bet · GH01LU19 · 1994-03-15 00:00:00 — Somframgår av det ovan redovisade gäller för både god man ochboutredningsman en mängd bestämmelser som syftar till att geerforderliga garantier för att uppdragen sköts korrekt.Utskottet avstyrker med det anförda bifall till motion L414.NamnlagenMed mellannamn avses enligt nu gällande namnlag (1982:670) vadsom i den äldre namnlagen kallades tilläggsnamn.Mellannamn skall alltid bäras mellan förnamn och efternamn.Genom ordningen med mellannamn ges make möjligheter att visabåde sin nuvarande och tidigare familjeanknytning. Maken kanockså genom mellannamn upprätthålla namnsamhörighet med barn itidigare äktenskap. För barn finns möjlighet att genommellannamn visa samhörighet med båda sina föräldrar när dessahar olika efternamn. Detsamma gäller adoptivbarn ochfosterföräldrar i förhållande till resp. adoptivföräldrar ochfosterföräldrar.Namnlagens bestämmelser om rätt att bära mellannamn(24--29 §§) innebär i huvudsak följande. En make som harförvärvat den andra makens efternamn får bära ett tidigareefternamn som mellannamn. Har båda makarna under äktenskapetbehållit sina tidigare efternamn, får en av dem med den andremakens samtycke bära den andres efternamn som mellannamn, underförutsättning att namnet inte har förvärvats på grund av etttidigare äktenskap. Ett barn till föräldrar med skilda efternamnfår -- om barnet förvärvat den ena förälderns efternamn -- bäraden andres efternamn som mellannamn. Om den ene av föräldrarnagifter sig med någon annan än den andre föräldern och förvärvarden nya makens efternamn får barnet det namnet som mellannamn omden nye maken samtycker till det. För adoptivbarn finns vissaytterligare möjligheter att bära mellannamn. Särskildabestämmelser finns också om fosterbarns rätt att bäramellannamn.Den som vill bära ett mellannamn skall anmäla detta tillskattemyndigheten. Vill han eller hon inte längre bäramellannamnet skall också anmälan härom göras tillskattemyndigheten. Till skillnad från efternamnet ärmellannamnet personligt och kan inte föras vidare till makeeller barn.I motion L903 av () begärs tillkännagivandeom en ändring i namnlagen i syfte att göra det möjligt försyskon att ha samma mellannamn. Yrkandet framställs mot bakgrundav två i motionen redovisade fall där nuvarande bestämmelserhindrar en sådan ordning. I båda fallen har ett barn till giftaföräldrar med samma efternamn vägrats att ta samma mellannamnsom ett äldre syskon fått under tid då föräldrarna varitsammanboende och haft skilda efternamn. Motionären menar att deti sådana fall borde vara rimligt att alla syskonen får ha sammamellannamn.Utskottet erinrar om att rätten att bära mellannamn tillkommitfrämst i syfte att bereda möjlighet för make att visa bådenuvarande och tidigare familjeanknytning. När det gäller rättentill mellannamn för barn föreslogs i samband med tillkomsten avden nuvarande namnlagen att sådan rätt liksom lagendast skulle tillkomma adoptivbarn (prop. 1981/82:156). Efterförslag av utskottet (bet. LU 1981/82:41, rskr. 357) infördesemellertid den ovan redovisade bestämmelsen om att barn som harförvärvat ett efternamn, som endast den ene av föräldrarna bär,som mellannamn skall få bära den andre förälderns efternamn(25 §). Utskottet konstaterade därvid att det visserligenförelåg vissa praktiska skäl mot en ordning med mellannamn förbarn. För en sådan ordning talade emellertid enligt utskottetsmening andra skäl, framför allt att familjesamhörigheten kundestärkas om barnet hade namngemenskap med båda föräldrarna.Enligt utskottet hade dessa skäl en sådan tyngd att bestämmelsenom rätt för barn att bära mellannamn borde införas. Vidutformande av en sådan bestämmelse borde enligt utskottetbeaktas att ändamålet med mellannamn för barn är att visasamhörighet mellan barnet och den av föräldarna vars efternamnbarnet inte förvärvat. För detta ändamål var det enligtutskottet tillräckligt att barnet som mellannamn fick bära detefternamn som den föräldern bär. Utskottet ansåg däremot attanledning saknades att ge barnet rätt att som mellannamn tat.ex. förälders namn som ogift. Inte heller borde komma i frågaatt barn som mellannamn får välja moderns eller fadernsmellannamn.Utskottet kan konstatera att reglerna namnlagsåledes bygger på en omsorgsfull avvägning mellan å ena sidanintresset av namnstabilitet och å andra sidan den enskildesönskemål om att själv få bestämma vilket namn han eller honskall bära. Som utskottet påpekat tidigare vid behandlingar avmotioner med begäran om ändringar i namnlagen (bet. 1990/91:LU3och 1991/92:LU32) bör det därför krävas starka skäl för att mani något mera väsentligt avseende skall frångå den nuvarandeordningen. Några skäl för att den grundläggande principen bakomnamnlagens regler om mellannamn för barn nu bör överges har inteframkommit.Utskottet avstyrker på grund av det anförda bifall till motionL903. beträffande hindersprövningatt avslår motion 1993/94:L401,2. beträffande bodelning vid äktenskapsskillnadatt avslår motionerna 1993/94:L416 och 1993/94:L424,3. beträffande gemensam vårdnadatt avslår motion 1993/94:L427,4. beträffande barns ställning i vårdnads- och umgängesmålatt avslår motionerna 1993/94:L417, 1993/94:L419,1993/94:L425 och 1993/94:So610 yrkande 10,5. beträffande underhållsskyldighet och kostnader förumgänge med barnatt avslår motionerna 1993/94:L407, 1993/94:L418,1993/94:L423, 1993/94:L426 och 1993/94:So610 yrkande 8,6. beträffande verkställighet av vårdnads- ochumgängesavgörandenatt avslår motionerna 1993/94:L409 och 1993/94:L411,7. beträffande olovliga bortföranden av barnatt avslår motion 1993/94:L420,8. beträffande barns arvsrättatt avslår motionerna 1993/94:L402 och 1993/94:L421,9. beträffande återgång av gåvaatt avslår motion 1993/94:L404,10. beträffande boutredningsmanatt avslår motion 1993/94:L414,11. beträffande mellannamnatt avslår motion 1993/94:L903.Stockholm den 15 mars 1994På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (),(nyd), (), (),() och Per ().