bet · GH01AU26 · 1994-06-10 00:00:00 — Förslaget tar sikte på KAS enligt nuvarande regler.Utskottet är inte berett att ställa sig bakom en sänktåldersgräns för KAS. För arbetslösa ungdomar är detframför allt andra åtgärder än kontant stöd som skall tillämpas.Om inte reguljärt arbete eller utbildning kan komma i fråga bören ungdomspraktikplats erbjudas. Utskottet kan således intetillstyrka motionen.Lokaliseringen av de statliga kassornaGudrun () framför i motion A419, väckt under denallmänna motionstiden, synpunkter på lokaliseringen av destatliga kassorna. De bör lokaliseras till orter med lågaomkostnader och stort behov av arbetstillfällen, förslagsvisHällefors, anser motionären.Utskottet kan med anledning av denna motion konstatera attde förslag som utskottet i det föregående ställt sig bakominnebär att länsarbetsnämnderna i de fyra KAS-regionerna skallhandha försäkringen. Motionen avstyrks av utskottet.Yrkesfiskarnas arbetslöshetskassaMotion Jo416 av och (), väcktunder den allmänna motionstiden, rör ett utredningsförslag omatt avveckla yrkesfiskarnas arbetslöshetskassa. Motionärernaanser det vara absolut nödvändigt och ett rättvisekrav attyrkesfiskarna också i fortsättningen skall kunna omfattas av enarbetslöshetsförsäkring. I motion Sk339 av ochChatrine () framförs att yrkesfiskarnasarbetslöshetskassa måste finnas kvar även framgent.Utskottet kan konstatera att yrkesfiskarnas förhållandenär mycket speciella, vilket föranlett särskilda föreskrifterbl.a. om ersättning vid tillfälliga avbrott i verksamheten.Utskottet utgår från att regeringen uppmärksammar yrkesfiskarnasförhållanden i samband med övervägandena om företagarnas rätttill ersättning. Någon åtgärd kan således inte ansespåkallad med anledning av motionerna Jo416 och Sk339, somsåledes avstyrks. beträffande proposition 1993/94:209 m.m.att riksdagenA. dels med bifall till motion 1993/94:A80 yrkande 1 ochmed anledning av motionerna 1993/94:A74, 1993/94:A75,1993/94:A77 yrkande 1, 1993/94:A79 yrkande 2 samt 1993/94:A82avslår propositionen och motionerna 1993/94:A79 yrkandena 3 och5 samt 1993/94:A80 yrkande 2,B. dels med anledning av motionerna 1993/94:A80 yrkandena3 och 4, 1993/94:A226, 1993/94:A254 yrkande 45 samt 1993/94:N283yrkande 5 och med avslag på motionerna 1993/94:A77 yrkandena 2och 3 samt 1993/94:A79 yrkandena 1 och 4 som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört omarbetslöshetsförsäkringen på ,res. 1 (m, fp, c, kds)res. 2 (nyd)men. (v) - delvis2. beträffande lagreglering av uppgiftslämnandeatt som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,3. beträffande avgångsvederlagatt med anledning av motionerna 1993/94:A25 yrkande8, 1993/94:A26 yrkandena 17 i motsvarande del och 19,1993/94:A32 yrkandena 14 och 15 samt 1993/94:A235dels avslår proposition 1993/94:80 i motsvarande del,dels som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,4. beträffande proposition 1993/94:80 i övrigtatt med anledning av motionerna 1993/94:A21,1993/94:A22, 1993/94:A24, 1993/94:A25 yrkande 1, 1993/94:A26yrkandena 1, 16, 17 i motsvarande del och 18, 1993/94:A27,1993/94:A29, 1993/94:A30, 1993/94:A31, 1993/94:A32 yrkandena 7och 8 samt 1993/94:A33 yrkande 1 avslår propositionen imotsvarande delar,5. beträffande ersättningsnivån m.m.att avslår motionerna 1993/94:A25 yrkandena 3--5,1993/94:A76 yrkande 3, 1993/94:A77 yrkande 4, 1993/94:A250yrkandena 30 och 31, 1993/94:Fi206 yrkande 5 och 1993/94:Sk352yrkande 24,men. (v) - delvis6. beträffande finansieringen av försäkringen m.m.att avslår motionerna 1993/94:A241 yrkande 8 och1993/94:A81,7. beträffande företagares rätt till ersättning m.m.att avslår motionerna 1993/94:A32 yrkande 16,1993/94:A76 yrkandena 1 och 2, 1993/94:A239, 1993/94:A246,1993/94:A262 yrkande 36,8. beträffande samordning mellan arbetslöshetsförsäkring ochlönegarantiatt avslår motion 1993/94:A32 yrkande 13,9. beträffande ersättning på grund av vissa uppdrag m.m.att avslår motionerna 1993/94:A28, 1993/94:A78,1993/94:A206, 1993/94:A230, 