bet · GI01KU13 · 1994-11-17 00:00:00 — I betänkandet behandlas fem motioner från allmännamotionstiden och en motion från allmänna motionstiden 1993.Motionerna rör huvudsakligen beslutsunderlaget förpolitikerna och det officiella språket. Utskottet avstyrkerdessa motioner.Motionen rör förvaltningen av statsrådsvärdepappersinnehav. Utskottet avstyrker motionen med hänsyntill pågående beredning inom . Motioner väckta under allmänna motionstiden 19941993/94:K204 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att utreda utredandet.1993/94:K205 av (m) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till kännabehovet av fortsatta avregleringar,2. att hos regeringen begär att en handlingsplantas fram för avregleringar, om möjligt förenklingar av gällandelagstiftning samt gallring av föråldrade, överflödiga ellereljest uttjänta lagar.1993/94:K306 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom språklig vägledning.1993/94:K502 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom bättre offentligt beslutsunderlag.1993/94:K503 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att ett könsneutralt språk skall användasi propositioner angående ny eller ändrad lagstiftning, iförordningar och andra officiella dokument,2. att beslutar att använda ett könsneutralt språki enlighet med vad som i motionen anförts.Motion väckt under allmänna motionstiden 19931992/93:K206 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om inrättande av en fondav typ "blind trust" för statsrådens innehav av värdepapper. Beredning av beslut m.m.MotionerI motion 1993/94:K502 påpekar () attpolitiker behöver ett öppet, pedagogiskt beslutsunderlag somföljer vissa principer och som speglar olika sidors syn påproblem som skall lösas. Underlaget skall inte begränsapolitikernas handlingsfrihet utan öka deras förutsättningar attfatta bra beslut som är i medborgarnas intresse. Etiskaöverväganden skall enligt motionären vara en naturlig del av enanalys. Hon anför vidare att det i finns en modell församhällsekonomisk och finansiell konsekvensanalys som är välanpassad till den offentliga sektorns behov och somrekommenderas för regeringens propositioner. ,och ställer sig bakommodellen i skriften Bättre beslutsunderlag i den offentligasektorn -- en presentationsmodell (Förvaltningsrevisioneninformerar 1991:2). I den praktiska vardagen händer dock intemycket enligt motionären. Hon anser att bör kräva attmodellen skall prövas som underlag till de beslut riksdagenskall fatta, och hon begär att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i motionen om bättreoffentligt beslutsunderlag.I motion 1993/94:K204 av och ()hänvisar motionärerna till den redogörelse som i samband medbudgetpropositionen lämnats för verksamheten inom de kommittéersom tillsatts och anser att bantningen av utredningsväsendet börfortsätta. Motionärerna, som också kritiserar bristen påjämställdhet i kommittéerna, anser att en ensamutredare börtillkallas för att gå igenom kommittélistan och rensa bortmeningslösa uppdrag, reducera expertpanelerna och se övertidsmarginalerna. Till uppdraget bör gärna en kvinna utses. Debegär att som sin mening ger regeringen till känna vadsom anförts i motionen om att utreda utredandet.I motion 1993/94:K205 anför (m) attlagstiftningen inom många områden är "luddig, snårig,svåröverskådlig och ett plottrigt lappverk". Som exempel nämnsskatte-, byggnads- och miljölagstiftningen. Att lagar skall varaklara, entydiga, inte alltför detaljrika och någorlundabestående måste enligt motionären vara en vägledande princip.Han begär att dels som sin mening ger regeringen tillkänna behovet av fortsatta avregleringar (yrkande 1), dels hosregeringen begär att en handlingsplan tas fram föravregleringar, om möjligt förenklingar av gällande lagstiftningsamt gallring av föråldrade, överflödiga eller "eljest uttjäntalagar" (yrkande 2).Gällande ordning m.m.BeslutsunderlagKrav när det gäller beredningen av regeringsärenden finnsgrundlagsfästa