bet · GH01LU28 · 1994-05-26 00:00:00 — Vidareundantas uttryckligen bestämmelser som gäller för makar varstillämplighet uppenbarligen är beroende av att makarna är avmotsatt kön. Slutligen undantas de internationelltprivaträttsliga bestämmelserna i förordningen (1931:429) omvissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap,adoption och förmynderskap.När det gäller den valda lagstiftningstekniken framhöllutskottet i lagrådsremissen följande. Att tillerkännaregistreringen av ett partnerskap i huvudsak sammarättsverkningar som äktenskapet har kan lagtekniskt åstadkommaspå olika sätt. Ett alternativ är att använda uppräkningsteknik.Lagen (1987:813) om homosexuella sambor är uppbyggd på dettasätt. Ett annat alternativ är att göra ändringar i deförfattningar som berörs. Slutligen kan man tillämpa den metodsom kommit till användning i den danska och den norska lagen omregistrerat partnerskap, nämligen en hänvisning till derättsverkningar som gäller för äktenskap med angivande av deundantag från huvudregeln som skall gälla.Det stora antal författningar som det är fråga om isammanhanget talar mot en användning av uppräkningstekniken.Rimliga krav på tydlighet och överskådlighet kan intetillgodoses på det sättet, och risken är uppenbar dels för atten uppräkning skulle bli ofullständig, dels för att registreratpartnerskap inte med säkerhet kommer att uppmärksammas vid annatlagstiftningsarbete.Att ändra i alla berörda författningar är naturligtvis frånmånga utgångspunkter den mest tilltalande tekniken. Den innebäratt man av varje författningsrum skall kunna utläsa ombestämmelsen gäller endast för äktenskap eller för bådeäktenskap och registrerat partnerskap. Det stora antalförfattningar som det är fråga om innebär att även denna tekniki praktiken är oanvändbar.Enligt utskottets mening är det endast den lagstiftningstekniksom kommit till användning i och i -- med enhuvudregel, hänvisande till äktenskapets rättsverkningar samtnågra undantagsbestämmelser -- som är praktiskt hanterbar. Denger överskådlighet och eliminerar risken för att partnerskapglöms bort vid annat lagstiftningsarbete. Även denna tekniköppnar emellertid för en typ av förbiseende. Det kan nämligeninte helt uteslutas att författningar som av något skäl inte börgälla för partnerskap trots allt kommer att omfatta ävenpartnerskap om undantag härför av förbiseende inte görs. Detfinns dock enligt utskottet inte anledning att överdriva riskerav det slaget. Såvitt känt har några sådana effekter ännu inteuppmärksammats i eller i Norge.4 Lagrådets yttrandeLagrådet har som sin slutsats över den gjorda granskningenanfört att den föreslagna lagen i flera hänseenden inte ärtillräckligt klargörande och att det finns en påtaglig risk föratt den kan föranleda skilda svårigheter vid tillämpningen.Enligt Lagrådets mening bör förslaget under sådana förhållandeninte läggas till grund för lagstiftning om inte starka skäl kanåberopas härför.Som skäl för sitt ställningstagande har Lagrådet åberopatinvändningar mot den valda lagstiftningstekniken och till dekomplikationer i ett internationellt perspektiv som denföreslagna lagstiftningen för med sig. Lagrådet har -- undererinran om att ett mycket stort antal författningar berörs --framhållit att det saknas utredning om hur dessa passar in i"systemet". Underlag saknas därmed enligt Lagrådet för ennärmare kartläggning av vilka oklarheter,tillämpningssvårigheter eller andra problem som den föreslagnalagen kan medföra och Lagrådet håller det för sannolikt att "deninte kommer att bli fri från komplikationer av skilda slag".Lagrådet har vidare -- mot bakgrund av vad ovan anförts --framhållit svårigheterna att överblicka konsekvenserna för densom överväger att underkasta sig lagens bestämmelser.Också från andra berördas synpunkt, såsom främst myndigheter ochtjänstemän, skapar enligt Lagrådet den föreslagna lagen en delsvårigheter. Det kan därför "åtminstone till en början, säkertkomma att begås en del misstag. "När det