1993/94:A419, 1993/94:Sk339 yrkande3 och 1993/94:Jo416.Utskottet hemställer att ärendet avgörs efter endast enbordläggning.Stockholm den 10 juni 1994På arbetsmarknadsutskottets vägnarIngela ThalénI beslutet har deltagit: (), (), (), (m), (), (), (), CharlotteCederschiöld (m), (), (),(nyd), (), (), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. Proposition 1993/94:209 m.m. (mom. 1)(), (), (m),(), (), HaraldBergström (kds) och () anserdels att den del av utskottets överväganden som på s. 21börjar med "Proposition 1993/94:209" och på s. 28 slutar med"motsvarande delar" bort ha följande lydelse:Fråga om avslag på proposition 209I tre partimotioner, A77 (v), A79 (nyd) och A80 (s), haryrkats helt avslag på propositionen. Grunderna föravslagsyrkandet sammanfaller i stort i Socialdemokraternas ochVänsterpartiets motioner, medan Ny demokrati, som framställersitt yrkande i andra hand, anger i huvudsak andra skäl för sinståndpunkt. Socialdemokraterna yrkar i andra hand att de nyareglerna skall börja tillämpas den 1 januari 1995.Avslagsyrkanden har även framställts i enskilda s-motioner,nämligen A74 av , A75 av Bo Finnkvist och A82 avNils m.fl.Allmänna utgångspunkterDen nuvarande arbetslöshetsförsäkringen konstruerades i sinagrunddrag , då helt andra förutsättningargällde på arbetsmarknaden.Arbetslöshetsförsäkringens uppgift är att genominkomsttrygghet underlätta och stimulera arbetstagarnasrörlighet och därigenom medverka till omvandling och anpassningpå arbetsmarknaden och i näringslivet.Arbetslöshetsförsäkringen riktar sig till dem som ingår iarbetskraften och aktivt svarar för ett arbetskraftsutbud.Försäkringen är nära förenad med inkomstbortfall från arbete,eller i särskilda fall med att någon trots intensivt sökandeinte kan erhålla ett arbete. Därmed kan försäkringen avgränsasmot t.ex. minimiinkomstsystem eller andra mer generellavälfärdssystem utan direkt anknytning till arbetslöshet.Samtidigt som försäkringen är en del av samhällets skyddsnätför dem som ingår i arbetskraften kan försäkringen ses som ettarbetsmarknadspolitiskt medel, om man med det menar en åtgärdsom skall bidra till att en anpassning kommer till stånd mellanutbud och efterfrågan på arbetskraft.Arbetslöshetsförsäkringen är således knuten till arbete, tillarbetsmarknaden och därmed också till arbetsmarknadspolitiken.Arbetsmarknadspolitiken är i sin tur beroende av den generellaekonomiska politiken.Arbetsmarknadspolitikens övergripande mål är produktivt arbeteåt alla, vilket inte bara innebär att arbetslösheten skallbekämpas utan att deltagandet i arbetslivet skall stimuleras.Personer med funktionshinder skall stödjas och gesförutsättningar att erhålla och behålla ett arbete på sammavillkor som andra. infördes regler om arbetsgivarensrehabiliteringsansvar. Kraven skärptes på attarbetsförhållandena skall anpassas till den enskildearbetstagarens förutsättningar. Avsikten är att det skall skapasbättre förutsättningar för bl.a. långtidssjuka.Det mest utmärkande draget i svensk arbetsmarknadspolitik ärden s.k. arbetslinjen. De arbetsmarknadspolitiska medlen, inkl.kontantstödet, skall inriktas på att den arbetslöse skall finnaett lämpligt reguljärt arbete. Även om ett reguljärt arbeteinte är tillgängligt, skall den arbetslöse erbjudasen kompetensutveckling genom t.ex. utbildning. Kontantstödetskall ses som ett tillfälligt försörjningsstöd i avvaktan på attarbetslösheten kan hävas på ett mer permanent sätt.Enligt utskottet är det en viktig utgångspunkt attförsäkringen konstrueras så, att arbetslinjen främjas.Försäkringen måste vara en integrerad del iarbetsmarknadspolitiken.Den nuvarande höga arbetslösheten med allt längrearbetslöshetsperioder har ställt vissa frågor om försäkringenoch dess förhållande till arbetsmarknadspolitiken i fokus. