grund förersättning.Ett likartat yrkande framställs i den väckta motionen A230 av (),som anser att både fackliga och politiska uppdrag bör berättigatill arbetslöshetsersättning.Utskottet vill med anledning av motionen anföra följande.Arbetslöshetsförsäkringen är en försäkring mot förlust avinkomster på grund av förvärvsarbete. Den skulle i grunden ändrakaraktär om även fackliga, politiska och andra förtroendeuppdragsom inte utförs inom ramen för en anställning grundade rätt tillersättning. Regelverket skulle behöva förändras i väsentligahänseenden, liksom även anknytande regelsystem. Med hänvisningtill detta avstyrks de nu behandlade motionerna A28 och A230.KAS för ungdomar under 20 årI motion A206 av och ()föreslås att även ungdomar mellan skall ha rätttill KAS.