bet · GI01AU4 · 1994-12-06 00:00:00 — Lagförslagen har singrund i det tidigare nämnda delbetänkandet från ARK.Proposition 76 Förändring av vissa arbetsrättsliga reglerPropositionens huvudsakliga innehållRegeringen betonar i propositionen att det är viktigt att tatill vara den samförståndsanda som ligger i den svenskamodellen, särskilt med hänsyn till den ökadeinternationaliseringen. Därför är det regeringens strävan attbygga vidare på den svenska modellen. Det innebär att det iförsta hand är arbetsmarknadens parter som genom kollektivavtalskall ge de arbetsrättsliga reglerna en sådan utformning att defungerar väl i praktiken. Enligt propositionen skall enutredning tillsättas som får till uppgift att pröva huravtalslösningar på bästa sätt kan underlättas.För att man skall kunna vänta sig att löntagarna medverkar vidde förändringar i företagen som är nödvändiga måste de känna attde har trygghet i anställningen. Av det skälet anser regeringenatt de försämringar av anställningstryggheten som genomfördesfrån bör upphävas.I fråga om arbetstoppar anser regeringen att det intefinns något rimligt skäl varför den längsta tillåtna tiden skallvara så lång som enligt nu gällande regler, . Detnormala bör vara en tillsvidareanställning om arbetsgivaren harbehov av arbetskraft . Om det i något fallskulle finnas ett särskilt behov av avvikelser finns möjlighetenatt träffa kollektivavtal.De nuvarande reglerna om längsta tid för provanställninginnebär att en anställd kan få finna sig i att vara anställdunder utan något som helst anställningsskydd. Detmåste enligt regeringen normalt anses fullt tillräckligt med enprövotid . Även här finns möjlighet att träffakollektivavtal med annat innehåll.I fråga om turordningsreglerna framhåller regeringen denbalans mellan arbetsgivarens och arbetstagarens intressen somlagens regler bygger på. Arbetsgivaren bestämmer ensam om detföreligger arbetsbrist i företaget, men får inte välja frittvilka som skall sägas upp. Turordningen skall följa principensist in -- först ut. Genom den regel som infördes från den 1januari 1994 rubbas balansen, särskilt när det gäller de mindreföretagen. En arbetsgivare som vill göra sig av med enarbetstagare utan att öppet redovisa sina skäl kan utnyttjaturordningsregeln i det syftet. Balansen bör återställas. Skulleturordningsreglerna leda till verkliga svårigheter för ettföretag är det enligt regeringen både möjligt och önskvärt attarbetsgivaren träffar avtal med den fackliga organisationen omavsteg från turordningen.Den övergångsregel i fråga om kollektivavtal som ingåttsföre och som innebar att avtalet var utanverkan i de delar som det innehöll bestämmelser om kortareavtalstider har enligt vad som redovisas i propositionen utsattsför stark kritik från de fackliga organisationerna.Internationella arbetsorganisationens () styrelse harenhälligt funnit att bestämmelsen utgjorde ett intrång iförhandlingsfriheten och rekommenderat regeringen att ifortsättningen avstå från lagstiftningsåtgärder som undanröjertidigare ingångna avtal. Regeringen anser därför attövergångsregeln bör upphävas.Det är enligt regeringen en viktig uppgift att slå vakt om deseriösa företagen. Detta kan ske genom fackligt inflytande vidanlitande av inte anställd arbetskraft. De skäl som anfördes föratt avskaffa vetorätten är inte hållbara. Därför bör denfackliga vetorätten återinföras liksom de regler omförhandling och information som syftar till att göra vetorättenverkningsfull.Det från införda förbudet mot blockadermot enmans- och familjeföretag innebär en inskränkning i dengrundlagsfästa rätten att vidta fackliga stridsåtgärder. Ettsådant förbud kan enligt propositionen vara försvarligt bara ivissa allvarliga fall. På den största delen av arbetsmarknadenförekommer inte sådana stridsåtgärder, som är otillåtna enligthuvudavtalet mellan LO och SAF. I den mån de förekommer ipraktiken riktas de mot företag som brukar ha anställda, och