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna har fått en allt störreomfattning, och ett genomgående drag har varit att fler och fleråtgärder kommit att bli kvalificerande för kontantstöd.Utförsäkringen har kunnat hållas på en låg nivå. Trycket harblivit allt större på arbetslöshetsförsäkringen och det kontantaarbetsmarknadsstödet som försörjningskälla.Under 1990 då arbetslöshetsnivån var låg uppgick utgifternaför kontantstöden till . dåarbetslösheten stigit hade utgifterna ökat till 38,7 miljarderkronor. Det ackumulerade underskottet i Arbetsmarknadsfondenkommer vid ingången av nästa budgetår att uppgå till ca 54miljarder kronor.De arbetsmarknadspolitiska åtgärderna har i allt störreutsträckning kommit att betraktas som kvalificeringsgrunder förarbetslöshetsersättning. Den nuvarande ordningen med"utförsäkringsgarantier" riskerar att skapa, såsom framhålls ipropositionen, ändlösa perioder av ersättning. Försäkringenförlorar därmed sin karaktär av omställningsförsäkring ochavlägsnar sig alltmer från den förut angivna utgångspunkten attarbetslinjen skall främjas.Av dessa skäl bör sådana förändringar göras i försäkringen attincitamenten stärks att återgå till arbete. Som sägs ipropositionen måste försäkringen ge klara signaler om att detinte finns en valfrihet mellan ersättning och arbete.En annan utgångspunkt för utskottet är att fler grupper avarbetslösa kan ges en ersättning som bättre svarar motinkomstbortfallet. Den nuvarande försäkringen är helt frivillig,och rätten till förmåner förutsätter medlemskap i enarbetslöshetskassa. De arbetslösa som inte omfattas avförsäkringen har ingen rätt till en inkomstrelaterad ersättning.Denna ordning är inte godtagbar. En allt större del avförsäkringen finansieras via skattsedeln. Enligt de siffror somredovisas i propositionen svarade medlemmarna ikassorna bara för av den utbetalade ersättningen ocharbetsgivarna för . Det är då inte rimligt att enbart desom är medlemmar i kassorna skall ha rätt till inkomstrelateradersättning. Att märka är även att arbetsgivarna måste erläggaavgifter oberoende av om deras anställda är medlemmar i enarbetslöshetskassa eller inte. Man kan också ha starkaprincipiella invändningar mot att förutsättningen för deninkomstrelaterade ersättningen är att den enskilde anställdeblir medlem i en fackföreningsansluten kassa.Genom de uppgifter som anförtrotts arbetslöshetskassorna harde kommit att få en myndighetsliknande ställning. Det finnsenligt utskottets mening anledning att befara att de som ärmedlemmar i en sådan kassa utan att vara medlemmar iden fackliga organisationen får en sämre service änmedlemmarna i denna, som de i de flesta fall oftadärtill måste betala högre administrationsavgift. Antalet pådetta sätt direktanslutna har av AMS beräknats till 300 000personer.Enligt den uppskattning som görs i propositionen skulleungefär hälften av dem som uppbär KAS få rätt tillinkomstrelaterad ersättning enligt de nya reglerna, dvs. omkring17 000--18 000 personer. skulle det kunna rörasig om ca 70 000--80 000 personer. AMS har inför utskottetuppskattat att det är fråga om en något lägre siffra, medanSocialdemokraterna i sin motion uppskattar antalet till ca12 000 personer. Oavsett vilken den exakta siffran är ger dessauppskattningar en klar antydan om att ett oacceptabelt stortantal personer trots stark anknytning till arbetsmarknaden intekan få inkomstrelaterad ersättning.De nu angivna förhållandena motiverar att reglerna förändrasså att nya grupper av arbetslösa kan få en inkomstrelateradersättning.Arbetslöshetsförsäkringen blir därmed en del av det generellavälfärdssystemet. Inte bara de nuvarande arbetslöshetskassornaskall kunna lämna inkomstrelaterad ersättning vid arbetslöshet.Genom de förslag som läggs fram i propositionen uppnås såledestvå målsättningar. Försäkringen skall ge tydligare signaler omatt det är arbete som prioriteras. Rätten till inkomstrelateradersättning skall göras oberoende av medlemskap i enarbetslöshetskassa.Utskottet har redan i sitt av godkända betänkande1993/94:AU6 uttalat sig för att inriktningen skall vara attskapa en allmän obligatorisk arbetslöshetsförsäkring somomfattar alla med stark anknytning till arbetsmarknaden och somger