bet · GH01SoU26 · 1994-05-19 00:00:00 — personal som har arbetsuppgifter som varken direkt ellerindirekt gäller patientarbete avseende undersökning, vård ochbehandling, föreslås inte omfattas av lagen, liksom inte hellersådan administrativ personal, oavsett utbildning, varsverksamhet inte direkt berör vård och behandling i enskildafall.Medicin-teknisk personal och sjukhusfysiker föreslås däremotomfattas, liksom personal med administrativa uppgifter av direktbetydelse för hälso- och sjukvårdens kvalitet och patienternastrygghet och säkerhet i vården.Personal vid sjukvårdslaboratorier i privat regi föreslåsomfattas under förutsättning att de leds av en legitimeradyrkesutövare.Tandtekniker föreslås normalt inte omfattas av åliggandelagen.Personal inom och inom verksamheten med stödoch service till vissa funktionshindrade föreslås omfattas avåliggandelagen endast i den mån de som biträde åt en legitimeradyrkesutövare deltar i hälso- och sjukvård.I propositionen anges beträffande laboratorier som leds av enperson som inte är legitimerad, t.ex. av enlaboratorieassistent, att det skulle föra för långt attgenerellt föra in all sådan personal under den nyalagstiftningen. Bl.a. måste, enligt propositionen, beaktassvårigheterna för att följa och utöva tillsynöver sådan verksamhet samt svårigheterna att beivra eventuellafel om ingen legitimerad yrkesutövare kan göras ansvarig. Densom anlitar ett sådant laboratorium har, enligt propositionen,ansvaret för att kontrollera att laboratoriet uppfyller de kravsom bör ställas. Regeringen avser att återkomma till frågan omtillsynen över de fristående laboratorierna i samband medöversynen av tillsynen av de enskilda vårdgivarna.Skolpsykologernas ställning m.m.I propositionen anges vidare (s. 56--57) att legitimeradeyrkesutövare som arbetar utanför den traditionella hälso- ochsjukvårdsorganisationen i den utsträckning de har hälso- ochsjukvårdsuppgifter liksom bör omfattas avbestämmelserna. Som exempel nämns psykologer inom skolanselevvård och kriminalvården. Om den legitimerade personenarbetar med uppgifter av annat slag än hälso- och sjukvårdföreslås åliggandelagen däremot inte vara tillämplig.I redovisningen av remissvaren i anledning avutredningsbetänkandet återges (s. 157 i prop.) att anser att det i förarbetena nu tydligt bör angesatt legitimerade psykologer, som bedriver patientvård, itillsynslagens mening, omfattas av tillsynslagen.I sekretesslagen (1980:100) finns bestämmelser(huvudregeln) om sekretessen på hälso- och sjukvårdsområdet i 7kap. I kommentaren (m.fl. s. 135) anges bl.a. atthälso- och sjukvård kan utgöra inslag i annan förvaltning. Somexempel nämns inom skolväsendet och inom kriminalvården m.fl. I7 kap. 9 § finns bestämmelser om sekretessen på elevvårdsområdetför uppgifter hos psykolog och kurator. I kommentaren (s.161--162) sägs att i fråga om den elevvård som sker inom ramenför skolhälsovården tillämpas bestämmelserna i 7 kap. 1 §.Frågan om sekretesskyddet för uppgifter hos skolpsykologbehandlades av , , i betänkandet1988/89:KU25. Däri behandlades regeringens proposition1988/89:67 om sekretessfrågor inom undervisningsväsendet m.m.samt följdmotioner.KU refererade bl.a. följande (s. 4--5):I förevarande avsnitt i propositionen behandlades enframställning från tilljustitiedepartementet, vari begärts att den särskilda elevvårdenhos skolpsykolog skall -- på samma sätt som den elevvård sombedrivs av skolläkare och skolsköterskor -- betraktas som ensjälvständig verksamhet i förhållande till elevvården i övrigt.Skulle en sådan ordning införas skulle den innebära attskolpsykolog -- i motsats till vad som gäller -- inte fårlämna ut sekretesskyddad information till annan personal inomskolan, såvida inte någon sekretessbrytande regel är tillämplig.Enligt 1 kap. 3 § sekretesslagen gäller nämligen lagensbestämmelser om sekretess myndigheter emellan också iförhållanden mellan olika självständiga verksamhetsgrenar inomsamma myndighet. har i sin framställning bl.a.framhållit att