i 7 kap. 2 § regeringsformen. Av bestämmelsenframgår att behövliga upplysningar och yttranden skall inhämtasfrån berörda myndigheter. I den omfattning som behövs skalltillfälle lämnas sammanslutningar och enskilda att yttra sig.Beredningen i övrigt av regeringsärenden inom departementen ochregeringen är lika litet som kommittéväsendet grundlagsreglerad.Ansvaret för beredningen av ett regeringsärende faller på detstatsråd som har att föredra ärendet vid regeringssammanträdeeller i övrigt besluta i ärendet.I 3 kap. 2 § riksdagsordningen finns bestämmelser som rörinnehållet i vissa propositioner. Bl.a. stadgas att propositionmed förslag om nytt eller väsentligen höjt anslag eller omsådana riktlinjer för viss statsverksamhet som avses i 9 kap.7 § regeringsformen (dvs. princip- och organisationsbeslut) börinnehålla uppskattning av framtida kostnader för det ändamål somförslaget avser.I sammanhanget skall också nämnas att, om anser attbeslutsunderlaget bör kompletteras, kan det berörda utskottetenligt 4 kap. 10 § riksdagsordningen inhämta upplysningar ochyttranden. Detta kan äga rum genom regelrätta remissförfarandeneller genom slutna eller offentliga utfrågningar.Genom verksledningsbeslutet (prop. 1986/87:99, bet.1986/87:KU29, rskr. 226) har dragits upp vissa riktlinjer förhur arbetet med att utforma lagar och andra föreskrifter skallbedrivas. Innan föreskrifter beslutas skall man så långt möjligtbedöma vilka kostnader och övriga effekter som tillämpningen kanleda till för staten, kommunerna och den privata sektorn (prop.s. 28 f.).Också i andra sammanhang har behovet av konsekvensanalyserbetonats. Enligt begränsningsförordningen (1987:1347) skullemyndigheterna utreda och dokumentera kostnadsmässiga och andrakonsekvenser av regelförslag. Begränsningsförordningen upphördeatt gälla och ersattes av nya bestämmelseri verksförordningen (1987:1100). I dessa föreskrivs bl.a. att enmyndighet, innan den beslutar en föreskrift, noga skall övervägaom detta är den mest ändamålsenliga åtgärden, samt utredaföreskriftens kostnadsmässiga och andra konsekvenser,dokumentera utredningen i en konsekvensutredning och lämna dentill för yttrande, lämna andra statligamyndigheter, kommuner, landsting och företag och andra enskildasom kostnadsmässigt eller på något annat betydande sätt berörstillfälle att yttra sig i frågan och om konsekvensutredningen.Myndigheten skall begära regeringens medgivande att beslutaföreskriften om den leder till inte oväsentligt ökade kostnaderför staten, kommuner, landsting eller företag eller andraenskilda. -- skall enligt sin instruktionutveckla metoder för myndigheternas konsekvensutredningar ochfölja tillämpningen.Enligt 13 § kommittéförordningen (1976:119) skall en kommittéi sitt betänkande redovisa en beräkning av kostnaderna för attgenomföra kommitténs förslag. Regeringen har vidare utfärdatsärskilda kommittédirektiv (dir. 1984:5) vari kommittéernaålagts att lämna väl genomarbetade kostnadsberäkningar som tarhänsyn till alla kostnader för olika intressenter (staten,kommunerna, socialförsäkringssektorn, företagen och enskilda),såväl direkta som indirekta. Även andra viktigare konsekvenserskall belysas. Enligt kommittédirektiv (dir.1992:50) skall kommittéerna även redovisa de regionalpolitiskakonsekvenserna av sina förslag. beslutadekommittédirektiv (dir. 1994:23) innehåller riktlinjer för hurkommittéerna och de särskilda utredarna förutsättningslöst skallpröva offentliga åtaganden. Riktlinjer lämnas även för hureffekterna av genomförd verksamhet skall analyseras, liksom förredovisningen av hur utredningsförslag skall finansieras. Idirektiven anges bl.a. att varje kommitté skall redovisakonsekvenserna av sina förslag. Alla för en bedömning viktigakonsekvenser skall identifieras, kvantifieras och så långtmöjligt värderas. Både utgångsläge och förslag till förändringarskall beskrivas i finansiella och -- i möjlig mån --samhällsekonomiska termer.För del finns ett cirkulär (C 