bet · GI01FiU1 · 1994-12-13 00:00:00 — Förutomkraven på att minska arbetslösheten och stabilisera statsskulden understryks isamtliga partimotioner vikten av att hålla inflationen under kontroll och attskapa förutsättningar för en långsiktigt god ekonomisk tillväxt som uppfyllerkravet på ekologisk balans. Skillnaderna i uppfattning avser inte främstformuleringarna av de övergripande målen om samhällsekonomisk balans utan huråtgärderna bör utformas för att nå dessa mål.I motionerna Fi1 (m), Fi2 (c), Fi3 (fp) och Fi6 (kds) hävdasatt i propositionen föreslagna förstärkningar av budgeten visar attfinanspolitiken inte är tillräckligt stram. hävdas i dessa motioneratt regeringen föreslår en "återställarpolitik" innebärande en återgång tillett illa fungerande skattesystem med bl.a. förslag till skattehöjningar ochandra åtgärder som kraftigt försämrar företagsklimatet.Utskottet vill här erinra om att när den nya regeringen tillträdde i oktobervar den totala arbetslösheten -- öppet arbetslösa och personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder -- . Budgetunderskottet förväntadesbli av storleksordningen . Statens ständiga upplåningskapar osäkerhet på finansmarknaderna. Den bygger upp en räntedifferens mot detinternationella ränteläget som utgör en allvarlig begränsning för ekonominsåterhämtning.Sverige har därigenom hamnat i den svårhanterliga och säregna situationen attmassarbetslösheten måste bekämpas som finanspolitikens heltdominerande uppgift framöver måste bli att stabilisera en växandestatsskuld. Det främsta hotet mot tillväxt och välfärd är en fortsattokontrollerat växande statsskuld.Mot den bakgrunden vill utskottet -- i likhet med motionärerna -- understrykaatt finanspolitiken fortsättningsvis måste vara mycket stram. Men en "stramfinanspolitik" blir inte meningsfull om inte angivna totala besparingsbeloppges ett konkret innehåll. Det går heller inte att genom skattesänkningarförlita sig på att dynamiska effekter skall ge en sådan ökning av tillväxtenatt den ger ett väsentligt bidrag till en stabilisering av statsskulden.En viktig utgångspunkt vid utformningen av finanspolitiken är att de åtgärdersom vidtas får effekt på statsfinansernas utveckling utan en alltför storfördröjning. Detta är -- vid sidan av viktiga fördelningspolitiska överväganden-- ett avgörande skäl till att skattehöjningar tillsammans med besparingarmåste utnyttjas för att få ned budgetunderskottet. Det har enligt utskottetsmening i den nuvarande statsfinansiella situationen varit omöjligt att undvikaskattehöjningar. Finanspolitiken måste göras så effektiv att statsskulden medstor säkerhet kommer att stabiliseras under den nu pågåendekonjunkturuppgången. Sker inte detta kan en fortsatt växande statsskuld fåförödande konsekvenser för den svenska ekonomin och välfärden.Förutom att motion Fi1 (m) -- som den enda av de borgerliga motionerna --i stort utesluter skattehöjningar som finanspolitiskt medel är detmotionärernas uppfattning att selektiva industripolitiska ellerarbetsmarknadspolitiska åtgärder bör utnyttjas i ytterst begränsad omfattning.I motionen avvisas utifrån mycket allmänna motiveringar deinvesteringsstimulanser och flertalet av de arbetsmarknadspolitiska åtgärdersom föreslås i propositionen. Selektiva åtgärder bör inte, menar motionärerna,utnyttjas eftersom de kommer fel i tiden och därigenom kan bidra till enöverhettning av ekonomin eller förstärka en begynnande lågkonjunktur.I så måtto har motionärerna rätt att felaktigt utformade och/eller i tidenfelaktigt insatta åtgärder självfallet får negativa effekter på ekonomin. Avdetta drar emellertid utskottet den slutsatsen att selektiva åtgärder måsteövervägas noga innan de utnyttjas i den ekonomiska politiken. Ett exempel idetta sammanhang är användningen av direktavskrivningar för investeringar. Närden socialdemokratiska oppositionen tidigare ville utnyttja direktavskrivningarför maskininvesteringar var avsikten att få fart på den mycket långsammakonjunkturuppgången. är