skolpsykologer måste, för att kunna upprätthållaen förtroendefull relation till den enskilde, kunna garanteraåtminstone samma sekretesskydd som inom skolhälsovården.Sistnämnda verksamhet och skolans verksamhet i övrigt anses, somframgått ovan, utgöra sådana verksamhetsgrenar som är attbetrakta som självständiga i förhållande till varandra. Föruppgifter inom den verksamhet som bedrivs av skolpsykologergäller -- liksom inom skolhälsovården -- sekretess med ettomvänt skaderekvisit, dvs presumtion för sekretess, medan ensekretssbestämmelse med ett rakt skaderekvisit, dvs presumtionför offentlighet, gäller i fråga om uppgifter inom elevvården iövrigt. -- -- --I två motioner förordas en sådan förstärkning avsekretesskyddet som begärt. -- -- --bedömningUtskottet får anföra följande. Som framhållits i propositionenkan verksamheten inom den särskilda elevvården inte anses varasådan att den är att anse som en självständig verksamhetsgren iförhållande till elevvården i övrigt. Sekretess gäller alltså iprincip inte hos den särskilda elevvården gentemot övriga delarav skolan. I propositionen har på anförda skäl (prop. s. 11 f.)gjorts den bedömningen att det inte föreligger sådant behov avytterligare sekretess på skolans område, att det finns skäl attändra den nuvarande sekretessregleringen. Utskottet kan i alltväsentligt instämma i de skäl för denna ståndpunkt somredovisats i propositionen.I ärendet har bl.a. gjorts gällande att det, för att ettframgångsrikt psykologarbete skall kunna bedrivas och för attden enskilde eleven eller elevens föräldrar skall våga lämnauppgifter till skolpsykologer, krävs att dessa kan garanterasamma sekretesskydd som gäller inom elevhälsovården. innebär emellertid den gällande sekretessregleringenpå området -- tillämpad med omdöme och förnuft -- ett skydd förskolpsykologerna som i praktiken inte i större utsträckningskiljer sig från skyddet inom elevhälsovården. Utskottet villdock i likhet med vad som anförts i propositionen understrykaatt det självfallet är av vikt att berörd personal har heltklart för sig hur de aktuella bestämmelserna bör tillämpas ochutskottet utgår ifrån att regeringen och berörda myndigheter, omett informationsbehov visar sig föreligga, tillser att dettatillgodoses. -- -- --Motionsyrkandena avstyrktes.I proposition 1984/85:189 om patientjournallag m.m. ladesfram förslag om grundläggande bestämmelser om patientjournalerinom hälso- och sjukvården. I propositionen (s. 13--14) sägs attlagen gäller även i de fall hälso- och sjukvården inte utövas isjälvständiga former, såsom förekommer inom t.ex.skolhälsovården. Vid all undersökning, vård och behandling avpatienter inom hälso- och sjukvården skall patientjournal föras.Kraven på journalföring bör dock gälla endast den individuelltinriktade verksamheten inom hälso- och sjukvården. Utskottettillstyrkte förslaget i dessa delar (SoU 1984/85:33).Av ett beslut av (dnr. 1260/90:6)framgår att en anmälan mot en skolpsykolog inte har tagits upptill prövning. Under rubriken har Ansvarsnämndenanfört att skolpsykologer inte anses meddela vård till patienteroch därför följaktligen inte heller hör till hälso- ochsjukvårdspersonal. Nämnden har åberopat bestämmelserna isekretesslagen 7 kap. 1 § och 7 kap. 9 § samt uttalanden bl.a. iproposition 1988/89:67 och av KU.MotionerI motion 1993/94:So54 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande till regeringen om vad i motionen anförtsangående oklarheter om skolpsykologernas tillhörighet tillhälso- och sjukvårdspersonalen (yrkande 8). Motionärernapekar på att det i propositionen sägs att skolpsykologer inomskolans elevvård hör hit men att skolpsykologerna inte räknastill hälso- och sjukvårdspersonal enligt bestämmelserna isekretesslagen. har följaktligen avvisat klagomål motskolpsykologerna.I motion 1993/94:So55 av () begärs etttillkännagivande om att lagen skall tillämpas generellt förlaboratorier som utför provtagning och analyser för hälso- ochsjukvården. Ur patientsäkerhetssynpunkt är det angeläget attäven dessa laboratorier omfattas av tillsynenligt motionären.