gäller Lagrådets invändningar om komplikationer i ettinternationellt perspektiv redovisas dessa nedan i avsnittet 7Internationellt privaträttsliga konsekvenser, under 7.3Lagrådets synpunkter.5 Utskottets principiella ställningstagandeEnligt utskottets mening har de tidigare anförda skälen som ilagrådsremissen åberopades för en lagstiftning om registreratpartnerskap stor tyngd. Som ovan anförts finns det enligtutskottet inte några beaktansvärda sakliga skäl för att manunder hänvisning till den sexuella läggningen skulle ha rätt attförneka homosexuella möjligheten att trygga ett parförhållandepå motsvarande sätt som står till buds för heterosexuella par.Mot denna bakgrund finns det enligt utskottet ett starkt behovav lagstiftning på området.När det sedan gäller frågan om Lagrådets invändningar är avsådan karaktär att lagstiftningen inte bör läggas fram villutskottet anföra följande.Beträffande lagstiftningstekniken konstaterade utskottet ilagrådsremissen att en lagstiftning om registrerat partnerskaptekniskt kan åstadkommas på olika sätt, men att endast den valdatekniken är praktiskt hanterbar. Lagrådet har kritiserattekniken utan att ens antyda att en annan metod kunde vara attföredra eller att den valda metoden i något hänseende kundeförbättras. Utskottet kan därför inte dra någon annan slutsatsav detta förhållande än att den valda tekniken, vilken förövrigt redan kommit till användning i och , trotsde gjorda invändningarna, även enligt Lagrådets mening är denmest ändamålsenliga. I fråga om Lagrådets invändning att detsaknas utredning om hur reglerna passar in i "systemet" kanutskottet konstatera att yttrandet inte innehåller något exempelpå en regel som inte skulle passa in i "systemet". Lagrådetanger inte vare sig någon utgångspunkt för antagandet att vissaregler inte passar in eller några grunder för förmodandet attlagstiftningen sannolikt inte kommer att bli fri frånkomplikationer.Beträffande de av Lagrådet påpekade svårigheterna fören enskild person att få en säker och aktuell överblick överregleringens fullständiga innebörd vill utskottet framhållaatt svårigheterna att överblicka de juridiska konsekvenserna fördem som överväger att registrera ett partnerskap enligt denföreslagna lagen är desamma som möter dem som står i begrepp attingå äktenskap.När det sedan gäller Lagrådets farhågor om svårigheter förmyndigheter och befattningshavare på skilda nivåer att hållalagen i minnet vill utskottet peka på att ingen av de mångamyndigheter som har lämnat remissvar över Partnerskapskommitténsbetänkande har ansett att den föreslagna lagstiftningen skullemedföra problem för handläggande tjänstemän.I enlighet med det anförda kan utskottet för sin delkonstatera att Lagrådsyttrandet vid en närmare granskning handen att några sakliga argument av större betydelsenär det gäller den valda lagstiftningstekniken inte framkommit.Som ovan nämnts har Lagrådet också framfört invändningar omkomplikationer i ett internationellt perspektiv, vilka redovisasunder avsnittet 7.3. Som där framgår är inte heller dessainvändningar av sådan karaktär att de med tillräcklig tyngdtalar mot den föreslagna lagstiftningen. Sammanfattningsvisfinner utskottet att Lagrådets invändningar varken i enskildadelar eller sammantagna bör föranleda attdet granskade lagförslaget inte läggs till grund förlagstiftning.När det gäller Lagrådets närmare lagtekniska granskning resulterat i förslag till vissa omformuleringar iförfattningstexterna. Bland förslagen finns värdefullapåpekanden, som utskottet har beaktat. Utskottetsställningstagande till de enskilda förslagen tillomformuleringar redovisas i specialmotiveringen till de berördaparagraferna.Mot bakgrund av det anförda lägger utskottet i det följandefram förslag till lag om registrerat partnerskap, lag om ändringi samt lag om ändring i brottsbalken.Ställningstagandet innebär att utskottet tillstyrkermotionerna L405 i denna del, L408 yrkande 1, L412 yrkandena1--3, L413 yrkandena 1, 3 och 4, L415 