dåligger det i de anställdas intresse att skyddas avkollektivavtal. Några allvarliga olägenheter har inte påvisats.Förbudet bör därför upphävas enligt regeringen.I propositionen läggs också fram förslag om anpassningar i denarbetsrättsliga beredskapslagen.Enligt regeringen är det viktigt att snabbt återupprättaanställningstryggheten för att löntagarna förtroendefullt skallkunna medverka i de strukturförändringar som omdaningen av detsvenska näringslivet nödvändiggör. Återställningen avarbetsrätten bör därför enligt propositionen träda i kraft den 1januari 1995.Motioner med anledning av proposition 76 och andra anknytandemotionerI en fyrpartimotion, A2, undertecknad av resp. gruppledareför Moderata samlingspartiet, , ochKristdemokraterna yrkas avslag på propositionen i desshelhet. Enligt motionen var de förändringar på arbetsrättensområde som började gälla 1994 ägnade att skapa en bättrefungerande arbetsmarknad och därmed att skapa förutsättningarför fler arbeten. Regeringens nu framlagda förslag verkar imotsatt riktning.Vänsterpartiet ställer sig i sin motion A1 bakompropositionens förslag i dess helhet men menar att det behövsytterligare förändringar av den svenska arbetsrättsligalagstiftningen. Den bör täcka hela arbetsmarknaden och allaanställningsformer. Arbetstagarnas inflytande på arbetsplatsenoch i arbetslivet bör utökas, och lagstiftningen bör garanterayttrandefrihet och trygghet i anställningen.Därutöver framhålls några frågor särskilt i v-motionen.Arbetstagarbegreppet måste utvidgas så att det omfattaranställda i entreprenadföretag, konsultfirmor och firmor föruthyrning av arbetskraft. Rättvisan och tryggheten förlöntagarna måste även omfatta rätten till kompetensutveckling,så att inte arbetstagare med gammal eller föråldrad utbildningslås ut. finns det osakliga löneskillnader mellankvinnor och män. Det behövs därför lagstiftning, och exempel påsådan finns att hämta i omvärlden. För att komma till rätta meddiskrimineringen av föräldralediga i samband med avtalsturlistorbör det införas krav på att listorna skall godkännas av centralarbetstagarorganisation när föräldralediga är berörda. Även iövrigt behövs det enligt nya lagar för attfördjupa arbetstagarnas inflytande i arbetslivet och påarbetsplatsen med tanke på t.ex. distansarbete, koncernarbete,nya företagsformer och mångfalden av anställningsformer.Dessa frågor bör enligt behandlas vidare i denkommitté som skall utreda och lägga fram förslag om en nyarbetsrättslagstiftning.Synpunkter av liknande slag framförs även i Vänsterpartietsmotion /94:A250 om arbetsmarknadspolitik ocharbetslivsfrågor från den allmänna motionstiden. Partiet sägersig där vara djupt kritiskt till den borgerliga regeringensförsämringar i LAS och MBL.Vänsterpartiet framställer i motion A1 också yrkanden omkonkreta lagändringar i två hänseenden. Utskottet återkommertill detta längre fram.Ett antal motioner från den allmänna motionstiden underföregående innehåller yrkanden som sammanfaller medförslag som läggs fram i proposition 76.Det gäller Socialdemokraternas motion 1993/94:A254 yrkandena33 och 34 och motion 1993/94:250 yrkande 33delvis och yrkande 34. I motionerna 1993/94:A708 av . (s) och 1993/94:A714 av m.fl. (s) yrkasatt vetorätten enligt 38 § MBL återinförs.Innan utskottet kommer till de motioner som innehåller förslagoch synpunkter med anknytning till de enskilda frågor som berörsi proposition 76 redovisas ett antal motioner med mera allmännasynpunkter på arbetsrätten och vilken inriktning den bör ha.Socialdemokraterna framför sådana allmänna synpunkter itvå motioner från föregående , 1993/94:A40 omjämställdhetspolitiken och 1993/94:A254 om full sysselsättning.Partiet framhåller att spelreglerna på arbetsmarknaden ärviktiga både för företagen och för de anställda. Syftet är attskapa en rimlig balans mellan parterna mot ett mer demokratisktarbetsliv. Det är sedan en viktig uppgift för arbetsmarknadensparter att