bet · GH01JuU21 · 1994-04-12 00:00:00 — Andelen målsom är äldre än har minskat från till 31 %.Förändringen beror framför allt på att de socialförsäkringsmålsom övertogs från försäkringsrätterna numera har avgjorts.Antalet inkomna mål till Regeringsrätten ökade , ochantalet avgjorda mål ökade . Målbalansen är emellertid istort sett oförändrad.Antalet inkomna mål till Försäkringsöverdomstolen minskade med21 % medan antalet avgjorda mål ökade . Minskningen av antalet inkomna mål berorfrämst på att det vid Försäkringsöverdomstolen sedan den 1 juli1993 införts krav på prövningstillstånd vad gäller mål somfr.o.m. den tidpunkten överklagas från kammarrätterna.Som framgår ovan är arbetsläget vid de allmänna domstolarnaansträngt. Detta beror främst på en stadigt ökandemåltillströmning, framfört allt påtvistemålens område. För tingsrätternas del kan, som framgår avbudgetpropositionen, konstateras att arbetsbelastningen på varjedomare har ökat år . till antalet inkommandebrottmål och tvistemål har arbetsbördan per domare utvecklats såatt var antalet mål som varje domare skulle handlägga205 stycken, ökade antalet till 217 stycken, år 1992till 250 mål och slutligen till 272 mål.För hovrätternas del kan utläsas en oavbrutet ökandetillströmning av alla typer av mål. Av statistiken kan dockockså utläsas att hovrätterna ökat målavverkningen ochföljaktligen minskat balansen . Utsikterna för år 1994är dock bekymmersam och hovrätterna kan förväntas få del av denstora ökningen av antalet tvistemål till tingsrätterna.Vad gäller de allmänna förvaltninsdomstolarna kan förlänsrätternas del noteras att balanserade mål nu uppgår till ca94 000 varav cirka hälften är färdiga för avgörande. Förra åretutgjordes cirka en tredjedel av målbalansen av sådana mål. Ibudgetpropositionen anges att denna utveckling är oroandeeftersom den tyder på att länsrätterna har svårt att hinna medatt avgöra annat än de rena förtursmålen.Även arbetssituationen för kammarrätterna ger anledning tilloro. Även om balansen minskat något så uppgår den i faktiska taltill 22 631 mål.Utskottet kan konstatera att särskilt arbetsläget vid deallmänna domstolarna ger anledning till oro. Inte hellerförhållandena vid de allmänna förvaltningsdomstolarna äroproblematiska. Det är således av stor vikt att arbetet med attrenodla arbetet vid domstolarna fortsätter. Utskottet noterar isammanhanget att en renodling av verksamheten knappast medförnågon lättnad i arbetsbördan om borttagandet av en vissärendegrupp leder till att motsvarande resurser förs bort fråndomstolarna. Det sagda innebär naturligtvis inte att utskottetnu skulle ifrågasätta det pågående arbetet. Tvärtom är detviktigt att arbetet med att på olika sätt effektivisera ochrationalisera domstolsarbetet fortsätter med oförminskad kraftinom de gränser som kraven på rättssäkerhet sätter. Utskottetmåste dock också konstatera att situationen inte kan bemästrasenbart genom sådana åtgärder. Det krävs också andra åtgärder somt.ex. införandet av prövningstillstånd till hovrätterna (prop.1992/93:216, JuU34, rskr. 373) och kammarrätterna (prop.1993/94:133). Till frågan om resurstillskott återkommerutskottet nedan.MedelstilldelningenRegeringen föreslår ett ramanslag på 2 förDomstolarna m.m. för /95.I motion Ju811 (s) hemställs att ytterligare 10 miljonerkronor anvisas för vidareutbildning av domare och förstärkningav resurserna för domstolsprövningen av mål om ekonomiskbrottslighet.I regeringens förslag ingår en tillfällig förstärkning på 29miljoner kronor för det ansträngda arbetsläget och enkompensation på för den ökademåltillströmning som kan väntas i anledning av den ändradelagstiftningen om rattfylleri (; 1993/94:44,JuU11, rskr. 78) och införandet av ett skuldsaneringsinstitut (4miljoner kronor; prop. 1993/94:123). Vidare ingår 9,6 miljonerkronor för reformer som innebär bl.a. att de allmännaförvaltningsdomstolarna kommer att tillföras ett stort antal nyamål för överprövning. förs drygt 17 miljoner kronorenligt regeringens