bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — I det avsnitt ipromemorian som behandlar behovet av åtgärder rörandebestämmelserna om olaga våldsskildring anför Justitiekanslernatt det inte är någon uppgift för honom att i förevarandesammanhang gå in på en närmare värdering av domen. Han vill föregen del endast framhålla att domen enligt hans mening knappasttvingar till den slutsatsen att varje framställning av likartatinnehåll skall anses straffri.Justitiekanslern överväger i promemorian om formuleringen i 16kap. 10 b § BrB om pornografisk olaga våldsskildring bordejämkas något så att de fall den är avsedd att belägga med straffmed större säkerhet kan beivras genom åtal. En sådan åtgärdsynes enligt Justitiekanslerns uppfattning emellertid krävagrundlagsändring. Vidare kan det enligt Justitiekanslerns meninginte hävdas att det i rättspraxis ännu har blivit helt klart attden nu gällande lydelsen av den ifrågavarande bestämmelsen inteskulle vara tillräcklig för sitt ändamål. Justitiekanslern anseremellertid att frågan är värd att överväga närmare närerfarenheterna har blivit större.Hösten 1993 behandlade någramotionsyrkanden om översyn av bestämmelsen om olagavåldsskildring vilka var föranledda av den nämnda hovrättsdomen.Konstitutionsutskottet noterade att domen enligtJustitiekanslerns mening knappast tvingar till den slutsatsenatt varje framställning av likartat innehåll skall ansesstraffri och att Justitiekanslern ansåg att möjligheterna attuppnå fällande domar i sådana fall således inte skulle varauttömda. hade inhämtat attJustitiekanslern hade väckt flera åtal för olaga våldsskildringomfattande videogram med skildringar av det slag som var föremålför prövning i hovrättsdomen. Enligt konstitutionsutskottetsmening fanns anledning att avvakta ytterligare erfarenheter avtillämpningen av straffbestämmelsen om olaga våldsskildring ochav den nya yttrandefrihetsgrundlagen innan ställning togs tillbehovet av ytterligare lagstiftningsåtgärder.Stockholms tingsrätt meddelade (DB 3) en domi ett mål där Justitiekanslern fört talan om ansvar för bl.a.olaga våldsskildring avseende fistfucking. Tingsrätten uttalar isina domskäl bl.a. att lagförarbetena med kommentar måsteuppfattas så att det för straffbarhet i fråga om sexuelltvideovåld krävs att skildringen är ägnad att hos åskådaren ingeföreställningen att offret utsätts för våld, det vill sägaupplever smärta. I fråga om sexuellt tvång krävs på motsvarandesätt att skildringen är ägnad att hos åskådaren ingeföreställningen att offret mot sin vilja tvingas underkasta sigen kränkande eller nedvärderande behandling av sexuell natur.Tingsrätten dömde för olaga våldsskildring avseende ett stortantal videogram av här aktuell natur.Utvidgning av det straffbara områdetMotionernaI motionerna 1993/94:Ju810 yrkande 17 av . (nyd) och 1993/94:A815 yrkande 48 av m.fl.(c) begärs en utvidgning av bestämmelsen om olaga våldsskildringså att s.k. fistfucking faller inom det straffbara området.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet konstaterar med hänvisning till Stockholmstingsrätts ovan berörda dom att rättspraxis förefaller utvecklaspå det sätt som Justitiekanslern förutsåg i sin tidigareomnämnda promemoria. kan det enligtjustitieutskottet inte anses påkallat med någon utvidgning avrekvisiten för olaga våldsskildring.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet finner inte skäl att frångå sinbedömning och avstyrker följaktligenmotionerna.Kriminalisering av innehav av olaga våldsskildringMotionernaI motionerna 1993/94:K426 yrkande 2 av . (nyd) och 1993/94:K440 yrkande 2 av (nyd) begärs att skall besluta utvidga förbudet motolaga våldsskildring till att även avse innehav. Enligtmotionärerna är detta en viktig jämställdhetsfråga. Samhälletbör enligt motionerna inte tolerera att kvinnor förnedras ochutnyttjas i pornografiska våldsskildringar. Yrkandet omfattaräven de situationer där män utnyttjas på samma sätt.