bet · GH01SfU10 · 1994-03-15 00:00:00 — I yrkande4 begärs ett tillkännagivande om att det särskildahögkostnadsskyddet bör vara relaterat till kostnaden förtandvården.I motion Sf29 anför m.fl. (nyd) attbehandling med implantat subventioneras i alltför högutsträckning och att de som utnyttjar de fördelaktiga reglernasällan tillhör de ekonomiskt svaga i samhället eftersom dessainte har råd med de höga egenavgifterna för sådan behandling.Motionärerna begär i yrkande 5 ett tillkännagivande om enbegränsning av subventioner på implantat.UtskottetI propositionen konstateras att det nuvarandehögkostnadsskyddet är konstruerat utan avseende på vårdbehov ochatt det på så sätt verkar kostnadsdrivande. Konstruktionen kandessutom leda till oönskade åtgärder i sig. Den i propositionenföreslagna konstruktionen är inriktad på patientens vårdbehovoch inte relaterad till en patients sociala situation eller hansbetalningsförmåga. Såvitt framgår av propositionen får, om detfinns ett behov av skydd mot höga tandvårdskostnader i övrigt,detta prövas inom ramen för andra delar av det socialatrygghetssystemet. Det föreslagna systemet skall dock kunnatillämpas i vissa oförutsedda situationer där tandvårdshälsan aven eller annan orsak drastiskt försämras.Huruvida den praxis, som enligt propositionen skall avgöra vadsom skall ersättas, skall fastställas av Riksförsäkringsverketeller annan eller om patienten skall få möjlighet att överklagaett beslut som innebär att en behandling inte skall omfattas avdet särskilda högkostnadsskyddet framgår dock inte avpropositionen.Utskottet delar de uppfattningar som framförs i propositionenoch avstyrker bifall till motion Sf26 yrkande 4.Ett system som grundas på diagnos och behandlingsbehov kanenligt utskottets mening inte tas till intäkt för att det är debäst ställda i samhället som gynnas och de som har det sämstställt som missgynnas. Utskottet avstyrker bifall till motionSf29 yrkande 5.Avgiftsfri tandvård m.m.Gällande ordningEnligt föreskrifter i tandvårdstaxan betalar försäkringskassanhela arvodet och kostnaden för tandtekniskt material vidbehandlingar till följd av missbildningar, defekter, avvikandereaktion mot dentala material, epileptiska anfall samtmuntorrhet efter strålbehandling och vid syndrom.Förhandsprövning av rätten till tandvårdsersättning skall skehos i fall med avgiftsfri tandvård.Förhandsprövning får vidare begäras av tandläkaren när enförsäkrads behov av tandvård är omfattande eller svårbedömt.Kassan prövar därvid om ersättning kan utges för den föreslagnabehandlingen. Även en patient kan begära förhandsprövning om hanönskar en annan behandling än den tandläkaren förklarat sigberedd att utföra inom ramen för försäkringen. Enligttandvårdstaxan skall förhandsprövning utöver ovan nämnda fallalltid ske vid omfattande protetisk behandling, när en patientbegär det, eller tandläkaren önskar utföra ytterligare ellerannorlunda behandling än vad som är nödvändigt för att uppnåfrån odontologisk synpunkt funktionella och utseendemässigtgodtagbara resultat eller när en patient kan antas varaberättigad till ersättning för tandvård enligt lagen omarbetsskadeförsäkring.I allmänna råd (1992:6)Tandvårdsförsäkringen anges att en avvikande reaktion motdentala material kan yttra sig i form av allergi ellerlichenförändringar. har också kvicksilverförgiftningomfattats av de allmänna råden. De allmänna råden bygger påSocialstyrelsens allmänna råd (SOSFS 1991:6) om utredning avpatienter som sätter sina symtom i samband med kvicksilver.Socialstyrelsen anger bl.a. att effekter på hälsan på grund avkvicksilver från amalgam är att kvicksilver kan orsakaallergiska kontakteksem. anger vidare att någrasamband i övrigt mellan långvarig kvicksilverexponering hosvuxna via amalgam och utveckling av hälsan inte har kunnatfastslås. Studier av befolkningsgrupper har inte kunnat visanågot samband mellan amalgamfyllningar och symtom ellersjukdomar, vilket dock inte utesluter att samband i enskildafall kunnat förekomma. Ett antal