bet · GH01LU20 · 1994-03-24 00:00:00 — Motionärenhemställer att hos regeringen begär förslag tilländringar i KL beträffande förvaltning och tillsyn i enlighetmed vad som anförts i motionen.Borgenärsintresset vid konkurs behandlas också i motionL304 (delvis) av m.fl. (fp,m,c,kds). Enlagändring bör enligt motionärerna övervägas som gerborgenärerna större inflytande vid utseende avkonkursförvaltare. Enligt motion L306 av m.fl.(s) bör den samhälleliga insynen i konkursförvaltningenförbättras. I motion L316 av och (båda nyd) anförs att reglerna för utseende av förvaltare börändras så att konkurrensen om uppdragen ökar. Vidare börkonkursförvaltaren vara en företagsekonom så att ekonomiskaaspekter bättre kan beaktas under konkursen. Enligt motionJu810 av m.fl. (nyd) bör man ompröva reglernaom arvode till konkursförvaltare (yrkande 41).Som utskottet erinrade om då motioner med samma inriktningbehandlades av (bet. 1992/93:LU40) skallförvaltaren enligt 7 kap. 1 § KL ha den särskilda insikt ocherfarenhet som uppdraget kräver samt även i övrigt vara lämpligför uppdraget. De nuvarande kraven på förvaltarenskvalifikationer tillkom 1979 (prop. 1978/79:105,bet. LU 19, rskr. Reformen har inneburit attförvaltaruppdrag i princip endast anförtros advokater som harspecialiserat sig på konkursförvaltning. I 1979 årslagstiftningsärende underströks att utvecklingen i näringslivetoch samhället i övrigt gjort att stora krav i allmänhet måsteställas på en konkursförvaltare. Förvaltaren behöver, förutomjuridiska kunskaper, även ha insikter i företagsekonomi ochkunskaper om bokföring och redovisning. Han skall också, enligtvad som vidare uttalades, vara väl förtrogen med arbetsrättsligaoch arbetsmarknadspolitiska frågor. som de allmännakompetenskraven på förvaltarna skärptes, begränsadesborgenärernas inflytande över valet av förvaltare. hadeförvaltare utsetts av borgenärerna. I fortsättningen skulleförvaltare utses av konkursdomare, och borgenärernas inflytandeär inskränkt till att framföra synpunkter på valet av förvaltaretill konkursdomaren.För att ytterligare understryka den självständiga ställningförvaltare innehar har frågan om förvaltarjäv efter ettinitiativ från utskottets sida (se bet. LU 1986/87:32) fått enuttrycklig reglering genom en lagändring som trädde i kraft år1989. Bestämmelsen innebär att förvaltare inte får stå i ettsådant förhållande till gäldenären, borgenären eller någon annanatt det är ägnat att rubba förtroendet för hans opartiskhet ikonkursen. Inte heller i övrigt får det finnas någonomständighet som medför att förtroendet för förvaltaresopartiskhet rubbas.I betänkandet 1992/93:LU40 vidhöll utskottet också sintidigare inställning att det är viktigt att inte förvaltarnabelastas med för många uppdrag. De kompetenskrav somkonkurslagen ställer upp innebär emellertid att endast ettmindre antal specialiserade personer kan komma i fråga förförvaltaruppdrag. Det var vidare enligt utskottets meningofrånkomligt att en särskild bedömning måste göras i varjesärskilt fall. Exempelvis bör i en mycket omfattande konkursstörre krav ställas på en förvaltare än vad som behöver varafallet i en mindre konkurs. Att en förvaltare tidigare visat sigolämplig utgör givetvis skäl för att inte förordna honom pånytt. Å andra sidan innebär visad lämplighet att förvaltaren kananförtros ytterligare och mer omfattande uppdrag, vilketgivetvis kan leda till att utomstående uppfattar förnyadeförordnanden som ett monopol. Utskottet framhöll att det intefanns skäl till antagande att förhållandena var sådana att någotomedelbart initiativ från sida var påkallat i syfteatt utvidga kretsen av förvaltare.Utskottet hänvisade i betänkandet 1992/93:LU40 slutligen ocksåtill att det inom pågick en utredning omkonkurshanteringssystemet med särskild inriktning påtillsynsfrågorna. Bland de frågor som kommer att studerasnärmare märks prövningen av förvaltararvoden och utseende avförvaltare. I avvaktan på resultatet härav och på beredningen avInsolvensutredningens förslag