bet · GH01LU28 · 1994-05-26 00:00:00 — Ett annat äransökningsblanketter av olika slag. Sådana blanketter fårarbetas om.Självfallet finns det inget som hindrar att man i vissaförfattningar som har valör av förordningar i tydlighetensintresse ändrar texten med hänsyn till registrerat partnerskap.Detta är en typ av konsekvensändringar som får övervägas närmareinför ett ikraftträdande av lagstiftningen.2 §Registrerade partner får varken gemensamt eller var för siganta adoptivbarn enligt 4 kap. . Inte heller fårregistrerade partner enligt 13 kap. 8 § utsesatt i egenskap av särskild förordnade förmyndare gemensamt utövavårdnaden om en underårig.Lagen (1984:1140) om insemination och lagen (1988:711) ombefruktning utanför kroppen gäller inte för registreradepartner.Genom paragrafen undantas från tillämpning på registreratpartnerskap samtliga bestämmelser på äktenskapets område som gerupphov till gemensam vårdnad. Dessa frågor har i den allmännamotiveringen behandlats i avsnitt 6.8.1.Det konstateras inledningsvis att registrerade partner intehar möjlighet att adoptera gemensamt. Därefter slås fast att enpartner inte heller får adoptera ensam. I detta hänseende gällerför äktenskapet att en make kan få tillstånd att adoptera denandre makens barn samt att en make också i vissa andrasituationer, nämligen när den andra maken är försvunnen ellerpsykiskt störd, kan tillåtas att adoptera ensam. En partner kantill följd av bestämmelsen aldrig genomföra en adoption, inteens i form av en s.k. styvbarnsadoption.För registrerade partner kan således gemensam vårdnad om ettbarn inte uppkomma med stöd av adoptionsbestämmelserna. Genomundantaget som hänför sig till 13 kap. 8 § kangemensam vårdnad inte heller uppstå genom att partnerna iegenskap av särskilt förordnade förmyndare utses tillvårdnadshavare. Något hinder enligt lag mot att en av partnernafår vårdnaden om ett barn i egenskap av särskilt förordnadförmyndare föreligger dock inte.3 §Bestämmelser som gäller för makar och vars tillämpning innebären särbehandling av den ene maken endast på grund av dennes köngäller inte för registrerade partner.Bestämmelsen i denna paragraf innebär ett generellt undantagfrån tillämpningen av regler som bygger på att makarnas eller detidigare makarnas kön är av betydelse. Undantaget berörhuvudsakligen sådana, numera inte så ofta förekommande, reglersom ger ekonomiska förmåner åt gifta kvinnor eller änkor. Hithör emellertid även exempelvis de materiella reglerna omfaderskapspresumtion.De bestämmelser som undantas genom denna paragraf är intesärskilt många. Lagstiftaren har i taktmed kvinnornas intåg på arbetsmarknaden mönstrat ut de flestabestämmelser av detta slag och i förekommande fall ersatt demmed könsneutrala regler. Exempelvis har änkepensionen inom denallmänna pensioneringen ersatts av efterlevandepension tillmake, vilken utgår oavsett kön. Som övergångsbestämmelserna ärutformade, kan en efterlevande partner dock inte komma i frågaför änkepension enligt de gamla reglerna.På området för arbetsskadeförsäkring, som genomgått liknandeförändringar, förhåller det sig dock något annorlunda. I förstahand är tidpunkten för arbetsskadan enligt övergångsreglernaavgörande för om äldre regler skall vara tillämpliga. Änkan man som avlider kan alltså, även om äktenskapet haringåtts efter ikraftträdandet av de nya reglerna, komma iåtnjutande av änkelivränta. Det kan inte uteslutas attövergångsregler även i andra fall kan leda till att änkeförmånerkan utgå efter äktenskap som ingåtts först sedan förmånerna haravskaffats. Paragrafen innebär att övergångsreglerna inte blirtillämpliga på efterlevande partner och att nu gällandelagstiftning blir bestämmande för om eventuellaefterlevandeförmåner kan utgå. Även om arbetsskadan inträffarefter ikraftträdandet av de nya reglerna kan i vissa fallänkelivränta börja utgå. Det förutsätter emellertid att kvinnanvar gift vid ikraftträdandet av de nya reglerna, vilket gör attpartner inte kan komma i åtnjutande av änkelivränta