fallrapporter där sådanasamband antagits föreligga har också publicerats.För avgiftsfri vård i de nu nämnda fallen krävs enligt deallmänna råden att en förhandsprövning sker. Vidlichenförändringar rekommenderar attutredningen om ett eventuellt samband mellan förändringarna ochdet dentala materialet görs av en medicinsk eller odontologiskspecialist med särskilda sakkunskaper inom området. Videventuellt samband mellan allergiska reaktioner och dentalamaterial rekommenderar att ett sådantsamband skall anses föreligga om en allergologisk eller annanutredning visat att detta är sannolikt. En sådan utredning börgöras av specialistkompetent läkare med behörighet idermatologi.Vid sidan av den avgiftsfria tandvården finns även andramöjligheter för patienter att få ersättning vid utbyte avamalgamfyllningar. I de fall man inte har kunnat konstaterasamband mellan sjukdomsbesvär och amalgam kan patienten fåamalgamsanering ersatt som vid annan tandvårdsbehandling, dvs.ersättning med 30, 50 resp. från tandvårdsförsäkringen.Enligt de nämnda allmänna råden kan patienter som begär utbyteav amalgamfyllningar på grund av att de upplever sig varaskadade av dessa och som har långvariga sjukdomssymtom fåersättning om följande förutsättningar är uppfyllda. En läkaremed specialistkompetens bör personligen ha gjort en medicinskutredning av patientens tillstånd. Läkaren förutsätts därvid hagjort en helhetsbedömning av patientens situation ochdokumenterat den i ett utlåtande. Utlåtandet bör utmynna i ettuttalande om att det med hänsyn till patientens allmännahälsotillstånd inte föreligger några hinder att bytaamalgamfyllningarna. Utbyte av amalgamfyllningar i dessa fallskall dessutom förhandsprövas hos innanbehandling påbörjas.PropositionenEtt genomförande av förslagen i propositionen innebär att denavgiftsfria vården helt försvinner.I propositionen föreslås att patienter som behöverextraordinära tandvårdsinsatser som ett led i ensjukdomsbehandling skall omfattas av deregler som gäller för den öppna hälso- och sjukvården. För vissapatienter kan tandvårdsbehandling utgöra en nödvändigförutsättning i en total sjukdomsbehandling ochtandvårdsinsatser kan därför anses medicinskt motiverade. Isådana fall bör, anges det i propositionen, ett nära samarbeteetableras mellan medicinsk och odontologisk personal. När sådantandvårdsbehandling blir aktuell kommer således patienten atterlägga avgift för tandvården på samma sätt som gäller för öppensjukvård i övrigt.I propositionen anges som exempel på grupper av patienter somtillhör denna grupp sådana patienter som genomgårstrålbehandling i ansiktsregionen, eller som på grund avavvikande reaktion mot dentala material måste byta dessamaterial mot andra samt sådana med skador på grund avepileptiska anfall eller med medfödda missbildningar av tänderoch käkar.MotionerI en rad motioner tas upp frågor som berör amalgamsaneringsamt ersättning för sådan sanering.I motion Sf24 av och och tredje vice talmanBertil Fiskesjö (c) begärs ett tillkännagivande om att patientermed förgiftningssymtom av amalgam skall ingå i de grupper somkan få tandvårdsbehandling enligt de regler som gäller inom denöppna hälso- och sjukvården. Motionärerna framhåller att det ärangeläget att göra klart att även utbyte av amalgamfyllningar pågrund av kvicksilverförgiftningssymtom skall ingå i depatientgrupper som får tandvårdsbehandling av medicinska skäloch därmed följande lägre kostnader.Birgitta m.fl. (s) anför i motion 1993/94:So493 attriksdagen tidigare uttalat att det skall bli lättare att få enamalgamsanering ersatt av tandvårdsförsäkringen. Trots detta ärdet svårt att få sådana kostnader ersatta och handläggningen ide lokala försäkringskassorna innebär ofta en långdragenprocedur. I yrkande 8 begärs ett tillkännagivande omhandläggningen av amalgamsanering hos försäkringskassorna.Motionärerna anför vidare att de utgår från att den ipropositionen föreslagna regeln att ersättning skall kunna utgesenligt de regler som gäller inom den öppna hälso- och