bet · GH01SfU12 · 1994-04-20 00:00:00 — Kommunerna fårstatsbidrag av sina KBT-kostnader när de betalar mellan85 % och av den del av den månatliga bostadskostnaden somligger mellan och . Vid sidan härav finns ettsärskilt kommunalt bostadstillägg för att kompensera depensionärer som på grund av låga bostadskostnader inte når upptill socialbidragsnivå. Kommunernas kostnader för dettabostadsbidrag täcks helt med statsbidrag.Från folkpensioneringen utges även handikappersättning ochvårdbidrag. Handikappersättning utges till den som behöver meratidskrävande hjälp i sin dagliga livsföring eller hjälp för attkunna förvärvsarbeta. Även den som har stora merutgifter pågrund av handikappet kan få ersättning. Handikappersättningutges med 69, 53 eller av basbeloppet. Vårdbidrag kan utgestill förälder som vårdar handikappat barn. Hel förmån utgör av basbeloppet. Bidraget utges som hel, tre fjärdedels, halveller en fjärdedels förmån. Av bidraget kan viss del fastställassom merkostnadsersättning. Sådan ersättning kan också utgesutöver helt bidrag.Delpension kan fylla ut en viss andel av detinkomstbortfall som följer när en förvärvsarbetande i åldern60--minskar arbetsinsatsen genom att övergå tilldeltidsarbete. En förutsättning är att personen under detsenaste året haft förvärvsarbete av viss omfattning. Vidareskall han fr.o.m. det år han fyllde ha förvärvsarbetat isådan utsträckning att han tillgodoräknats pensionsgrundandeinkomst . Kompensationsgraden inomdelpensionsförsäkringen är av inkomstbortfallet.Arbetsskadeförsäkringen omfattar alla som förvärvsarbetari verksamhet här i riket. För annan förvärvsarbetande änarbetstagare krävs att han är bosatt här. Försäkringen omfattaräven den som genomgår viss utbildning. Livränta frånarbetsskadeförsäkringen ger i princip full ersättning förinkomstbortfall till den som drabbas av skada i sitt arbete.Under sjukdomstid utges i princip endastersättning i form av sjukpenning från sjukföräkring.Finansieringen av socialförsäkringarnaSocialförsäkringarna finansieras till större delen genomlagstadgade socialavgifter som betalas av arbetsgivare och egnaföretagare. tas också en egenavgift, en allmänsjukförsäkringsavgift, ut från de försäkrade av deninkomst som är pensionsgrundande.Arbetsgivaravgifterna enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter utgörs av sjukförsäkringsavgift,folkpensionsavgift, tilläggspensionsavgift, delpensionsavgift,arbetsskadeavgift, arbetsmarknadsavgift, arbetarskyddsavgift ochlönegarantiavgift. Avgiftsuttaget utgör för avavgiftsunderlaget. Den största delen av avgiftsuttaget hänförsig till folkpensionsavgiften som är ,tilläggspensionsavgiften som är ochsjukförsäkringsavgiften som är av avgiftsunderlaget.Egenavgifterna är något lägre och utgör avavgiftsunderlaget för år 1994.Underlaget för beräkning av arbetsgivaravgifterna utgörs iprincip av summan av vad arbetsgivaren har utgett somlön i pengar eller skattepliktiga naturaförmåner. Vidbestämmande av avgiftsunderlaget bortses från ersättning somunderstiger . Vidare bortses från bl.a.ersättning till arbetstagare som vid årets ingång fyllt 65 år.På ersättningar till arbetstagare som vid årets ingång är eller äldre skall särskild löneskatt erläggas med 17,89 %enligt vad som sägs i lagen (1990:659) om särskild löneskatt påvissa förvärvsinkomster. Särskild löneskatt erläggs även påvissa avgångsersättningar och försäkringsersättningar.Utgifterna för /95 för sjukförsäkringenberäknas till , för föräldraförsäkringen(enligt proposition 1993/94:147) till ochför närståendepenning till eller tillhopa53 . Dessa delar av försäkringenfinansieras till över statsbudgeten motsvarande och till återstoden medsjukförsäkringsavgifter från arbetsgivarna och de försäkrade.De sammanlagda inkomsterna av sjukförsäkringsavgifterna beräknastill . Inkomsterna överstiger såledestotalkostnaden för sjukförsäkringen m.m. och ger ett betydandeöverskott i förhållande till vad de är avsedda för. Utgifternaför arbetsskadeförsäkringen beräknas till 