bet · GI01UU5 · 1994-12-01 00:00:00 — En ytterligare fördel för företagen är attdessa får samma villkor i förhållande till tredje land som dekonkurrerande företagen hemmahörande i de övriga anför vidare följande:Med hänsyn till de negativa inslag som i vissa fall förekommeri EG:s handelspolitik är det enligt näringsutskottetsuppfattning angeläget att som medlem i EU med kraftfortsätter att driva sin traditionellt frihandelsvänliga linje.Denna innefattar även att en miljömässigt hållbar utvecklingskall eftersträvas och att sociala aspekter skall beaktas.I propositionen framhålls att har goda möjligheter atti samverkan med andra frihandelsinriktade EU-länder verka förfortsatt liberalisering och avreglering. Även den nya regeringenhar som framgått av den tidigare redovisningen uttalat sig föratt EU bör främja frihandeln. Den har vidare betonat att det ären naturlig uppgift för att verka för att EG:shandelspolitik t.ex. på teko- och jordbruksområdena snarastmöjligt frigörs och att tillsammans med andrafrihandelsinriktade länder bör motverka protektionism i allaformer.Näringsutskottet anser att de synpunkter som kommer tilluttryck i den aktulla motionen i huvudsak får ansestillgodosedda genom dessa uttalanden.Utrikesutskottet har tidigare i många sammanhangkonstaterat (bl.a. i 1992/93:UU1y med anledning av )att det är ett grundläggande svenskt intresse att värna om ochutvidga frihandeln. För såväl som staterna i Central-och är utökad frihandel av utomordentlig betydelse iländernas strävan att åstadkomma ekonomisk utveckling.Som framgår närmare av propositionen (kap. 23.3.1) har EU fleraolika typer av avtal med tredje land. Ofta reglerar avtalen inteenbart handel utan också samarbete, bistånd och andra områdendär medlemsstaterna har befogenheter. Till sådana s.k. blandadeavtal hör och EG:s associationsavtal med stater iCentral- och samt med de 70ACP-staterna. EG har också associations-, frihandels-, handels-eller samarbetsavtal med ett stort antal medelhavsländer ochsådana länder i och som inte ingår iACP-kretsen (handelspolitiken har nära samband med andrainternationella samverkansformer, särskilt biståndspolitiken,som behandlas mer utförligt i avsnitt 24 i detta betänkande).Sammantaget innebär detta att EU i större utsträckning änSverige har ingått breda frihandels- och samarbetsavtal medu-länder. Importen från svarar också för en störreandel av EU:s import än av den svenska importen. Utvecklingenunder senare år har dock varit negativ. Detta är ett av deproblemområden som uppmärksammas i den nu pågående översynen avden fjärde Lomékonventionen.EU har som uttrycklig målsättning att bygga broar i föratt därigenom främja fred, demokrati och stabilitet. De s.k.Europaavtalen, dvs. de associationsavtal som EG har ingått medländer i , reglerar inte enbart handelutan också samarbete, bistånd samt andra områden och harmedlemskap som slutligt mål. Avtalen bekräftar enligt utskottetsuppfattning den centrala roll som EU spelar för utvecklingen avett brett alleuropeiskt samarbete.Uppgiften att bistå de central- och östeuropeiska länderna ideras ansträngningar att säkra demokratin, den sociala rättvisanoch uppbyggnaden av fungerande ekonomiska system utgör en av deallra största utmaningarna i . På samma sätt måsteEuropa självfallet fortsätta att engagera sig och vara lyhörtför utvecklingsländernas behov. Handel och bistånd, miljö ochutveckling måste gå hand i hand med strävan att bekämpafattigdomen. En stark Europeisk union måste enligt utskottetsuppfattning vara generös mot omvärlden.Utskottet delar således den övergripande uppfattning somkommer till uttryck i de aktuella motionerna, nämligen att EUoch de högt industrialiserade länderna i som helhet börvara öppna mot omvärlden. har också aktivt verkat föratt få till stånd en sådan öppenhet. Här kan exempelvis nämnasde frihandelsavtal som EFTA-staterna har ingått med sex central-och östeuropeiska stater, , , , ,samt . Dessa är asymmetriska;EFTA-staterna avvecklar sina