med stöd avdessa övergångsregler.De änkeförmåner som utgår enligt nu gällande eller äldrebestämmelser upphör, liksom könsneutrala efterlevandeförmåner,regelmässigt när den efterlevande gifter om sig. Så somhuvudregeln enligt förslaget till lagen om registreratpartnerskap är uppbyggd faller det sig helt naturligt att dekönsneutrala efterlevandeförmånerna upphör också när denefterlevande ingår registrerat partnerskap. Det finns ingenanledning att behandla änkeförmånerna annorlunda. En regel sominnebär att en änkeförmån upphör när änkan gifter om sigomfattas således inte av undantagsbestämmelsen. Förmånen upphöralltså när änkan ingår ett registrerat partnerskap. I vissa fallkan änkeförmåner, som upphört på grund av nytt äktenskap,återupplivas om det nya äktenskapet blir kortvarigt. Ettkortvarigt partnerskap får i sådana fall samma effekt.Enligt lagen (1962:392) om hustrutillägg och kommunaltbostadstillägg till folkpension kan hustrutillägg utgå tillgifta kvinnor födda eller tidigare, som inte har fyllt 65år. Hustrutillägget kommer att vara utmönstrat efter utgången av1999. Enligt huvudregeln skall äktenskapet ha varat i minst femår för att hustrutillägg skall kunna utgå. Hustrutilläggetkommer därför sannolikt att sakna all praktisk betydelse förpartner, men reglerna undantas ändock genom förevarandeparagraf.Förutom regeln i 7 kap. 5 § om subsidiärunderhållsskyldighet i förhållande till makes barn finns en heldel bestämmelser som ger en förälders make rättigheter ochskyldigheter, som har anknytning till makens barn. De är oftastuppbyggda så att föräldrars rättigheter och skyldigheter angesdirekt medan styvförälderns anges med en regel av innebörd attmed förälder likställs den som är gift (eller i förekommandefall sambo) med föräldern. Regler av denna typ vållar generelltsett inga särskilda problem när det gäller partnerskapet. Dekommer att gälla på samma sätt för förälders partner som förförälders make. Reglerna återfinns huvudsakligen inomsocialförsäkrings- och bidragssystemet.Vad gäller lagen (1978:410) om rätt till ledighet för vård avbarn, m.m. kan följande uppmärksammas. Utgångspunkten i lagen äratt bl.a. den som är gift med förälder har samma rättigheter somförälder. Motsvarande skall gälla även den som har ingåttpartnerskap med förälder.4 §Bestämmelserna i förordningen (1931:429) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskap, adoptionoch förmynderskap gäller inte för registrerat partnerskap.Enligt förslaget skall med några undantag alla bestämmelsersom gäller för äktenskap och makar gälla även för registreratpartnerskap och registrerade partner. Detta gäller äveninternationellt privaträttsliga bestämmelser, såväl allmänna somkonventionsbaserade. Av skäl som angetts i avsnitt 6.8.3 skallbestämmelserna förordning dock inte tillämpas ipartnerskapsrättsliga sammanhang. Detta gäller även 7 § inämnda förordning som reglerar behörig domstol i mål omäktenskapsskillnad m.m. Någon uttrycklig erinran om att dennaförordning inte skall tillämpas i mål om upplösning avregistrerat partnerskap har inte gjorts i 2 kap. 2 § i dennalag.8.2 Förslaget till lag om ändring i äktenskapsbalken2 kap. Äktenskapshinder4 §Den som är gift eller partner i ett registrerat partnerskapfår inte ingå äktenskap.Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.3 kap. Prövning av äktenskapshinder 3 §Kvinnan och mannen skall vid hindersprövningen skriftligenförsäkra på heder och samvete att de inte är släkt med varandrai rätt upp- och nedstigande led eller helsyskon. Har de intetillstånd till äktenskapet enligt 2 kap. 3 § andra stycket,skall deras försäkran också avse att de inte är halvsyskon.De som begär hindersprövning skall på heder och samveteskriftligen uppge om de har ingått äktenskap ellerlåtit registrera partnerskap. Den som har ingåttäktenskap eller låtit registrera partnerskap skall styrka attäktenskapet eller partnerskapet har blivit upplöst, om intedetta framgår av folkbokföringen eller av intyg från utländskmyndighet.5 