7 972 miljoner kronoroch inkomsterna av arbetsgivaravgiften som helt skall finansieraförsäkringen till . Underskottet iarbetsskadefonden är emellertid trots en överföring fråndelpensionsfonden med under budgetåret1992/93 fortfarande betydande och beräknas vid ingången /95 uppgå till 23 miljarder kronor.Folkpensioneringen, med undantag för vissa särskilda förmånersom helt skattefinansieras, finansieras med arbetsgivaravgifteroch andra statsmedel. För /95 beräknas utgifternatill och inkomsterna avarbetsgivaravgifterna till . Statensbidrag blir således vartill kommerstatsmedel för att täcka de särskilda skattefinansieradeförmånerna särskilt pensionstillägg, handikappersättning,vårdbidrag och bostadstillägg till pensionärer på 11 032miljoner kronor.Arbetsgivaravgifterna till ATP tillförs den allmännapensionsfonden (AP-fonden). har utgifterna förtilläggspensioner varit , och av fondensränteinkomster har använts för att täckade utgifter som inte kunnat täckas med arbetsgivaravgifterna.Fondens storlek vid ingången av var 586 426 miljonerkronor.Delpensionerna finansieras helt av arbetsgivaravgifter somförs till delpensionsfonden. Utgifterna för delpensionerberäknas för /95 till ochavgiftsinkomsterna till . Mellanskillnadentäcks av fondens ränteinkomster och tillgångar. Överskottet ifonden vid budgetårets ingång beräknas till 5 514 miljonerkronor.PropositionenI propositionen redovisar regeringen sin syn påförutsättningarna för förnyelse och utveckling avvälfärdspolitiken. Grunderna för den generella välfärdspolitikenligger fast och de ekonomiska trygghetssystemen skall också iframtiden vara universella. Stöd och insatser kan grundas påantingen inkomstbortfallsprincipen eller vara helt eller delvisoberoende av inkomst. Vård, omsorg och service skall erbjudas pålika villkor och med rättvis fördelning.Regeringen anför att den svenska välfärdspolitiken kräver enstark bas, varför obalanserna i ekonomin måste undanröjas föratt långsiktigt trygga välfärden. En rad åtgärder har vidtagitsmed syfte att få ner underskotten i de offentliga finanserna,och i stort sett samtliga offentliga transfereringssystem ärunder översyn eller har redan förändrats. Inriktningen är bl.a.att införa ett större inslag av egenavgifter och självrisker isystemen. Detta arbete kommer att drivas vidare inom ramen fördet av antagna saneringsprogrammet på 81 miljarderkronor för åren 1994--1998. Inriktningen är vidare attsocialförsäkringssystemen skall vara robusta och ekonomisktstabila. Regeringen anser att det därvid är angeläget attsuccessivt åstadkomma en ökad försäkringsmässighet vad gällerinkomstbortfallsersättningarna. Den utveckling som inleddes medden allmänna sjukförsäkringsavgiften bör fortsätta. Genom attbetalningsansvaret i ökad utsträckning hänförs till den enskildeblir systemet, enligt vad som framhålls i propositionen, merbegripligt. Det finns även skäl att överväga en ökad renodlingav finansieringsprinciperna så att ersättningar som syftar tillstandardtrygghet avgiftsfinansieras, medanfördelningspolitiskt motiverade inslag finansieras av allmännaskattemedel. En annan huvudlinje för regeringens politik är attarbetslinjen inom socialförsäkringen fullföljs, somförutsättningarna för samarbete och gemensamt ekonomisktansvarstagande bland olika berörda förstärks.Målet för de olika förmåner som ingår i systemet förförsäkring vid sjukdom och handikapp är enligt propositionen attutgöra ett skydd mot inkomstbortfall för den som drabbas avsjukdom och/eller handikapp, att behov av rehabiliteringtillgodoses så att den som drabbas av nedsatt arbetsförmåga gesmöjlighet att helt eller delvis återgå till förvärvsarbete ochett aktivt liv samt att ge de försäkrade tillgång till olikasjukvårdsförmåner, inkl. läkemedel och tandvård, till rimligkostnad. Målen för de ekonomiska stöden vid ålderdom m.m. är attge en ekonomisk trygghet som baseras på tidigareförvärvsinkomster upp till det s.k. basbeloppstaket, attsäkerställa en god ekonomisk levnadsnivå för de pensionärer