sjukvårdenför dem som på grund av avvikande reaktion mot dentala materialmåste byta dessa material mot andra skall kunna bidra till attlösa problemet med amalgamsanering. I yrkande 4 begärs etttillkännagivande om att regeringen uppmärksamt följer hur dennafråga utvecklas.Siw () begär i motion 1992/93:Sf212 etttillkännagivande om att nuvarande ordning med särskild utredningav diagnoser med anknytning till amalgamrelaterade sjukdomar börupphöra. Vid amalgamsanering bör det enligt motionären vara enläkare med specialistkompetens som avgör vilkabehandlingsinsatser som är nödvändiga.Liknande synpunkter anförs i motion 1992/93:Sf288 av MarianneAndersson m.fl. (c, fp), och motionärerna begär i yrkande 1 etttillkännagivande om att medicinsk kompetens bör avgöra vilkenbehandling som skall utföras. Motionärerna framhåller vidare attnär ett nytt system för ersättning inom tandvården tas i brukmåste särskild hänsyn tas till patienter där tandvården är endel av den sjukvårdande behandlingen. Motionärerna begär iyrkande 2 ett tillkännagivande härom. I motionen anges också attförsäkringssystemet måste uppmuntra en användning av nya metoderoch material för att åstadkomma alternativ för patienter medmetallallergier. I yrkande 6 begärs ett tillkännagivande härom.Även i motion 1993/94:So478 av m.fl. (v)framförs synpunkter på att det bör vara en specialistläkare somavgör om amalgamsanering är nödvändig och att saneringen dåskall ersättas som all annan medicinsk behandling. I yrkande 6begärs förslag från regeringen om hur problem som uppstår förpatienter vid amalgamsanering kan åtgärdas. I motion1992/93:So514 yrkande 5 av återfinnslikalydande synpunkter och yrkande.Bo Nilsson och () begär i motion 1992/93:Sf239ett tillkännagivande om behovet av kostnadsfri tandvård förpersoner med epilepsi. Tandlossning och andra sjukdomar ärenligt motionärerna mycket vanliga hos personer med epilepsi somanvänder viss medicin. En kostnadsfri tandvårdsbehandling skullebetyda mycket för dessa personer som ofta också har en svagekonomi.UtskottetI propositionen anges att som ett led i en medicinskrehabilitering kan eventuellt ingå ett utbyte avamalgamfyllningar även om ett säkerställt samband mellansjukdomsyttringar och fyllningarna inte kan fastställas. Dettabeslut skall fattas av medicinsk personal med erforderligkompetens. Frågan om förutsättningarna för och administrationenav ersättningen bör enligt propositionen behandlas i detfortsatta arbetet. Vidare bör en patient inom ramen för ettpremievårdsavtal ha rätt att, mot patientavgift och övrigavillkor enligt åtgärdstaxan, kunna få ett utbyte i de fall somför närvarande ersätts enligt 6 och 7 §§ tandvårdstaxan.Utskottet har under en följd av år behandlat frågor somsammanhänger med amalgamsanering och ersättning för sådanbehandling. Utskottet anser det väsentligt att dessa frågor kanfå en lösning i nu förevarande sammanhang och i det fortsattaberedningsarbetet. Enligt utskottets uppfattning bör detfortsättningsvis stå helt klart att om en läkare medspecialistkompetens uttalar att det sannolikt finns ett sambandmellan en patients sjukdomsbesvär och hans eller hennesamalgamfyllningar skall den åtföljande saneringen ersättas inomramen för reglerna i den öppna hälso- och sjukvården. I sambandmed den fortsatta beredningen bör även de administrativareglerna rörande behandlingsperiodernas längd m.m. ses över. Enamalgamsanering kan ofta sträcka sig , och det ärenligt utskottets mening inte rimligt att ett tidigare uttalandeav exempelvis en läkare, som lett till en föreslagen behandling,av administrativa skäl skall behöva omprövas. Utskottetförutsätter att dessa synpunkter beaktas i det fortsattaberedningsarbetet inom . Utskottet anser motdenna bakgrund att något uttalande från sida inte ärpåkallat med anledning av motionerna 1992/93:Sf212,1992/93:Sf288 yrkandena 1 och 2, 1992/93:So514 yrkande 5,1993/94:So478 yrkande 6, 1993/94:Sf24 och 1993/94:So493yrkandena 4 och 8.I proposition 1993/94:163 Riktlinjer för en