det uppenbart att investeringsaktiviteten blirallt starkare och att en sådan åtgärd därför nu är inaktuell. Däremot äraktiviteten i byggsektorn låg och arbetslösheten i denna sektor mycket hög.Det finns därför skäl att stimulera näringslivets byggnadsinvesteringar. Föratt undvika att stimulanseffekter kommer fel i tiden föreslås åtgärdentidsbegränsad.Det är utskottets bestämda uppfattning att sådana åtgärder som här beskrivitsmåste kunna komma till användning om arbetslösheten inom rimlig tid skall kunnanedbringas. I den nuvarande situationen när finanspolitiken måste utnyttjas föratt stabilisera statsskulden och därigenom får en kontraktiv effekt måsteselektiva åtgärder utnyttjas för att förbättra läget på arbetsmarknaden.I avsnittet om penningpolitiken i motion Fi1 (m) återkommer motionärernatill kravet att skattehöjningar inte får utnyttjas för att minskabudgetunderskottet. Medlet att nå en rimlig realränta är enligt motionärerna enstram finanspolitik baserad på utgiftsminskningar och inte på skattehöjningar.Som framgår av vad utskottet anfört delar inte utskottet denna uppfattning.Det är främst snabbheten och omfattningen av nedtrappningen avbudgetunderskottet som blir bestämmande för ränteutvecklingen.I motion Fi3 (fp) ägnas stort utrymme åt kritik av de skattehöjningar somföreslås i propositionen. Utskottet kan emellertid konstatera att Folkpartiettill skillnad från Moderata samlingspartiet är av den uppfattningen att detbl.a. krävs skattehöjningar för en sanering av statsfinanserna. Utskottetåterkommer längre fram i betänkandet till mer ingående behandling avutformningen av skattepolitiken. Det finns emellertid här anledning attunderstryka att förslagen i propositionen inte är en "återgång till ettperverst system". Den föreslagna tidsbegränsade värnskatten är ett tillfälligtavsteg från skattereformen. Men med den inriktning av den ekonomiska politikensom på grund av statsskuldssituationen kräver besparingar i budgeten på tiotalsmiljarder kronor är denna åtgärd nödvändig. Det är ofrånkomligt att besparingarav den storlek som det här är fråga om skapar fördelningspolitiska problem.Införandet av en tillfällig värnskatt ser utskottet som ett led iansträngningarna att motverka de fördelningspolitiska skevheter sombudgetsaneringen annars riskerar att medföra.I motion Fi3 (fp) hävdas vidare att de insatser som föreslås i propositioneninom ramen för arbetsmarknads- och investeringspolitiken mest visar sig beståav omfördelningar av pågående åtgärder och en övergång till kostsammareåtgärder. Åtgärderna måste, menar motionärerna, vara kostnadseffektiva. Som ettexempel på sådana åtgärder nämns den s.k. ALU-verksamheten.Som utskottet ser det kan skrivningen i motionen tolkas så att motionärernabortser ifrån att arbetsmarknadspolitiken måste förändras mot sådana åtgärdersom anpassar sig till kraven i en konjunkturuppgång. De ökade satsningarna påarbetsmarknadsutbildning och utbildningsvikariat -- särskilt inriktade motnäringslivet -- är ägnade att höja kompetensnivån och underlätta en övergångtill sektorer med arbetskraftsbrist. Därigenom kan också i vissa fall tendensertill överhettning på lokala arbetsmarknader undvikas.Det som främst skiljer motion Fi2 (c) från de övriga borgerligapartimotionerna är den starka betoningen av de miljö- och regionalpolitiskamålen. Ett exempel på detta är att man i motionen understryker vikten av attinkomstförstärkningar i det korta perspektivet i första hand bör tas ut genomskatter och avgifter främst på miljöbelastande verksamhet och energi.Ett sådant krav visar enligt utskottet vilka svåra avvägningar man ställsinför inom den ekonomiska politiken när de offentliga finanserna är i extremobalans. Som utskottet tidigare i betänkandet kraftigt understrukit är dencentrala uppgiften för finanspolitiken att på kortast möjliga tid dra nedbudgetunderskottet och därigenom minska räntedifferensen mot utlandet. Attuppfylla ett sådant krav genom att koncentrera skatteåtgärderna