kap. Äktenskapsskillnad5 §Om äktenskapet har ingåtts trots att makarna är släkt medvarandra i rätt upp- och nedstigande led eller är helsyskon, harvar och en av makarna rätt till äktenskapsskillnad utanföregående betänketid. Detsamma gäller om äktenskapet haringåtts trots att någon av makarna redan var gift eller partneri registrerat partnerskap och det tidigare äktenskapet ellerpartnerskapet inte har blivit upplöst.Föreligger tvegifte, har var och en av makarna i det tidigareäktenskapet rätt att få detta upplöst genom äktenskapsskillnadutan föregående betänketid. Detsamma gäller om partnerskapregistrerats trots att någon av partnerna då var gift.I fall som avses i första stycket kan talan omäktenskapsskillnad föras av allmän åklagare.Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.Bestämmelserna innebär att uppgiftsskyldigheten vidhindersprövning för äktenskap omfattar tidigare ingångetäktenskap eller partnerskap. Till följd av hänvisningen i 1 kap.5 § lagen om registrerat partnerskap omfattaruppgiftsskyldigheten vid hindersprövningen för registrering avpartnerskap samma förhållanden.Slutligen kommer rätten till äktenskapsskillnad utanföregående betänketid att omfatta även det förhållandet attnågon av makarna är registrerad partner. Hänvisningen i 2 kap. 2§ lagen om registrerat partnerskap innebär att motsvarandegäller för registrerad partner som för make.8.3 Förslaget till lag om ändring i brottsbalken7 kap. Om brott mot familj1 §Ingår den som är gift nytt äktenskap eller ingår ogiftäktenskap med den som är gift, dömes för tvegifte till bötereller fängelse i högst två år.Om den som är partner i ett registrerat partnerskap ingåräktenskap, dömes för olovligt ingående av äktenskap till bötereller fängelse i högst två år.1 a §Om den som redan är gift eller partner i ett registreratpartnerskap låter registrera partnerskap, dömes för olovligtpartnerskap till böter eller fängelse i högst . Detsammagäller om någon annan låter registrera partnerskap trots atthans eller hennes partner redan är gift eller partner i ettregistrerat partnerskap.Bestämmelserna har utformats i enlighet med Lagrådetsförslag.Enligt 7 kap. 1 § BrB i dess nuvarande lydelse är vissaförfaranden i strid mot äktenskapshindret i 2 kap. 4 § ÄktBstraffsanktionerade. Ändringen av 1 § och den nya bestämmelsen i1a § innebär en anpassning av straffbestämmelserna till den nyalydelsen av ÄktB:s regler om äktenskapshinder och tillmotsvarande regel i lagen om registrerat partnerskap.Övriga frågorHushållsgemenskapEn lagstiftning om samboförhållanden i ett vidare begreppfinns i . I saknades tidigare heltlagstiftning som behandlar samboendes förhållanden. "Lov om retttill felles bolig og innbo når husstandsfellesskap opphörer"innehåller regler av basal skyddskaraktär som träder in vidupplösning av en hushållsgemenskap. Lagen är tillämplig även påhushållsgemenskap mellan fler än två personer. Lagenstillämpning förutsätter att parterna är ogifta, ochatt de har bott tillsammans eller har ellerväntar barn tillsammans.Utöver den äktenskapsrättsliga lagstiftningen finns i Sverigeför närvarande lagar som rör samboendes förhållanden, lagen(1987:232) om sambors gemensamma hem, den s.k. sambolagen samtlagen (1987:813) om homosexuella sambor, ofta benämndhomosexlagen. För andra typer av hushållsbildningar finns ingensärskild lagstiftning.I motion L207 av () framhålls att denjuridiska trygghet som samhället erbjuder hushållsgemenskaper ärbegränsad och att det därför kan finnas behov av kompensation ivissa stycken, exempelvis i form av frivilliga avtal. Motionärenpåpekar dock att det är okänt hur olika hushållsgemenskaper serut och att det därför är omöjligt att fastslå deras behov av enökad trygghet. Mot denna bakgrund finns det anledning att seöver vissa bestämmelser, framför allt på det socialatrygghetsområdet, för människor som delar hushållsgemenskap påannan grund än äktenskapets. Alla typer av stadigvarandesammanboende bör omfattas av en sådan översyn.Ingvar