förslag bort från anslaget tilllänsstyrelserna som en följd av de aviserade förändringarnabeträffande beslut om körkortsingripande m.m. (se prop.1993/94:133).Utskottet vill för sin del börja med att understryka attarbetsläget i domstolarna är sådant att det ger anledning tillallvarlig oro. Utskottet ser därför med tillfredsställelse attden tillfälliga förstärkningen på somtillförts domstolarna förra och innevarande budgetår föreslåsutgå även för /95. Det statsfinansiella lägetmedger härutöver inte anslagsökningar. Det finns som anförs ibudgetpropositionen även andra skäl att dröja något innan denfrågan tas upp. Det pågående förändringsarbetet inomdomstolsväsendet bör enligt utskottets mening om inte slutförasså i vart fall avancera ytterligare innan någon mer betydanderesursförstärkning övervägs.Sammanfattningsvis kan utskottet alltså i stort godtaregeringens förslag till medelsanvisning. Utskottet anser dock ilikhet med vad som framförs i motion Ju811 att domstolarna börerhålla ytterligare en resursförstärkning på 10 miljoner kronorför /95. Härigenom skapas resurser för den ökademåltillströmning som kan förväntas bli ett resultat av de ökaderesurser som tilldelats både åklagarväsendet och polisväsendetför kampen mot ekonomisk brottslighet. Resurstillskottet böranvändas för vidareutbildning av domare och för en förstärkningav resurserna för domstolsprövning av mål om ekonomiskbrottslighet. I sammanhanget vill utskottet peka på attriksdagens revisorer i sin presenterade revisionsrapport(1993/94:6) om samhällets åtgärder mot ekonomisk brottslighetvid sin granskning funnit en del indikationer på att det finnsbehov av ökad ekonomisk kompetens inom domarkåren. Frågan ansesbetydelsefull och bör enligt revisorerna ägnas ökaduppmärksamhet. Revisionsrapporten remissbehandlas förnärvarande.När det gäller nya resurser för ett skuldsaneringsinstitututgår utskottet från att nämnda medel inte får disponeras avdomstolarna om regeringsförslaget härom inte antas av riksdagen.Likaså utgår utskottet från att de somföreslås överförda till anslaget B 1. Länsstyrelserna undertrettonde huvudtiteln återförs till domstolarna om överflyttningav vissa ärendetyper, t.ex. beträffande körkortsingripanden,från länsrätt till länsstyrelse (se prop. 1993/94:133) inteantas av riksdagen.Renodling av domarrollen m.m.I motion Ju412 (s) förespråkas en ökad delegering avarbetsuppgifter till kanslipersonal vid domstol, och i motionenJu809 (s) begärs ett tillkännagivande om att renodling avdommarrollen bör leda till ökad effektivitet inom domstolarna. Isistnämnda motion begärs att regeringen genomförförfattningsändringar som leder till ökad delegering.Utskottet har vid ett flertal tillfällen tidigare behandlatfrågor om delegering till kanslipersonal vid domstolarna (set.ex. utskottets betänkanden JuU 1987/88:9, 1989/90:JuU24 s. 4,1990/91:JuU16 s. 5, 1991/92:JuU20 s. 6 och 1992/93:JuU32).Utskottet har då bl.a. strukit under det värdefulla i tankenom renodling av domarrollen och om delegering till kvalificeradedomstolsbiträden. Utskottet har anfört att omsatt i praktikenmedför en sådan ordning vinster såväl för domarna som för övrigpersonal genom att domarna får större möjligheter attkoncentrera sig på sådana arbetsuppgifter som kräver särskildjuridisk kompetens, som den administrativa personalenfår självständiga arbetsuppgifter som är ägnade att göra arbetetmer intressant och därmed öka arbetstillfredsställelsen.Regeringen lade fram en proposition i vilkenföreslogs ändringar i och i lagen (1971:289) omallmänna förvaltningsdomstolar för att klargöra i vilkenomfattning olika uppgifter som avser beredning av mål itingsrätt, hovrätt, länsrätt och kammarrätt får utföras avkanslipersonal vid domstolen (prop. 1992/93:213).Utskottet, som vidhöll sin tidigare uttalade inställning,instämde för sin del i regeringens uppfattning att det i lagborde dras upp riktlinjer för i vilken utsträckning olikaarbetsuppgifter vid tingsrätt, hovrätt, länsrätt och kammarrättfår