bet · GI01JuU6 · 1994-12-08 00:00:00 — I detta betänkande behandlar utskottet ett regeringsförslag omfortsatt reformering av instansordningen m.m. i de allmännaförvaltningsdomstolarna innehållande förslag till lagar omändring i stort antal författningar. Förslagen innebär attlänsrätt skall vara första domstolsinstans för ett stort antalmåltyper som enligt bestämmelser i olika lagar överklagasfrån förvaltningsmyndighet till kammarrätt. Prövningstillstånd ikammarrätt föreslås för flera nya målgrupper. Vidare föreslåskammarrätt få behörighet att pröva ansökningar om resning,återställande av försutten tid och rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut, om ärendet avgjorts av enförvaltningsmyndighet och i de förstnämnda fallen även närärendet avgjorts av en länsrätt. Rättsprövningslagen föreslås fåförlängd giltighetstid i ytterligare tre år.Utskottet tillstyrker regeringsförslaget utom när det gällerförslaget att nämndemannamedverkan i kammarrätt isocialförsäkringsmål skall upphöra. Här föreslår utskottet medanledning av två motioner att nämndemän alltjämt skall delta idömandet av sådana mål i kammarrätt.Till betänkandet har fogats en reservation (m, kds). I proposition 1994/95:27 () harregeringen föreslagit att antar i propositionenframlagda förslag till lagar om ändring i ett stort antalförfattningar.Propositionens huvudsakliga innehåll redovisas på s. 4.I samband med propositionen behandlar utskottet två medanledning av propositionen väckta motioner. Motionsyrkandenaredovisas på s. 2.Lagförslagen, som granskats av Lagrådet, har fogats tillbetänkandet, se bilaga 1.Propositionens lagförslag nr 63 har överlämnats tillskatteutskottet för beredning.I ärendet har yttrande inhämtats från konstitutionsutskottetoch socialförsäkringsutskottet. Yttrandena framgår av bilaga 4och 5 till utskottets betänkande. 1994/95:Ju9 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att lagen (1962:381) om allmän försäkring får en sådanutformning att lekmannainflytande i kammarrätterna består ävenefter den 1 juli 1995.1994/95:Ju10 av () vari yrkas1. att beslutar att 20 kap. 11 § lagen (1962:381) omallmän försäkring skall ha följande lydelse:Beslut av en allmän försäkringskassa ellerRiksförsäkringsverket i ärenden om försäkring enligt denna lagfår överklagas hos allmän förvaltningsdomstol. Ett beslut somhar fattats av en tjänsteman hos får dock inteöverklagas av en enskild innan beslutet har omprövats enligt 10§. En enskilds överklagande av ett sådant beslut innan beslutethar omprövats skall anses som en begäran om omprövning enligtnämnda paragraf.Vid prövning av besvär över länsrättens beslut i mål som avsesi första stycket skall nämndemän ingå i kammarrätten, omnämndemän deltagit i länsrätten.Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten,2. att beslutar att 98 § lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring skall ha följande lydelse:Arbetsmarknadsstyrelsens beslut i ärende angående medlems rätttill ersättning eller medlemskap i en arbetslöshetskassa enligtdenna lag får överklagas hos allmän förvaltningsdomstol, om inteannat följer av lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstödvid arbetskonflikt. Prövningstillstånd krävs vid överklagandetill kammarrätten. Vid prövning av överklagande av länsrättensbeslut i mål som avses i första stycket skall nämndemän ingå ikammarrätten, om nämndemän deltagit i länsrätten.Arbetsmarknadsstyrelsens beslut enligt denna lag i annat fallän som avses i första stycket överklagas hos regeringen.Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om fusion får överklagas endastav sådan arbetslöshetskassa som berörs av beslutet.Utan hinder av vad som sägs i 41 § första stycket fårstyrelsen för en förening som vägrats registrering såsomarbetslöshetskassa överklaga beslut iärendet om registrering,3. att beslutar att 33 c § lagen (1973:371) omkontant arbetsmarknadsstöd skall ha följande lydelse:Arbetsmarknadsstyrelsens beslut om rätt till ersättningöverklagas hos allmän förvaltningsdomstol, om inte annat följerav lagen (1969:93) om begränsning av samhällsstöd vidarbetskonflikt. Prövningstillstånd krävs vid överklagande tillkammarrätten.Vid prövning av överklagande av länsrättens beslut i mål somavses i första stycket skall nämndemän ingå i kammarrätten, omnämndemän har deltagit i länsrätten.Arbetsmarknadsstyrelsens och beslutenligt denna lag i andra fall än som avses i första stycketöverklagas hos regeringen. InledningPrincipen att tyngdpunkten i rättskipningen skall ligga iförsta instans samt att talan skall väckas där är praktiskttaget helt genomförd vid de allmänna domstolarna. Så är däremotinte fallet när det gäller de allmänna förvaltningsdomstolarna.Någon enhetlig instansordning förekommer inte inom dennadomstolsorganisation. Den största delen av antalet mål prövasvisserligen av länsrätt som första domstolsinstans, menmerparten av de måltyper som prövas av kammarrätt får sin förstadomstolsprövning där.Domstolsutredningen (Ju1989:06; dir. 1989:56) överlämnade ijanuari 1992 betänkandet (SOU 1991:106) Domstolarna inför2000-talet Arbetsuppgifter och förfaranderegler. Förslagen ibetänkandet tar sikte på arbetsfördelningen mellan domstolar ochförvaltningsmyndigheter och mellan de allmänna domstolarna ochde allmänna förvaltningsdomstolarna. Utredningen tar också uppfrågor om omprövning, överklagande och instansordningen samtvissa processrättsliga frågor. När det gäller instansordningen ide allmänna förvaltningsdomstolarna borde enligtDomstolsutredningen en principiell utgångspunkt vara att denförsta domstolsprövningen av ett förvaltningsärende alltid skeri länsrätt. Utredningen lämnar i betänkandet förslag omnedflyttning från kammarrätt till länsrätt av ett stort antalmåltyper. Betänkandet har remissbehandlats.Regeringen tog budgetproposition ställning förprincipen om att den första domstolsprövningen skall ligga ilänsrätt och godkände de i propositionen angivnariktlinjerna härom (prop. 1992/93:100 bil. 3, s. 24 f och s. 93,JuU24, rskr. 289).Riksdagen beslutade om en första etapp i genomförandetav nedflyttning av mål i instanskedjan (prop. 1993/94:133,JuU24, rskr. I samma lagstiftningsärende behandlades ocksåfrågan om prövningstillstånd i kammarrätt på grundval av förslagi en inom upprättad promemoria.Lagändringarna innebar bl.a. att länsrätt gavs en allmänbehörighet att pröva mål som första domstolsinstans, attgenerella regler om prövningstillstånd i kammarrätt infördes iförvaltningsprocesslagen (1971:291) samt att det beträffandenågra målgrupper bestämdes om nedflyttning i instanskedjan.I den nu aktuella propositionen behandlas en stor del avDomstolsutredningens förslag om nedflyttning av mål frånkammarrätt till länsrätt och frågan om det skall krävasprövningstillstånd i kammarrätt för aktuella och demnäraliggande måltyper.I propositionen tas också upp frågan om kammarrätt skall kunnabevilja resning och återställande av försutten tid när ärendetavgjorts av länsrätt eller förvaltningsmyndighet. I sambanddärmed behandlas också frågan om kammarrätt skall kunna prövaansökningar enligt lagen (1988:205) om rättsprövning av vissaförvaltningsbeslut, om avgörandet fattats av enförvaltningsmyndighet samt frågan om en förlängning av lagensgiltighetstid. Propositionen grundar sig här bl.a. på ett av ensärskild utredare överlämnat betänkande (SOU 1992:138) Någrafrågor angående Regeringsrätten och remissbehandlingen avbetänkandet.I ärendet har inkommit en skrivelse från SvenskaKommunförbundet.