och () begär i motionL208 en översyn i syfte att skapa en fri avtalsmarknad för demsom inte vill eller inte kan ingå äktenskap som juridisksamlevnadsform. Motionärerna vill anvisa en generell syn påsamlevnadslagstiftningen. De tar principiellt avstånd från dennuvarande sambolagstiftningen och de motsätter sig en särskildlagstiftning för homosexuella par. Samhället bör erbjuda endastäktenskapet som den juridiska figuren för långvarig samlevnadmellan man och kvinna. För alla övriga grupperingar ellerkombinationer bör lagstiftaren i stället underlätta ingåendet avfrivilliga avtal utan speciallagstiftning. De hinder som finnsbör därför enligt motionärerna undanröjas så att en "friavtalsmarknad" skapas för samlevande människor. För attunderlätta för sådana grupper att skaffa sig entillfredsställande juridisk trygghet bör de offentligamyndigheterna kunna ge råd och handledning om detta.Utskottet kan konstatera att någon kartläggning avsammanboende som inte omfattas av den äktenskapsrättsligalagstiftningen eller någon av de två sambolagarna inte hargjorts. Det finns dock vissa statistiska uppgifter om antaletpersoner som lever i något slags hushållsgemenskap utan att deingår i någon av de grupper som omfattas av den nämndalagstiftningen. Av SCB:s rapport i serien Levnadsförhållandenför kan utläsas att andelen personer som bormed annan eller andra än personer ur sin ursprungsfamilj,make/maka, sambo eller barn, uppgår till , dvs. ca 56 000personer av befolkningen. I denna grupp ingår personer somstatistiskt hänförts dit för att de av rent praktiska skäl harvalt eller tvingats välja en sådan boendeform. Det kan varafråga om studerande, inackorderade m. fl. Det är därför omöjligtatt utifrån dessa statistiska uppgifter uppskatta hur många detär i denna grupp, vilkas samboende bygger på en så utveckladgemenskap att de skulle ha behov av en utbyggd juridisk trygghetför sin relation. Det rör sig dock uppenbarligen om ettförhållandevis begränsat antal personer.När det gäller det slags avtalsfrihet som talas om i motionL208 måste utskottet konstatera att det skulle strida motgällande principer att öppna för möjligheten att enskilda genomavtal skulle kunna reglera exempelvis samhällets skyldighetermot dem i vissa hänseenden. Enligt grundläggande avtalsrättsligaprinciper kan avtal inte träffas med verkan för tredje man. Densom skall kunna åläggas att infria en avtalsrättsligförpliktelse måste i förväg ha lämnat sitt medgivande tilldetta.Utskottet kan för sin del konstatera att det, utöverrelationen mellan man och kvinna, för vilka äktenskapet stårtill buds, finns skilda slag av hushållsgemenskaper ochparbildningar på annan grund som inte har möjlighet att påmotsvarande sätt rättsligt trygga sin gemenskap. Det ärangeläget att klarlägga vilket behov som kan finnas inom dessagrupper. Det finns anledning att se över vissa bestämmelser,framför allt på det sociala trygghetsområdet, för människor somdelar hushållsgemenskap på andra grunder än äktenskapets.Partnerskapskommittén har inte fördjupat sig i frågan.Enligt utskottet bör därför en parlamentarisk utredningtillsättas för att utreda vilka åtgärder som skall vidtas föratt öka tryggheten för nämnda grupper. Uppdraget, som böromfatta alla typer av gemenskaper, vilka inte har möjlighet attingå äktenskap, skall syfta till att belysa vilka grupper somkan ha behov av ökad rättslig trygghet samt närmare klarläggavilka dessa behov är. Utredningen bör också lägga fram delagförslag som utredningen finner påkallade.Vad utskottet med anledning av motionerna L207 och L208sålunda anfört, bör som sin mening ge regeringen tillkänna.Familjerättslig neutralitet m.m.I motion L406 av () diskuteras frågor omfamiljerättslig neutralitet. Motionären pekar på att synen påfamiljebildningen har förändrats och att allt fler väljer attleva tillsammans utan äktenskap. Därtill kommer attfamiljebegreppet definieras olika från den ena lagen till denandra, och skillnaden kan vara stor mellan civilrättslig,socialrättslig