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet erinrar till en början om att det har tagitställning för ett förbud att inneha barnpornografi.Justitieutskottet anför att de skäl av kriminalpolitisk natursom justitieutskottet anfört i det sammanhanget inte gör siggällande med samma styrka beträffande olika typer av olagavåldsskildringar. pekar särskilt på att det ärvuxna människor som agerar vid framställningar av sådanaskildringar. Det får enligt justitieutskottet förutsättas attmedverkandet sker frivilligt och att det skildrade våldetframställts genom olika former av tekniska effekter för att gesken av verkligt våld. När det gäller barnpornografi däremot fårman enligt justitieutskottet utgå från att det som regel är ettverkligt övergrepp som skildras. Det går således inte att idetta sammanhang dra paralleller mellan barnpornografi och olagavåldsskildringar.Konstitutionsutskottets bedömningGrundlagsprincipen om skydd för informationsbärare utgör sedanlänge en rättsligt och psykologiskt verkande spärr motbegränsningar i informationsfriheten. För att göra undantag fråndenna viktiga princip måste enligt konstitutionsutskottetsynnerligen starka skäl tala därför. Sådana skäl kan enligtkonstitutionsutskottets mening föreligga när det gäller innehavav barnpornografi men däremot inte i fråga om innehav av olagavåldsskildring i övrigt.Som justitieutskottet anför torde flertalet fall av olagavåldsskildring produceras med frivilligt medverkande vuxna ochmed hjälp av olika tekniska effekter i syfte att ge sken avverkligt våld. Man kan därför enligt konstitutionsutskottetsmening inte alls på samma sätt som i fråga om barnpornografiutgå från att det är en verklig brottslig handling som skildras.Barnpornografibrottet förutsätter nämligen ettföregående brott genom en mot barnet riktad brottslig gärningenligt 6 kap. . Utgångspunkten när det gällerbarnpornografi är vidare att barn måste skyddas från attutsättas för en sådan djup kränkning som kan medföra att heladeras uppväxt och därefter vuxna liv blir förstört. Olagavåldsskildring och barnpornografi kan därför inte jämställas idetta sammanhang. anser med hänsyn tilldet anförda att det inte kan komma i fråga att överväga enkriminalisering av innehav av olaga våldsskildringar ochavstyrker således motionerna.Utredningar om videovåldets negativa effekterBakgrundRådet mot skadliga våldsskildringar ()tillkallades och skall enligt sina direktiv (dir.1990:40) ha i uppgift att samordna verksamhet mot skadligavåldsskildringar i rörliga bilder. Rådet skall bl.a.kontinuerligt följa de erfarenheter som massmedie- ochpåverkansforskare gör på området. Rådet skall också fortlöpandege information om sitt arbete och om deeffekter som uppnås till följd av regeringens åtgärdsprogram.Rådet kan ta initiativ till projekt inom forskning,utbildningsväsende och föreningsliv. Det kan enligt direktivent.ex. gälla studier av skilda samhällsgruppers videokonsumtion,lokala projekt med ambition att kartlägga utbudet, arbete medmedieprogram eller kvalitetsinbrytningar på videomarknaden.Rådets uppgift skall vara att föreslå de projekt som här kanvara lämpliga.I rådets uppdrag har bl.a. ingått att överväga om det ärlämpligt att förändra de nu gällande åldersgränserna föroffentlig visning av film eller att införa nya, t.ex. en18-årsgräns. Rådet har i ett delbetänkande (SOU 1993:39) Engräns för filmcensuren redovisat resultatet av sinaöverväganden. I betänkandet redogörs i två avsnitt, som utgörgrunden för rådets överväganden och förslag, för vad forskningenför närvarande vet om barn och ungdomars mediebeteende och omeffekterna av medievåldet. Det anges bl.a. att den senastegenomgången av forskningen på området gjorts i en antologi år1993. I denna har ett antal forskare -- med ekonomiskt stöd frånVåldsskildringsrådet -- gett del av sina erfarenheter i dessafrågor. Antologin innehåller ett mycket stort antal referensertill tidigare utförd forskning. Rådet anser att mansammanfattningsvis kan säga att kunskapen om bildvåldetseffekter ökat under senare år.I betänkandet 1993/94:KU1 tog ställningtill motionsyrkanden om utredning av videovåldets negativaeffekter. konstaterade att det pågickforskning vad gäller effekterna av medievåld. Mot bakgrundhärav, och med hänsyn till de uppgifter som Våldsskildringsrådethar bl.a. vad gäller frågan om forskning inom området, fanns detenligt inte anledning för attvidta någon åtgärd med anledning av motionsyrkandet.MotionernaI två motioner, 1993/94:K402 av och () och 1993/94:K430 av m.fl. (s)begärs att videovåldets negativa effekter skall utredas.