1989:7) frånStatsrådsberedningen och Finans- och Civildepartementen, därvarje departement ges ett ansvar för att konsekvensutredningargörs i de författningsärenden som handläggs inom departementen.Här framhålls att det självfallet inte är mindre viktigt att manbedömer konsekvenserna av de regler som ellerregeringen beslutar genom lagar och förordningar. Konsekvensernaav förordningsförslag bör enligt cirkuläret redovisas iskriftlig form. Vidare sägs att konsekvenserna av lagförslaggivetvis bör beskrivas i den proposition eller lagrådsremiss därförslaget läggs fram. Cirkuläret ersätts fr.o.m. den 1 november1994 av ett nytt cirkulär (1994:13) om problem- ochkonsekvensanalyser i författningsarbetet. I detta cirkulärframhålls att det till problemanalysen hör att analysera ochbeskriva det problem som skall lösas och hur, dvs. av vem ochmed vilka metoder det bör lösas. Vidare framhålls att, omproblemanalysen visat att en författningsreglering är denlämpligaste lösningen på problemet, skall man överväga om detfinns alternativa regellösningar och i så fall beskriva dem ikonsekvensanalysen. Syftet är att klargöra vilket alternativ somsammantaget ger de lägsta kostnaderna för de berörda ochsamtidigt i minsta möjliga utsträckning belastar miljön,samhällsekonomin och statsfinanserna. I den miljömässigaanalysen skall ingå att redovisa negativ eller positiv påverkanpå miljön av att den aktuella regeln införs eller inte.Att konsekvensutredningar i regelgivningssammanhang skallbelysa effekterna av regeln, både ekonomiska och andrakonsekvenser, framhölls budgetproposition (prop.1990/91:100 bil. I propositionen sades bl.a. attkonsekvensutredningar utan tvivel är av stor betydelse för ettändamålsenligt beslut, som de blir en grundför jämförelser i den uppföljning av regler som är en väsentligdel i den nya budgetprövningen. Frågan om god regelkvalitetgällde enligt propositionen reglernas ändamålsenlighet för sittsyfte. I praktiken är reglers innehåll ofta resultat avkompromisser och intresseavvägningar, och i en komplexverklighet finns ofta målkonflikter. Det gjorde enligtpropositionen inte frågan om regelkvalitet mindre betydelsefull.Många regler har t.ex. fått helt andra effekter än vad somavsetts eller beräknats, och detta har inte sällan berott påomständigheter som borde ha varit möjliga att förutse vid enomsorgsfull konsekvensanalys.I 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 8 s. 21)anförde föredragande statsrådet att regelreformeringsarbetetsyftar till att åstadkomma regelsystem som tillgodoser deövergripande samhälleliga målen till en så låg samhällsekonomiskkostnad som möjligt. Regelreformering omfattar därför såvälavreglering som förändringar av befintliga regler och noggrannutvärdering av förslag till nya regleringar. Statsrådet anfördevidare att regelreformeringsarbetet kännetecknas både av ensträvan efter ändrade styreffekter av reglerna och av en strävanatt sanera i regelbestånden för att minska dem och få bortföråldrade eller onödiga regler. De ansträngningar som underåren gjorts för att få färre, ändamålsenligare, enklare,tydligare och begripligare regler har sammanfattningsvis drivitssom ett program för en god regelkvalitet (se prop. 1990/91:100bil. 2 s. 50). Programmets åtgärder är att regelgivaren skalltillämpa en s.k. checklista för att pröva alternativ tillregelstyrning (se Statsrådsberedningens PM 1990:2 Att styragenom regler), göra konsekvensutredningar för att bedömaekonomiska konsekvenser av olika styralternativ, i budgetarbetetfölja upp sina regler för att få till stånd en löpande bevakningav effekterna av regelsystemen, registrera sina regler för atthålla ordning på dem samt följa handböcker och annan vägledningför att förenkla och förtydliga reglerna.Programmet berördes också budgetproposition(1993/94:100 bil. 8 s. 33). I samma proposition nämndes att detbehov av att komplettera checklistan med avseende på i förstahand men också på ett eventuellt medlemskap i sompåtalats överensstämde