somhar haft låga inkomster under sin förvärvsaktiva tid och attkompensera föräldrar som på grund av vård av sjukt ellerhandikappat barn gått miste om förvärvsinkomster.Sjukfrånvaron har enligt vad som framgår av propositionenminskat påtagligt , vilket hänger samman med attallt fler personer beviljas rehabiliteringsersättning och attantalet beslut om förtidspensioner ökat. Någon säkerställdminskning av sjukfrånvaron har inte varitmöjlig att ta fram på grund av brister i det statistiskaunderlaget, men det finns enligt propositionen anledning attanta att en betydande minskning skett.Den kraftiga ökningen avnybeviljandefrekvensen av förtidspensioner, en ökning somenligt propositionen beräknas fortsätta kraftigt underytterligare , har lett till att den faktiskapensionsåldern sänkts. Andelen livräntorfrån arbetsskadeförsäkringen fortsätter likaledes att öka ochtorde enligt propositionen trots förändrade regler komma att ökaytterligare under 10--15 år.Även antalet delpensionärer har ökat kraftigt, från 36 900 idecember 1991 till 48 800 i december 1993.Regeringen har som resultatkrav för rehabiliteringsarbetetangivit att det s.k. ohälsotalet skulle sänkas med /93. Utvecklingen av ohälsotalet har enligtpropositionen dock inte motsvarat dessa förväntningar, vilketuppges delvis bero på den mycket kraftiga ökningen avohälsotalet bland försäkrade . Även samarbetet mellande medverkande i rehabiliteringsarbetet har påverkats negativtav lågkonjunkturen. I sammanhanget erinras om attRiksförsäkringsverket arbetar med ett brett upplagtåtgärdsprogram för att förbättra och effektiviserarehabiliteringsinsatserna och en redovisning härav kommer attlämnas i verkets fördjupade anslagsframställning våren 1994.Vidare kommer en proposition med förslag till lag om lokalförsöksverksamhet med finansiell samordning mellansocialförsäkring, hälso- och sjukvård och socialtjänst attföreläggas under våren.Regeringen erinrar om att ett beredningsarbete har inlettsinom med inriktning att bromsa utvecklingeninom förtidspensioneringen. Åtgärderna kommer inte enbart attinriktas på förtidspensioneringen utan också på att förbättradet medicinska underlaget i rehabiliteringsarbetet, bl.a. genomatt man i ökad omfattning inhämtar bedömningar från mer än enläkare. Även förändringar vad gäller krav på en medicinsk orsaktill nedsättningen av arbetsförmågan samt ett bättre system fören mer aktiv uppföljning av beviljad ersättning vid nedsattarbetsförmåga bör enligt propositionen prövas. Vidare framhållsatt Sjuk- och arbetsskadeberedningen (dir. 1993:44 och 1993:119)har i uppdrag att lämna förslag till en ny ordning för lagfästaförsäkringsersättningar vid sjukdom och arbetsskadainnebärande bl.a. att sjuk- och arbetsskadeförsäkringarnaflyttas ut ur budgeten. Underskott skall inte kunna uppkomma iden nya ordningen. De försäkringslösningar som skall övervägasär1. Överföring av försäkringarna till arbetsmarknadens parterför att därmed skapa förutsättningar för att kostnaderna försjuk- och arbetsskadeförsäkringarna beaktas inom ramen förlönebildningen,2. Utveckling av de nuvarande försäkringssystemen,3. Ett system där sjuk- och arbetsskadeförsäkringarna tecknassom obligatoriska försäkringar hos konkurrerandeförsäkringsgivare.I beredningens uppdrag ingår också att överväga omförtidspensioneringen bör ingå i den nya ordningen ellerbibehållas enligt nuvarande regler, och om det finns skäl attlåta den tillfälliga föräldrapenningen omfattas av den nyaordningen. Arbetet skall vara avslutat vid utgången av år 1994.Pensionsarbetsgruppen har i sitt avgivna betänkandeSOU 1994:20, Reformerat pensionssystem, lämnat förslag till ettreformerat system för folk- och tilläggspensioneringen. Avsiktenär att skall föreläggas en proposition på grundval avbetänkandet under våren.MotionernaFrågor om socialförsäkringssystemets framtida inriktning tasupp i fem motioner från den allmänna motionstiden.Ingvar m.fl. (s) anför i motion 1993/94:Sf261 att,för att upprätthålla principerna om en solidariskt