fortsattkretsloppsanpassning av samhället -- åtgärder för att minskariskerna med en kemikaliehantering föreslås att användning avamalgam inom tandvården bör avvecklas senast . Ipropositionen anförs bl.a. att nu tillgängliga alternativ tillamalgam utvecklas och förbättras kontinuerligt och att dettaenligt regeringens uppfattning innebär att alternativen börkunna användas i ökande utsträckning. Ärendet behandlas förnärvarande av . Ett genomförande av det nämndaförslaget torde tillgodose syftet med motion 1992/93:Sf288yrkande 6.Enligt regeringens förslag skall en förhöjd årlig ersättninginom premietandvården enligt vissa kriterier kunna lämnas frånförsäkringen för patienter som på grund av långvarig sjukdomeller funktionshinder har ett omfattande tandvårdsbehov. För depatienter som anlitar tandvårdstaxan skall den tidigare omnämndasjälvrisken kunna reduceras. I propositionen anges att patientersom kan komma i fråga för denna förmån är sådana som på grund avläkemedelsintag har sämre förutsättningar för att bibehållatandhälsan. Som nämnts ovan kommer den helt fria tandvården vidinförandet av det nya systemet att helt försvinna. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motion 1992/93:Sf239.Landstingens ansvarGällande ordningEnligt 8 § TVL har landstingen ansvar för planeringen avtandvården inom sina resp. landstingsområden med utgångspunkt ibefolkningens behov av tandvård. Detta innebär att landstingenhar ett ansvar för att erforderliga resurser ställs tilltandvårdens förfogande och att dessa fördelas med utgångspunkt iolika patientgruppers behov av tandvård. Enligt förarbetena tillTVL (proposition 1984/85:79) kan, för att uppnå en rättvisfördelning, vissa gruppers behov och resurstilldelning kräva ensärskild redovisning till statsmakterna.MotionerMonica m.fl. (s) anför i motion Sf27 att vården undersenare år för kroniskt psykiskt sjuka personer förändrats motöppnare former vilket bl.a. inneburit att tandvården för dessagrupper försämrats. Enligt motionärerna är premietandvården enbra möjlighet att lösa tandvårdsbehovet för de psykiskt sjukamen formerna för att nå dem och förmå dem att ställa upp påbehandling måste preciseras. Motionärerna begär etttillkännagivande härom.I motion Sf29 yrkande 3 av m.fl. (nyd) begärsett tillkännagivande om att hemtandvård bör understödjas.UtskottetI propositionen föreslås att landstingen skall få etttydligare lagfäst ansvar för att det finns tillräckliga ochanpassade resurser för patienter med behov av särskildatandvårdsinsatser och att det vid behov bedrivs uppsökandeverksamhet samt att tandhälsoutvecklingen för dessa grupperföljs. Regeringen avser att återkomma till med deförslag till ändringar i TVL som anses nödvändiga. Syftet medmotion Sf27 får anses tillgodosett med det anförda.Vidare föreslås i propositionen att för de personer som harsvårt att själva efterfråga tandvård, t.ex. inom kommunaläldreomsorg, skall landstingen aktivt erbjuda tandvård samtfölja tandhälsoutvecklingen. Syftet med motion Sf29 yrkande 3får anses tillgodosett med det anförda.EtableringskontrollenGällande ordningFör att tandvård som inte meddelas vid folktandvård,odontologisk fakultet eller annars genom det allmännas försorgskall omfattas av tandvårdsförsäkringen gäller, som framgåttovan, att tandläkaren som lämnar vården är uppförd på en avförsäkringskassan upprättad förteckning.Enligt övergångsbestämmelserna till den lag varigenom denallmänna tandvårdsförsäkringen infördes fårRiksförsäkringsverket -- för att uppnå en utjämning avtillgången på tandläkare mellan olika delar av landet -- i denutsträckning som behövs, föreskriva bl.a. att tandläkare somefter utgången av avser att påbörja verksamhet i enskildtandvård inte skall föras upp på sådan förteckning.PropositionenI propositionen föreslås att begränsningen av etableringen förtandläkare skall upphöra. Anslutning till försäkringen skallkunna ske av såväl fysisk som juridisk person som bedrivertandvårdsverksamhet. För själva tandvårdsarbetet inom ettföretag måste