utföras av andra än lagfarna domare. I sammanhangetunderströk utskottet att en självklar förutsättning fördelegering av arbetsuppgifter till kanslipersonal är attdomstolarnas dömande och rättsvårdande verksamhet behålls påhittillsvarande kvalitativt höga nivå; delegering kunde såledesinte komma i fråga om den medför försämrad rättssäkerhet. Genomde betydande inskränkningar av delegeringsmöjligheten somställdes upp i lagförslagen var rättssäkerhetskraven enligtutskottets mening tillgodosedda. I ärendet inhämtade utskottetatt det inom förbereddes nya förordningarmed instruktioner för domstolarna som avsågs träda i kraft den 1juli 1993 med de föreslagna lagändringarna. Utskottetutgick från att det fortsatta arbetet med delegeringsfrågornakraftfullt skulle bedrivas inom i enlighet medde riktlinjer som dragits upp i ärendet. Utskottet tillstyrktebifall till propositionen och följde utskottet (JuU32,rskr. 371).Genom de företagna ändringarna i och lagen omallmänna förvaltningsdomstolar ges regeringen således sedan den1 en uttrycklig befogenhet att bestämma att sådanauppgifter som avser beredning av mål får utföras av annan ändomare, t.ex. kanslipersonal. För hovrätternas del harlagändringen följts upp med en ändring i hovrättsinstruktionen(1993:648), som ger möjlighet att delegera vissa beslut underberedningen till fiskaler, fiskalsaspiranter ochdomstolsbiträde.För övriga domstolars del har inte någon sådan uppföljningskett, och regeringen har i budgetpropositionen (s. 29) bedömtatt det inte är lämpligt att just nu gå vidare med någraförfattningsändringar som berör arbetsformerna vid dessadomstolar. Skälet härför anges vara att situationen här delvisär en annan i och med att det pågår ett omfattande reformarbetetill följd av förslag, som kan fåförhållandevis stor betydelse för arbetsformerna. Vidarehänvisas till att domarutredning på ett genomgripandesätt tar upp frågor som berör arbetsformerna i dessa domstolar.Härtill kommer, anges det, att det i pågår arbetemed att utveckla ett modernt målhanteringssystem (MÅHS) förlänsrätt och tingsrätt. Införandet av detta system kommer attnödvändiggöra en översyn av domstolarnas arbetsformer.Utskottet konstaterar att hithörande frågor i det rådandeberedningsläget inte bör föranleda något uttalande av riksdagen.Utskottet avstyrker bifall till de nu berörda yrkandena imotionerna Ju412 och Ju809.Inskrivningsväsendet m.m.I ett flertal motioner förespråkas att inskrivningsväsendetinte skall skiljas från tingsrätterna. Det gäller motionernaJu401 (kds), Ju404 (s), Ju405 (s), Ju409 (s), Ju412 (s), Ju416(c), Ju418 (c), Ju419 (m) och A458 (fp). I motionerna anförsbl.a. att inskrivningsmyndigheternas verksamhet är välfungerande och att dess skiljande från tingsrätterna skullekunna innebära att ett antal tingsrätter i glesbygden läggs nedpå grund av bristande administrativ bärkraft. Här framförs ocksåatt notarieutbildningen skulle komma att bli lidande genom ensådan reform.Inskrivningsväsendet har av ålder varit knutet tilldomstolarna. gäller attinskrivningsärenden handläggs av de till tingsrätterna knutnainskrivningsmyndigheterna. Var och en av dessa myndigheterförestås av en av tingsrättens domare, som i denna egenskapkallas inskrivningsdomare. Personalen vidinskrivningsmyndigheten är anställd vid tingsrätten.Inför genomförandet av den reform av fastighetsrätten ochorganisationen av inskrivningsväsendet som trädde i kraft den 1januari 1972 diskuterades om en organisation vid sidan avdomstolsväsendet kunde få hand om inskrivningsväsendet.Departementschefen ansåg emellertid att inskrivningsväsendetockså i fortsättningen borde vara knutet till domstolarna på iprincip samma sätt som dittills. Han anförde härvid bl.a.följande (prop. 1970:20 del B 1, s. 494 f).För inskrivningsväsendets anknytning till domstolarna talarstarka skäl. Sålunda är bl.a. inskrivningsmyndighetens prövningi viss mening av dömande karaktär. Prövningen är i många fallvisserligen av mycket enkel beskaffenhet. Inte sällan