finansieradgenerell välfärdspolitik med en förmånsnivå som minimerar såvälbehovet av privata särlösningar som socialhjälp, det krävs enomfattande strukturomvandling av den offentliga sektorn och detransfereringssystem som byggts upp för att administreravälfärdspolitiken. Motionärerna, som eftersträvar enkla tydligaförsäkringssystem som träder in i olika livssituationer, erinrarom att på en rad av de aktuella försäkringsområdena pågårutredningar och översyner. Motionärerna vill inte föregriparesultatet av dessa, men anger vissa riktlinjer som de anser börvara vägledande i arbetet. Syftet med de förslag motionärernalägger fram är, anför de i motionen, att bättre anpassavälfärdspolitiken till samhällets nya förutsättningar och ocksåatt stärka de krafter som motverkar ohälsa och som främjar ettaktivt liv.I en ny sjuk- och arbetsskadeförsäkring bör enligtmotionärerna även försäkringen för förtidspension ingå. Genomatt fastare knyta arbetsmarknadens parter till dessa delar avförsäkringen förstärks arbetslinjen i denna. De grundläggandekraven bör vara:1. Försäkringen skall vara generell i den meningen attgrundvillkoren för rätt till ersättning skall regleras i lag.Försäkringen skall omfatta personer i åldern 16--, även demsom står utanför arbetsmarknaden. Någon hälsoprövning för rätttill tillträde till försäkringen får inte förekomma.2. Systemet skall hållas samman finansiellt ochorganisatoriskt samt finansieras solidariskt och heltäckandeöver en konjunkturcykel.3. Ersättningen skall vara inkomstrelaterad ochersättningsnivåerna skall vara så höga att kompletterandeersättningar inte behövs vare sig i form av kompletterandeförsäkringar eller socialbidrag.4. Försäkringen skall ha ett tydligt fördelningspolitisktinslag.5. Satsningar på förebyggande och rehabiliterande insatser,inkluderande en lagstadgad företagshälsovård som skall handhadessa uppgifter, skall vara viktiga inslag för att hävdaarbetslinjen i försäkringen.6. Försäkringen skall långsiktigt bära sina egna kostnader.Åtgärden att lyfta ur försäkringen ur statsbudgeten får tillföljd att underskott inte skall täckas ur budgeten och överskottinte skall tillföras densamma.7. Systemet måste också innehålla erforderliga resurser förmetodutveckling och forskning som syftar till att långsiktigthålla tillbaka ohälsa.8. Försöksverksamheter av olika slag på det rehabiliterandeoch förebyggande området bör genomföras. Riktade insatser mot destora och utbredda arbetssjukdomarna måste genomföras ochförsäkringskassornas verksamhet med köp avrehabiliteringstjänster för särskilda medel bör fortsätta ochutvärderas.9. Uppbyggnaden av finansieringen skall ske successivt, ochgrundprincipen skall vara att finansieringen sker genomsolidariskt beräknade egenavgifter, som tas ur kommandelöneutrymme. Avgifterna bör tas ut i förhållande till helainkomsten och inte vara avdragsgilla vid beskattningen.Möjligheterna att införa differentierade avgifter bör prövas. Isamband med den successiva övergången till egenavgifter börhänsyn tas till försäkringens utgifter för dels ickeinkomstrelaterade förmåner till personer som inte har någonförvärvsinkomst, dels ersättning för tandvård, sjukvård m.m.Vad särskilt angår arbetsskadeförsäkringen anger motionärernaatt det skadeståndsrättsliga inslaget bör få genomslag också ien reformerad försäkring. Motionärerna kritiserar också deförändringar som skett inom försäkringen.Däremot är de beredda att mot bakgrund av den utveckling somskett av praxis på arbetsskadeområdet se överregeltillämpningen. Finansieringen av arbetsskadeförsäkringenbör enligt motionärerna ske genom socialavgifter frånarbetsgivare och egenföretagare.I motionen betonas också vikten av att fattade beslut påsocialförsäkringsområdet följs upp och utvärderas, inte minstmot bakgrund av att förändringar som medfört försämringar förden enskilde genomförts under stor brådska.Sjuk- och arbetsskadeberedningen bör därför, enligtmotionärerna, inom ramen för utredningens arbete följa upp ochgranska