tillmiljöområdet och energisektorn är enligt utskottets mening inte möjligt. Ettkonkurrensutsatt näringsliv skulle därigenom hamna i en ohållbar situation. Vadman däremot kan göra i det korta perspektivet är att försöka utformaskatteåtgärderna på ett sådant sätt att en positiv miljöutveckling inteförhindras. Detta exempel visar att även en från ekologisk synpunkt rättutformad ekonomisk politik kräver att statsskuldens utveckling bringas underkontroll.Centerpartiet ställer sig avvisande till förslaget att utnyttja medel avsattaför regionalpolitiken till arbetsmarknadspolitiska insatser. Man vänder sigsärskilt mot att politiken läggs om mot rörlighetsstimulerande åtgärder som kanleda till att glesbygden utarmas.Utskottet delar inte motionärernas uppfattning. Som framhålls i motionenmåste arbetsmarknadspolitiken liksom den ekonomiska politiken i övrigt utformasså att arbetslösheten kan reduceras utan att löner och priser åter börjar ökapåtagligt. Detta kräver en politik som främjar rörlighet och övergång tillreguljära arbeten. Arbetslinjen måste stärkas. Stora krav måste ställas påarbetsmarknadens funktionssätt vad gäller lönebildning och arbetskraftensrörlighet. Genom en ökad flexibilitet underlättas överföringen av arbetskrafttill expansiva yrken, branscher och regioner utan att de nominellalöneökningarna i ekonomin som helhet tilltar.I likhet med vad som anförs i propositionen betonar motionärerna vikten avatt investeringsstimulanser ges en sådan utformning att sysselsättningseffektenligger nära i tiden. Likväl vill motionärerna avstyrka propositionens förslagatt rikta tidsbegränsade investeringsstimulanser mot vissa delar avbyggsektorn. I stället föreslås en långsiktig stimulans till hela byggsektorngenom att momsen för byggande sänks till . Utskottet har på denna punktsvårt att förstå den bakomliggande motiveringen till en sådan åtgärd.I motion Fi6 (kds) behandlas riktlinjerna för den ekonomiska politikenmycket översiktligt. Den kritik som riktas mot de föreslagna åtgärderna för attstärka statsfinanserna överensstämmer i stort med motsvarande kritik i deövriga i betänkandet tidigare behandlade borgerliga motionerna. De synpunktersom förs fram i motionen på miljöpolitikens område och på åtgärder för att ökaarbetskraftens geografiska rörlighet har utskottet behandlat i anslutning tillmotion Fi2 (c).Vad gäller utformning av riktlinjerna för den ekonomiskapolitiken hänvisas mot denna bakgrund till vad utskottet anfört om motsvarandefrågor vid behandlingen av motionerna Fi1 (m), Fi2 (c) och Fi3 (fp).I motion Fi4 (v) anförs att de allmänna målen för den ekonomisk-politiskapropositionen -- att öka sysselsättningen och minska arbetslösheten -- och denallmänna problembeskrivningen väl överensstämmer med politik.Det har därför varit möjligt för att ansluta sig till detväsentliga innehållet i propositionens förslag.Vad gäller riktlinjerna för den ekonomiska politiken konstaterar utskottetatt det i vissa fall finns god överensstämmelse mellan propositionens ochmotionens förslag. Detta hindrar emellertid inte att uppfattningen går i sär påen rad punkter.Det finns en viktig del av riktlinjerna där utskottet skiljer sig från densyn som redovisas i motionen. Det gäller inriktningen av penningpolitiken. Imotionen framhålls att motionärerna inte kan dela regeringens uppfattning vadgäller formuleringen av inflationsmålet och ej heller konstaterandet att detinte råder någon motsättning mellan prisstabilitet och full sysselsättning.Utskottet vill på denna punkt understryka att det ställer sig bakom vad som ipropositionen sägs om penningpolitikens inriktning. Penningpolitikenshuvuduppgift är att säkerställa en låg inflation på god europeisk nivå.För att långsiktigt kunna upprätthålla en så hög sysselsättning att denmöjliggör full sysselsättning krävs en god tillväxt i ekonomin. En sådantillväxt kan inte vara långsiktigt stabil om inte ekonomin fungerar väl. Enförutsättning för detta är att tendenserna till ökad inflation hålls