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås att länsrätt skall vara förstadomstolsinstans för ett stort antal måltyper som enligtbestämmelser i olika lagar överklagas från förvaltningsmyndighettill kammarrätt. För dessa mål föreslås att det skall krävasprövningstillstånd vid överklagande till kammarrätt. Förslagetomfattar även kommunalbesvärsmål. Således föreslås bl.a. att denförsta domstolsprövningen av kommunalbesvärsmål skall göras ilänsrätt i stället för i kammarrätt. Länsrätten skall ikommunalbesvärsmålen vara domför med en lagfaren ledamot och tvåsärskilda ledamöter. I kammarrätten skall de särskildaledamöterna behållas i sådana mål. Prövningstillstånd skallgälla för kommunalbesvärsmål i ledet länsrätt -- kammarrätt.Prövningstillstånd i kammarrätt föreslås även för fleramåltyper där redan nu den första domstolsprövningen sker ilänsrätt, t.ex. socialförsäkringsmål och biståndsmål. Vidareföreslås att nämndemannamedverkan i kammarrätt isocialförsäkringsmål avskaffas.I enlighet med ett numera antaget förslag om grundlagsändringföreslås att kammarrätt ges behörighet att pröva ansökningar omresning och återställande av försutten tid om ärendet avgjortsav en länsrätt eller en förvaltningsmyndighet. I samband därmedföreslås även att kammarrätt ges behörighet att prövaansökningar om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslut, omärendet avgjorts av en förvaltningsmyndighet. Den tidsbegränsadelagen (1988:205) om rättsprövning av vissa förvaltningsbeslutföreslås få förlängd giltighetstid från den1 januari 1995.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 april 1995.Det föreslås även vissa lagändringar som har samband mednedläggningen av Försäkringsöverdomstolen den 30 juni 1995.Dessa lagändringar föreslås träda i kraft den 1 juli 1995.Allmänt om instansordningen i förvaltningsdomstolarna m.m.Som nämnts ovan fastlade riktlinjer förinstansordningen i de allmänna förvaltningsdomstolarna. Dessariktlinjer innebar att tyngdpunkten i rättskipningen borde liggai första instans också inom dessa domstolar. En ändradinstansordning, som innebär att förvaltningsdomstolsprövningensom regel startar i länsrätt, medför att länsrätterna blirallmänna förvaltningdomstolar i ordets rätta bemärkelse och attförvaltningsrättsreformen därmed fullföljs.I enlighet med riktlinjerna pågår inom ettarbete med att genomföra omläggningen av instansordningen hos deallmänna förvaltningsdomstolarna så att det normala blir attlänsrätt är första dömande instans i målen. Detta är ettomfattande arbete, och regeringen har valt att gå fram etappvis.Som framgått ovan beslöt om en förstaetapp i reformarbetet (prop. 1993/94:133, JuU24, rskr. 319), ochi propositionen föreslås nu en fortsättning på den inslagnavägen.Utskottet ser positivt på att regeringen nu fortsätter arbeteti enlighet med de fastlagda riktlinjerna när detgäller instansordningen i förvaltningsdomstolarna. Utskottetsaknar anledning till erinran mot förslagen i denna del ochtillstyrker dem.Utskottet delar också i stort regeringens uppfattning när detgäller i vilka måltyper som prövningstillstånd skall införas iledet länsrätt -- kammarrätt. För socialförsäkringsmålens delkrävs dock särskilda överväganden. Till den frågan återkommerutskottet i det följande. I övrigt tillstyrks förslagen i dennadel.Socialförsäkringsmål, domförhet m.m.Domförhet i kammarrättSocialförsäkringarna består av den allmänna försäkringen,delpensionsförsäkringen och arbetsskadeförsäkringen. Denallmänna försäkringen omfattar sjukförsäkring,föräldraförsäkring, folkpension och tilläggspension. Tillfolkpensioneringen hör också olika tilläggsförmåner såsompensionstillskott, särskilt pensionstillägg,handikappersättning, vårdbidrag och kommunala bostadstillägg(jfr 1993/94:SfU12 s. 10).Riksförsäkringsverket och de allmänna försäkringskassornasvarar för administrationen av socialförsäkringarna och vissaandra sociala förmåner.Försäkringskassas och beslut isocialförsäkringsärenden överklagades tidigare tillförsäkringsdomstolarna (prop. 1977/78:20, SfU15, rskr. 113.Försäkringsöverdomstolen var högsta instans.Det fanns tre regionala försäkringsdomstolar, nämligenförsäkringsrätten för , försäkringsrätten för SödraSverige och försäkringsrätten för i ämnet gavs i lagen (1978:28) omförsäkringsdomstolar.De regionala försäkringsrätterna var domföra med treyrkesdomare, som i princip skulle vara lagfarna. Därutöverskulle två nämndemän ingå i rätten vid prövning av besvär överbeslut som i allmän försäkringskassa avgjorts avsocialförsäkringsnämnd och beslut