inkomstrelaterade förmåner upp till en viss nivå. I enlighetmed detta infördes /94 en lag om allmänavgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet, sominnebär att en avgift tas ut på summan av inkomst av anställningoch av annat förvärvsarbete. Avgiften skall bidra tillfinansieringen av ersättningar som betalas ut till de arbetslösaenligt ALF-lagen och KAS-lagen. Som en följd av detta slopadesfrån den s.k. finansieringsavgiften, dvs. denegenavgift som arbetslöshetskassorna betalar för finansiering avstatens kostnader för utbetalade arbetslöshetsersättningar. Deflesta arbetslöshetskassor har därefter sänkt sinamedlemsavgifter.Proposition 209 utgör det andra steget i förverkligandet av enallmän arbetslöshetsförsäkring. En inkomstrelaterad ersättninginförs i det kontanta arbetsmarknadsstödet. Genom nya regler omarbetsvillkor och ersättningsperioder understryks att det baraär den som har haft en klar anknytning till arbetsmarknaden somkan få inkomstrelaterad ersättning. Möjligheterna attkvalificera sig genom arbetsmarknadspolitiska åtgärderbegränsas.Arbetsmarknadsutskottet kan inte ansluta sig till den kritiksom riktats mot förslaget. Skälen är följande.En arbetslöshetsförsäkring bör som redan anförts framför alltge dem skydd som blir arbetslösa efter att ha haft en starkförankring på arbetsmarknaden. Genom de nya reglerna kommer fleri denna grupp av arbetslösa att omfattas av detinkomstrelaterade skyddet.Alla förvärvsarbetande bidrar till försäkringens finansieringgenom den särskilda avgiftslagen. Det är då också rimligt atterläggandet av avgiften tillgodoräknas vid bedömningen aversättningsrätten. Utskottet anser således att ettavgiftsvillkor bör införas, vilket ersätter det nuvarandemedlemsvillkoret i ALF-lagen.Genom att ställa strängare krav i fråga om möjligheterna attkvalificera sig för en första ersättningsperiod och attåterkvalificera sig efter en andra ersättningsperiod understryksatt det framför allt är reguljärt förvärvsarbete som bör grundarättigheter i försäkringen. Därigenom ges också en tydligmarkering att det skall löna sig att välja ett arbete framförkontantstöd eller en arbetsmarknadspolitisk åtgärd.Enligt utskottets mening bör ersättningens storlek så långtmöjligt knyta an till arbetsförhållanden som rådde i näraanslutning till den arbetslösa tid som skall ersättas. Genomförslaget om s.k. normalarbetstid kommer ersättningen attgrundas och lönen i det arbete som ligger tillgrund för arbetsvillkorets uppfyllande och inte, som enligt nugällande praxis, efter förhållandena då den försäkrade blevarbetslös första gången oberoende av när i tiden dettainträffade. Detta får till effekt bl.a. att möjligheten upphöratt uppbära utfyllnadsersättning vid sidanav ett deltidsarbete. Nuvarande regler kan leda till att det --i både arbetsgivarens och arbetstagarens intresse -- inrättaspermanenta deltidstjänster. Den föreslagna ordningen bör ökabåda parternas intresse av att åstadkomma en förändring avanställningsförhållandet. Det är naturligtvis en fördel om dedeltidsarbetslösa kan erbjudas heltidsanställning. Enlagstiftning i enlighet med vad Socialdemokraterna föreslår ärdock inte invändningsfri (1993/94:AU4 s. 46).Arbetsmarknadsutskottet anser att det särskilt bör framhållasatt de regler som föreslås inte är tänkta att få fulltgenomslag i den nu rådande arbetsmarknadssituationen. Någonutförsäkring på grund av de nya reglerna kommer således iprincip inte att ske förrän tidigast . De som då intelyckats få ett nytt arbete kommer, enligt vad som sägs ipropositionen, att erbjudas särskilda åtgärder. mening är sådana åtgärder mycket angelägna. Det ärenligt utskottets bedömning inte troligt att fler människorkommer att hänvisas till försörjning genom socialbidrag än vadsom sker . Någon mer exakt beräkning av detta låter sigdock inte göra. Effekterna beror i hög grad på denarbetsmarknadssituation som då råder, vilken i sin tur ärberoende av den ekonomiska politiken. I inledningsfasen kommerförslagen att minska trycket på