tillbaka.Utskottet kan mot den bakgrunden inte se att det råder någon motsättning mellanprisstabilitet och hög sysselsättning.På samma sätt som i övriga partimotioner framhålls i motion Fi5 (mp)vikten av en skyndsam sanering av de offentliga finanserna. Men tyngdpunkten imotionen läggs på kravet att en budgetsanering måste vara ekologiskt ochsocialt genomtänkt. Beskattningen av arbete totalt sett bör inte, menarmotionärerna, öka. Den bör minskas och ersättas med främst miljörelateradeskatter. I motionen finns även ett yrkande i vilket föreslås attnormalarbetstiden bör sänkas.Miljöpartiet avser att i anslutning till budgetpropositionen återkomma medett samlat förslag till hur riktlinjerna för den ekonomiska politiken skallutformas. Utskottet vill emellertid i detta sammanhang ändå göra följandekommentar.När det gäller användningen av miljöskatter för att genomföra en skyndsambudgetsanering hänvisar utskottet till vad utskottet anfört i anslutning tillbehandlingen av motion Fi2 (c).Vad angår förslaget om sänkt normalarbetstid kan man konstatera attutvecklingen har gått mot en ökad medelarbetstid, vilkeni sig också inrymmer en ökad övertid. Krav på en sänkt normalarbetstid hararbetsmarknadsutskottet behandlat och tagit ställning till i detjusterade betänkandet 1994/95:AU2. Mot bakgrund av ett antal motionsyrkanden omförkortad och/eller flexibel arbetstid uttryckte arbetsmarknadsutskottet idetta betänkande sin tillfredsställelse över att statsministern aviserat en nyarbetstidsutredning. Med hänvisning till bl.a. den planeradearbetstidsutredningen avstyrkte arbetsmarknadsutskottet de i sammanhangetupptagna motionsyrkandena.Sammanfattningsvis tillstyrker utskottet propositionens förslag tillriktlinjer för den ekonomiska politiken och avstyrker motionerna Fi1 (m)yrkande 1, Fi2 (c) yrkandena 1, 4, 6 och 7, Fi3 (fp) yrkandena 1 och 2,Fi4 (v) yrkande 1, Fi 5 (mp) yrkandena 1, 2 och 27 samt Fi 6 (kds)yrkandena 1 och 2.Konsekvensbeskrivningar i den ekonomisk-politiska propositionenBeträffande de i motion Fi4 (v) begärda konsekvensbeskrivningarna framhöllutskottet i ett yttrande till (1993/94:FiU9y)att det är angeläget att regelmässigt redovisar en analys avförslagen i propositionerna. I det nämnda yttrandet anförde utskottet bl.a.följande.Riksdagen är i hög grad beroende av det beslutsunderlag som presenteras avregeringen. Visserligen kan det berörda utskottet komplettera underlaget isamband med sin beredning av ärendet. Av tids- och resursskäl är det dockknappast möjligt att i detta skede av beslutsprocessen göra något meraomfattande utrednings- och analysarbete. Det är därför enligt finansutskottetsuppfattning angeläget att konsekvensanalyser av något slag regelmässigt ingår iregeringens propositioner. Sådana analyser behövs för att ett ärende skallanses vara tillräckligt berett av regeringen.Vänsterpartiets förslag i motion Fi4 (v) yrkandena 2--5 ligger väl i linjemed utskottets uttalande i detta yttrande. Någon åtgärd från sidatorde därför inte vara påkallad.ArbetsmarknadspolitikenRiktlinjer för arbetsmarknadspolitikenI propositionen (s. 106--109) framhålls att arbetsmarknadspolitiken haren nyckelroll för att skall få en ny färdriktning i arbetet med att ökasysselsättningen och att sanera statsfinanserna. Det gäller att förhindra atten hög arbetslöshet permanentas och ligger kvar på en hög nivå vid nästakonjunkturnedgång. Enligt propositionen beräknas den öppna arbetslöshetenminska från till . Antalet sysselsattaväntas öka med under det kommande året.En framgångsrik arbetsmarknadspolitik måste på ett effektivt sätt stödja denekonomiska politikens tillväxtmål, vilket betyder att näringslivets expansionmåste främjas.Inriktningen av arbetsmarknadspolitiken innebär en förskjutning avsysselsättningsskapande åtgärder under en nedåtgående konjunktur tillutbildning och arbetsförberedande insatser i en uppåtgående konjunktur.I propositionen framhålls att arbetsmarknadspolitiken sammanfattningsvisskall inriktas på att:Snabbt