enligt lagen (1976:380) omarbetsskadeförsäkring samt enligt lagen (1977:265) om statligtpersonskadeskydd eller motsvarande äldre bestämmelser.Sedan den 1 juli 1991 överklagas en försäkringskassas ochRiksförsäkringsverkets beslut i socialförsäkringsärendentill länsrätt (prop. 1990/91:80, JuU18, rskr. Länsrättsavgörande överklagas till kammarrätt. Fram till den 1 juli 1995överklagas kammarrätts avgöranden i socialförsäkringsmål tillFörsäkringsöverdomstolen. Vid den nyssnämnda tidpunkten läggsFörsäkringsöverdomstolen ned och dess arbetsuppgifter övertas avRegeringsrätten (prop. 1992/93:215, JuU33, rskr. Isistnämnda lagstiftningsärende beslöts också att länsrättfr.o.m. som första domstolsinstans prövar vissamål som överklagas från Arbetsmarknadsstyrelsen.Vid slutligt avgörande i sak av socialförsäkringsmål ärlänsrätt domför med en lagfaren domare och tre nämndemän ienlighet med huvudregeln i 17 § lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar (AFDL). När kammarrätt avgör sådana målskall nämndemän ingå i rätten, om nämndemän ingått i länsrätten,enligt 20 kap. 11 § andra stycket lagen (1962:381) om allmänförsäkring. Av 18 § tredje stycket 11 AFDL framgår att länsrättalltid är domför med en lagfaren domare ensam i mål i vilketsaken är uppenbar, således också i socialförsäkringsmål.I propositionen (s. 162) föreslås att nämndemannamedverkan isocialförsäkringsmål i kammarrätt upphör fr.o.m. den 1 juli1995. Som skäl anförs att i kammarrätt förekommer medverkan avnämndemän, utöver i mål om socialförsäkring, endast i mål somrör tvångsomhändertagande av personer samt i mål omverkställighet enligt 21 kap. föräldrabalken.Socialförsäkringsmålen liknar, sägs det, till sin karaktär målsom avser bistånd enligt socialtjänstlagen eller bidrag enligtt.ex. lagen (1992:1574) om bostadsanpassningsbidrag. De sägsdäremot inte ha någon likhet med de mål varinämndemannamedverkan i övrigt förekommer i kammarrätt. Ikonsekvens med detta och med att Försäkringsöverdomstolensuppgifter fr.o.m övertas av Regeringsrätten, ivilken domstol någon lekmannamedverkan inte förekommer, börnämndemannamedverkan i kammarrätt i socialförsäkringsmålupphöra från samma tidpunkt. Förslaget innebär ändringar i lagen(1962:381) om allmän försäkring, lagen (1973:370) omarbetslöshetsförsäkring och lagen (1973:371) om kontantarbetsmarknadsstöd.I motionerna Ju9 (fp) och Ju10 (s) begärs att nämndemänsmedverkan i socialförsäkringsmålen i kammarrätt skall behållas.Motionärerna framhåller att svensk socialförsäkring bygger påprincipen om generell rätt för alla medborgare att ta del av deolika trygghetsanordningarna. De beslut som fattas har iflertalet fall stor och i många fall avgörande ekonomiskbetydelse för den enskilda individen. Detta tillsammans med attbesluten i många fall grundar sig på bedömningar av denenskildes försörjningsförmåga har, enligt motionärerna, varitvägledande för den hittillsvarande ordningen med inslag avlekmän i besluts- och rättskipningsprocessen. Motionärerna anföratt det framlagda förslaget innebär en allvarlig försämring sompå sikt kan medföra risk för urholkning av socialförsäkringenslegitimitet.Socialförsäkringsutskottet har i sitt yttrande anfört attsocialförsäkringsmålen kan röra tillfälliga och många gångerkortvariga ersättningsförhållanden. Flertalet mål omsjukpenning och föräldrapenning kan räknas dit. Målen kanemellertid också handla om ersättningar som är avsedda att utgesunder en lång följd av år och som är av utomordentligt storbetydelse för den enskildes försörjning. Till den senare gruppenhör ersättningar i form av sjukbidrag/förtidspension,vårdbidrag, handikappersättning, livräntor frånarbetsskadeförsäkringen och från lagen om statligtpersonskadeskydd m.m. kan därförinte dela den i propositionen framförda uppfattningen attsocialförsäkringsmål av sistnämnda art till sin karaktär liknarmål om socialbidrag eller bostadsanpassningsbidrag, som snararekan jämföras med socialförsäkringsmål om kortvarigareersättningar.Socialförsäkringsutskottet anför