rymmerprövningen emellertid problem som kräver ingående kunskap om decivilrättsliga reglerna. Även om man kan tänka sig att i störreutsträckning än lägga en stor del avinskrivningsdomarens nuvarande uppgifter på erfaren personal,som ej har juridisk utbildning på det akademiska planet, kommerdet alltid att finnas ett antal ärenden, där behov av personalmed mera djupgående juridiska insikter gör sig gällande.Anknytningen till domstolarna garanterar att sådan personalalltid står till förfogande. Detta är av betydelse såväl frånrättssäkerhets- som servicesynpunkt.Systemet med ett inskrivningsväsende knutet till domstolarnahar också en annan väsentlig fördel. Jag syftar här på det värdesom ligger i utbildningsmomentet. Tingsmeriteringen, som iganska stor utsträckning ägnas åt inskrivningsväsendet, utgörenligt allmän uppfattning ett värdefullt led idomarutbildningen. Också för dem som inte i fortsättningen ägnarsig åt domaryrket blir erfarenheten av inskrivningsväsendetunder tingsmeriteringen ofta av stort värde.Domstolsutredningen diskuterar i sitt betänkande (SOU1991:106) Domstolarna inför 2000-talet inskrivningsväsendetsframtida hemvist. I enlighet med sina direktiv lämnarutredningen inga förslag men uttalar att det fortsatta arbetetmed inskrivningsväsendets utveckling enligt dess mening börbedrivas från utgångspunkten att inskrivningsväsendet på siktbör skiljas från domstolsväsendet.Av remissvaren (Ds 1993:5 del A) över Domstolsutredningensbetänkande framgår att en stor majoritet av de instanser somyttrat sig i denna del anser -- tvärtemot utredningensställningstagande -- att det fortsatta arbetet medinskrivningsväsendets utveckling inte bör utgå ifrån att detskall skiljas från domstolsväsendet.Lantmäteri- och inskrivningsutredningen (dir. 1993:11) har isitt principbetänkande (SOU 1993:99) Kart- ochfastighetsverksamhet i myndighet och bolag bl.a. föreslagit attinskrivningsverksamheten bör föras från domstolarna tillfastighetsområdet. Förslaget innebär att närmare 300myndigheter, däribland inskrivningsmyndigheterna, förs sammantill ett kart- och fastighetsverk och 24 regionala myndigheterför kartor och fastigheter. Den nya organisationen i kraft . Betänkandet har remissbehandlatsoch regeringen har i proposition 1993/94:214 redovisatsitt ställningstagande till utredarens förslag.Regeringen anför i propositionen (1993/94:214 s. 22 f) attinskrivningsverksamheten bör föras samman medfastighetsbildningen och fastighetsregistreringen. Något förslagom ändrad organisation läggs dock inte fram . Som skäl för sinbedömning anför regeringen bl.a. att inskrivningsmyndigheternasverksamhet utgör en grundförutsättning för ett fungerandekreditväsende inom flera sektorer av samhället, och att defungerar på ett bra sätt. Övervägande skäl talar därför för attinte nu besluta om ett överförande av inskrivningsverksamhetenfrån tingsrätterna till de lokala lantmäterimyndigheterna. Bl.a.bör, anförs det, pågående arbeten med förändringar, t.ex. påpanträttsområdet, först ha kommit längre, och först då erhållsen tydligare bild av myndigheternas framtida arbetssituation. Iprincip, anförs det, ligger emellertid regeringens grundsynfast, nämligen att domstolarnas uppgifter så långt som möjligtbör renodlas till dömande verksamhet. Vid ett framtidaavskiljande av inskrivningsverksamheten bör det, anförs det, ienlighet också med bedömningen i många remissyttranden, varanaturligt att föra samman den med övrig här berördfastighetsverksamhet. Detta skulle bl.a. innebära möjligheteratt även vid en fortsatt rationalisering av verksamheten medinskrivning och panthantering kunna bibehålla en lokalförankring av verksamheten. Regeringen avser att uppmärksamtfölja organisationsfrågan.Utskottet anser för sin del att de skäl förinskrivningsmyndigheternas knytande till domstolarna somanfördes i princip alltjämt har bärighet. Till dettakommer att utskottet delar den uppfattning som framförts imotionerna om att den föreslagna reformen skulle kunna fåkonsekvenser