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker förslaget till 1 § i åliggandelagen.Utskottet delar inställningen i motion So54 (s) yrkande 8 attdet råder viss oklarhet om och i så fall i vilken utsträckningskolpsykologerna och vissa andra som arbetar med individinriktadpatientvård utanför den traditionella hälso- och sjukvårdentillhör hälso- och sjukvårdspersonalen. Utskottet anser därföratt denna fråga bör övervägas ytterligare.Vad utskottet nu anfört bör med anledning av motionen gesregeringen till känna.Utskottet delar uppfattningen i motion So55 (m). Den fråga somtas upp övervägs dock redan i . Motionenavstyrks därför.Närstående (3 §)Propositionen m.m.Förutom underåriga finns det andra patienter som är oförmögnaatt svara för sig själva. De kan inte lämna i vårdsammanhangetnödvändiga upplysningar, kan inte nås med eller förstår inteinnebörden av lämnad information etc. Det rör sig exempelvis ompersoner som införts till sjukhus i medvetslöst tillstånd och omäldre med allvarligt nedsatta själsförmögenheter. Dessa personerkan följaktligen inte själva fatta beslut om vården och aktivtmedverka i dess genomförande. I dessa situationer är denärståendes medverkan och relation till vårdpersonalen av direktbetydelse för patientens vård och behandling. Det är dock inteså att de närstående övertar patientens beslutanderätt. Vårdenmåste -- liksom när det gäller patienter i allmänhet -- bedrivasi så nära överensstämmelse som möjligt med vad som kan antasvara patientens vilja. Regeringen föreslår att information ävenfortsättningsvis skall lämnas till närstående när den inte kanges till patienten.Med närstående avses enligt propositionen (s. 69 och medhänvisning till ett påpekande av Lagrådet) den eller de som stårpatienten närmast. Detta får avgöras från fall till fall.Vanligtvis är det familjen, annan nära släkt eller sammanboendemen det kan också vara en nära vän. För att vänner skall ansesvara närstående skall det, enligt propositionen, vara fråga omdjup vänskap. Enbart bekanta eller vanliga goda vänner kan inteanses vara närstående, heter det.Lagrådet påpekade att det till vägledning förrättstillämpningen borde anges vilka personer som i första handomfattas av begreppet närstående. Lagrådet anförde bl.a.följande (prop. 8. s. 230):Ordet närstående föreslås ersätta det i 5 § lagen (1980:11) omtillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl.(tillsynslagen) använda begreppet nära anhörig. huvudbetänkande (SOU 1991:63, s. 119) angesvad som enligt utredningens uppfattning bör förstås mednärstående. Någon motsvarande redovisning görs inte ilagrådsremissen.Begreppet närstående används i en rad olika författningar. Detrör sig numera om ett ganska betydande antal. I vissa fall angesi förarbetena (jfr t.ex. prop. 1987/88:176, s. 115, med förslagtill lag om närståendevård) vad som skall förstås med begreppet.Det är inte givet att avgränsningen skall ske på samma sätt ialla fall där begreppet används. Med tanke på de grannlagauppgifter som en närstående enligt 3 § åliggandelagen kan fåbör till vägledning för tillämpningen i specialmotiveringenanges vilka personer som i första hand bör omfattas avbegreppet. Därvid kan tillsynsutredningens redovisning tjäna somförebild.I huvudbetänkande till vilketLagrådet hänvisade, anges följande om vad som enligtutredningens uppfattning bör förstås med närstående.Med "närstående" bör t.ex. förstås patientens (eller denavlidnes) make, sambo eller annan med vilken patienten eller denavlidne varaktigt sammanbott, barn, föräldrar och syskon. Medhänsyn till att lagstiftningen numera också erkännerhomosexuella samlevnadsförhållanden bör också sådan sammanboendei förekommande fall kunna räknas till kretsen nära anhöriga.Frågan om huruvida den ena eller andra skall anses somnärstående eller ej får dock prövas från fall till fall.Tillsynsutredningen föreslår att orden nära anhörig och anhörigi olika böjningsformer genomgående utbyts i tillsynslagen motordet närstående i motsvarande böjningsformer, eftersom dettaord står i bättre överensstämmelse med nuvarande reellafamiljeförhållanden.MotionI motion 1993/94:So54 av m.fl. (s) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om definition avbegreppet närstående (yrkande 9 delvis). Motionärerna anfördels att en annan definition finns i t.ex. sekretesslagen, delsatt begreppet djup vänskap är svårtolkat.Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker förslaget till 3 § i åliggandelagen.Med "närstående" avser utskottet patientens (eller denavlidnes) make, sambo eller annan med vilken patienten eller denavlidne varaktigt sammanbott, barn, föräldrar och syskon. Fråganom någon skall anses som närstående eller inte får enligtutskottets mening prövas från fall till fall. Motion So54yrkande 9 delvis får därmed anses tillgodosedd och avstyrks.Tillsyn (12--17 §§)I propositionen föreslås att en enda myndighet,skall ha ansvaret för individtillsynen överhälso- och sjukvårdspersonalen. Bestämmelser härom finns i12--17 §§ förslaget till åliggandelag.Tillsynen över den allmänna hälso- och sjukvårdsverksamhetenenligt hälso- och sjukvårdslagen utövas av (27 §). skall i sitt tillsynsarbete kontrolleraverksamhetens kvalitet och säkerhet och bevaka den enskildesrättigheter. Styrelsen skall också följa upp och utvärderaverksamheten mot bakgrund av de mål som statsmakterna harfastställt. Verksamhetstillsyn för annan offentligt bedrivenhälso- och sjukvård sker inom ramen för resp. huvudmansansvarsområde, t.ex. och Skolverket.Socialstyrelsen utövar även den s.k. individtillsynen, dvs.tillsynen över enskilda yrkesutövare inom hälso- och sjukvården.Bestämmelser härom finns i tillsynslagen (1980:11).Socialstyrelsen har givit ut föreskrifter och allmänna råd(SOSFS 1991:34) om fullgörandet av anmälningsskyldighet tillSocialstyrelsen i fråga om allvarliga skador och sjukdomar ochrisker härför som inträffat i hälso- och sjukvården.Enligt propositionen har genomfört enomfattande reformering av tillsynsarbetet. Ett viktigt inslag äratt företrädare i stor omfattning och i näraanknytning till en inträffad riskhändelse besöker denvårdinstitution varifrån anmälan gjorts. Härvid eftersträvas enmetod som förhindrar ett upprepande. En riskdatabas byggs uppinom styrelsen för att skapa grunder för en förbättring avåterinformationen kring riskfrågorna till hälso- och sjukvårdensföreträdare. Den principiellt viktigaste insatsen i förnyelsenav arbetet för kvalitet och säkerhet i vården där tillsynen ärett viktigt inslag är enligt propositionen om kvalitetssäkring i vården (SOSFS 1993:9).I budgetpropositionen (prop. 1993/94:100, bil. 6) pekarregeringen särskilt på de mycket positiva resultat som uppvisatsfrån verksamheten med regionalt baserad tillsyn inom hälso- ochsjukvården (s. 175).Revisorerna anför i sitt förslag bl.a. attSocialstyrelsens bristande överblick över vården harkritiserats. En viktig fråga är vilka fördelar och nackdelar somföljer av att den statliga tillsynen sköts av sex friståendetillsynsenheter. Enligt revisorernas uppfattning bör en statligtillsyn, om den skall kunna svara upp mot berättigade krav ochförväntningar, vara enhetlig, bedrivas fristående och med högkompetens. Revisorerna ifrågasätter om Socialstyrelseninformerat regering och riksdag i tillräcklig utsträckning omatt händelser som, om de anmälts till skulle ha föranlettdisciplinära åtgärder, i allt större utsträckning omhändertas avsjukvården själv eller av . Mot bakgrund av debrister som vidlåder nuvarande tillsyn anser revisorerna att detbehövs en funktion som bevakar och utvecklar sjukvårdenskvalitet, framför allt utifrån patienternas säkerhet och rätttill god vård. Den bör arbeta självständigt och med högtkvalificerad personal.I motion 1993/94:So59 av m.fl. (s) begärs attriksdagen beslutar avslå förslaget från revisorer omatt inrätta en oberoende tillsynsmyndighet (yrkande 3).Motionärerna anser att regionala enheteruppfyller