saknades anledning för utskottetatt förorda ytterligare utredningsarbete på konkursrättensområde.Utskottet kan nu konstatera att ännu intepresenterat sin utredning till regeringen men enligt vadutskottet erfarit kommer detta att ske . Utskottet villvidare erinra om att tillsattes en arbetsgrupp inomregeringskansliet med representanter från flera departement.Arbetsgruppens uppgift var att lämna en samlad redovisning överde åtgärder som regeringen vidtagit eller som är under beredningi syfte att komma till rätta med olika former av konkursmissbrukoch ekonomisk brottslighet och att lämna förslag ochrekommendationer till det fortsatta arbetet inom regeringen.Arbetsgruppen presenterade resultatetav sitt arbete i en rapport med namnet Företagande ochkonkurrens på likvärdiga villkor. Rapporten, som för närvarandeövervägs inom , innefattar bl.a. övervägandenom konkursförvaltningen. Därvid anförs rent allmänt attborgenärernas inflytande generellt sett bör öka och att dessabör ha möjlighet att kunna påverka valet av konkursförvaltare.Slutligen har i betänkandet (SOU 1991:106)Domstolarna inför 2000-talet lämnat bl.a. ett förslag omomfördelning av uppgifter mellan domstolar, tillsynsmyndigheteroch förvaltare i fråga om konkurshanteringen. Förslaget innebäri princip att tingsrätten skall besluta om konkurs samt avslutakonkursmålet. Den fortsatta hanteringen efter konkursbeslutetbör enligt förslaget i normalfallet kunna skötas utan atttingsrätten behöver kopplas in. Vissa frågor skall även ifortsättningen kräva beslut av tingsrätt. Betänkandet harremissbehandlats och bereds i nu aktuell del iregeringskansliet.Som framgått är de i motionerna aktualiserade frågorna omkonkursförvaltningen och tillsynsverksamheten föremål föröverväganden i skilda sammanhang. Med hänsyn härtill anserutskottet att det inte nu finns anledning att förorda sådanaåtgärder som begärs i motionerna. Utskottet avstyrker därförbifall till motionerna L304 i denna del, L306, L309, L316 ochJu810 yrkande 41. "Bekvämlighetskonkurser" m.m.En särskild fråga som uppmärksammats är de s.k.bekvämlighetskonkurserna. Med det menas att konkurser kommit attbetraktas som en möjlighet för ett företag att reducera sinskuldbörda, framför allt i fråga om de oprioriteradeleverantörsskulderna, och sedan kunna återuppta verksamheten medökad konkurrenskraft efter en rekonstruktion. Denna typ avkonkurser anses planerade i så måtto att ägarens ekonomiskaintressen och avsikt att efter konkursen kunna driva rörelsenvidare, i huvudsakligen samma omfattning men med väsentligtminskad skuldbörda, är satta i förgrunden. Konkursens ekonomiskakonsekvenser drabbar i dessa fall endast borgenärerna, främst deoprioriterade som saknar säkerhet för sina fordringar, och inteaktieägarna.Frågor om åtgärder mot s.k. bekvämlighetskonkurser tas upp iett flertal motioner. Enligt motion L301 av (båda s) bör den gamla ägarkretsen intekunna direkt efter en konkurs driva företaget vidare utan insatsav nytt kapital eller genomgripande förändringar av verksamheten(yrkandena 1 och 2). I motion L304 (delvis) av (fp,m,c,kds) och motion N284 av m.fl. (fp)(yrkande 2) anförs att bekvämlighetskonkurserna bör åtgärdasgenom att en i konkurs försatt rörelse endast får överlåtas tillden gamle ägaren eller någon denne närstående först efteroffentlig auktion eller ett anbudsförfarande.En annan typ av åtgärd som föreslås i några motioner för attkomma till rätta med "bekvämlighetskonkurserna" är någon form avautomatiska näringsförbud eller "konkurskarantän". Imotion L303 av () anförs sålunda attdet automatiska näringsförbud som gäller under konkurs förenskild näringsidkare bör utvidgas till att omfatta fall då enperson driver verksamheten genom ett helägt aktiebolag. Enligtmotion L317 (delvis) av och (bådac) bör konkurskarantän, t.ex. , införas förföretagare som missbrukar konkursinstitutet. Liknande förslagframförs i motion L301 av och (båda s) (yrkande 3) och motion L320 av JohnnyAhlqvist och (båda s) (yrkande 1).Utskottet vill erinra