väl med uppgiften för den översyn avchecklistan som var i gång i ett samarbete mellanStatsrådsberedningen och Justitie- och Finansdepartementen.Vidare nämndes att regeringen, förutom det mera långsiktigaarbetet för att höja regelkvaliteten som programmet är uttryckför, bedrev ett omfattande arbete med att ompröva reglersstyreffekter. Arbetet avsåg bl.a. att genom olika åtgärder höjarättssäkerheten och effektiviteten och stärka konkurrensen ihela samhället, och ett särskilt betydelsefullt projekt i dettasammanhang var Delegationen för genomförandet av ett regeringensavregleringsprogram /94, m.m. (N 1993:07).Statsrådsberedningens promemoria 1990:2 Att styra genomregler? Checklista för regelgivare syftar till att påminna omatt kostsamma, onödiga och ineffektiva åtgärder måste undvikas,att lämpligt styrmedel väljs och att rättsreglerna görsändamålsenliga, enkla och klara. Den översyn av checklistan somnämndes i årets budgetproposition befinner sig i ett slutskede.1990 års promemoria skall ersättas av PM 1994:2, som skall gerättssakkunniga och andra handläggare i bl.a. regeringskanslietett underlag för att i beredningsarbetet ställa sig de rätta ochnödvändiga frågorna.I skriften Bättre beslutsunderlag i den offentliga sektorn --en presentationsmodell (Förvaltningsrevisionen informerar,Fi 1991:2) anvisas en modell för att presenterabeslutsunderlag. Syftet med skriften, som har tagits fram av enarbetsgrupp bestående av representanter frånRiksrevisionsverket, ,, och ,är att visa hur en enhetlig, enkel och överskådligpresentationsmodell kan användas som ett hjälpmedel förbeslutsunderlag i den offentliga sektorn. Ett brabeslutsunderlag skall enligt skriften ge beslutsfattarna enöverskådlig bild av alla kostnader och övriga effekter sombeslutet förväntas medföra. Det måste också vara anpassat tillden offentliga sektorn.Vissa sifferuppgifterAv kommittéberättelsen 1994 (skr. 1993/94:103) kan utläsas attantalet kommittéer uppgick till 128. Underåret tillsattes 100 kommittéer, och arbetet avslutades i 118kommittéer. var motsvarande siffror 83 resp. 68. Dessauppgifter avser kommittéer tillsatta efter beslut av regeringen.I kommittéberättelsen redovisas även ett antal mindre ellerunder verksamma utredningar, som betalas fråndepartementens anslag Utredningar m.m. Där redovisas också vissautredningsorgan (råd, delegationer, arbetsgrupper m.m.) som ärtillsatta efter regeringsbeslut eller beslut idepartementsprotokoll och som finansieras över något annatanslag än Utredningar m.m. I bilaga 4 till kommittéberättelsen1994 redovisas 132 sådana utredningsorgan mot 124 i föregåendeårs berättelse.Andelen kvinnor i kommittéerna var , vilket är 2,7procentenheter högre än föregående år. Av ordförandena var 224män och 43 kvinnor (16,), vilket är mer änföregående år. Av ledamöterna var 465 män och 261 kvinnor(), vilket är högre än föregående år.Fördelningen bland sekretariatspersonalen var 299 män och 170kvinnor (36,), vilket är fler kvinnor änföregående år.I regeringens skrivelse (skr. 1994/95:15) med en redogörelseför behandlingen av skrivelser till regeringen lämnasuppgifter om antalet författningar i Svenskförfattningssamling (SFS) och antalet myndighetsregler hosmyndigheterna under regeringen. Denna redovisning grundar sig påuppgifter om författningarna i SFS och antalet regelrubriker imyndigheternas årliga regelförteckningar. Vidare redovisassituationen angående registreringen av kommunernas ochlandstingens föreskrifter.I fråga om lagar och förordningar framgår av redogörelsen attantalet gällande grundförfattningar var 3 376,varav 1 165 lagar. Jämfört med motsvarande siffra den 1 juli1993 har antalet grundförfattningar minskat med 83. I skrivelsenkonstateras att den minskning av antalet gällandegrundförfattningar som kunnat registreras sedan mitten avåttiotalet och som fick ett tillfälligt avbrott med förra åretsredovisning sålunda fortsatt trots att flera nya författningarträdde i kraft med EES-avtalet.Antalet