vidare att de viktigasteskälen som kan anföras för ett lekmannainflytande viddomstolsavgöranden är allmänhetens intresse av insyn, kontrolloch medinflytande. De mål där nämndemäns synpunkter ocherfarenheter bäst kan komma till sin rätt är mål därskälighetsbedömningar ofta förekommer och där erfarenheter frånolika områden av samhällslivet behövs. Sådana erfarenheter ärenligt socialförsäkringsutskottets mening särskilt viktiga isocialförsäkringsmål som rör långa ersättningsperioder ochbetydande belopp och som i merparten av fallen utgör denförsäkrades enda försörjning för lång tid framöver.Lagstiftningen inom socialförsäkringsområdet är i synnerheti de nämnda målen om förtidspension m.m. utformad som enramlagstiftning med bestämmelser som lämnar utrymme förbetydande lämplighets- och skälighetsöverväganden. Målen rörpersoner vars förhållanden i många fall socialt, medicinskt ocharbetslivsmässigt är komplexa och mångfasetterade.Bestämmelsernas utformning medger att individuella förhållandenkan beaktas vid bedömning av ersättningsrätten. Mot bakgrund avdet anförda anser socialförsäkringsutskottet att starka skältalar för att nämndemannamedverkan behålls i sådanasocialförsäkringsmål som i försäkringskassorna prövats endast isocialförsäkringsnämnd, dvs. mål som avses i 18 kap. 21 § lagenom allmän försäkring. Dessa är mål om förtidspension, särskildefterlevandepension, handikappersättning och vårdbidrag samtvissa arbetsskademål m.fl. enligt andra författningar. Målenmotsvarar, med undantag för mål som avses i 20 kap. 10 § sammalag, också de målgrupper i vilka nämndemän, enligt dedomförhetsregler som gällde för försäkringsrätterna, skulledelta i avgörandena.1993 års domarutredning har enligt sina direktiv haft iuppdrag att se över frågan om avstående frånnämndemannamedverkan i andra instans. I sitt betänkande (SOU1994:99) Domaren i har utredningen (delA s. 311) avstått från att bedöma denna fråga med hänsyn tillden pågående utredningen om hovrättsprocessen(; dir. 1993:38). I betänkandet redovisasdock olika åsikter som utredningen inhämtat vid informellaförfrågningar bland hovrätts- och kammarrättsdomare. Här harframkommit att det inte föreligger några generellt negativaerfarenheter av nämndemännens medverkan i dömandet i dessadomstolar, även om det också finns kritiska synpunkter avprincipiell natur. Från kammarrättshåll har t.ex. pekats på attdet kan ifrågasättas om nämndemännen verkligen borde medverka ialla typer av socialförsäkringsmål som kommer upp till prövningi kammarrätterna. Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Justitieutskottet gör följande bedömning.Utskottet vill, liksom tidigare, erinra om att det rått enbred enighet om att den lekmannamedverkan som föreligger i våradomstolar är av stort värde av flera skäl. Först och främstutgör lekmannainflytande en garanti för att domstolarnasavgöranden ligger i linje med allmänna rättsuppfattningar isamhället. Av särskilt värde är lekmannamedverkan när det gällerbedömningsfrågor, t.ex. angående bevisvärdering ochskälighetsavvägningar; lekmännens medverkan bidrar därigenomtill att medborgarnas förtroende för rättskipningenupprätthålls. Vidare tillgodoser lekmännen medborgarnas intresseav insyn i domstolarnas verksamhet (JuU 1982/83:32 s. 19).Mot bakgrund av denna utskottets principiella inställning harutskottet uppfattningen att de skäl som framförs i propositionenför att ändra på domförhetsreglerna i socialförsäkringsmål ikammarrätt inte har tillräcklig bärkraft. Utskottet delarsåledes motionärernas uppfattning att nämndemän ävenfortsättningsvis bör medverka i kammarrätt vid avgörandet avsocialförsäkringsmål. Utskottet avstyrker således med anledningav motionerna Ju9 och Ju10 bifall till propositionen i dennadel.Härutöver vill utskottet anföra att det enligt utskottetsuppfattning i och för sig kan göras en uppdelning avsocialförsäkringsmålen på det sätt somsocialförsäkringsutskottet föreslår och som innebär attlekmannamedverkan behålls endast i sådana mål som avgjorts