genom kollektivavtal ge reglerna en sådan utformningatt de fungerar väl i praktiken, att de blir så enkla ocheffektiva som möjligt och så att inflytandet i form av ansvaroch befogenheter läggs så nära de berörda som möjligt.Socialdemokraterna vill vidareutveckla den nordiska modellen,som bygger på kollektivavtal, förhandlingar och samverkan mellanparterna. I båda motionerna framförs också kritik mot deförsämringar av LAS och MBL som genomfördes påförslag av den borgerliga regeringen.Ny demokratis motion 1993/94:A262 från den allmännamotionstiden tar bl.a. upp rättsläget för arbetstagare som inteomfattas av kollektivavtal. Detta regelkomplex bör återförvisastill regeringen för utredning, sägs det i motionen. I en annanmotion, 1993/94:Fi210, framförs att arbetsrätten måstemoderniseras bl.a. genom en omgående dispens för företag medmindre än 25 anställda (yrk. 4).Anne (-) framför i sin motion 1993/94:A711 från denallmänna motionstiden under föregående att denborgerliga regeringen borde ha gått längre (yrk. 1) i sinaförändringar av lagstiftningen, t.ex. borde sanktionsreglerna hamjukats upp (yrk. Det arbetsrättsliga området borde iframtiden i större utsträckning präglas av en lokal ochindividuell avtalsfrihet (yrk. 6, 7).Utskottet övergår nu till de motioner som har anknytning tillde konkreta förslagen i proposition 76.I en motion från den allmänna motionstiden under föregåenderiksmöte berörs frågor om visstidsanställning ochprovanställning. m.fl. (nyd) yrkar i motion1993/94:A262 att den längsta tiden för såväl visstidsanställningsom provanställning förlängs (yrk. 22 och 23).Även turordningsreglerna berörs i motioner från denallmänna motionstiden.I den nyssnämnda motionen A262 av m.fl. (nyd)framförs att företag med högst 25 anställda helt skall undantasfrån turordningsreglerna (yrk. För företag med fleranställda bör det införas en generell frikvot på av antaletanställda (yrk. 27).Lotta och () tar uppturordningsreglerna i en motion om ungdomsarbetslösheten,1993/94:A710. En förklaring till att ungdomar slås ut frånarbetsmarknaden är att LAS skyddar den äldre arbetskraften,framhåller motionärerna. Regeln i 3 § LAS att anställda över 45år får räkna fem anställningsår dubbelt när turordningen skallfastställs bör därför tas bort (yrk. Den som frivilligtsäger upp sig och sedan åter blir anställd hos den tidigarearbetsgivaren skall inte få tillgodoräkna sig den sammanlagdaanställningstiden (yrk. Motionärerna anser också attpersonalen bör indelas i ålderskategorier innan turordningengörs upp (yrk. 3).Anne (-) anser enligt sin motion 1993/94:A711 attturordningsreglerna helt bör slopas och ansvaret överföras påarbetsgivaren, dock med visst skydd i form av långuppsägningstid eller försäkring för arbetstagare med långanställningstid (yrk. Liksom i den nyssnämnda motionen A710anser motionären att den som varit anställd hos en arbetsgivarevid flera tillfällen inte skall få tillgodoräkna sig sammanlagdanställningstid (yrk. 5).Slutligen tar utskottet upp en motion som rör blockader.Enligt () i motion 1993/94:A703 bör ettförbud införas mot blockader som riktas mot företag där ingenanställd är fackligt ansluten. Motionären anser det varastötande för rättskänslan och oförenligt med grundlagensintention att en facklig organisation skall kunna anordnastridsåtgärder mot företag där såväl arbetsgivare som anställdavalt att stå utanför arbetsmarknadsorganisationerna.Utskottets övervägandenFråga om avslag på proposition 76 m.m.Det samhälle och det arbetsliv som de arbetsrättsliga reglernaskall verka i ser annorlunda ut än då flertaletav de arbetsrättsliga lagarna kom till. Arbetsmarknaden hargenomgått stora strukturella förändringar. De offentliganställdahar ökat, medan en kraftig nedgång har skett i industrin. Denprivata tjänstesektorn och den kommunala verksamheten har ökat.