effekterna av de olika riksdagsbesluten vad avserförtidspensioner, karensdag och sjuklöneperiod,ersättningsnivåer och avgifter.Motionärerna anser att den nya försäkringen också måste varautformad så att den stimulerar till arbete, utbildning ochrehabilitering. De vill genomföra en kraftsamling påförebyggande och rehabiliterande insatser, och de betonar detangelägna i att samarbetet mellan olika aktörer på detta områdeförstärks. Motionärerna betonar vikten av att de som drabbas avohälsa får nya chanser i livet och framhåller att det är fel attalltför många människor förtidspensioneras vid tidig ålder,liksom att människor blir sjukskrivna från allt arbete i ställetför från en viss typ av arbete.I motionen begärs tillkännagivanden om vad motionärerna anförtom riktlinjer för en reformering av socialförsäkringssystemen(yrkande 1), om uttag av socialavgifter (yrkande 2), om enuppföljning och utvärdering av beslut påsocialförsäkringsområdet och om noggrann prövning av hurersättningsnivåer och avgifter i det framtidasocialförsäkringssystemet bör utformas (yrkande 3) och omförebyggande arbete och rehabilitering (yrkande 4).Karin och () framhåller i motion1993/94:Sf239 att grunden för ett trygghetssystem skall vara eni verklig mening generell välfärdspolitik. De anser att dagenstrygghetssystem till stor del konserverar inkomstskillnader istället för att verka utjämnande mellan hög- ochlåginkomsttagare, medan ett system byggt på grundtrygghetinnebär att höginkomsttagare får bära en tyngre börda iförhållande till förmånerna. Ett försäkringssystem med störreinslag av grundskydd skulle enligt motionärerna ge möjlighet attsänka kostnaderna utan att negativa fördelningspolitiskaeffekter uppstår. Motionärerna förespråkar ett obligatorisktförsäkringssystem som endast täcker inkomster upp till en normalindustriarbetarlön. Därutöver bör den enskilde själv få utformasitt försäkringsskydd via avtal mellan arbetsmarknadens partereller via privata försäkringar.Dagens olika system bör enligt motionärerna ersättas med ihuvudsak tre trygghetssystem: familjestöd, arbetslivsförsäkringoch pensionssystem. Familjestöden bör renodlas i stället för attutges via olika former av bidrag. Alla försäkringar som ersätterinkomstbortfall vid förvärvsarbete bör kunna sammanföras i enenda arbetslivsförsäkring som ger samma ersättning oavsettfrånvaroorsak. Försäkringen bör omfatta alla och upptill normal pensionsålder, vilka har arbetsförmåga och står tillarbetsmarknadens förfogande, och den bör ge ersättning vidsjukdom, arbetsskada, förtidspension, arbetslöshet och vård avsjukt barn samt ge lönegaranti vid konkurser. Försäkringen börha en obligatorisk del som erbjuder ett inkomstskydd upp till ennormal industriarbetarlön. Försäkring för inkomster ovanfördetta tak bör göras frivilliga. Taket bör inte indexeras utanändras genom politiska beslut för att kostnaderna i systemetlättare skall kunna kontrolleras. Vidare bör försäkringen ha engaranterad grundnivå även om denna överstiger den tidigareinkomstnivån. skall dock ingen grundnivåfinnas. Ersättningsnivåerna bör bestämmas så att de uppmuntrartill förvärvsarbete: och endast normalt arbete bör ge fullkompensation. Vid utbildning, rehabilitering ochberedskapsarbete bör ersättningen vara något lägre och vidpassivt bidragsmottagande, såsom sjuklön, sjukpenning ocharbetslöshetsersättning ytterligare något lägre. I denersättningsgrundande inkomsten bör inte inräknasövertidsersättningar, kostnadsersättningar m.m. De sammanlagdaersättningarna från de obligatoriska resp. frivilligaförsäkringarna får inte tillåtas överstiga avinkomstunderlaget.Finansieringen av den obligatoriska försäkring sommotionärerna föreslår bör, med undantag för ersättning som höjstill följd av grundnivån, ligga utanför statsbudgeten och skemed lika stora avgifter från arbetsgivare och arbetstagare.Arbetstagarna bör kompenseras genom att motsvarande del av desociala avgifterna omvandlas till lön. Avgifterna bör föras som finansierar samtliga