om att enligt gällande rätt skallkonkursboets egendom i princip säljas så snart det lämpligen kanske. Bestämmelser om försäljning av egendom finns i 8 kap. KL.Försäljning av vanlig lös egendom som inte sker genomfortsättande av gäldenärens rörelse skall äga rum på auktioneller i annan ordning som förvaltaren finner mest fördelaktigför att ta till vara borgenärernas intressen. Om fast egendomfinns i boet kan förvaltaren begära att den säljs exekutivt,dvs. säljs i den ordning som föreskrivs i 12 kap.utsökningsbalken för utmätt fast egendom.Vidare får enligt 6 kap. 1 § KL en gäldenär som är en fysiskperson inte under konkursen driva näringsverksamhet som medförbokföringsskyldighet enligt bokföringslagen (1976:125). automatiska näringsförbud träffar således inte en juridiskperson som försatts i konkurs. En sådan torde med hänsyn tillKL:s regler om bl.a. förlust av rådighet vara förhindrad attunder konkursen driva någon som helst egen verksamhet. Detautomatiska näringsförbudet skiljer sig från det förbud som kanåläggas efter särskild prövning enligt lagen (1986:436) omnäringsförbud genom att det automatiska förbudet gäller endastunder konkursen.Frågan om "bekvämlighetskonkurser" tas upp i den ovannämndarapporten konkurrens på likvärdiga villkor. Irapporten anförs att konkursförvaltarens skyldighet enligt lagatt till bästa möjliga pris realisera konkursboets egendom oftasammanfaller med den före detta ägarens intresse att förvärvasamma egendom. Personliga borgensåtaganden eller avsikt attdriva rörelsen vidare leder, anförs det, inte sällan till attdet är just den förre ägaren som är villig att betala denstörsta köpeskillingen. Särskilt när det gäller mindre företagär det också ofta så att den som har bästa förutsättningar attdriva rörelsen vidare i praktiken är den före detta ägaren. Imånga fall torde andra intresserade över huvud taget intefinnas.Enligt rapporten bör en förbättring av dagens situation kunnaåstadkommas genom en på lämpligt sätt utformad regeländring avinnebörd att konkursförvaltaren endast får överlåta egendom före detta ägare eller någon denne närstående person viaoffentlig auktion eller, i de fall där detta är en lämpligareförsäljningsform, efter anbudsförfarande. Härigenom skulle ettriskmoment för den före detta ägaren tillkomma genom att enkonkurrent eller annan kan komma att bjuda ett högre prissamtidigt som lagstiftaren på detta sätt markerar frågansbetydelse.Även frågan om ett utvidgat automatiskt näringsförbud --"konkurskarantän" -- behandlas i rapporten. Arbetsgruppen anseratt ett sådant institut är för ingripande och bygger på ettfelaktigt synsätt. är ett naturligt ochnödvändigt inslag i ett marknadsekonomiskt system. Det heltövervägande antalet konkurser torde, anförs det, också ha singrund i misslyckade affärsidéer, ändrade konjunkturer,förändrade efterfrågemönster m.m. De insatser som görs måstevara riktade mot missbruk och brottslighet och inte varautformade så att de slumpmässigt eller generellt försvårar fördet fria företagandet eller ger det en negativ stämpel.Utskottet delar motionärernas uppfattning att dagens situationär otillfredsställande genom att konkursinstitutet många gångerkan missbrukas av gäldenärer för att t.ex. bli kvitt vissaoprioriterade skulder och sedan kunna driva rörelsen vidare istort sett på samma vis. Förfarandet sker på bekostnad av bl.a.leverantörer och innebär otillbörliga konkurrensfördelar. Somredovisats ovan har åtgärder mot detta förfarande föreslagits irapporten konkurrens på likvärdiga villkor.Rapporten bereds f.n. i . Med hänsyn härtillbör motionerna inte föranleda någon åtgärd. Utskottetavstyrker därför bifall till motionerna L301 yrkandena 1, 2 och3, L303, L304 i denna del, L317 i denna del, L320 yrkande 1 ochN284 yrkande 2.Åtgärder mot ekonomisk brottslighetI motion Ju811 av m.fl. (s), om åtgärdermot den ekonomiska brottsligheten, framställs flera yrkanden medavseende på konkurshanteringen. Sålunda begärs åtgärder för atteffektivare utreda misstanke om ekonomisk brottslighet i sambandmed konkurs (yrkande 13). Enligt motionen bör vidare utredasmöjligheterna att ge konkursförvaltarna en mera aktiv roll medavseende på utredning av ekonomisk brottslighet (yrkande 16).