yrkandena 1, 3 och 4, ochL422 samt avstyrker bifall till motionerna L403 och L406yrkandena 3--4.6 Utgångspunkter för lagstiftningen6.1 Vissa terminologiska frågorUtskottets förslag: Begreppet "registrerat partnerskap"bör användas.Partnerskapskommittén: Begreppet "partnerskap" bör -- äveni sammansatta former -- användas på motsvarande sätt som"äktenskap".Remissinstanserna: Ett par remissinstanser, som har berörtfrågan, har kritiserat den av kommittén använda terminologin.Lagrådet har inte uttalat sig i fråganSkälen för utskottets förslag: haransett att ordet registrering i samband med begreppetpartnerskap bör undvikas eftersom ordet enligt kommittén gerassociationer till olika former av registrering av homosexuella.Kommittén har därför föreslagit beteckningen "lag ompartnerskap" och -- i stället för uttrycket registrering avpartnerskap -- "ingående av partnerskap".Utskottet kan konstatera att de föreslagna uttryckssättenavviker från den terminologi som valts i och i . Iengelska språket används begreppet "registered partnership",sannolikt efter dansk förebild. Till följd härav och då"registrerat partnerskap" i viss mån får anses vara inarbetat idet allmänna medvetandet genom den debatt som redan harförekommit måste, enligt utskottets mening, lämpligheten av attintroducera de av kommittén valda uttryckssätten sättas i fråga.Föreningen vid allmänna advokatbyråer harframhållit att institutet bör betecknas "registreratpartnerskap" för att klart särskiljas från andrasamboendeformer. Föreningen framhåller att fara försammanblandningar eljest kommer att föreligga vid bl.a.översättningar till andra språk och i sammanhang där det ärviktigt att understryka att lagreglerna om partnerskap endastgäller samboförhållanden som konfirmerats genom registrering.Det bör också framhållas att partner och avledningenpartnerskap i allmänt språkbruk inte är något entydigt begrepp.Svenska ordbok ger sålunda bl.a. följande exempel påbetydelsen av partner: "person med vilken man samarbetar ellertillsammans med vilken man utför något eller bildar ett lageller par o.dyl.; särskilt om bolagsman eller kompanjon i ettekonomiskt företag, make resp. maka i ett äktenskap,motspelare.., medspelare.." Att på sätt som har föreslagitsanvända ett så mångtydigt ord som partnerskap som beteckning förett nytt rättsligt institut är enligt utskottet inte lämpligt.Eftersom i allmänt språkbruk partnerskap uppenbarligen kan avsebl.a. två personer som genom sammanboende eller på annat sätthar etablerat en nära relation framstår det närmast somförvirrande att beteckna en senare i tiden genomfördregistrering av relationen som "ingående av partnerskap". Tillföljd av det anförda, och då det saknas anledning att föreslåett helt nytt begrepp, bör den terminologi användas som genomden danska och norska lagstiftningen redan måste ansesetablerad.6.2 Hinder mot registreringUtskottets förslag: De i 2 kap. angivnaäktenskapshindren skall på motsvarande sätt tillämpas vidprövning av rätten till registrering av ett partnerskap.Partnerskapskommittén: Kommitténs förslag överensstämmermed utskottets när det gäller hänvisningen tilläktenskapsbalkens regler om äktenskapshinder.Remissinstanserna: Förslaget har tillstyrkts av deremissinstanser som har uttalat sig i frågan.Lagrådet har inte uttalat sig i frågan.Skälen för utskottets förslag: Registrering av partnerskapär som redan sagts avsedd för homosexuella par. Att uppställaett formellt krav på homosexuell läggning bör dock av uppenbaraskäl inte komma i fråga utan rätten till registrering skall ståöppen för två personer av samma kön. Rätten att ingå äktenskapär inte förenad med krav på någon form av faktisk samlevnad. Detfinns inte heller för registrering av partnerskap någonanledning att uppställa ett sådant villkor.De i 2 kap. angivna äktenskapshindren, dvs.underårighet, nära släktskap och bestående äktenskap, bör gesmotsvarande tillämpning på registrering av partnerskap. Efter enföljdändring i som föreslås i detta