och skattemässig lagstiftning. I motionen hävdasatt skulle ha antagit en s.k.neutralitetsideologi, innebärande att samhället skall varaneutralt i förhållande till olika samlevnadsformer. I motionenframhålls att, även om den familjerättsliga regleringen delvishar anpassats till de nya samlevnadsformerna bl.a. genomsambolagstiftningen, den splittrade familjebilden torde stridamot den av fastlagda neutralitetsprincipen. Därförborde det nu vara aktuellt att göra en samlad översyn avlagstiftningen. Därvid bör prövas om grundprincipen börkompletteras med en undantagsregel av innehåll att olikabehandling kan godtas om särskilda skäl föreligger. Till följdav dessa synpunkter begärs att som sin mening gerregeringen till känna vad som i motionen anförs omneutralitetsprincipens genomförande i lagstiftningen (yrkande1).I samma motion anförs att sambolagen ger ett otillräckligtskydd och att den därför bör kompletteras med nya regler, bl.a.bör samboendet jämställas med äktenskapet på denprivatekonomiska sidan (yrkande 2).Såvitt utskottet kan förstå måste motionärens hänvisning tillett riksdagsuttalande om neutralitet mellan olikasamlevnadsformer avse ett av godkänt uttalande avlagutskottet att samlevnad mellan två personer av samma kön frånsamhällets synpunkt är en fullt acceptabel samlevnadsform (sebet. 1973:LU20 s. 116). Detta uttalande kan enligt utskottetsmening inte ges en så långtgående tolkning som motionären synesgöra.Utskottet kan konstatera att frågan om hur lagstiftarenprincipiellt bör förhålla sig till äktenskapsliknande samlevnadmellan man och kvinna togs upp direktiv tillFamiljelagssakkunniga, som hade i uppdrag att utreda denfamiljerättsliga lagstiftningen. I direktiven uttaladejustitieministern: "En ny lagstiftning bör så långt som möjligtvara neutral i förhållande till olika samlevnadsformer och olikamoraluppfattningar. Äktenskapet har och bör ha en central platsinom familjerätten, men man bör försöka se till att denfamiljerättsliga lagstiftningen inte innehåller någrabestämmelser som skapar onödiga svårigheter eller olägenheterför dem som skaffar sig barn och bildar familj utan att giftasig." Vidare framhölls det att lagstiftningens funktion bordevara att lösa praktiska problem, inte att priviligiera ensamlevnadsform framför andra.De tankar som lanserades i det nämnda direktivet har i en delsammanhang tagits som intäkt för att lagstiftaren har förordaten neutralitetsideologi när det gäller äktenskap och samboende.Redan i sitt första betänkande (SOU 1972:41 Familj ochäktenskap 1) påpekade att ett allmäntformulerat neutralitetsbegrepp är förenat med betydandeoklarheter. Kommittén fann att två -- inbördes oförenliga --tolkningar var möjliga. Neutralitetsidén kunde antas innebäraatt lagstiftaren inte skall tillhandahålla enhetliga regler utanatt de enskilda själva skall få välja vilka normer som skallgälla för samlevnaden. Enligt en motsatt tolkning kanneutraliteten sägas bjuda att samma regler borde gälla förmannens och kvinnans samlevnad, vare sig de väljer att gifta sigeller inte.Det är uppenbart att dessa två tolkningar till stöd förlagstiftningens neutralitet till samlevnadsformen inte kantillgodoses . Skall man tillgodose intresset av att gede samlevande frihet att själva bestämma vilka normer som skallgälla för dem, blir lika fall behandlade olika, eftersom allainte kommer att välja samma normer. Ger man däremot intresset avlikabehandling företräde, måste valmöjligheterna begränsas. SomFamiljelagssakkunniga fann, måste en avvägning ske mellan debåda alternativen när man bestämmer på vilket sätt neutralitetenskall förverkligas (SOU 1972:41 s. 91).Familjelagssakkunniga framhöll att en konsekvent genomfördneutralitet i form av lika behandling av lika fall inom detområde som äktenskapslagstiftningen reglerar kräver att sammaregler skulle vara tillämpliga mellan mannen och kvinnaninbördes liksom mellan dem och tredje man, vare sig samlevnadenklätt sig i det rättsliga äktenskapets form eller ej. Att ingådet formella äktenskapet skulle då varken innebära fördelareller nackdelar som inte följde redan av samlevnaden.