Även revisorernas uppgifter och roll i sammanhanget bör enligtmotionen utredas, bl.a. frågan om en anmälningsplikt förrevisorerna vad gäller ekonomisk brottslighet (yrkande 17).Under hösten 1992 bildades på Riksåklagarens initiativ enarbetsgrupp med representanter för bl.a. Riksåklagaren,, kronofogdemyndigheterna, tillsynsmyndigheternai konkurs, polisväsendet, Konkursförvaltarkollegiernas föreningoch Föreningen . Arbetsgruppen hade iuppdrag att ta fram nya rutiner vid brottsutredningar i sambandmed konkurs. Gruppen har slutfört sitt uppdrag,som redovisats till regeringen i en promemoria benämnd Rubicon.Promemorian innehåller en redovisning av de problem som ärförknippade med utredning av brott i samband med konkurs. Vissaav de förslag som lämnas kräver ställningstagande frånstatsmakterna medan andra är av det slaget att de kan genomförasinom ramen för berörda myndigheter eller i samverkan mellanmyndigheterna och konkursförvaltare och revisorer.Enligt promemorian kan man uppnå avsevärda fördelar vidbrottsutredningar i konkurs om förvaltaren alltid redovisarmisstanken om brott och förfaranden som kan föranledanäringsförbud i en särskild anmälan till åklagaren. Ipromemorian förutsätts att förvaltaren och åklagaren fortlöpandehar en dialog under utredningsarbetet. Samma fortlöpande dialogbör föras mellan förvaltaren ochkronofogdemyndigheterna/tillsynsmyndigheterna och mellanåklagare och dessa myndigheter. I rapporten föreslås attsamarbetsformerna utvecklas och att informationsutbytetprioriteras. I promemorian förordas vidare attkonkursförvaltaren alltid exakt skall dokumentera vilkahandlingar han omhändertagit. Vidare bör förvaltaren gå igenomräkenskapsmaterialet med gäldenären i princip på samma sätt somdå tillgångar och skulder genomgås inför upprättandet avkonkursbouppteckningen och gäldenären bör skriftligen bekräftaförvaltarens sammanfattning beträffande räkenskapsmaterialet.Enligt promemorian skulle effektivitetsvinster kunna uppnås omkonkursförvaltaren agerade som biträde till åklagaren underförundersökningen eller vid talan inför domstol.I promemorian anförs vidare att effektiviteten vidgranskningen av gäldenärens räkenskapsmaterial skulle kunnahöjas om revisor anlitades i störe utsträckning än vad som ärfallet, särskilt i konkursutredningar av större omfattning. Ipromemorian föreslås en modell för samarbetet mellan förvaltare,revisorer och åklagare. För revisorerna föreslås en utökadskyldighet att uttala sig om den löpande bokföringen irevisionsberättelsen. Man bör också enligt promemorian övervägaen utökad skyldighet för revisorerna att anmäla misstankar ombrott.Enligt vad utskottet erfarit torde promemorians övervägandensåvitt avser revisorns roll och uppgifter enligtaktiebolagslagen komma att utredas vidare avAktiebolagskommittén. Promemorian i övrigt, inbegripet fråganom revisorns roll under konkurshanteringen, är föremål förberedning inom Justitiedepartementet.Mot bakgrund av de omfattande skadeverkningar som denekonomiska brottsligheten förorsakar såväl enskilda somsamhället i stort, är det enligt utskottets mening en angelägenuppgift att i skilda sammanhang förutsättningslöst prövaåtgärder som kan motverka sådan brottslighet. Det är känt attdet i en stor del av de företag som försatts i konkurs harförekommit ekonomisk brottslighet. Som framgått föreligger nufärdiga utredningsresultat och överväganden pågår bl.a. i frågaom åtgärder för att effektivisera konkurshanteringen,innefattande överväganden om en mer aktiv roll förkonkursförvaltare och om revisorns roll underkonkursförfarandet, med avseende på utredning av ekonomiskbrottslighet. Spörsmålen bör nu snabbt beredas och de förslagsom kräver lagstiftning bör föreläggas förbeslut. Vad utskottet sålunda anfört bör med bifalltill motionerna Ju811 yrkandena 