för de små tingsrätternas bärkraft. Utskottet villi sammanhanget nämna att utskottet tidigare (JuU 1973:44, JuU1974:9, JuU 1978/79:26, JuU 1985/86:28, JuU 1986/87:25 och1992/93:JuU24 s. 4--5) har understrukit vikten av domstolarnaslokala förankring. Utskottet har också betonat vikten av atthänsyn tas till skäl av sysselsättnings- och regionalpolitisknatur. Utskottet har alltjämt samma uppfattning. Med hänsyn tillberedningsläget bör motionerna inte föranleda något ytterligareuttalande av . Utskottet avstyrker motionerna Ju401,Ju404, Ju405, Ju409, Ju412, Ju416, Ju418, Ju419 och A458 i nuberört hänseende.I motionerna Ju403 (m) och Ju410 (s) föreslås attinregistreringen av företagsinteckning flyttas från Malmötingsrätt till Patent- och registreringsverket.Den som idkar näring kan använda den egendom som ingår inäringsverksamheten som kreditsäkerhet. Regler om detta finns ilagen (1984:649) om företagshypotek. En näringsidkare som villupplåta ett företagshypotek har rätt att få inskrivning i sinnäringsverksamhet av ett visst penningbelopp(företagsinteckning). En företagsinteckning innebär alltså eninskrivning av ett visst penningbelopp på en näringsidkaresupplägg i företagsinteckningsregistret. Handläggningen sker viden för hela landet central inskrivningsmyndighet som är knutentill på samma sätt som inskrivningsmyndigheternaenligt jordabalken är knutna till tingsrätterna. En av domarnavid tingsrätten är chef för inskrivningsmyndigheten. Under år1993 handlade inskrivningsmyndigheten totalt ca 145 000 ärenden.Tidigare skedde handläggningen vid en inskrivningsmyndighet ivarje län. Den centrala inskrivningsmyndigheten inrättades år1986 i samband med att den nya lagen om företagshypotek trädde ikraft, och i lagstiftningsärendet anförde regeringen attcentralmyndigheten skulle förläggas till (prop.1983/84:128).I lokaliseringsfrågan inkom till i det ärendetyttranden från i och Patent-och registreringsverket. I yttrandena föreslogs attcentralmyndigheten skulle bli förlagd till Patent- ochregistreringsverkets bolagsbyrå i fann för sin del inte skäl föreligga att frångåregeringens beslut om att förlägga verksamheten till Malmö.Utskottet tillade att förslaget till en ny lag omföretagshypotek var en angelägen reform. Om lokaliseringsfråganskulle börja utredas på nytt för en eventuell förläggning myndighet utanför domstolsväsendet var det uppenbart attikraftträdandet av reformen skulle behöva skjutas ytterligare påframtiden och att kostnaderna skulle öka ytterligare. Utskottetavstyrkte bifall till i ärendet väckta motioner om annanlokalisering. Vad utskottet anfört om lokaliseringen till Malmögav som sin mening regeringen till känna (LU1983/84:36, rskr. 413).I departementspromemorian (Ds 1989:2) Domstolarna -- en idéskiss sägs att det är tänkbart att flytta överhuvudmannaskapet för den aktuella inskrivningsverksamheten tillPatent- och registreringsverket.I ärendet har utskottet inhämtat att Patent- ochregistreringsverket alltjämt har uppfattningen att inskrivningav företagsinteckning bör förläggas dit. Detta framgår också avverkets remissyttrande (Ds 1993:5 s. 442) överDomstolsutredningens ovannämnda betänkande.Utskottet är inte berett att tillstyrka enförändring när det gäller den centrala inskrivningsmyndighetenslokalisering. Utskottet avstyrker bifall till motionerna Ju403och Ju410.UngdomsdomstolI motion Ju810 (nyd) föreslås en försöksverksamhet med ensärskild ungdomsdomstol där ungdomar tjänstgör som domare,åklagare och försvarare i ungdomsmål.Utskottet behandlade en liknande motion där detföreslogs en utredning om förutsättningarna för inrättande av ensådan domstol.I ärendet konstaterade utskottet att brottmålsprocessen, ilikhet med andra processer, ställer särskilda krav på aktörerna.Det kunde inte komma i fråga, särskilt inte i ungdomsmål, ansågutskottet, att frångå kraven på utbildning och kompetens hosdomare, åklagare och försvarare. Motionen borde enligtutskottets mening inte föranleda någon åtgärd från