naturligen krävas legitimation eller behörighetberoende på arbetsuppgifterna. Anslutningen av fysiska personerbör likaså avse legitimerad personal. Detta innebär att ävenlegitimerade tandhygienister själva kan få direkt anslutningtill försäkringen. De tandläkare som finns anslutna tillförsäkringen när det nya systemet träder i kraft bör inormalfallet kunna föras in i systemet genom en enkelomregistrering.I propositionen föreslås att tandläkaren på marknadsmässigagrunder skall upphandla tandtekniska arbeten och tandteknisktmaterial från leverantörerna. Ersättning till de tandtekniskalaboratorierna skall betalas av tandläkaren själv och inte avförsäkringskassan, vilket innebär att tandteknikerna kommer attsakna anslutning till försäkringen. I propositionen framhållsatt det nuvarande systemet är relativt krångligt och atttandläkarens ansvar för det tandtekniska arbetets kostnader inteär särskilt framträdande och att försäkringskassornaskontrollmöjligheter är små. För tandtekniskt arbete som omfattasav försäkringen, och som inte utförs av tandläkaren själv, skallenligt propositionen tills vidare gälla att endast tandtekniskalaboratorier inom folktandvården och av godkändaenskilda laboratorier får anlitas.MotionerIan m.fl. (nyd) begär i motion Sf29 yrkandena 2och 8 tillkännagivanden om att tandläkare resp.specialisttandläkare fritt skall få ansluta sig tillförsäkringen.I motion 1992/93:Sf238 anför m.fl. (v) attregeln att tandhygienister inte självständigt kan få anslutningtill försäkringen bl.a. kan medföra en försämrad förebyggandetandvård och därmed ökade samhällskostnader. Motionärerna begäratt får i uppdrag att utreda frågan om hurtandhygienisttandvården kan frikopplas från tandläkarvården.UtskottetRegeringens förslag innebär att såväl tandläkare somtandhygienister fritt kommer att kunna ansluta sig tillförsäkringen under förutsättning att de är legitimerade. Genomförslaget tillgodoses motionerna Sf29 yrkande 2 och1992/93:Sf238.ÖTF har avlämnat en kompletterande rapport, Premietandvård del2 -- Specialisttandvård, Särskilda patientgrupper, Uppföljningoch utvärdering och Högkostnadsskydd. Rapporten är utsänd tillnärmast berörda myndigheter och organisationer för eventuellasynpunkter. I propositionen anförs att en närmare översyn avspecialisttandvårdens organisation och finansiering bör ske medutgångspunkt i de förslag som utredningen framlagt. Nuvaranderegler för ersättning inom specialisttandvården bör behållas iavvaktan på resultatet av översynen. Utskottet delar dennauppfattning och avstyrker bifall till motion Sf29 yrkande 8.Som framgått ovan innebär regeringens förslag atttandteknikerna kommer att sakna anslutning till försäkringen ochtandläkarna skall själva svara för upphandling av tandteknisktarbete och material. Enligt utskottets uppfattning kan dettakomma att innebära risker med avseende på såväl kvaliteten pådet arbete som utförs som vilka material som kan komma tillanvändning. Det är därför enligt utskottets uppfattningsynnerligen väsentligt att den kontrollverksamhet somSocialstyrelsen utövar när det gäller att godkänna tandtekniskalaboratorier utövas med stor omsorg. Lika väsentligt är attSocialstyrelsen använder sig av de möjligheter som lagen(1993:584) om medicinsktekniska produkter ger att ställa krav påatt de produkter som släpps ut på marknaden har entillfredsställande säkerhet så att en hög nivå för skydd avhälsa och säkerhet åstadkommes samt att kontroll sker av attendast godkända produkter kommer till användning. Utskottet villäven framhålla vikten av att den planeradesamordningsdelegationen i sin uppföljande- och utvärderandeverksamhet tar fasta på de av utskottet framförda synpunkterna.Utskottet förutsätter vidare att även regeringen i det fortsattaarbetet beaktar och betonar det ovan redovisade.Barn- och ungdomstandvårdGällande ordningLandstingen svarar för barn- och ungdomstandvården t.o.m. detår patienten fyller . Denna tandvård, som alltså inteomfattas av försäkringen, är avgiftsfri. Fr.o.m. den 1 juli 1991finns dock inom barn- och ungdomstandvården möjlighet att ta utavgift av en patient som uteblivit från avtalat besök.Riksdagen har med anledning av proposition 1992/93:43 Ökadkonkurrens i verksamhet beslutat om vissa ändringar iTVL (bet. 1992/93:SoU9, rskr. 1992/93:105). Genom ett tilläggtill 5 § TVL har klargjorts att får sluta avtal medannan om att utföra uppgifter enligt lagen, medundantag av sådana uppgifter som innefattar myndighetsutövning.