kungjorda grund- eller ändringsförfattningar i SFSunder var 1 114. I skrivelsen jämförsdenna siffra med antalet (955), ochdet konstateras att den höga takten i nyutgivningen avförfattningar således fortsätter.I fråga om myndighetsregler framgår att antalet regelrubrikeri regelförteckningar hos myndigheter under regeringen per den 1september 1994 har beräknats till ca 12 200. Detta innebär enminskning jämfört med då antaletregelrubriker uppgick till ca 13 100.Tidigare riksdagsbehandlingUtskottet behandlade senast frågan om konsekvensanalyser ipropositioner i årets granskningsbetänkande (1993/94:KU30).Utskottet lämnade i betänkandet en ingående redogörelse förtidigare riksdagsbehandling av frågan om konsekvensanalyser förlagförslag.I betänkandet påpekades att utskottet vid ett flertaltillfällen framhållit vikten och betydelsen av attpropositionerna innehåller genomarbetade konsekvensanalyser.Propositionens förslag utgjorde underlag för beslut.Krävs ytterligare upplysningar kunde det beredande utskottetvisserligen komplettera underlaget, men på grund av tidsbristkunde oftast inte något mer omfattande analys- ochutredningsarbete göras. Att en väl genomförd konsekvensanalysfanns med i beslutsunderlaget underlättade också enefterkommande uppföljning och utvärdering.I fråga om den aktuella granskningen ansåg utskottet attarbetet med konsekvensanalyser måste fortsätta och att enutveckling måste ske. Riktlinjer och metoder för analysernasutformning måste utvecklas. Härvid borde hänsyn tas bl.a. tillatt konsekvensanalyserna kan underlätta såväl somregeringens efterföljande utvärderings- och uppföljningsarbete.Utskottet utgick från att regeringen vid sina överväganden avåtgärder för fler och bättre konsekvensanalyser skulle komma attuppmärksamma det behov av förbättringar som påvisats genomutskottets granskning. Enligt utskottets mening borderegeringens överväganden även omfatta frågan om ett sådantutvecklingsarbete beträffande riktlinjer och metoder föranalysernas utformning. Utskottet utgick från att regeringen idetta arbete skulle beakta de synpunkter som framförts iutskottsyttrandena.Utskottet uttalade avslutningsvis att utskottet avsåg attåterkomma till frågan om konsekvensanalyser i propositioner ikommande granskningsarbete.I årets granskningsbetänkande lämnades också en redovisning avkommittéväsendet. Utskottet gjorde därvid en genomgång avkvinnorepresentationen i kommittéerna och ville liksom vidtidigare granskningstillfällen understryka vikten av attkvinnorepresentationen i kommittéerna ökar. Utskottet utgickfrån att regeringen skulle ägna denna fråga fortsattuppmärksamhet, men granskningen föranledde inte något uttalandei övrigt från utskottets sida.Utskottet lämnade i granskningsbetänkandet även en redogörelseför regelbeståndet och regelregistreringen. -- Utskottet hade isitt betänkande 1993/94:KU5 utan ställningstagande i sak tagitdel av det avsnitt budgetproposition som behandladeregelreformering, språkvård och samhällsinformation.Utskottets bedömningAv den föregående redogörelsen framgår att storuppmärksamhet ägnats åt frågor om såväl det offentligabeslutsunderlaget som om regelkvalitet och behovet avregelreformering. Utskottet utgår från att så kommer att skeäven fortsättningsvis och anser inte att något tillkännagivandebehövs med anledning av motionerna 1993/94:K204, 1993/94:K205och 1993/94:K502.Språket i lagar m.m.AllmäntMotionI motion 1993/94:K306 av () framhållermotionären vikten av att det språk som används i är såkorrekt som möjligt, så att oklarheter både i lagar ochförordningar och i förarbeten och olika underlag till beslutundviks. Han hänvisar till att ett antal vägledande skrifterkommit till för att vara till stöd bl.a. förriksdagen, och han nämner bl.a. Statsrådsberedningens Svartalistan 1988, skrivregler 1990 och Myndigheternasskrivregler (Ds 1991:58). Motionären kritiserar det onödigabruket av främst anglicismer. Han föreslår att de som iriksdagen och har arbetat med deuppräknade