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet uttalar förståelse för syftet medmotionerna. Enligt justitieutskottets mening kan det inteuteslutas att t.ex. barn och ungdom på ett negativt sättpåverkas av det utbredda våldet i bl.a. filmer. Tvärtom framstårdet enligt justitieutskottet som sannolikt att sådana effekterfinns även om de är svåra att påvisa. är dockmed hänvisning till det arbete som gjorts ochdet som pågår inte berett att förorda att ytterligareutredningsarbete inleds.Enligt justitieutskottets mening finns det heller ingenanledning att, från straffrättsliga utgångspunkter, nu initieraen ny översyn av lagstiftningen.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet delar justitieutskottets bedömning ochavstyrker därmed motionerna.ÖvrigtUnder ärendets beredning har konstitutionsutskottetuppmärksammat ett behov av justering av lydelsen i 3 kap. 17 §lagen (1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningensoch yttrandefrihetsgrundlagens områden (tillämpningslagen). Medbegagnande av sin initiativrätt föreslår konstitutionsutskottetatt justeringen görs på sätt som framgår avkonstitutionsutskottets hemställan (mom. 10 och 11). beträffande kriminalisering av innehav av barnpornografimed ikraftträdande den 1 januari 1999att med anledning av motionerna 1993/94:K401,1993/94:K403, 1993/94:K404, 1993/94:K405, 1993/94:K406,1993/94:K410, 1993/94:K411, 1993/94:K412, 1993/94:K415 yrkandena1 och 2, 1993/94:K417, 1993/94:K424 yrkande 1 i denna del,1993/94:K426 yrkande 1, 1993/94:K427, 1993/94:K432 yrkande 1,1993/94:K436 yrkande 1, 1993/94:K439, 1993/94:K440 yrkande 1,1993/94:K445 yrkandena 1, 2 och 3, 1993/94:U615 yrkande 12 samt1993/94:Ju809 yrkande 5 och med avslag på motionerna1993/94:K407 yrkande 3 och 1993/94:K436 yrkande 2 som vilandeantar av i bilaga 8 framlagda förslagtill lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och lag omändring i yttrandefrihetsgrundlagen,res. (m), (fp)2. beträffande andra åtgärder mot barnpornografi fr.o.m. den1 januari 1995att med anledning av motion 1993/94:K445 yrkande 5som vilande antar av i bilaga 7 framlagdaförslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen och lagom ändring i yttrandefrihetsgrundlagen,3. beträffande begreppet barnatt med anledning av motionerna 1993/94:K407 yrkande2 och 1993/94:K436 yrkande 3 samt med avslag på motion1993/94:K424 yrkande 1 i denna del och yrkande 2 som sin meningger regeringen till känna vad anfört,4. beträffande straffskärpning för barnpornografibrottatt med anledning av motionerna 1993/94:K407 yrkande1, 1993/94:K415 yrkande 4, 1993/94:K432 yrkande 2 och1993/94:K445 yrkande 4 som sin mening ger regeringen till kännavad anfört,5. beträffande förbättringar inom polisorganisationen föratt bekämpa barnpornografibrottatt som sin mening ger regeringen till känna vadkonstitutionsutskottet anfört,6. beträffande samordnade nordiska insatser motbarnpornografiatt avslår motion 1993/94:K432 yrkande 3,7. beträffande utvidgning av det straffbara området vidolaga våldsskildringatt avslår motionerna 1993/94:Ju810 yrkande 17 och1993/94:A815 yrkande 48,8. beträffande kriminalisering av innehav av olagavåldsskildringatt avslår motionerna 1993/94:K426 yrkande 2 och1993/94:K440 yrkande 2,9. beträffande utredning om videovåldets negativa effekteratt avslår motionerna 1993/94:K402 och 1993/94:K430,10. beträffande lagen (1994:132) om ändring itillämpningslagenatt antar av i bilaga 9framlagt förslag till lag om ändring i lagen (1994:132) omändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter påtryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagensområden,11. beträffande lagen (1994:400) om ändring itillämpningslagenatt antar av i bilaga 10framlagt förslag till lag om ändring i lagen (1994:400) omändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter påtryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagensområden.Konstitutionsutskottet föreslår att ärendet avgörs efter enbordläggning.Stockholm den 3 juni 1994På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit:I beslutet har deltagit: (), BirgerHagård (m), (), (), (), (), (), Hans GöranFranck (s), (), * (nyd),(m), (), UllaPettersson (s), () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvaritvid den slutliga behandlingen av ärendet. *Ej närvarande vid justeringen. Kriminalisering av innehav av barnpornografi medikraftträdande (mom. 1)(m), (), (), HenrikS Järrel (m) och () anserdels att den del av yttrande på s.21 som börjar med "vill" och på s. 34slutar med "om tvångsåtgärder" bort ha följande lydelse:Sverige har ett internationellt sett uniktskydd för tryckfriheten genom tryckfrihetsförordningen. Detspeciella värde som vi tillmäter denna konstitutionellatradition har betonats i diskussionen om eneventuell svensk anslutning till EU. kanhär hänvisa till sina gjorda uttalanden i ärendet omgrundlagsändringar inför ett svenskt medlemskap i (bet.1993/94:50). Ett annat uttryck för denna uppfattning ärtillkomsten av yttrandefrihetsgrundlagen, som trädde i kraft den1 . För andra medier än det tryckta ordet geryttrandefrihetsgrundlagen ett skydd som motsvarar det som finnsi tryckfrihetsförordningen.Det nu anförda betyder inte att viktiga intressen inte kan fåföranleda undantag från den gällande huvudregeln om frihet attyttra sig i de särskilt grundlagsskyddade medierna. Ett sådantintresse är enskilda personers integritet, som inte får kränkasgenom förtal eller förolämpning i något medium. Det är helatiden fråga om en avvägning mellan motstående intressen däringet alltid tar över det andra, men där utgångspunkten ändå ärden principiella yttrandefriheten. Det är således inte möjligtatt göra vare sig en ensidig kriminalpolitisk eller rentyttrandefrihetsrättslig bedömning. Det är ocksåkonstitutionsutskottets uppgift att svara för de -- -- svåra avvägningar som måste göras.När det gäller skyddet för enskilda individer är det uppenbartatt ett sådant skydd är särskilt angeläget för dem som är mestvärnlösa, nämligen barnen. Detta skyddsvärde kommer till uttryckbl.a. Det är ett sådant synsätt somligger bakom att barnpornografibrottet ingår itryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagensbrottskatalog. Ett av de få undantagen från spridningsrättenenligt de båda grundlagarna avser också att skydda barn ochungdomar.Barnpornografi förutsätter ett hänsynslöstutnyttjande av barn. De som efterfrågar barnpornografi torde imånga fall vara i behov av någon form av psykiatrisk vård.Frågan om sådana behandlingsåtgärder ligger dock vid sidan av debedömningar som skall göras i detta ärende. Utvecklingen visardock enligt mening att vidtagnaåtgärder mot barnpornografi inte är tillräckliga.Konstitutionsutskottet anser att det framstår som stötande attenskilda personer fritt skall kunna ta befattning med materialsom skildrar mycket grova övergrepp mot barn. måste intresset av att hindra denfortlöpande integritetskränkning mot det skildrade barnet somvarje befattning med barnpornografiskt material utgör vägautomordentligt tungt. anser därför attdessa omständigheter i sig starkt talar för att också innehav avsådant material bör bedömas som en straffbar handling.Konstitutionsutskottet vill understryka att skyddet av barneninte kan känna några territoriella gränser. Barn i andra länderhar samma skyddsvärde som barn här hemma. En sådan grundsyn harspeciell betydelse när det, som i fråga om barnpornografi,oftast gäller barn från andra länder.Justitieutskottet har för sin del också funnit att