Ändringen syftar till att öka inslagen av konkurrens inom denkommunala verksamheten. Ett mindre antal landsting, bl.a.Stockholms läns, och och läns ibegränsad omfattning, har infört möjlighet till fritttandläkarval inom barn- och ungdomstandvården.PropositionenRegeringen anför i propositionen att den ser positivt på ökadfrihet att välja vårdgivare inom barn- och ungdomstandvården ochatt denna valfrihet bör öka. Regeringen avser att noga följautvecklingen i detta hänseende.MotionerIsa () begär i motion Sf28 att regeringen läggerfram ett särskilt lagförslag om rätt till fritt tandläkarval förbarn och ungdomar. Motionären anför att under år 1992med anledning av proposition 1992/93:43 om ökad konkurrens ikommunal verksamhet beslutade om en ändring av tandvårdslagen.Syftet med ändringen var att klargöra att kan slutaavtal med annan om att utföra uppgifter. Medanledning av en motion i detta sammanhang anfördesocialutskottet i betänkande 1992/93:SoU9 att utskottet utgickfrån att landstingen följer intentionerna i propositionen om attbarn och ungdomar fritt skall få välja tandläkare. Trots dettauttalande har mycket få landsting infört möjlighet till fritttandläkarval, och flera landsting har beslutat att inte införadenna möjlighet. Ett skäl för en sådan valfrihet är enligtmotionären den genomförda husläkarreformen som bl.a.innebär att barn och ungdom ges möjlighet att fritt väljahusläkare. Ännu ett skäl är att i sin utredningKonkurrens inom tandvården lämnat förslag till åtgärdsprogramför att åstadkomma konkurrens på lika villkor inom tandvården. Iprogrammet ingår att söka förmå samtliga tandvårdshuvudmän attinföra någon form av valfrihetsmodell för barn- ochungdomstandvård. Mot denna bakgrund är det enligt motionärenmotiverat att det i tandvårdslagen införs en skyldighet atterbjuda barn och ungdomar fritt tandläkarval.I motion Sf29 yrkande 9 av m.fl. (nyd) anförsatt privattandläkarna måste få reella möjligheter att konkurrerapå samma villkor som folktandvården i fråga om barn- ochungdomstandvård genom att förutsättningar för fri konkurrensskapas. Motionärerna begär ett tillkännagivande härom.UtskottetI betänkande 1991/92:SfU2 uttalade utskottet med anledning avett antal motioner att landstingens monopol vad gäller barn- ochungdomstandvård måste upphöra. Utskottet förutsatte därvid inom , utan något uttalande från riksdagenssida, skulle överväga förändringar för villkoren inom barn- ochungdomstandvården. Härefter har landstingen genom en ändring itandvårdslagen fått en lagstadgad möjlighet att sluta avtal medannan om att utföra uppgifter. Relativt fålandsting har dock begagnat sig av den möjligheten. En ökadkonkurrens inom barn- och ungdomstandvården innebär enligtutskottets uppfattning, förutom ökad valfrihet, också en ökadeffektivitet inom den kommunala sektorn. Denna uppfattning harockså framförts av , som anser att marknadernaför bl.a. barn- och ungdomstandvården bör öppnas för konkurrensgenom införande av t.ex. tandvårdspeng eller anbudskonkurrens.Utskottet lägger synnerlig vikt vid att denna fråga får enlösning och att man inom överväger deförändringar som kan anses nödvändiga för att monopoliseringenav barn- och ungdomstandvården avskaffas. Med hänsyn till detanförda anser utskottet att något uttalande från sidainte är påkallat med anledning av motionerna Sf28 och Sf29yrkande 9.Administrativa och ekonomiska effekterPropositionenI propositionen framhålls att en samtidig tillämpning av tvåparallella system inom tandvårdsförsäkringen inledningsvis kanvara administrativt krävande.