13, 16 och 17 som sin mening geregeringen till känna.Konkursregister m.m.En konkurs berör praktiskt taget alltid en mängd personer, somförutsätts i viss utsträckning själva bevaka sina intressen. Detär viktigt att de får tillräcklig information för att kunna göradetta. KL innehåller också en mångfald bestämmelser omkungörelser, kallelser och underrättelser. De beslut ochåtgärder som enligt lagen skall kungöras är t.ex.konkursbeslutet, beslut om bevakningsförfarande ochutdelningsförslag. Kungörelsen sker, med visst undantag, genominförande i Post- och och i ortstidning.Vidare finns vissa uppgifter med anknytning till konkursintagna i register, nämligen i det s.k. redovisningssystemet förexekutionsväsendet, , som är ett gemensamt ADB-system föralla kronofogdemyndigheter. registreras endastuppgifter om att konkursansökan skett, om konkursbeslutet, närbevakningsförfarande äger rum och då konkursen avslutats.Ett annat register med viss anknytning till konkurs är det avRiksskatteverket förda registret över näringsförbud. Enligtlagen (1986:436) om näringsförbud skall näringsförbud, om det ärpåkallat från allmän synpunkt, meddelas den som grovt åsidosattvad som ålegat honom som näringsidkare. Lagen innebär enutvidgning i förhållande till vad som gällde tidigare, dånäringsförbud var kopplat till att näringsidkaren gått ikonkurs. Den som har ålagts näringsförbud -- allmän domstolmeddelar beslut härom -- får utom annat inte drivanäringsverksamhet och inte vara ledamot av styrelsen för t.ex.ett aktiebolag. Näringsförbud skall meddelas för ,lägst tre och högst . Anteckningarna i det s.k.näringsförbudsregistret förs manuellt på grundval avdomstolarnas avgöranden om näringsförbud. Registret äroffentligt och utdrag ur detsamma skall fortlöpande sändas tillbl.a. aktiebolagsregistret.I motion Ju817 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om att ett centralt konkursregister börinrättas med uppgifter om bl.a. konkursgäldenärer och vilka somstått bakom de bolag som försatts i konkurs (yrkande 15).Utskottet erinrar om att -- som ett led i sinpå regeringens uppdrag företagna översyn av utsökningsbalken --i en delrapport (RSV Rapport 1991:1) bl.a. föreslagitinrättandet av ett centralt konkursregister som förs med hjälpav ADB och som skulle vara tillgängligt inte bara förexekutionsväsendet utan även för t.ex. polis-, åklagar- ochskattemyndigheter. Enligt förslaget bör det centralaREX-registret användas och därvid tillföras nya uppgifter såsomuppgifter om konkursförvaltare samt företrädare i aktiebolag ochandra juridiska personer.Regeringen behandlar frågan om ett centralt konkursregister iJustitiedepartementets bilaga till årets budgetproposition(prop. 1993/94:100 bilaga 3 s. 45). I propositionen påpekas attett centralt konkursförvaltarregister finns sedan oktober 1993inom det s.k. REX-systemet. Även de uppgifter omställföreträdare för aktiebolag som enligt Riksskatteverketsförslag skulle omfattas av konkursregistret finns numera iaktiebolagsregistret. innehålleraktiebolagsregistret även historiska uppgifter. Det är därigenommöjligt att med hjälp av personnummer få fram uppgifter om enviss persons samtliga engagemang i såväl befintliga som efterden upplösta aktiebolag. Av aktiebolagsregistretframgår vidare alla nuvarande och tidigare styrelseledamöter iexisterande aktiebolag samt uppgift om verkställande direktör.Eftersom både kronofogdemyndigheterna och polisens s.k.ekorotlar har tillgång till aktiebolagsregistret saknas detenligt regeringen anledning att inrätta ett konkursregister meddessa uppgifter. har visserligen intedirekt åtkomst till aktiebolagsregistret men kan begäraskriftliga utdrag ur registret från Patent- ochregistreringsverket. Datainspektionen har också enligtregeringen meddelat ett generellt tillstånd för Patent- ochregistreringsverket att lämna ut uppgifter uraktiebolagsregistret via terminal till myndigheter som har behovav uppgifterna i sin verksamhet. Inte helleråklagarmyndigheternas behov av uppgifter om