Även om en kraftig minskning skett pågrund av den djupa och långvariga lågkonjunkturen så finns enbetydligt större andel av befolkningen i arbetskraften änunder . Kvinnors arbetskraftsdeltagande har ökat frånrunt till som mest . Förnärvarande är kvinnornas sysselsättningsgrad nästan densamma sommännens. Männen förvärvsarbetar dock betydligt fler timmar pervecka, i genomsnitt jämfört med kvinnornasknappt 34 timmar.Nya produktionssystem med krav på omställbarhet och anpassninghar införts. Detta har fått till följd att arbetsgivarenorganiserar verksamheten i nya former. Arbetskraft anlitas oftapå annat sätt än genom traditionella anställningsavtal.Också den offentliga verksamheten har genomgått storaförändringar. Syftet har varit att skapa en mer effektiv,rationell och ändamålsenlig förvaltning på medborgarnas villkor.Behovet av en översyn av de arbetsrättsliga lagarna harpåtalats av många, men en gemensam uppfattning om vad sombehöver ändras har inte kunnat spåras. Detta pekar på att enöversyn borde ha startats med en förutsättningslös analys averfarenheterna av 1970-talets arbetsrättsreformer mot bakgrundav de förändringar som skett . Detta var ocksåutgångspunkten för den kommitté som den socialdemokratiskaregeringen tillkallade kort före regeringsskiftet 1991.Som nämnts inledningsvis upphävde den tillträdande borgerligafyrpartiregeringen de socialdemokratiska direktivenför kommittén och beslutade i stället om nya direktiv. Detutmärkande för dessa direktiv var att de återgav enverklighetsbild som kommittén skulle arbeta efter. Utan vidareslogs det fast att lagarna hade effekter sominte överensstämde med deras syfte. Man kunde därmed anta attutredningsarbetet i ARK skulle komma att präglas av direktivensförutbestämda uppfattningar om verkligheten.Arbetsmarknadsutskottet ser det som följdriktigt att den nyaregeringen beslutat lägga ned utredningen. Det är dockvärdefullt att det bakgrundsmaterial som utarbetats inomsekretariatet har publicerats. Utskottet utgår från att dettamaterial kan utgöra en grund för kommande överväganden.En stor del av den arbetsrättsliga lagstiftningen ärdispositiv. Skälet till detta är att det setts som viktigt attparterna på arbetsmarknaden får möjlighet attkollektivavtalsvägen anpassa sig till reglerna och finna formerför reglernas tillämpning. På det sättet kan reglerna anpassastill de särskilda förhållandena och behoven inom olikaavtalsområden och branscher.Det kan enligt utskottets mening finnas skäl att tro att endel av kritiken mot arbetsrättslagstiftningen har sin grund iatt kollektivavtal inte har träffats i den utsträckning som varförutsatt. Lagstiftningen har därför ibland framstått som steloch oflexibel. För att lagstiftningen skall fungera i praktikenär det nödvändigt med branschanpassadekollektivavtal. Det är emellertid inte alltid tillräckligt meddetta. Det kan också vara nödvändigt med ett meradecentraliserat inflytande, så att ansvar och befogenheterkommer så nära de berörda som möjligt.Utskottet ser med tillfredsställelse på att den biträdandearbetsmarknadsministern i proposition 76 aviserar en utredningsom skall få till uppgift att pröva hur avtalslösningar på bästasätt kan underlättas. Liksom regeringen anser utskottet attsträvan bör vara att bygga vidare på den svenska modellen ochsöka lösningar i samförståndsanda. Som sägs i propositionen ärdetta viktigt i tider med hög arbetslöshet och bristandeframtidstro och även med hänsyn till den ökadeinternationaliseringen. Önskvärdheten av fasta spelregler ärenligt utskottets mening ytterligare ett tungt skäl för att sökaavtalslösningar. Regler som är tillkomna i samförstånd bör habättre möjlighet att få en bred och fast förankring.Det anförda är några allmänna utgångspunkter för utskottetsställningstaganden i det följande.Utskottet tar nu upp frågan om avslag på proposition 76.Avslagsyrkandet i fyrpartimotionen A2 motiveras som nämnts medatt de lagändringar som genomfördes av denborgerliga regeringen var ägnade att skapa en bättre fungerandearbetsmarknad och därmed