och väl tillsätta lediga platser så att de arbetssökande kommer iarbete på den ordinarie arbetsmarknaden.Stärka de arbetssökandes ställningÖka den yrkesmässiga och geografiska rörligheten.Minska risken för flaskhalsar och inflationstendenser.Stödja utsatta grupper.Skapa sysselsättning.Propositionen innehåller förslag om investeringsstimulanser och ökadesatsningar inom kommunikationsområdet, starthjälp, utbildningsinsatser m.m.samt en minskning av platserna inom ALU från 75 000 till 25 000.Utbildningsinsatserna kommer att ske inom det reguljära utbildningsväsendetoch inom arbetsmarknadsutbildningen. Antalet nya utbildningsplatser uppskattastill ca 30 000.De föreslagna investeringsstimulanserna kommer framför allt att inriktas påunderhåll och syftar till att stimulera byggsektorn under 1995.Sysselsättningseffekten av dessa investeringar uppskattas till ca 50 000personer.Centerpartiet anser i motion Fi2 yrkandena 48 och 53 att den nyaarbetsmarknadspolitiska inriktningen är en återgång till den politik som fördeSverige in i en djup lågkonjunktur. Motionärerna anser det oroväckande attregeringen vill främja en ökad geografisk rörlighet, dvs. överföring avarbetskraft till expansiva regioner i syfte att hålla nere lönerna. Jobbenskall skapas där människorna bor. yrkar att hosregeringen begär förslag om ett program för att stimulera en utveckling motett kretsloppsanpassat samhälle.Folkpartiet tar i motion Fi3 yrkande 12 i här aktuell del uppkostnadseffektiviteten i den av regeringen föreslagna omläggningen avarbetsmarknadspolitiken. Antalet sysselsatta personer blir i stort settdetsamma som tidigare men på grund av omfördelning av åtgärderna ökarkostnaderna. biträder regeringens förslag om starthjälp menavvisar den föreslagna omläggningen av arbetsmarknadspolitiken i övrigt.I motion Fi4 yrkande 26 framhåller olika krav påarbetsmarknadspolitiken. Bland annat menar motionärerna attarbetsmarknadspolitiken måste skapa utrymme för att behålla arbeten i denoffentliga sektorn. Arbete i stället för arbetslöshet innebär samhälleliga ochandra vinster. Motionärerna accepterar regeringens analys och motiv vad gällerökad rörlighet men krävs ökade utbildningssatsningar på sådana orterdär arbetskraften inte har efterfrågad kompetens.Moderata samlingspartiet anför i motion Fi1 yrkande 40 (delvis) atterfarenheten visar att politiskt motiverade stimulansåtgärder mycket sällankommer rätt i tiden. I stället för att bryta en nedgång ger de effekt först ien konjunkturuppgång och bidrar i värsta fall till överhettning inom vissasektorer.Miljöpartiet framhåller i motion Fi5 att ett sätt att förhindra attränteutgifterna i fortsättningen skenar i väg på det sätt som skett är attanpassa normalarbetstiden till arbetsmarknaden så att arbetslösheten intetillåts stiga till höga nivåer.Kristdemokraterna framhåller i motion Fi6 att de nya jobben måste skapasi den privata sektorn, men att regeringen saknar en strategi för att åstadkommadetta. Tvärt om föreslås en rad åtgärder som försämrar för en långsiktigt godekonomisk utveckling. En skatteväxling för miljön och nya jobb samt förbättradevillkor för små- och nyföretagande, inte minst inom den privata tjänstesektorn,måste ingå i en framgångsrik arbetsmarknadspolitik.Arbetsmarknadsutskottet ställer sig i sitt yttrande (AU3y) bakom deninriktning av arbetsmarknadspolitiken som föreslås i propositionen. Vidareanser utskottet att motionerna bör avstyrkas av finansutskottet.Arbetsmarknadsutskottet konstaterar att utvecklingen nu går åt rätt håll vadgäller en ökad tillväxt och sysselsättning samt en minskad arbetslöshet.Finansutskottet delar arbetsmarknadsutskottets uppfattning som den kommertill uttryck i yttrandet. Den aktiva arbetsmarknadspolitiken är en grundpelarei svensk tradition. Också inom EU:s ram bör verka för enarbetsmarknadspolitik som omfattar alla grupper i samhället, även invandrareoch handikappade.Förslagen i propositionen innebär en logisk förskjutning av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna mot sådana kvalitetsåtgärder som krävs i enkonjunkturuppgång. En höjning av kompetensnivån kan underlätta en övergång tillsektorer med arbetskraftsbrist.En ökad yrkesmässig och geografisk rörlighet är väsentlig ur arbetsmarknads-och välfärdssynpunkt.Arbetsmarknadspolitiken i sig är inte ett tillräckligt instrument för att getillväxt och sysselsättning. Alla politikområden måste samverka för dessa målska kunna uppnås.Mot bakgrund av vad finansutskottet här anfört om inriktningen avarbetsmarknadspolitiken avstyrks motionerna Fi1 (m) yrkande 40 i denna del, Fi2(c) yrkande 48 och 53, Fi3 (fp) yrkande 12 i denna del samt Fi4 (v) yrkande 26.DirektavdragI propositionen (s. 56--63, 81--87) föreslås att ett tidsbegränsatdirektavdrag för annan nybyggnation än bostäder införs. Direktavdraget är endel av investeringsprogrammet och beräknas ge en sysselsättningseffekt påomkring 18 000 årsarbetsplatser under år 1995.Direktavdrag får göras av utgifterna för ny-, till- eller ombyggnadunder tiden . Resterande dras av enligt devanliga avskrivningsreglerna.Möjligheten till direktavdrag är tidsbegränsad för att ge ett kraftigtincitament till tidigareläggning av projekt. Vid val av tidsperiod förstimulansåtgärden behöver flera faktorer beaktas. somtidsintervallet bör vara tillräckligt långt för att medge näringsidkarna rimligtid för att överväga investeringsbehovet och ta fram ritningar och annatbeslutsunderlag för den tilltänkta investeringen bör tidsintervallet vara såkort att det kommande konjunkturläget kan överblickas. De sammanvägdaargumenten talar enligt propositionen för den valda tidsperioden.Regeringen räknar med att direktavdraget kan förväntas leda till en drygt14-procentig ökning av byggandet. Ökningen i antalet byggnadsprojekt understimulansperioden motsvaras av färre byggnadsprojekt när perioden passerats.Endast till en liten del antas åtgärden resultera i en ökning av detsammanlagda byggandet sett över en längre period.I motionerna Fi1 (m) yrkande 23, Fi2 (c) yrkande 21, Fi3 (fp)yrkande 9 samt Fi5 (mp) yrkande 25 yrkas avslag på förslaget omdirektavdrag.I Moderata samlingspartiets motion Fi1 yrkande 32 framhålls att regeringenbör få uppdrag att utarbeta ett förslag till nuvärdesavskrivning.Miljöpartiet föreslår i motion Fi5 yrkande 26 att direktavskrivningar förmiljöinvesteringar införs.Skatteutskottet tillstyrker i sitt yttrande (SkU3y) propositionen ochavstyrker motionerna. föreslår vissa förtydliganden i lagtextenav närmast redaktionell art.Finansutskottet har inget att erinra mot skatteutskottets yttrande idenna fråga.Propositionens förslag om direktavdrag enbart för investeringar i byggnaderoch markanläggningar är välmotiverat. Ytterligare ökade maskininvesteringar harför närvarande en mindre effekt på den inhemska aktiviteten än stimulanser inombyggsektorn. Att öka näringslivets investeringar i byggnads- och markarbeten ärangeläget eftersom svensk byggindustri under den senaste lågkonjunkturen varitsärskilt utsatt för utslagning. Farhågor om ytterligare permanent förloradkapacitet motiverar försök att stimulera en tidigareläggning av den förväntadeuppgången i byggkonjunkturen. Tack vare förslagets utformning uppstårincitamenten för investeringar på samhällsekonomiskt lämpliga områden.Utskottet instämmer i regeringens bedömning av stimulansperiodens längd.Den varaktiga nettobelastningen på statsbudgeten begränsas till 300 miljonerkronor. Den ökade aktiviteten i ekonomin, bland annat en stigande efterfråganpå byggande, motverkar den omedelbara statsfinansiella effekten.Finansutskottet föreslår att med avslag på motionerna Fi1 (m)yrkande 23, Fi2 (c) yrkande 21, Fi3 (fp) yrkande 9 samt Fi5 (mp)yrkandena 25 och 26 anta regeringens förslag (avsnitt 8.12, yrkande 1) tilllag om direktavdrag för byggnader m.m. De förtydliganden i lagtexten somföreslås av skatteutskottet bör också antas.Utskottet kan inte tillstyrka att grundprinciperna för avdragsreglerna ändrasgenom nuvärdesavskrivning.