tullar i snabbare takt än motsidan.Som medlem i EU lämnar dessa frihandelsavtal mellanEFTA-staterna och nämnda stater och går in i EG:s bredare ochmer ambitiösa Europaavtal med samma krets av stater.Som anförs i propositionen var den svenska bedömningen införförhandlingarna om medlemskap att det låg i vårt lands intresseatt fullt ut ansluta sig till EG:s tullunion och handelspolitikfrån av medlemskapet. Detta är nämligen enförutsättning för att svenska företag skall kunna delta i deninre marknaden på helt lika villkor jämfört med konkurrenternainom EU. På två områden framfördes önskemål om särlösning,nämligen för bibehållandet av frihandeln med de baltiskastaterna samt avseende begränsningarna av tekoimporten.Frihandeln med de baltiska staterna har säkrats genom att EG harundertecknat frihandelsavtal med resp. baltisk stat som avsesträda i kraft . Utskottet noterar att EU ävenbeslutat erbjuda , och Europaavtal.Vad gäller tekoimporten kommer att inordnas i EG:skvotsystem men kommer dessa kvoter att räknas upp såatt hänsyn tas till det existerande handelsmönstret mellanSverige och våra leverantörsländer vad gäller såväl volym somvarukategorier. kommer tullarna på tekoprodukterna attsänkas eftersom EG har lägre genomsnittlig tullnivå förtekoprodukter än Sverige.Av vad som anförts av näringsutskottet ovan samt avutrikesutskottet framgår att något särskilt tillkännagivandefrån sida med anledning av motion U15 (v) i denna delinte är erforderligt.Därmed betraktar utskottet motion U15 (v) yrkande 7 sombesvarat.20.1 HandelssanktionerEU:s medlemsländer kan tillgripa kollektiva sanktioner som ettutrikespolitiskt medel. I enstaka fall har begränsningsåtgärderockså vidtagits i samband med handelspolitiska motsättningar.Det kan röra sig om t.ex. begränsningar eller avbrytande avhandelsförbindelser och bistånd, inskränkningar i besöksutbyte,hemkallande av diplomatisk personal.Vid en rad tillfällen har gemenskapen fattat beslut omåtgärder riktade mot vissa stater. Åtgärderna har varit enpolitiskt motiverad reaktion på vissa sidor av dessa staterspolitik och har varit avsedda att framtvinga en ändring av dennapolitik.Beslut om hur sanktioner inom EU:s gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitik, EU-samarbetets andra pelare (GUSP), skallomvandlas till åtgärder under EU:s första pelare (det ekonomiskasamarbetet) regleras i (artikel 228a). Ipropositionen redovisas utförligare hur beslut fattas på dettaområde.För svensk del har lagen (1971:176) om vissa internationellasanktioner ändrats på så sätt att regeringen -- utövervid beslut eller rekommendationer som antagits av FN:ssäkerhetsråd -- också får förordna om sanktioner om samarbetetmed ESK eller Europeiska gemenskaperna påkallar det och om detär ett svenskt intresse att sanktioner införs utan dröjsmål(prop. 1992/93:57, bet. 1992/93:UU4, rskr. 1992/93:51).Av proposition 1994/95:19 framgår att regeringen tillkallat ensärskild utredare med uppgift att se över sanktionslagen medsyfte bl.a. att modernisera och tekniskt anpassa det svenskaregelsystemet till de krav som omvärlden ställer. I direktivenhar bl.a. framhållits att ett svenskt medlemskap i också kanmedföra konsekvenser för den tekniska utformningen av detsvenska regelverket samt att detta bör beaktas i översynen.Propositionen har inte föranlett några motioner på dettaavsnitt.21 Regionalpolitiska frågorI propositionen framhålls att vi i har långtgåendeambitioner att bedriva en aktiv regionalpolitik som förbättrarutvecklingsmöjligheterna i hela landet. Även inom EU bedrivs enomfattande strukturpolitik för att utveckla mindre gynnaderegioner.I medlemskapsförhandlingarna har fått förståelse föratt de regionala problemen i vårt land avviker från de som finnsinom dagens EU. Detta framgår bl.a. av att EU inom ramen för singemensamma strukturpolitik har beslutat inrätta ett nytt s.k.målområde där syftet är att kompensera för de nackdelar somföljer av låg befolkningstäthet och långa avstånd.Ett medlemskap i