handledningarna också efter en genomgång avriksdagstryck m.m. från senare tid borde kunna ta fram envägledning för språkbruket främst i . En sådanvägledning skulle vara till hjälp även för andra, t.ex.journalister i fråga om parlamentariska och politiska termer. Imotionen begärs att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i motionen om språklig vägledning.Gällande ordning m.m.Statsrådsberedningen har gett ut vissa anvisningar förförfattningsskrivning i den s.k. Gröna boken. I denna hänvisas ifråga om språket i nya författningar och i ändringsförfattningartill promemorian Språket i lagar och andra författningar ochStatsrådsberedningens promemoria 1979:2 Några riktlinjer förförfattningsspråket.Basskrivregler för den offentliga förvaltningen finns iMyndigheternas skrivregler (Ds 1991:58, tredje bearbetadeupplagan Ds 1994:1). Dessa har tillkommit i samarbete med bl.a.riksdagens språkgrupp och . Eftersom en stordel av texter ingår i riksdagstrycket har detansetts önskvärt att och hargemensamma skrivregler. språkgrupp ochStatsrådsberedningen har därför kommit överens om enrekommendation att Myndigheternas skrivregler skall tillämpassåväl i som i . Detta innebar vissanyheter och ändringar i förhållande till skrivregler.Statsrådsberedningen har också gett ut en promemoria(PM 1992:2) Redaktionella och språkliga frågor i EES-arbetet.Promemorian har utarbetats av språkexperterna iJustitiedepartementet i samarbete med rättssekretariatet hosUtrikesdepartementets handelsavdelning.I 1993 års budgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 8 s. 26)behandlades behovet av ett bra och begripligt språk imyndigheternas verksamhet. Det framhölls att bl.a. det mångårigaspråkvårdsarbete som bedrivits i visar att detär av stor vikt att språkarbetet bedrivs fortlöpande ochsystematiskt och med god kännedom om myndighetens verksamhet.Inte minst viktigt var att arbetet i med attgöra t.ex. nya lagar så överskådliga och lättlästa som möjligtförmedlas till myndigheterna inför deras regelarbete. Enligtföredragande statsrådet behövdes en samordning av den offentligaspråkvården, och bedömdes vara ett lämpligtorgan för uppgiften att särskilt uppmärksamma behovet av attförbättra de offentliga texterna och att utveckla och så långtdet är möjligt samordna språkvårdsinsatser. Statsrådet räknademed att återkomma till regeringen med förslag om att det skulleträffas avtal med nämnden om dess roll i språkvårdsarbetet inomstatsförvaltningen.Ämnet språkvård togs upp även budgetproposition(prop. 1993/94:100 bil. 8 s. 35). Där meddelades attpromemorian (Ds 1993:61) Visst går det att förändramyndighetsspråket kommit ut. Vidare meddelades att regeringen idecember 1993 beslutat att tillsätta en arbetsgrupp med uppgiftatt främja språkvårdsarbetet hos myndigheterna. I gruppensuppgift ingick också att överväga vilka bidrag och andra språkvårdande verksamheter kunde lämna.Genom initiativ från gruppen och myndigheterna själva bordeolika projekt kunna sättas i gång för att förbättra skrivandetoch för att samordna arbetet vid revidering eller nyproduktionav texter. En ökad språklig kompetens hos de anställda bedömdeskomma att gagna inte bara dem själva utan också i hög gradverksamheten och medborgarna.Den nämnda promemorian tar upp frågor om varförmyndighetsspråket ser ut som det gör, hur man praktiskt går tillväga för att förändra texter och skrivvanor inom en myndighetoch om det ger några ekonomiska vinster.Aktuell verksamhetUnder /93 praktiserade två studerande frånspråkkonsultlinjen inom vidStockholms universitet på . De granskade och skrev enrapport om språket i och utformningen av riksdagensutskottsbetänkanden. höll de också ettseminarium med berörda tjänstemän om sina iakttagelser.Behovet av fortsatt språkvårdsarbete inom är enligtuppgift uppmärksammat inom . Tankenär att ett organisatoriskt ansvar skall läggas hosprotokollskansliet. kammarsekreteraren har i uppdrag attförbereda och leda en reorganisation av arbetet.