ersättningar. Enligtmotionärerna talar mycket för att en statlig myndighet bör gesansvar för fonden och få bestämma avgifternas storlek så attfonden inte går med underskott över en konjunkturcykel.Motionärerna begär ett tillkännagivande om att deras förslagtill principer för grundtrygghetssystem samt deras fördjupadeförslag till arbetslivsförsäkring bör bli föremål för utredninginom ramen för arbetande utredningar.I motion 1993/94:Sf231 av och () framhåller motionärerna att trygghetssystemet kan görasbättre genom en ökad fokusering på tre grundbultar: solidaritet,arbetslinje och renodlade mål. De anser att en obligatoriskförsäkring är att föredra, men att utrymme för egna lösningarbör finnas. Nivåerna i de försäkringar som är utbytbara motvarandra skall överensstämma och samma ersättning bör gälla vidsjukdom, arbetslöshet och föräldraledighet. En nettosamordningmed individuellt tecknade försäkringar och avtalsförsäkringar ärönskvärd och minskar risken för överutnyttjande. Taket iförsäkringarna bör sättas vid 7,5 basbelopp. Ett enhetlig lägstanivå bör finnas på förslagsvis 2 basbelopp. Däremellan skullekompensationsnivån kunna ligga på upp till ettinkomstunderlag på 5 basbelopp och på på högre inkomsterupp till taket. Detta skulle, påpekar motionärerna, ge enförbättrad ersättningsnivå i förhållande till förarbetslösa med högre inkomster. Karensdagarna i de olikadelsystemen behöver enligt motionärerna inte nödvändigtvis varalika många, men bör samordnas i någon form, så att det finns etttak på antalet karensdagar som kan drabba en person under ettår. Motionärerna anser att trygghetssystemet, exkl.föräldraförsäkringen, bör ligga utanför statsbudgeten ochfinansieras genom egen- och arbetsgivaravgifter, varvid ett ökatinslag av egenavgifter är önskvärt. Enhetliga procentuellaavgifter bör tas ut på inkomster upp till 7,5 basbelopp, medanförslagsvis halv avgift kan tas ut på inkomster över dettabelopp för att finansiera basnivån i trygghetssystemet.Föräldraförsäkringen bör i huvudsak finansieras överstatsbudgeten. Motionärerna finner det angeläget att en grundligöversyn görs och att ett förslag tas fram om hur det nuvarandesystemet kan reformeras och göras robust för kommandegenerationer. De begär ett tillkännagivande om att enparlamentariskt sammansatt utredning bör tillsättas meddenna uppgift.Även i motion 1993/94:Sf271 av och (nyd) förespråkas ett system med grundskydd.Motionärerna anser att den förda politiken leder till att desvaga och utsatta grupperna kommer att drabbas mest när det intelängre går att låna till överkonsumtion. Ett grundskydd skullevara lika för alla inom samtliga system med möjlighet tillindividuella eller gemensamma kompensationslösningar.Grundskyddet skulle vara skattefinansierat och utgöra en garantiför medborgarna i utsatta lägen. Motionärerna hänvisar till attLindbeck-kommissionens förslag om mål och inriktning för enreformering av socialförsäkringsområdet i allt väsentligt ärförenliga med en grundskyddsmodell, och de menar att förslagenväl kan läggas till grund för statsmakternas fortsatta åtgärderpå social- och socialförsäkringsområdena. De begär i yrkande46 ett tillkännagivande härom.I motion 1993/94:Sk352 av m.fl. (v) anförs attde nya egenavgifternas konstruktion rymmer storafördelningspolitiska brister och är mer av skattekaraktär änavgiftskaraktär. Övervägande skäl talar därför enligtmotionärerna för att man i stället bör välja traditionellafinansieringssystem som skatter och arbetsgivaravgifter. Iyrkande 26 begärs ett tillkännagivande härom.Utskottets bedömningSom framgår av såväl propositionen som motionerna råder enbred enighet om behovet av en reformering avsocialförsäkringssystemen och av bärande finansieringssystem.Utskottet vill i anslutning till vad som framförts i motionernaunderstryka att de olika delarna av trygghetssystemet samspelarmed varandra såväl vad gäller finansiering som regelverk. Dettahar inte minst förändringarna på arbetsmarknaden till följd avlågkonjunkturen tydliggjort.