Äktenskapet skulle bli en tom formalitet. En fullständigneutralitet till samlevnadsformen genom en konsekvent genomfördprincip om lika behandling skulle enligt Familjelagssakkunnigainte vara möjlig att genomföra om äktenskapet skallbehållas som ett särskilt rättsligt institut.I proposition 1986/87:1, som bl.a. innehöll förslaget om lagom sambors gemensamma hem, den nuvarande s.k. sambolagen,åberopades över huvud taget inte idén om lagstiftarensneutralitet till mannens och kvinnans valda samlevnadsform. Istället har praktiska överväganden fått träda i förgrunden. Ipropositionen betonas att, även om äktenskapet alltjämt är dendominerande samlevnadsformen, knappast något äktenskap ingåsutan att makarna har bott tillsammans under längreeller . De som vill att ett mera heltäckandejuridiskt system skall tillämpas på deras samlevnad får ingåäktenskap. I begränsad utsträckning borde emellertidlagstiftningen tillhandahålla lösningar på praktiska problem avjuridisk art när det är särskilt påkallat för att skydda densvagare parten i ett samboförhållande. Dessa regler borde ommöjligt likna dem för gifta, så att en mjuk övergång kanåstadkommas mellan samboende och äktenskap (prop. 1986/87:1 s.40 f.). Samboende som väljer att inte gifta sig sägs hamöjlighet att själva genom inbördes avtal, testamente ochförsäkringar skapa ett ömsesidigt skydd.Av det anförda framgår att tanken på en rättslig neutralitetmed avseende på olika samlevnadsformer inte har accepterats somutgångspunkt vid de reformer som senast genomförts påfamiljerättens område. En sådan neutralitet, vilken konsekventgenomförd skulle innebära att samma rättsliga regler tillämpaspå äktenskapet och på äktenskapsliknande samlevnad, är enligtutskottets mening inte eftersträvansvärd. De rent praktiskaöverväganden som enligt det ovan sagda ligger till grund förutformningen av sambolagen äger fortfarande giltighet. En annanfråga är dock om den lagens syfte, nämligen att bereda densvagare parten ett minimiskydd vid ett samboförhållandesupplösning, har tillgodosetts. Den frågan är för närvarandeföremål för närmare studier. Detta framgår i avsnitt 3. Med detanförda avstyrker utskottet bifall till motion L406, yrkandena 1och 2. beträffande lagstiftning om registrerat partnerskapatt med anledning av motionerna 1993/94:L405 idenna del, 1993/94:L408 yrkande 1, 1993/94:L412,1993/94:L413 yrkandena 1, 3 och 4, 1993/94:L415 yrkandena1, 3 och 4 och 1993/94:L422 samt med avslag på motionerna1993/94:L403 och 1993/94:L406 yrkandena 3 och 4 antarde av utskottet i bilaga 1 framlagda förslagen till1. lag om registrerat partnerskap,2. lag om ändring i ,3. lag om ändring i ,res. (m, c, kds, nyd)2. beträffande lag om sambor av samma könatt avslår motionerna 1993/94:L405 i dennadel, 1993/94:L408 yrkande 2, 1993/94:L413 yrkande 2 och1993/94:L415 yrkande 2,3. beträffande utredning om hushållsgemenskapatt med anledning av motionerna 1993/94:L207och 1993/94:L208 som sin mening ger regeringen till kännavad utskottet anfört,men. (v)4. beträffande familjerättslig neutralitetatt avslår motion 1993/94:L406 yrkandena 1 och2.Stockholm den 26 maj 1994På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (),(), (), (),(), (nyd), (),(), (), (),() och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledmot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Lagstiftning om registrerat partnerskap (mom. 1)(), Per Stenmarck (m), (), (), (nyd), ()och () anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 8 börjarmed "Allmänna överväganden" och på s. 48 slutar med "registreratpartnerskap." bort ha följande lydelse:Den lagstiftning som behandlas kommer genom kopplingen tillflertalet av äktenskapets rättsverkningar att få vittgåendekonsekvenser på ett stort antal rättsområden utanförlagutskottets beredningsområde. Dessa effekter är inteanalyserade och beaktade i acceptabel omfattning.