förutsättningar för fler arbeten, medande nu framlagda förslagen skulle verka i motsatt riktning.Utskottet kan inte ansluta sig till den uppfattningen. Enframgångsrik och dynamisk verksamhet förutsätter anställda somkänner trygghet med de förändringar som är behövliga.Försämringarna av anställningsskyddet var, som framhålls ipropositionen, olyckliga av flera skäl. De genomfördes i ettextremt svårt arbetsmarknadsläge, med en stor del avarbetskraften utan arbete och därtill med ett stort antalanställda som kände sina anställningar hotade. Helt allmänt kanman dessutom ifrågasätta om försämringar avanställningstryggheten är den rätta vägen att gå om syftet äratt få igång nyanställningar och på annat sätt skapa en bättrefungerande arbetsmarknad. Som sägs i propositionen bör inte dearbetsrättsliga reglerna ytterligare späda på den svårautveckling som vi nu har i Sverige.Av det anförda följer att utskottet inte kan ställa sig bakomfyrpartimotionens yrkande om avslag på proposition 76. Motion A2avstyrks således.När det gäller motioner om inriktningen av arbetsrätten ärföljande att säga.De allmänna synpunkter på arbetsrätten som läggs fram iSocialdemokraternas motioner , 1993/94:A40 och1993/94:A254, sammanfaller i huvudsak med utskottets ovanredovisade synsätt. Motionerna får därmed anses tillgodosedda iberörda delar och bör inte föranleda någon vidare åtgärd.I fråga om förslag i motion A1 om vad enarbetsrättslig kommitté bör behandla kan utskottet konstateraatt partiet går ganska långt i sina krav på kompletterandelagstiftning. Motion 1993/94:A250 från den allmänna motionstidensynes också ha som utgångspunkt att det är genom ytterligarelagstiftning som arbetsrätten skall utvecklas. Dettaöverensstämmer inte med den förut angivna strävan att främstsöka underlätta avtalslösningar, även om utskottet delaruppfattningen att flera av de frågor som aktualiseras avVänsterpartiet är angelägna. Motionerna avstyrks därför imotsvarande delar.Såväl Ny demokratis motioner 1993/94:A262 och 1993/94:Fi210som (-) motion 1993/94:A711 innehåller synpunkteroch förslag -- bl.a. att företag med mindre än 25 anställdaskall medges tillfällig dispens från delar av arbetsrätten --som kraftigt avviker från utskottets grundsyn. Dessa motioneravstyrks således i berörda delar.Utskottet övergår nu till vissa av de enskilda frågor somomfattas av proposition 76.Den längsta tiden för anställning vid arbetstoppar ochprovanställningUtskottet delar regeringens uppfattning att det inte finnsnågot rimligt skäl varför den längsta tiden förvisstidsanställning vid arbetsanhopning skall vara så lång . Om arbetskraft behövs bör detnormala vara en tillsvidareanställning. Som påpekas ipropositionen kan anställningen sägas upp om det uppstår enarbetsbristsituation. Om arbetstagaren är äruppsägningstiden bara en månad.Utskottet anser också liksom regeringen i fråga omprovanställning att det bör vara fullt tillräckligt med enprövotid . Med nuvarande regler kan enarbetstagare få finna sig i att vara anställd i utannågot anställningsskydd.Som påpekas i propositionen är reglerna dispositiva.Nödvändiga anpassningar kan alltså göras genom kollektivavtal.Utskottet godtar således förslagen i propositionen. Av dettaföljer att utskottet inte kan ansluta sig till förslaget i Nydemokratis motion 1993/94:A262 att tiderna skall förlängas till18 månader. Motionen avstyrks således i berörda delar.TurordningsreglernaDe regler som avgör vilka arbetstagare som efter ennedskärning får gå kvar i arbetet upplevs nog på arbetstagarhållsom de mest väsentliga för anställningstryggheten. Reglerna i 22§ LAS kan sägas bygga på en intresseavvägning. Lagen syftar tillatt tillgodose trygghetsbehovet för den arbetskraft som harsvårast att klara sig på arbetsmarknaden. Ett villkor är dock,om arbetstagaren inte kan behålla sina arbetsuppgifter, att hanhar tillräckliga kvalifikationer för det fortsatta arbetet.Turordningen kan underkastas