innebär att kommer att få del avgemenskapens strukturfonder. Det innebär att betydande resurserkommer att tillföras svensk regionalpolitik. Under perioden1995--1999 kommer dessa att totalt uppgå till ca 12,8 miljarderkronor. En utgångspunkt för fördelningen av dessa insatserkommer att vara de nationella prioriteringar som görs ,såväl när det gäller insatsernas inriktning som derasgeografiska omfattning.De fortsatta överläggningar som regeringsrepresentanter harhaft med kommissionen om de nationella regionalpolitiskaföretagsstöden har bl.a. resulterat i att kommissionen medhänvisning till de nordiska särdragen och den gemensammadeklarationen i infört ett nytt gleshetskriteriumför att utse stödområden. Det innebär att den svenskaregionalpolitiken, också vid ett medlemskap, kan bedrivas med iprincip nuvarande geografiska omfattning.Under vissa förutsättningar, bl.a. en mindre minskning avtransportstödsområdet, godkänner kommissionen också driftstöd iform av transportstöd för att utjämna kostnadsnackdelarhänförbara till långa avstånd och gles befolkning. Härvid kanenligt uppgift från kommissionen också indirekt transportstöd iform av nedsatta sociala avgifter förekomma. I övrigt harkommissionen inte bedömt de svenska stödens förenlighet med EG:sregler.Inom ramen för EES-åtaganden prövar för närvarandeEFTA:s övervakningsmyndighet de svenska regionalpolitiskastöden. Det kan därför, enligt proposition 1994/95:19, inteuteslutas att det kan bli nödvändigt med vissa ytterligaremodifieringar av företagsstöden. är det fördelaktigtför en internationaliserad ekonomi som den svenska, menarregeringen i sin bedömning, att EU har lagt fast gemensammastatsstödsregler, som gör att svenska företag kan konkurrera pålika villkor på EG-marknaden.Sammantaget görs i propositionen bedömningen att somEU-medlem bör kunna bedriva en regionalpolitik med i stort settsamma inriktning som och -- tack vare -- i en större omfattning än som är möjligt under EES-avtalet.Frågor som anknyter till detta avsnitt av propositionenaktualiseras i motion U16 (s). Enligt motionärerna gerpropositionen ingen vägledning för hur skall utnyttja demedel till landsbygdsutveckling som EU anvisar och hur Sverigeskall ansluta sig till EU:s landsbygdsutvecklingsprogram.Regeringen bör därför återkomma till med en merdetaljerad plan för hur denna stödform skall användas ochavvägas i förhållande till andra insatser (yrkande 18).Vidare anser motionärerna att uppföljningen av deregionalpolitiska förhandlingarna inte bedrivits tillräckligtkraftfullt av regeringen. Bl.a. måste den geografiskaavgränsningen av de s.k. mål 2 och 5 lösas internt inom landetoch vid samtal med kommissionen. Regeringen bör få i uppdrag attåterkomma med slutgiltiga förslag på detta område, vad gällerresursfördelning mellan samtliga mål samt beträffande det totalautrymmet (yrkande 19).Med anledning av dessa yrkanden i motion U16 (s) anförarbetsmarknadsutskottet följande i sitt yttrande tillutrikesutskottet:Mål 1 (främja svagt utvecklade regioner), 2 (omstruktureraregioner med industriell tillbakagång), 5 b (underlättautveckling på landsbygden) och 6 (främja utveckling i ytterstglesbefolkade regioner) är alla regionalt inriktade, medan stödtill de övriga målen lämnas utan direkt geografisk koppling. Avde regionalt inriktade målen är mål 2, 5 b och 6 aktuella iSverige.Mål 5 a gäller att främja omstrukturering av jordbruket. Påjordbruksområdet finns även EG:s stöd till miljöprogram samtstöd till mindre gynnade områden.För år 1995 avsätts för del från EG:s budget 227miljoner ecu (ca enligt aktuell växelkurs)för målen 2, 3, 4, 5 a, 5 b. Denna ram kommer att öka under denärmaste åren så att den uppgår till ca 248 miljonerecu. Fördelning av resurser på de olika målen kan emellertidinte göras förrän den geografiska avgränsningen av målen ärklarlagd. Beträffande mål 6 avsätts 41 miljoner ecu (ca 370miljoner kronor) från EG:s budget för . Även dettabelopp räknas upp till år 1999.Utöver ovan nämnda