aktiebolag motiverardärför enligt regeringen inrättandet av ett konkursregister. Detbör enligt regeringen nämnas att uppgifter också om andrajuridiska personer som bedriver näringsverksamhet än aktiebolaginom en snar framtid kommer att vara tillgängliga för bådekronofogdemyndigheterna och polis och åklagare, när det nyahandels- och föreningsregistret har byggts upp. Regeringenkonstaterar därför sammanfattningsvis att Riksskatteverketsförslag att inrätta ett centralt konkursregister inte motiverarnågra vidare åtgärder från regeringens sida.Utskottet anser att flera goda initiativ tagits för attförbättra tillgången på registeruppgifter som kan användas bl.a.i kampen mot den ekonomiska brottsligheten. Emellertid är deerforderliga uppgifterna splittrade på olika register ochdessutom skiljer sig åtkomstmöjligheterna till registren mellanolika myndigheter som har behov av uppgifterna. Vad utskottetefterlyser är ett centralt register där uppgifter omkonkursförvaltare samt företrädare för olika juridiska personerär samlade. Utskottet vill erinra om det uppdrag som regeringenår gav Riksåklagaren och att i samrådundersöka vilka åtgärder som bör vidtas för att statsmakternasprioriteringar och riktlinjer i fråga om bekämpningen av denekonomiska brottsligheten skall förverkligas. Uppdragetslutredovisades till regeringen i form av enrapport med förslag till förändringar i syfte att ökaeffektiviteten i bekämpningen av den ekonomiska brottsligheten.I rapporten understryks -- med hänvisning till att ett centraltkonkursregister enligt förslag längeefterfrågats av de brottsbekämpande myndigheterna -- vikten avatt ett sådant register införs. Med hänsyn till det anfördadelar inte utskottet regeringens bedömning att det saknasanledning att inrätta ett centralt konkursregister. Regeringenbör därför verka för att ett sådant register kommer till ståndoch förelägga förslag till erforderligalagstiftningsåtgärder. Vad utskottet sålunda anfört börriksdagen, med bifall till motion Ju811 yrkande 15, som sinmening ge regeringen till känna.I motion Ju811 anförs vidare att det finns skäl attkungöra beslut om näringsförbud och motionärerna begär etttillkännagivande härom (yrkande 14).Enligt motion L313 av () bör enöversyn göras av lagstiftningen om näringsförbud (yrkande 9).Vad först gäller frågan om kungörelse av näringsförbudbehandlade utskottet ett motionsyrkande med samma innehåll våren1993 (bet. 1992/93:LU40). Utskottet redovisade då att regeringen() skulle komma att fattabeslut om författningsändring med avseende på kungörelse avnäringsförbud. Med hänsyn till att den av motionärernaaktualiserade frågan sålunda behandlades i regeringskanslietansåg utskottet att motionsyrkandet inte borde föranleda någonriksdagens vidare åtgärd.Utskottet kan konstatera att någon möjlighet att kungöranäringsförbud ännu inte föreligger. Utskottet delarmotionärernas uppfattning att det behövs en sådan möjlighet ochanser att regeringen bör vidta erforderliga åtgärderhärför. Vad utskottet sålunda anfört bör , med bifalltill motion Ju811 yrkande 14, som sin mening ge regeringen tillkänna.Vad därefter gäller spörsmålet om en översyn av lagstiftningenom näringsförbud övervägs enligt vad utskottet erfarit inomregeringen () direktiv för en särskildutredare med uppgift att se över tillämpningen av lagen omnäringsförbud och att pröva om tillsynen över näringsförbud börförändras. Syftet med motionsyrkandet torde därmed varatillgodosett och någon åtgärd med anledning av motionL313 yrkande 9 är således inte påkallad.FörmånsrättsordningenNär konkurs inträffat skall, om medel finns i konkursboet,betalning först utgå för konkurskostnaderna och för annan skuldsom konkursboet ådragit sig (s.k. massagäld). Av boetsåterstående medel sker därefter utdelning till borgenärerna ien viss ordning, den s.k. förmånsrättsordningen. Bestämmelserom i vilken ordning olika fordringar skall betalas finns iförmånsrättslagen (1970:979). Förmånsrättslagen (FRL) skiljermellan särskilda och allmänna förmånsrätter.