rättslig prövning. Utskottet anserliksom regeringen att den rätt -- i princip utan möjlighet tillöverprövning -- som infördes för arbetsgivaren att undanta tvåarbetstagare innan turordningen görs upp rubbar den balansmellan arbetsgivar- och arbetstagarintresset som LAS börinnebära.Förslaget i Ny demokratis motion att företag med högst 25anställda helt undantas från turordningsreglerna och attstörre företag medges en generell frikvot på av antaletanställda skulle ytterligare kraftigt rubba den önskvärdabalansen och medföra att anställningstryggheten undergrävdes förstora grupper av arbetstagare. Utskottet ställer sig därföravvisande till förslaget. Detsamma gäller förslaget i AnneRhenmans motion att turordningsreglerna helt avskaffas.Med det anförda avstyrks motionerna 1993/94:A262 och1993/94:A711 i berörda delar.Rörande turordningsreglerna och yngre arbetstagare ärföljande att säga. Turordningsreglerna tar som nämnts sikte påden arbetskraft som erfarenhetsmässigt har svårast att klara sigpå arbetsmarknaden. Genom att låta anställningstiden varaavgörande tillgodoses ett av de viktigaste syftena med lagen,nämligen att skydda den äldre arbetskraften.Som påpekas i och motion (fp) ärarbetslöshetssiffrorna betydligt högre för yngre än förmedelålders. Turordningsreglerna är självfallet en del avförklaringen till detta. kan man nu när konjunkturenvänt uppåt konstatera att arbetslösheten minskar snabbast blandungdomarna. Statistiken visar att en större andel av dearbetslösa i åldern 20--återkommer i arbete än av de äldrearbetslösa. I åldrarna från är återgången i arbetebetydligt mindre än bland de yngre. Enligt utskottet finns detdessutom skäl att utgå från att den ökade efterfrågan påarbetskraft kommer att riktas främst mot yngre åldersgrupper.Det nu anförda talar för att man bör stå fast vid degrundprinciper som lagen bygger på. Även den regel bör vara kvarsom innebär att man, när anställningstid skall beräknas bl.a.vid turordningen, får tillgodoräkna sig den sammanlagdaanställningstiden hos arbetsgivaren.Utskottet vill tillägga följande. Det är svårt, för att intesäga omöjligt, att konstruera lagregler som ger ett rimligt ochrättvist resultat i alla situationer. Detta är ett skäl till attlagreglerna gjorts dispositiva. De kan alltså sättas ur spelgenom kollektivavtal på förbundsnivå. Regeringens allmännaambition att uppmuntra parterna att träffa avtal bör somutskottet ser saken kunna verka i riktning mot att man i varjesituation finner den avvägning som för båda sidor framstår somden bästa lösningen.Det anförda innebär att motionerna 1993/94:A710 och1993/94:A711 i berörd del avstyrks.Blockader mot enmans- och familjeföretagProposition 76 innebär som nämnts att förbudet i MBL mot vissastridsåtgärder mot enmans- och familjeföretag upphävs.Med anledning av () synpunkter påblockader i motion 1993/94:A703 är följande att säga. Innebördenav motionen är att stridsåtgärder som riktas mot företag utanfackligt anslutna skall vara förbjudna. Motionären vill såledesutvidga det förbud, som regeringen föreslår skall avskaffashelt.Utskottet anser att den grundlagsskyddade rätten att vidtafackliga stridsåtgärder inte bör inskränkas mer än absolutnödvändigt. När regeringen nu föreslår att förbudet motblockader mot enmans- eller familjeföretag skall upphävas,motiveras det med att när sådana konflikter förekommer ipraktiken är syftet är förmå företag som brukar ha anställda attteckna kollektivavtal. Då ligger det i regel i de anställdasintresse att skyddas av kollektivavtalets bestämmelser.Utskottet instämmer i detta. Intresset att skydda personer somkan komma att anställas gör sig naturligtvis gällande även omföretaget vid konflikten inte skulle ha några fackligt anslutnabland de anställda. Som utskottet framhöll när ett motsvarandeyrkande behandlades i förra årets betänkande 1992/93:AU4 talardessutom mera praktiska skäl mot ett förbud av det slag sommotionären förordar.