ärende,kommer ett bestående registrerat partnerskap att utgöra hinderpå samma sätt som ett bestående äktenskap.Enligt 2 kap. 2 § får äktenskap inte ingåsmellan dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigandeled eller är helsyskon. Halvsyskon får inte ingå äktenskap medvarandra utan tillstånd av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer.Släktskapshindren utgjorde i äldre rätt en omfattande kategoriäktenskapshinder. De förhållandevis få som upprätthållsmotiveras främst av risken för nedärvning av sjukdomar ochdefekter, vilken ökar ju närmare släktskapen är mellanföräldrarna. Dock har även etiska motiv anförts mot förbindelsermellan närstående släktingar. Familjelagssakkunniga framhöll(SOU 1972:41 s. 138) att dessa motiv grundar sig på en mer ellermindre uttalad motvilja hos människan mot sexuella förbindelsermed den hon vuxit upp tillsammans med och att det allmänt kansägas att sexuella förbindelser inom en familj -- bortsett frånförhållandet mellan den vuxne mannen och den vuxna kvinnan --kan komplicera familjerelationerna genom rivalitet ochskuldkänslor. Dispens för äktenskap mellan halvsyskon harlämnats endast i de fall där parterna inte har vuxit upptillsammans utan har lärt känna varandra först i vuxen ålder.De genetiska riskerna är inte aktuella när det gällerpartnerskap. De etiska aspekterna på samlevnad mellan närståendegör sig emellertid påminda i minst samma mån när det gällerhomosexuella förhållanden som när det gäller heterosexuella. Detfinns därför inget skäl att uppställa mindre restriktivasläktskapshinder för registrering av partnerskap än vad somgäller för ingående av äktenskap. Även äktenskapsbalkensbestämmelse om släktskapshinder bör därför tillämpas också närdet gäller partnerskap.6.3 AnknytningsvillkorUtskottets förslag: Rätten till registrering av ettpartnerskap görs beroende av personernas anknytning tillSverige. Minst en av dem skall vara svensk medborgare medhemvist här.Partnerskapskommittén: Kommitténs förslag innehåller ingetkrav på svenskt medborgarskap. Registrering skall kunna ske omen av personerna har hemvist här efter en bosättning som harvarat i minst två år.Remissinstanserna: En instans har invänt mot attanknytningsvillkoret har utformats annorlunda än vad som gällerenligt de danska och norska lagarna. Några remissinstanser harifrågasatt om det inte måste anses följa av Sverigesförpliktelser enligt att en medborgare i annatEES-land skall jämställas med svensk medborgare när det gällerrätten att registrera ett partnerskap.Lagrådet har inte uttalat sig i frågan.Skälen för utskottets förslag: Den danska lagen innehållerkrav på att minst en av parterna är dansk medborgare med hemvisti . Som skäl härför har angetts att det inte finnsanledning att rent utländska par skall kunna registrera ettpartnerskap i utan att registreringen får någon verkan ihemlandet. Även den norska lagen innehåller ett motsvarandeanknytningsvillkor. Minst en av parterna skall ha norsktmedborgarskap och ha hemvist i . I det nederländskaförslaget till lag om registrerad samlevnad uppställs ocksåanknytningsvillkor, vilka emellertid är betydligt generösare ände danska och norska. Möjligheten till registrering skall somtidigare nämnts stå öppen för personer som har hemvist iNederländerna under förutsättning att de är medborgare där elleri någon annan stat som är medlem i EG. För andra gäller att deskall ha haft hemvist i omedelbartföre registreringen.Ett partnerskap ingånget i kan inteförväntas få några rättsverkningar utanför , ochNorge. Den bedömning som man har gjort i och --att man bör undvika att medverka till registrering som inte fårnågon verkan i hemlandet, om partnerskapet saknar anknytningtill det land där registreringen sker -- har naturligtvis singiltighet även i . Även den svenska lagen bör därförinnehålla ett anknytningsvillkor som från möjligheten tillregistrering skiljer ut dem som typiskt sett inte har sinframtid i Sverige.Ett anknytningsvillkor bör emellertid