de krav som ställs på tillsynen.I motion 1992/93:So493 av () hemställsatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av ett forum för anmälan av upplevdotillfredsställande vård på grund av bristande resurser.Motionären föreslår att ett nationellt forum inrättas, dit allasom är missnöjda med utebliven vård, alltför korta vårdtider,eller vård på vad de upplever för låg vårdnivå, kan vända sigmed anmälan. Den skall så långt möjligt bedömas objektivt ochregistreras. Sammanställningarna kan bli av värde som underlagför resursfördelningen i samhället och mellan sjukvårdssystemetsolika sektorer. Men den stora vinsten, enligt motionären, är attpatienter och anhöriga kan känna att deras synpunkter blirobjektivt bedömda, och att personalen blir delvis avlastad ettur vårdetisk synpunkt omöjligt ansvar. Motionären föreslår atten fördjupad och utvidgad tillsynsfunktion kan utvecklas inomSocialstyrelsens organisation, eller genom att Hälso- ochsjukvårdens ansvarsnämnd åläggs att handlägga även dessaärenden. Men man bör överväga om inte ett självständigt forum äratt föredra.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens inställning att Socialstyrelsenskall ha ansvaret för tillsynen över hälso- ochsjukvårdspersonalen. Verksamheten med regionala tillsynsenheterhar varit i kraft . I åretsbudgetproposition pekar regeringen på de mycket positivaresultat som uppvisats från den regionala tillsynsverksamheten.Utskottet som delar regeringens uppfattning om den regionalatillsynsverksamheten anser inte att det finns skäl förregeringen att överväga nya organisationsformer förtillsynsverksamheten. Detta innebär dock inte att utskottet ärnegativt till nya tillsynsformer exempelvis den av regeringenaviserade utvecklade tillsynen över de enskilt bedrivnavårdinrättningarna innebärande bl.a. möjligheter förSocialstyrelsen att meddela föreskrifter för vårdens bedrivandevid en viss vårdinrättning om kraven på hälso- och sjukvårdenriskerar att åsidosättas.Med anledning av yrkande 3 i motion So59 (s) avstyrkerutskottet revisorers förslag om inrättandet av enoberoende tillsynsfunktion och tillstyrker förslagen till 12--17§§ i åliggandelagen.De frågor som tas upp i motion 1992/93:So493 (kds) är sådanasom i första hand bör lösas av sjukvårdshuvudmännen själva ellerav förtroendenämnderna. Utskottet avstyrker motionen.Övriga bestämmelser i förslaget till lag om åligganden förhälso- och sjukvårdspersonalUtskottet tillstyrker förslaget i övrigt till lag omåligganden för personal inom hälso- och sjukvården med denändringen att tidpunkten för ikraftträdandet av lagförslaget börbestämmas till den 1 oktober 1994.Förslaget till lag om disciplinpåföljd m.m. på hälso- ochsjukvårdens områdeTillämpningsområdet (3 §)PropositionenDen föreslagna lagen om disciplinpåföljd m.m. på hälso- ochsjukvårdens område föreslås omfatta hälso- ochsjukvårdspersonalen i dess yrkesutövning såvitt avserundersökning, vård och behandling av patienter samt vid kliniskforskning på människa. Regeringen anser sammanfattningsvis attbegreppet patient bör ges en vidsträckt innebörd och omfattaalla som etablerat kontakt med hälso- och sjukvårdspersonalenangående sitt eget hälsotillstånd. Lagen föreslås omfatta hälso-och sjukvårdspersonalens yrkesutövning inom området hälso- ochsjukvård oavsett var, när och i vilken ställning den somtillhör denna personal fullgör uppgiften i fråga så länge detrör sig om en hälso- och sjukvårdsuppgift som kan hänföras tillindividinriktad patientvård. Med hälso- och sjukvård avses vadsom enligt hälso- och sjukvårdslagen utgör sådan. Dit räknasäven tandvård.När det gäller frågan om avlidna anför regeringeninledningsvis att socialutskottet i betänkande 1991/92:SoU18(Hälso- och sjukvårdens ansvar vid dödsfall m.m.) förutsatte attregeringen skulle återkomma till med förslagsom klargör att personalens omhändertagande av avlidna inomhälso- och sjukvården skall omfattas av tillsynen och detdisciplinära ansvaret.Vidare sägs att hälso- och