utskottetssida varför motionen avstyrktes. följde utskottet(1993/94:JuU4 s. 15).Utskottet har inte ändrat inställning och avstyrker bifalltill motion Ju810 i nu berörd del.Rättegången i mål om ekonomisk brottslighetI motion Ju412 (s) förespråkas en översyn av frågan omhuruvida rättegången i mål om ekonomisk brottslighet kan delasupp i fristående delar.Inledningsvis vill utskottet erinra om att en sådan möjlighetredan finns enligt gällande bestämmelser i (RB).Om åtal har väckts mot någon för flera brott eller åtal motflera för att ha tagit del i samma brott, skall åtalen enligt 45kap. 3 § RB handläggas i en rättegång, om rätten inte finnersärskild handläggning vara lämpligare. Av förarbetena tilllagrummet framgår att bestämmelsen har tillkommit för att skapabättre förutsättningar för att handlägga vidlyftiga mål.Departementschefen uttalade (se NJA II 1956 s. 313) att hänsyn iförsta hand borde tas till processmaterialets omfattning ochtill de olika brottens art och samband med varandra. Hanuttalade vidare att om processmaterialet var synnerligenomfattande och brotten inte hade något närmare samband medvarandra, en uppdelning av åtalet på två eller flera rättegångari regel borde ske.Rättegångsutredningen konstaterade i sitt betänkande (SOU1982:26) Processen i tingsrätt, del B, att de gällande reglernaskapar vissa problem från handläggningssynpunkt och föreslog endelvis ny reglering som syftar till att rätten skall få störremöjligheter att underlåta gemensam handläggning i de fall därsådan handläggning är processekonomiskt mindre lämplig, särskilti de situationer där flera personer är åtalade.Under remissbehandlingen ställde sig remissinstanserna iallmänhet bakom grundtankarna i förslaget eller lämnade det utanerinran. Det anfördes också att man i praxis redan tillämpar deriktlinjer som utredningen drog upp. Ett par remissinstanseransåg dock att möjligheterna att dela upp rättegången vid fleraåtal mot samma person skulle bli för stora om förslagetgenomfördes, och att det fanns risk för "processer i processen"rörande frågan om kumulation skall ske eller inte.Departementschefen, som inte föreslog någon ändring i denproposition som följde, konstaterade inledningsvis (prop.1986/87:89 s. 98) bl.a. att huvudregeln när det gäller åtal motsamma person för flera brott även fortsättningsvis givetvis börvara att åtalen handläggs i en rättegång och resulterar igemensam påföljd. För situationer när detta av en eller annananledning inte är lämpligt eller möjligt, bör det finnasmöjlighet att dela upp rättegången, och redan gällande reglerger enligt hans mening tillräckligt utrymme för detta.Utskottet finner inte anledning att initiera en översyn avgällande regler i nu berört hänseende. Utskottet vill erinra omatt det i praxis redan förekommit fall där rättegången ividlyftiga mål om ekonomisk brottslighet delats upp (jfr RH1991:88). Utskottet avstyrker således bifall till motion Ju412 inu behandlad del.Säkerhetssal för hovrättI motion Ju420 (c) aktualiseras frågan om en s.k. säkerhetssalpå i . Säkerhetssalen skulle stå tillförfogande främst för men även för de övrigadomstolar som är belägna där.Utskottet har tidigare behandlat liknande motioner. (1989/90:JuU24 s. 8 f) konstaterade utskottet med anledning aven sådan motion att frågan om en sal som uppfyller högt ställdasäkerhetskrav redan var aktualiserad och att det saknadesanledning för utskottet att göra en annan bedömning avsäkerhetssalens lokalisering än vad som kommit till uttryck iett regeringsbeslut om en säkerhetssal belägen i Stockholmstingsrätt. Utskottet avstyrkte bifall till motionen, ochriksdagen följde utskottet.År 1991 väcktes en ny motion i frågan. Utskottetremissbehandlade motionen tillsammans med en motion omsäkerhetshöjande åtgärder vid domstolarna. I ärendet upplystesatt det inom pågick ett planeringsarbete fören säkerhetssal vid och attByggnadsstyrelsen även arbetade med lokalfrågorna påRiddarholmen. I det sammanhanget skulle behov aven stor rättssal aktualiseras.