starkakriminalpolitiska skäl talar för att innehav av barnpornografibör bli straffbart.Som tidigare redovisat väger även detryck- och yttrandefrihetsrättsliga intressena mycket tungt. Detbetyder dock inte att barnpornografi i sig är förtjänt avgrundlagens skydd. Brottet ingår redan bland tryck- ochyttrandefrihetsbrotten. Vad som i sammanhanget är problematisktär i stället att ingripanden mot innehav av tryckta skrifter ochannat särskilt grundlagsskyddat material är oförenligt medviktiga tryckfrihetsrättsliga principer, varav några är heltundantagslösa. Att göra det till ett brott att inneha sådanainformationsbärare som omfattas av tryckfrihetsförordningeneller yttrandefrihetsgrundlagen fordrar mycket starka skäl.Särskilt betänkligt ter det sig att bryta igenom det --med undantag för biografcensuren -- absoluta förbudet mot censuroch liknande åtgärder som föregriper materialets utgivning.Censurförbudet är en av tryckfrihetens verkliga hörnpelare,kanske den viktigaste i hela regelsystemet.I sammanhanget måste givetvis enligt konstitutionsutskottetockså beaktas att vad som framför allt bär upp detkonstitutionella skyddet för de grundläggande fri- ochrättigheterna är ett levande engagemang hos medborgarna för devärden för vilka dessa fri- och rättigheter är ett uttryck. Idetta ligger att de aktuella grundlagarnas regler måste förståsoch vara förankrade hos människorna. Annars kan reglernaslegitimitet sättas i fråga.Barnpornografi förutsätter nästan regelmässigt att vuxnamänniskor grovt och hänsynslöst utnyttjar barn sexuellt. En avstatsmakternas mest angelägna uppgifter är att vidta åtgärderför att barn skall skyddas mot övergrepp av olika slag. Ingenannan grupp är i samma behov av det allmännas stöd i olikaformer. Utgångspunkten är att barnen skall skyddas. De ärsärskilt skyddsvärda eftersom de är beroende av vuxna och löperstörre risk än vuxna att utsättas för övergrepp. Barn måsteskyddas från att utsättas för en sådan djup kränkning som kanmedföra att deras uppväxt skadas och därmed att deras vuxna livkan bli förstört.Barnpornografibrottet är unikt i det avseendet att det nästanalltid förutsätter ett föregående brott, nämligen en mot barnetriktad brottslig gärning enligt 6 kap. . I och försig kan även teckningar och tecknade filmer innefattabarnpornografibrott. Skälet härför är enligt motiven tillbestämmelsen att förekomsten av barnpornografi är en kränkningmot barn över huvud taget. Detta uttalande kan enligtkonstitutionsutskottets mening ses mot bakgrunden av att varjesexuell handling med ett barn är straffbar enligt 6 kap.brottsbalken.Sverige har genom konventionsåtaganden förpliktat sig attskydda barn från att förekomma i pornografiska sammanhang.Beträffande anförde Justitiekanslern i sittyttrande över departementspromemorian (Ds1993:80) Ökat skydd för barn att det, såvitt konventionenslydelse gav vid handen, saknades stöd för någon annan mening änatt inte kräver att innehav av barnpornografiskall kriminaliseras. Justitiekanslern utgick därför i sittyttrande, liksom hans företrädare tidigare hade gjort, från attdet inte kan anses föreligga någon folkrättsligt grundadförpliktelse för att införa straff för innehav avbarnpornografiska alster. En annan sak var enligtJustitiekanslern att till följd av sin anslutning tillkonventionen givetvis har ett ansvar för att dess ändamåluppfylls. Detta ansvar bör enligt Justitiekanslern utövamed höga ambitioner. Såvitt gällde medlen härför lämnadeemellertid, enligt Justitiekanslern, konventionen utrymme föratt välja lösningar som står i samklang med svensk rätt.Konstitutionsutskottet delar de bedömningar som Justitiekanslerni detta avseende har gjort.Som Lagrådet anför i sitt yttrande över de lagförslagregeringen remitterade dit är det intetillfredsställande att frågor om ändring av grundlag drivs undertidspress. Enligt mening behövs ettbrett beslutsunderlag innan ändringar vidtas som innebär ettgenombrott i de tryck- och yttrandefrihetsrättsliga principerna.Vad gäller frågan om en innehavskriminalisering