kommunernas ekonomi, eftersomett stort antal arbetslösa som uppbär KAS om perdag kommer att bli berättigade till inkomstrelaterad ersättning.Genom de förändringar som föreslås rättar man till det somkan beskrivas som systemfel i den nuvarande försäkringen.Vad gäller frågan om konkurrensneutralitet har utskottet intenågon annan uppfattning än motionärerna --arbetsmarknadskassorna och arbetslöshetskassorna bör arbetaunder lika villkor. Som påpekas i yttrandeförefaller regeringsförslaget i denna del att begränsamöjligheterna att få till stånd konkurrens på lika villkormellan de olika typerna av kassor.Att konkurrensneutralitet skall råda är även regeringensståndpunkt. Regeringen säger sig dock inte vara beredd att nulägga fram förslag i denna fråga utan den bereds vidare. Förslagkommer enligt propositionen att föreläggas hösten 1994med sikte på ikraftträdande den 1 januari 1995.Arbetsmarknadsutskottet ser konkurrensneutraliteten som såangelägen, att regeringen skyndsamt bör utreda frågan ochåterkomma med förslag. Detta bör ges regeringen till känna.Av det anförda följer att utskottet inte kan ansluta sig tillmotionskraven om att proposition 209 bör avslås.Därmed avstyrks motionerna A74, A75, A77 yrkande 1, A79yrkande 2, A80 yrkande 1 samt A82.Utformningen av den allmänna och obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringenAv vad som anförts i det föregående avsnittet framgår attutskottet ansluter sig till de huvudprinciper som lagförslagen iproposition 209 bygger på.Det anförda innebär vidare att utskottet inte kan ansluta sigtill de av Ny demokrati i motion A79 i andra hand framställdayrkandena om avslag på regeringsförslaget såvitt avserersättningsperioderna och begreppet normalarbetstid.Utskottet anser att de nya reglerna bör träda i kraft den 1juli 1994, i enlighet med vad utskottet förordat i detförutnämnda betänkandet AU6. Utskottet kan således inte helleransluta sig till Socialdemokraternas i andra hand framställdayrkande om senareläggning av genomförandet. Motion A80 yrkande 2avstyrks därmed.Utskottet övergår nu till att behandla de enskildalagförslagen.Vid sin granskning har Lagrådet funnit att de framlagdalagförslagen är mycket komplicerade och svårtillgängliga.Lagrådet påtalar brister i lagförslagen men anser dock inte attförslagen bör avstyrkas.Utskottet anser för sin del att lagförslagen bör justeras istort i enlighet med vad som förordats i Lagrådets yttrande. Detär i huvudsak fråga om språkliga och redaktionella ändringar iförtydligande syfte.Därav följer att den i propositionen föreslagna ändringen ilagen om arbetslivsutveckling (1992:1331) blir överflödig.De berörda paragraferna 2 och 3 i denna lag kan därmed upphävas.Förslag om detta läggs fram i utskottets hemställan.Utskottets ställningstagande innebär att ett antal paragraferbör få en i förhållande till propositionen avvikande lydelse.Dessa kommenteras närmare i den kommande framställningen.Dessutom har utskottet vidtagit vissa korrekturändringar.I fråga om överklagandereglerna ansluter sig utskottettill Lagrådets förslag om att införa prövningstillstånd ikammarrätten. Detta bör regleras genom ett tillägg till 33 c §KAS-lagen resp. 98 § ALF-lagen i enlighet med vad Lagrådetförordat.Utskottet kan i sammanhanget notera att ett lagförslag avmotsvarande innebörd är under utarbetande iJustitiedepartementet.Även den av regeringen föreslagna förändringen istudiestödslagen (1973:349) bör ges en annanutformning i enlighet med vad Lagrådet förordat.I fråga om rätten till vuxenstudiestöd förutsätter utskottetatt regeringen överväger frågan om någon kategori av arbetslösastuderande utöver vad som föreslås i propositionen skall ha rätttill vuxenstudiestöd enligt 7 a, 7 b, 7 c och 8 b §§studiestödslagen.I 52 a § ALF-lagen föreslås en regel om uppgiftsskyldighetför arbetslöshetskassorna. Paragrafens första stycke tar siktepå uppgifter som en länsarbetsnämnd som handlägger KAS-ärendenbehöver för sin handläggning av ett ersättningsärende. Någonmotsvarande