avsocialförsäkringsnämnd enligt 18 kap. 21 § lagen om allmänförsäkring. Dessa mål rör långa ersättningsperioder ochbetydande belopp och utgör i merparten av fallen den försäkradesenda försörjning . Den avsocialförsäkringsutskottet föreslagna ordningen har dessutomgällt tidigare i försäkringsrätterna. Utskottet är dock iförevarande ärende inte berett att föreslå någon ändring avgällande regler. Utskottet utgår i stället från att regeringenefter sedvanlig beredning återkommer med förslag till riksdagenom det skulle bedömas lämpligt.Prövningstillstånd i kammarrättRiksdagen beslutade att införa regler omprövningstillstånd i kammarrätt. Reglerna är utformade eftermönster av vad som gäller för prövningstillstånd i hovrätt. Detinnebär att prövningstillstånd får beviljas om det finnsanledning att ändra länsrättens avgörande (ändringsdispens), omdet är av vikt för ledningen av rättstillämpningen attöverprövning görs (prejudikatdispens), eller om det annars finnssynnerliga skäl att pröva talan (extraordinär dispens). Degrundläggande bestämmelserna om prövningstillstånd i kammarrättinfördes i 34 a § förvaltningsprocesslagen (1971:291). Regler omvilka mål eller målgrupper som skall omfattas av krav påprövningstillstånd skall tas in i de materiella författningarna(prop. 1993/94:133, JuU24, rskr. 319).I propositionen (s. 34) anfördes att ett system medprövningstillstånd i kammarrätt inte kan göras helt generellt.Det måste för varje måltyp prövas om prövningstillstånd skallkrävas vid överklagande till kammarrätt. Vissa allmännaprinciper skulle dock gälla. Det underströks att enförutsättning för prövningstillstånd är att målet överklagatsfrån länsrätt. Vidare borde prövningstillstånd användas främst ide fall målet prövats av en förvaltningsmyndighet innan detprövats av länsrätt. Det sades vidare att på motsvarande sättsom det i fråga om vissa mål kan vara motiverat med ett undantagfrån regeln om att den första domstolsprövningen skall ske ilänsrätt, kan det finnas skäl för ett undantag när det gällerkrav på prövningstillstånd också för vissa typer av mål. Fråganbör därför prövas målgrupp för målgrupp.I den nu aktuella propositionen föreslås attprövningstillstånd skall införas för bl.a. socialförsäkringsmåli ledet länsrätt--kammarrätt.Socialförsäkringsutskottet förordar i sitt yttrande attprövningstillstånd inte skall införas i sådana mål som iförsäkringskassorna prövats endast i socialförsäkringsnämnd,dvs. mål som avses i 18 kap. 21 § lagen om allmän försäkring.Skälet anges vara att frågan om vägledande avgöranden förförsäkringskassorna och länsrätterna från kammarrätter ochRegeringsrätten enligt socialförsäkringsutskottets mening är avväsentlig betydelse för socialförsäkringsmålen. Särskilt börbeaktas, anförs det, att en alltför liberal praxisbildningoförutsett kan tungt belasta de offentliga finanserna, liksomatt en alltför restriktiv praxisbildning kan drabba de enskildaförsäkrade hårt. Här erinras om genomförda storaförändringar när det gäller arbetsskadeförsäkringen och vidareförutskickade ändringar i bestämmelserna omförtidspensioneringen. Avslutningsvis anförs att inte minst motbakgrund av att de genomförda och pågående förändringarna intekommer att omfattas av den praxisbildning som finns iFörsäkringsöverdomstolen är det angeläget att överinstansernafår goda möjligheter att utbilda en ny praxis på dessa områden.Justitieutskottet gör följande överväganden.Som anförs i propositionen var socialförsäkringsmålen en heltny måltyp för länsrätterna och kammarrätterna när dessa måltillfördes dem . Den nya instansordningen har gällt såpass länge att både länsrätterna och kammarrätterna hartillägnat sig en god kompetens och erfarenhet påsocialförsäkringsområdet. Detta har naturligtvis underlättats avatt de flesta domarna i de nedlagda försäkringsrätterna numeratjänstgör i länsrätt eller kammarrätt.Utskottet delar den i propositionen framförda uppfattningenatt det nu bör ställas krav på prövningstillstånd isocialförsäkringsmålen i ledet länsrätt--kammarrätt.