sjukvårdspersonalen har ett ansvarför omhändertagandet av avlidna och för bemötande av deefterlevande enligt förslaget till åliggandelag. Hälso- ochsjukvårdspersonalen skall, såväl inom offentlig som privatverksamhet, vara skyldig att ta hand om den avlidne med respektför denne samt visa de efterlevande hänsyn och omtanke.Samhället och de anhöriga har också rätt att kräva att deformella bestämmelser som reglerar bl.a. obduktion,transplantation och dödsbevis följs, heter det.För en svårt sjuk, döende patient kan det enligt propositionenkännas tryggt att veta att kroppen efter döden kommer attbehandlas med respekt. Det är därför självklart att försummelserav personalen i detta avseende måste beivras och förebyggas.Fråga är emellertid om det i denna del finns skäl att kunnaålägga disciplinpåföljd -- i övrigt motiverat med hänsynen tillhälso- och sjukvårdspersonalens viktiga roll för liv och hälsa-- vid sidan av det straffrättsliga och det arbetsrättsligaansvaret. Syftet med den föreslagna disciplinpåföljdslagen äratt garantera patientens säkerhet i vården. prövningskall bara avse de uppgifter som anges i lagen och inte allt sompersonalen utför som ett led i eller i samband med sinyrkesutövning.Regeringen anser att patientsäkerhetsintresset i vanlig meninginte gör sig gällande när det gäller omhändertagande av avlidna.Fel eller försummelser i samband med omhändertagande av avlidnakan gälla sådana kränkningar av den döda kroppen att åtal förbrott mot griftefrid kan bli aktuellt. Sådant brott bestraffasmed böter eller fängelse i högst . Andra fel ellerförsummelser som inte är av denna allvarliga karaktär ellerannat olämpligt beteende i samband med handhavandet av dödakroppar bör enligt propositionen av flera skäl utredas avsjukvårdshuvudmannen. Det är frågor som arbetsgivaren bör ta uppsamt reda ut och åtgärda tillsammans med den enskildearbetstagaren och berörd facklig organisation. Regeringen anseratt ett eventuellt fällande utslag i i princip inteerbjuder några speciella fördelar från de anhörigas synpunkt.Förtroendenämnden torde kunna spela en viktig roll i dessasammanhang, heter det. Omhändertagandet av personer som drabbatsav total hjärninfarkt aktualiserar, enligt propositionen, vissasärskilda frågor. Det kan finnas situationer när man avsärskilda skäl inte vill avbryta en behandling trots attpatienten konstaterats vara död. Hjärtverksamheten kan underviss hållas i gång på konstgjord väg med hjälp avrespirator och tillförsel av vissa substanser ske för attvidmakthålla inre organ. Motiv för att ge sådan artificiellbehandling kan vara att vidmakthålla organ som donerats förtransplantation så att de inte går till spillo eller att göradet möjligt att förlösa en gravid kvinna som drabbats av totalhjärninfarkt men bär ett livsdugligt . Dessa situationerkan, enligt propositionen, även om patienten avlidit, inte heltundantas från det disciplinära området. I fallet medorgandonatorn finns ett annat patientinriktat syfte än attomhänderta den avlidne, nämligen att med hjälp av organ från denavlidne behandla en annan svårt sjuk patient. I dennes intressemåste krav upprätthållas som säkerställer att de organ som skalltransplanteras omhändertas på ett från medicinsk synpunkttillfredsställande sätt. Som Lagrådet påpekar bör, enligtpropositionen, samma krav naturligtvis gälla för omhändertagandeav organ som tagits från en avliden vars livsfunktion upphört.Ett liknande resonemang kan föras i fallet med den gravida,avlidna kvinnan. Det är då det ännu oförlösta barnets säkerhetsom motiverar att åtgärderna företas med samma ansvar förpersonalen som vid en normal förlossning.MotionI motion 1993/94:So54 av m.fl. (s) begärs attriksdagen hos regeringen begär att lagförslaget ändras så attdisciplinpåföljd får åläggas även vid brister vid behandlingenav avlidna (yrkande 6). Motionärerna anser att det finns enrisk för gränsdragningsproblem i samband med hjärndöda eftersomdet i vissa fall krävs en noggrann diagnos innan dödsfallet kankonstateras.