målinriktade insatser avsätts medel, ca 9 %av strukturfonderna, för s.k. gemenskapsinitiativ. Ett sådantinitiativ är landsbygdsutvecklingsprogrammet Leader som syftartill att främja innovationsprojekt, utbyte av erfarenheter samtgränsöverskridande samarbete.För att få del av medel från strukturfonderna gäller generelltatt nationell medfinansiering krävs. Dessa medel kan bestå avsåväl anslagsmedel som medel från berörda sektorer, kommuner,landsting eller privata intressenter.Utskottet har inhämtat att frågan om den geografiskaavgränsningen av målen 2 och 5 b bereds inom regeringskansliet.Resultat kan förväntas föreligga . Efter förslag frånSverige kommer kommissionen att fastställa områdesavgränsningen.Även åtgärdernas inriktning kommer att avgöras i överläggningarmed kommissionen. Enligt den tidplan som gäller vid ettEU-inträde skall lämna förslagtill programplaner för strukturfonderna till kommissionen. Deekonomiska frågorna berörs i viss utsträckning i regeringensproposition /95:40 om budgeteffekter av medlemskapi Europeiska unionen m.m., vilken avlämnats tillriksdagen.De av motionärerna upptagna frågorna är alltså underberedning. Utskottet anser att regeringen skallåterkomma till med en uttömmande redovisning avområdesavgränsningen, åtgärdsinriktningen och medelsfrågorna.Utrikesutskottet noterar att regeringen, efter det attarbetsmarknadsutskottet justerat sitt yttrande, informeratriksdagens EG-delegation i här aktuella frågor. Den avarbetsmarknadsutskottet begärda redovisningen avseendeområdesavgränsning, åtgärdsinriktning och medelsfrågor kommer,enligt vad som anmälts till , att lämnas den 8 decemberi kammare av arbetsmarknadsministern.Med det anförda betraktar utrikesutskottet yrkandena 18 och 19i motion U16 (s) som besvarade.Utrikesutskottet betonar att den i detta fall tillämpadeordningen måste betraktas som exceptionell och att den kangodtas endast till följd av de i detta fall rådandeomständigheterna (allmänt val, regeringsskifte och den snävatidsramen inför anslutning till EU). Utrikesutskottetvill som sin mening starkt understryka att en uttömmanderedovisning, av det slag arbetsmarknadsutskottet efterfrågat isitt förslag till tillkännagivande, bör ske i former som medförnormal utskottsberedning och möjlighet till ställningstagandefrån sida.22 Närings- och energipolitiska frågorDet är väsentligt för att som medlem kunna vara medoch påverka den framtida inriktningen av EU:s näringspolitik.Den relativa osäkerhet som karaktäriserar riskerarenligt regeringen att motverka investeringar och därmed försämrautsikterna till förnyelse och tillväxt i näringslivet.Närmandet mellan de västeuropeiska länderna öppnar nyamöjligheter och ökar kraven på förnyelse ochutveckling i näringslivet. Unionsfördraget och förverkligandetav de fyra friheterna bereder vägen för snabbarestrukturomvandling. Gemensamma ansträngningar görs för attstärka infrastrukturen, främja små företag samt underlättaframsteg genom teknisk forskning och utveckling.EG:s näringspolitik syftar i allt högre grad till att motverkaen snedvridning av konkurrensen, även om det förekommer programför sektorer med svåra omställningsproblem. Stöd till branscherminskar dock till förmån för åtgärder som kan stärkakonkurrenskraften generellt. Denna utveckling, menar regeringeni sin bedömning, ligger väl i linje med det svenska samhälletsintressen.EG har ingen gemensam energipolitik, men vissa enhetligarättsregler finns på energiområdet. I propositionen anförsatt den svenska energipolitiken och det svenska energisystemetpassar väl in i gemenskapens energistruktur. Utvecklingen påenergiområdet inom gemenskapen ligger väl i linje med svenskaintressen, inte minst när det gäller marknaderna för el ochnaturgas.Inga motioner har väckts med anledning av detta avsnitt ipropositionen.23 Utrikes- och säkerhetspolitik samt krigsmaterielexportSom framhållits i avsnitt 7 stärker ett svenskt medlemskap iEU och deltagande i den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken (GUSP) i säkerhetspolitiskthänseende. Ett deltagande fullt ut i GUSP kan enligtpropositionen ske med bevarad svensk militär alliansfrihet.Deltagandet underlättas av att i hög grad delarEU-staternas grundläggande värderingar och målsättningar.Respekten för de mänskliga rättigheterna, främjandet av endemokratisk utveckling i omvärlden och skapandet av en ny freds-och säkerhetsordning på vår kontinent är hörnstenar i dennapolitik. Det är särskilt viktigt att stabilitet skapas iCentral- och samt att dessa stater får gehör för sinasträvanden att befästa sin västliga förankring och uppnå ettgradvis närmande till EU med sikte på medlemskap. Ipropositionen görs bedömningen att de traditionellt godaförbindelserna som har med utvecklingsländerna kommeratt utgöra en av utgångspunkterna för agerande inom GUSP.Sverige kommer att fortsätta att hävda ståndpunkter som tarhänsyn till dessa staters intressen. Härigenom kan verkaför att svenska erfarenheter tas till vara i EU:s samarbete medutvecklingsländerna.Utrikesutskottet noterar att försvarsutskottet i sittyttrande till utskottet framhållit betydelsen förförsvarspolitiken av det närmare samarbete och samordning avutveckling och produktion av försvarsmateriel som torde kunnabreddas och fördjupas genom ett medlemskap i . Ett sådantutvidgat samarbete bör enligt försvarsutskottet inom ramen förden svenska exportlagstiftningen kunna bidra till att stärkasåväl den inhemska försvarsindustrin som att i mån av behov ökavåra möjligheter att tillgodose våra egna intressen för en merimportbaserad försörjning.I motion U24 anförs att proposition 1994/95:19om medlemskap i inte tar ställning till EU:sinverkan på möjligheter att kontrollera sinvapenexport. I motionen anges att frågan om att avskaffa artikel223 i kan väckas i samband med regeringskonferenseni EU . Enligt motionärerna ger artikel 223 formelltEU-stater rätt att själva kontrollera sin vapenexportpolitik.Motionärerna anser att all vapenexport stegvis borde avvecklas.EU-medlemskapet öppnar antagligen dörren för motsatt utveckling.Riksdagen bör därför besluta att som EU-medlem intekommer att acceptera att artikel 223 i upphävseller ändras (yrkande 6).Med anledning av detta yrkande angående vapenexportpolitiken iEU och artikel 223 i , konstaterarutrikesutskottet att har undertecknat ettmedlemskapsavtal med bl.a. de förutsättningar som föreligger iartikel 223. Varje ändring av och således frågan omen ändring av artikel 223 kräver enhällighet i medlemskretsen.Utan svenskt medgivande kan artikeln således varken ändraseller avskaffas. I artikeln stadgas att ingen medlemsstat skallvara förpliktad att lämna upplysningar vilkas utlämnande denanser strida mot egna väsentliga säkerhetsintressen och attvarje medlemsstat får vidta åtgärder som den anser nödvändigaför att skydda egna väsentliga säkerhetsintressen, i fråga omtillverkning av eller handel med vapen, ammunition ochkrigsmateriel. Vidare anges i artikeln att ministerrådetenhälligt fastställer en lista över varor artikeln avser.Enhälligt beslut om ändringar i listan får vidtas avministerrådet på förslag av kommissionen.Något förslag om att upphäva artikel 223 föreligger inte. Detfinns heller inget som tyder på att frågan kommer attaktualiseras vid regeringskonferensen . Det förefallerinte troligt att EU:s alla medlemsstater skulle vara beredda attavstå från den nationella kontrollen över vapenexportfrågor.Utskottet utgår från att vid ett medlemskap i skall kunna driva en restriktiv politik påkrigsmaterielområdet. Samarbetet på detta område är intebindande. Om man i EU t.ex. överväger att häva ett tidigarebeslutat embargo och anser att det skulle strida mot desvenska riktlinjerna att exportera vapen till en sådan stat,behöver inte ändra sin politik. EU-medlemskapet kan idetta sammanhang medföra att den svenska hållningen skärps ivissa fall, men kan inte tvingas till lättnader i sinvapenexportpolitik.Utskottet finner mot denna bakgrund att det inte finns skälför