inte vara så snävt onödigtvis begränsar möjligheterna att ingå partnerskap här.Ett homosexuellt par som vill leva i , men där den ene iövrigt ännu inte har någon fastare anknytning till landet, kanha goda skäl att registrera partnerskapet utan att det drar utpå tiden. Därför bör ett anknytningsvillkor, på det sätt somgäller i och , riktas endast mot en av personerna.Anknytningsvillkoret bör utgå från svenskt medborgarskap, meneftersom den huvudsakliga avsikten med villkoret är att rättentill registrering skall begränsas till par som har för avsiktatt bo i , är inte detta tillräckligt. Medborgarskapetsäger inget om var en person faktiskt bor eller var han ellerhon avser att slå sig ner. Även ett krav på faktisk bosättning iSverige bör därför ställas upp.Enligt det anförda skall gälla som ett minimikrav att en avpersonerna skall vara svensk medborgare och ha hemvist här.Därmed utestängs par som består av två utländska medborgare.Anknytningsvillkoren i de danska och norska lagarna bygger pådenna modell. har anfört att det i Danmarkoch har förekommit kritik mot att anknytningsvillkoretutformats onödigt strängt, och kommittén har ansett att man börskapa möjligheter även för två utländska medborgare attregistrera ett partnerskap i under förutsättning att enav parterna har en viss kvalificerad anknytning hit. Av detskälet har kommittén föreslagit ett anknytningsvillkor sominnebär att en av parterna skall ha varit bosatt i underde och ha hemvist här vid prövningstillfället.Juridiska fakultetsnämnden vid harkritiserat utredningsförslaget för att det avviker från delösningar som har valts i de danska och norska lagarna. Medtanke på att partnerskap enligt fakultetsnämnden med storsannolikhet inte kommer att erkännas utanför kanförslaget enligt nämnden inte betraktas som genomtänkt. Om densvenska regleringen, såsom föreslagits, blir mer liberal än dendanska och den norska lagen, riskerar man enligtfakultetsnämnden att detta negativt kommer att påverkaerkännandet av svenska partnerskap i och Norge.Även om fakultetsnämndens farhågor i fråga om ett svensktpartnerskaps giltighet i och förefalleröverdrivna, kan utskottet för sin del instämma ifakultetsnämndens kritik mot den utformning avanknytningsvillkoret som kommittén har föreslagit. mening bör en svensk partnerskapslag inte utan tungtvägande skäl på väsentliga punkter avvika från vad som redangäller i och i . När tre nordiska länder på sättsom nu sker går i spetsen med lagstiftning om de homosexuellasrättigheter, är det angeläget att eftersträva en nordiskrättslikhet. Detta gäller i särskilt hög grad sådana regler somdirekt har internationellt privaträttsliga konsekvenser.Utskottet kan, under hänvisning till det anförda, för sin delinte ansluta sig till den av kommittén föreslagna utformningenav anknytningsvillkoret.Flera remissinstanser har ansett att det finns anledning attöverväga anknytningsvillkorets utformning med hänsyn till denEES-lagstiftning som har trätt i kraft vid det . Hovrätten över och och Riksförbundetför sexuellt likaberättigande (RFSL) har påpekat att det ianknytningshänseende bör övervägas om inte medborgarskap i annatEES-land bör jämställas med svenskt medborgarskap. Hovrätten harför sin del -- mot bakgrund av att ett av skälen för kravet påfaktisk kvalificerad anknytning för utländska medborgare är attbegränsa registrering av partnerskap som inte får någon verkan iparternas hemland -- förordat att med svensk medborgare skalljämställas de EES-medborgare som i sina hemländer harpartnerskapslagstiftning med motsvarande rättsverkningar som densvenska.Utskottet kan konstatera att kärnan i är att dedeltagande EFTA-länderna deltar i EG:s inre marknad på i stortsett samma villkor som EG:s medlemsländer. En grundprincip ärförbudet mot särbehandling på grund av nationalitet. Den friarörligheten för personer är ett av de viktigaste inslagen iEES-avtalet. Den innebär i korthet att alla EES-medborgare fårrätt att flytta inom hela EES-området för att ta