uppgiftsskyldighet för nämnderna visaviarbetslöshetskassorna föreslås inte. I allmänhet torde deuppgifter som arbetslöshetskassorna behöver kunna utlämnas ienlighet med offentlighetsprincipen. Undantagsvis torde det dockkunna bli fråga även om uppgifter som omfattas av sekretess. Förundvikande av dubbelutbetalningar anser utskottet att det ärmycket angeläget att även arbetslöshetskassan kan få del averforderliga uppgifter. Enligt utskottets mening bör frågan omen lagreglering av sådant uppgiftslämnande övervägas.Utskottet utgår från att regeringen återkommer till idenna fråga. Vad utskottet nu anfört bör ges regeringen tillkänna.Det uppgiftslämnande som talas om i 52 § andra stycket är avannat slag. Vad som behövs är uppgifter som erfordras för enanalys av hur försäkringen fungerar och utgifterna för den.Utskottet utgår från -- trots vad som sägs i specialmotiveringen-- att det inte är fråga om kontrollverksamhet mot enskildabidragstagare.Den föreslagna lydelsen av resp. paragraf framgår avutskottets hemställan.I det följande kommenteras vissa av de justeringar somutskottet förordar.Kommentarer till enskilda paragraferI. Lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd (KAS-lagen)3 §Huvudregeln enligt paragrafen är att kontantarbetsmarknadsstöd endast lämnas till den som uppfyllerersättningsvillkoren i . Paragrafen motsvarar i denna del3 § i dess nuvarande lydelse. Enligt motiven till detta lagrum(prop. 1973:56 s. 225) innebär bestämmelsen att endast den somstår till den svenska arbetsmarknadens förfogande och uppfyllerföreskrivna ersättningsvillkor i är berättigad tillkontant arbetsmarknadsstöd. Som anförs av Lagrådet skulle dennainnebörd framgå tydligare om inledningen av paragrafen gavsföljande lydelse:"Kontant arbetsmarknadsstöd lämnas endast till den som iSverige uppfyller ersättningsvillkoren enligt denna lag, om inteannat följer av -- -- --"8 §Under rubriken och arbetsvillkor finns i dennaparagraf angivet att dagpenning lämnas till den som uppfyllerkarensvillkoret enligt 7 §, avgiftsvillkoret enligt 9 § ochnågot allmänt arbetsvillkor enligt 10 §. Som påpekas av Lagrådetframgår det redan av 7 § att karensvillkoret skall vara uppfylltför att kontant arbetsmarknadsstöd skall få lämnas. Det behöveralltså inte på nytt anges i denna paragraf. För övrigt passarkarensvillkoret mindre väl in under den valda paragrafen.Uttrycket "något allmänt arbetsvillkor" synes syfta på att deti 10 § anges att villkoret skall uppfyllas i första hand påvisst sätt och, om detta inte är möjligt, subsidiärt på ettannat sätt. Som Lagrådet påpekar finns det ingen anledning attbehandla dessa sätt att uppfylla villkoret som två olikavillkor. Det är tillräckligt att skilja mellan detta allmännavillkor och det särskilda villkor som anges i 10 a §.I enlighet med detta bör även i 11, 14, 27 a och 27 f §§"något allmänt arbetsvillkor" bytas ut mot "det allmännavillkoret".Enligt den föreslagna lydelsen skall dagpenning lämnas "underen ersättningsperiod enligt 14 §". Som Lagrådet påpekar framgårdetta av den nämnda paragrafen och behöver inte anges iförevarande paragraf.I 8 § andra stycket hänvisas till att det av 11 § framgår atträtt till dagpenning kan finnas även för den som uppfyller detsärskilda arbetsvillkoret enligt 10 a §. Att uppfyllandet avdetta arbetsvillkor kan ge rätt till dagpenning bör, såsomföreslås av Lagrådet, tas in i paragrafens första stycke. mening bör det i detta stycke också anges attmöjligheten till dagpenning i detta fall begränsas genom 11 §.Paragrafen får då den lydelse som framgår av utskottetshemställan.9 §I paragrafen anges att dagpenning endast lämnas till ensökande som uppfyller avgiftsvillkoret. Som Lagrådet påpekarframgår detta redan av 8 §. Därför bör 9 § utformas så att denanger innebörden av avgiftsvillkoret.10 §Denna paragraf bör i likhet med vad som angetts beträffande 9§ utformas så att den anger innebörden av det allmännaarbetsvillkoret.10 a §Denna bestämmelse anger det särskilda arbetsvillkoret.