att göra något tillkännagivande i frågan omartikel 223, varför utskottet avstyrker yrkande 6 i motion U24(mp).24 Biståndspolitik24.1 , EU och biståndet till utvecklingsländernaBistånd har funnits med som en del av EG:s politik ända sedangemenskapens tillkomst. Till en början var biståndet begränsattill olika former av stöd och samarbete med 18 av deursprungliga EG-staternas före detta kolonier.Biståndsverksamheten har kommit att utsträckas tillflertalet utvecklingsländer i tredje världen och biståndet är en integrerad del av gemenskapens utrikes- ochhandelspolitik. Bland gemenskapens medlemsstater återfinns någraav världens största biståndsgivare, både i absoluta och relativatal. De tolv hittillsvarande EU-staterna svarar sammanlagtför av världens samlade offentliga bistånd.Biståndet genom EG finansieras dels över den reguljärabudgeten, dels genom särskilda bidrag till den europeiskautvecklingsfonden (EDF) och den europeiska investeringsbanken(EIB). Från den senare finansieras det bistånd som utgår inomramen för . Volymmässigt svarar det gemensammaEG-biståndet för 12--av EU-staternas samlade bistånd. av EG-biståndet utgår inom ramen för till de70 s.k. ACP-länderna (African, Caribbean, Pacific). Drygt 50 %av biståndet under konventionen landprogrammeras. Vid sidan avdetta bistånd förmedlas också bl.a. katastrof- och flyktingstödsamt stöd till strukturanpassning. av EG:s biståndsbudgetanvänds för livsmedelsbistånd. Även insatser i ,samt icke-medlemsländer i Medelhavsområdetfinansieras från EG:s reguljära budget.Genom att EG:s biståndssamarbete traktatfästs genomMaastrichtfördraget har förutsättningar skapats dels för ettfördjupat samarbete på den nationella nivån medlemsstaternaemellan, dels för en ökad roll för EU vad gäller samordningen avbiståndet. Däremot förväntas det inte resultera i att en ökadandel av medlemsländernas bistånd kommer att kanaliseras genomkommissionen. Subsidiaritetsprincipen gäller också inombiståndsområdet. I propositionen framhålls att principerna förEG:s internationella utvecklingssamarbete väl överensstämmermed svenska prioriteringar.Som EU-medlem kommer att bidra både tillfinansieringen av och till gemenskapensordinarie budget. Vidare förekommer ett genomMaastrichtfördraget fördjupat samråd i biståndsfrågor mellanEU-länderna, i vilket förväntas medverka. Ipropositionen görs bedömningen att bör kunna spela enviktig roll i den kommande utformningen av EG:s biståndspolitik.Den traditionella svenska inställningen till biståndsfrågor ärväl känd och respekterad inom EU och betraktas ofta som ett gottföredöme. Som vidare framgår av propositionen pågår inomUtrikesdepartementets avdelning för internationelltutvecklingssamarbete ett analysarbete som skall ligga till grundför de anpassningar av det nationella biståndet som blir enföljd av att en viss del av den svenska biståndet skallkanaliseras via EU. Målsättningen med detta arbete är atttillförsäkra att EG-biståndet och svenskt bistånd kompletterarvarandra i så stor utsträckning som möjligt.I motion U15 anförs att olika grupper avu-länder behandlas mycket olika av EU. Mest gynnande är stater-- ofta f.d. kolonier -- i , och ,dvs. de s.k. ACP-länderna som ingår i Lomésamarbetet. I motionenciteras SIDA som i sitt remissvar påpekat att EU-biståndet oftaär en form av kompensation för andra relationer som är mindregynnsamma för u-landet. Motionärerna anser att , vid etteventuellt medlemskap i , bör verka för förbättringar i nästaLoméavtal, så att detta bl.a. bättre stimulerar endiversifiering av de fattigaste ländernas export.EU-biståndet, som ofta upplevs som centralstyrt,byråkratiskt och trögt, behöver förbättras även i andraavseenden, anförs det vidare i motion U15 (v).Livsmedelsbiståndet utgör i detta sammanhang ett särskiltproblem. bör som medlem av EU verka för att biståndetökar, att det sköts effektivare; organiseras och samordnasbättre samt att inflytandet över politiken minskar frånkommersiella och protektionistiska intressen.