anställning,starta egen verksamhet, studera, bo och leva. Artikel 28 iEES-avtalet säkerställer arbetskraftens fria rörlighet. Därfastslås att diskriminering på grund av nationalitet inte fårförekomma vad gäller anställning, lön och andra arbetsvillkor.Familjemedlemmar -- som inte behöver vara medborgare i ettEES-land -- har också rätt att arbeta i det aktuella landet.Några regler om sambor finns inte i avtalet. Frågan huruvidasambor skall jämställas med makar får därför avgöras av dennationella lagstiftningen i varje EES-land.Den fria rörligheten för personer gäller inte barayrkesverksamma utan också studerande, pensionärer och andra ickeekonomiskt aktiva personer. Dessa skall ha rätt att under vissavillkor bosätta sig i andra medlemsländer, oavsett om de förtillfället utövar någon ekonomisk aktivitet eller inte.Rättigheten avser också de berördas familjemedlemmar.Den grundläggande rättsakten om arbetskraftens fria rörlighetär rådets förordning (EEG) nr 1612/68. I förordningen fastställsatt likabehandlingsprincipen även gäller sociala ochskattemässiga förmåner, deltagande i utbildnings- ochomskolningsaktiviteter, medlemskap i fackföreningar, m.m. Blandsociala förmåner ingår även insatser för offentlig social ellerhälsomässig omsorg, t.ex. socialt bistånd från vistelsekommunen.EES-avtalets grundbestämmelse om den sociala tryggheten finnsi artikel 29. Bestämmelsen och dess anknytande bilaga garanterararbetstagare, egenföretagare och deras familjemedlemmar ensocial trygghet när de flyttar mellan länderna. Reglerna gällerall lagstiftning om social trygghet som avser förmåner vidsjukdom, invaliditet och vid ålderdom, förmåner tillefterlevande, förmåner vid arbetslöshet och med anledning avarbetsskador, familjeförmåner inkl. barnbidrag samtdödsfallsersättningar.Enligt utskottets mening finns det inte stöd i EES-avtaleteller i de till avtalet hörande relevanta rättsakterna för en sålångt gående tolkning av begreppet sociala förmåner som en delremissinstanser synes förespråka. Ej ens vid en mycket extensivtolkning av begreppet sociala förmåner finns det något direktstöd för ståndpunkten att den rent familjerättsligalagstiftningen berörs. Utskottet vill i detta sammanhang peka påatt om detta trots allt skulle vara fallet, dvs. att iden nu diskuterade frågan måste låta medborgare i annat EES-landregistrera ett partnerskap här under samma förutsättningar somsvenska medborgare, skulle det innebära att det på samma sättskulle strida mot att tillämpa lagen (1904:26 s. 1)om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap när det gäller tillämplig lag i fråga omprövningen av utländska medborgares rätt att ingå äktenskapinför svensk myndighet. Sådana effekter kan inte anses önskvärdaoch de har heller aldrig varit avsedda. Den rentfamiljerättsliga regleringen påverkas inte av . Någotformellt hinder mot att trots det låta EES-medborgare registrerapartnerskap i på samma villkor som svenska medborgarefinns naturligvis inte. Enligt utskottets mening finns det förnärvarande knappast några sakliga skäl för en sådan ordning.6.4 HindersprövningUtskottets förslag: Hindersprövning skall ske enligtsvensk lag.Partnerskapskommittén: Överensstämmer med utskottetsförslag.Remissinstanserna: En remissinstans har uttalat sig ochkritiserat förslaget.Lagrådet har inte uttalat sig i frågan.Skälen för utskottets förslag: På samma sätt som vidäktenskap bör hindersprövning ske innan ett partnerskap kanregistreras. Hindersprövning inför en partnerskapsregistreringliksom eventuella överklaganden av beslut i samband därmed börske enligt samma regler som gäller hindersprövning föräktenskap.Huvudregeln i den svenska internationella privaträtten är atten persons rätt att ingå äktenskap inför svensk myndighet iförsta hand skall prövas enligt lagen i det land där han ellerhon är medborgare. Först när personen haft hemvist i Sverigesedan minst två år kan han eller hon välja att i stället få sinrätt att ingå äktenskap prövad enligt svensk lag.