avbarnpornografi anser att det föreliggandebeslutsunderlaget inte är tillräckligt för att man nu skallkunna ta ställning.Konstitutionsutskottet vill liksom Lagrådet framhålla attremissbehandling av lagförslag på detta områdeerfarenhetsmässigt brukar avkasta värdefulla synpunkter av bådesaklig och teknisk karaktär som kan tas till vara i beredningenav ärendet. Enligt mening bör redan avdetta skäl frågan om en kriminalisering av innehav avbarnpornografi bli föremål för en bred utredning där såväl detryckfrihetsrättsliga som de straffrättsliga aspekterna nogapenetreras. vill här särskilt peka på enviktig sådan aspekt. Grundlagsprincipen om skydd förinformationsbärare utgör en rättsligt ochpsykologiskt verkande spärr mot begränsningar avinformationsfriheten. Av största vikt är därför attutredningsarbetet leder till att grundlagsändringar får en sådanutformning att de inte medför några "smittoeffekter" i fråga ominformationsbärare med annat innehåll än barnpornografi.Konstitutionsutskottet kan som exempel på "smittoeffekt" peka pådet krav som förs fram motionsledes om kriminalisering avinnehav av olaga våldsskildring och som utskottet behandlar idet följande. Utredningsarbetet bör bedrivas så att de förslagsom utredningen lägger fram kan leda till lagstiftning som kanträda i kraft . En sådan beslutsordningleder således inte till ett senare ikraftträdande än omriksdagen redan i vår fattar ett första beslut om ettgrundlagsförslag som kan antas slutligt först efter 1998 årsval. Vad som har anförts om utredning och om förslag tillgrundlagsändringar bör med bifall till motion K407yrkande 3 och med anledning av övriga motioner i denna del somsin mening ge regeringen till känna.dels att hemställan under 1 bortha följande lydelse.1. beträffande kriminalisering av innehav av barnpornografimed ikraftträdande den 1 januari 1999att med bifall till motion 1993/94:K407 yrkande 3och med anledning av motionerna 1993/94:K401, 1993/94:K403,1993/94:K404, 1993/94:K405, 1993/94:K406, 1993/94:K410,1993/94:K411, 1993/94:K412, 1993/94:K415 yrkandena 1 och2, 1993/94:K417, 1993/94:K424 yrkande 1 i denna del,1993/94:K426 yrkande 1, 1993/94:K427, 1993/94:K432 yrkande1, 1993/94:K436 yrkandena 1 och 2, 1993/94:K439,1993/94:K440 yrkande 1, 1993/94:K445 yrkandena 1, 2 och 3,1993/94:U615 yrkande 12 samt 1993/94:Ju809 yrkande 5 som sinmening ger regeringen till känna vad konstitutionsutskottetanfört om utredning och om förslag till grundlagsändringar,Särskilda yttranden1. Kriminalisering av innehav av barnpornografi medikraftträdande (mom. 1), , och (alla m) anför:Procedurordningen för beredningen av ärendet som rör skärptlagstiftning mot barnpornografi uppvisar, enligt vår mening,betänkliga brister.Vår principiella inställning är att alla ändringar avgrundlagarna, inte minst de erkänt kompliceradeTryckfrihetsförordningen (TF) och Yttrandefrihetsgrundlagen(YGL), bör föregås av ett omsorgsfullt utredningsarbete som äveninnefattar beredning av lagstiftningsförslagen genom en ellerflera remissomgångar.Kravet på ett skäligt rådrum och tillräcklig betänketid införförslag om grundlagsändringar ligger bakom den s kniomånadersregeln, dvs. att regeringen senast föreett ordinarie val till måste anmäla ärendet iriksdagens kammare. Likaså att det, för att frångå dennagrundregel, krävs att 5/6 av ledamötermedger undantag från den (8 kap. 15 § regeringsformen).Härigenom garanteras att en minoritet -- som anser att ärendetär ofullständigt berett -- kan hindra en forceradgrundlagsändring. Bakom denna ordning döljer sig också ensträvan efter att uppnå så stor enighet som möjligt kringstiftande och/eller ändring av grundlag.Som framgår av vår reservation anser vi, i likhet med bl.a.Lagrådet, att frågan om en eventuell kriminalisering av innehavav barnpornografi är ofullständigt beredd. Dessutomförutsätter en innehavskriminalisering genombrott avyttrandefrihetsrättsliga principer (censurförbudet). Detta fårmera svåröverskådliga konsekvenser än vad som är fallet vidt.ex.