bet · GH01JoU16 · 1994-03-17 00:00:00 — Bättre kontroll över miljöfarligt avfall I detta betänkande behandlas proposition 1993/94:110 om bättrekontroll över miljöfarligt avfall. Vidare behandlas 14motionsyrkanden väckta med anledning av propositionen. Utskottettillstyrker regeringens förslag om riktlinjer beträffandeåtgärder för att samla in och ta hand om kvicksilver i uttjäntavaror. Vidare tillstyrker utskottet regeringens förslag till lagom ändring i lagen (1985:426) om kemiska produkter. Samtligamotionsyrkanden avstyrks.Till betänkandet har fogats ett särskilt yttrande och enmeningsyttring. Enligt regeringens bedömning måste kontrollen av hanteringenav miljöfarligt avfall skärpas, bl.a. i fråga omtillståndspliktens utformning. Regeringen föreslår vidare vissariktlinjer beträffande åtgärder för att samla in och ta hand omkvicksilver i uttjänta varor.Vidare föreslås att 13 § lagen (1985:426) om kemiskaprodukter upphävs.Lagförslaget fogas som bilaga till detta betänkande. 1993/94:Jo16 av m.fl. (v) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att förändra miljöskyddslagstiftningen såatt den blir effektivare i skyddet av miljön,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att samhället skall ha kvar inflytandeöver det miljöfarliga avfallet,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att producentansvaret skall gälla för enprodukts hela kretslopp,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om klassifikation av miljöfarligt avfall.1993/94:Jo17 av Per och () variyrkas1. att hos regeringen begär ett klarläggande avansvarsfrågorna för omhändertagandet av miljöfarligt avfall frånhushållen i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att hos regeringen begär en utredning av enomställning från särlagstiftning för avfall/miljöfarligt avfallm.m. i enlighet med vad som anförts i motionen.1993/94:Jo18 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behov av återvinning av kvicksilver,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om pantsystem för kvicksilverhaltiga lamporoch lysrör.1993/94:Jo19 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om materialbalanser,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av ett nytt regelsystem förhantering av kemikalier,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om producentansvar,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ett nordiskt samarbete,5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om krematoriernas kvicksilverutsläpp.1993/94:Jo20 av (nyd) vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom att kvicksilver skall återvinnas. lämnade sitt principbetänkandeMiljöfarligt avfall -- Ansvar och riktlinjer (SOU 1992:45). Idecember lämnade utredningen sitt slutbetänkandeMiljöfarligt avfall -- nya regler (SOU 1992:141). En miljöriktighantering av miljöfarligt avfall förutsätter enligt utredningenbl.a. klart definierade ansvarsområden för kommuner ochnäringsliv. Sammanfattningsvis föreslås skärpt kontroll överhanteringen av miljöfarligt avfall och att ansvarsfördelningenvid hanteringen tydliggörs. Tillståndsplikten enligtförordningen om miljöfarligt avfall bör utvidgas till attomfatta alla som mellanlagrar, behandlar eller slutligtomhändertar sådant avfall. Tillstånden bör tidsbegränsas. Denkommunala transportskyldigheten avseende miljöfarligt avfallföreslås avskaffad. Tillstånden till transport av miljöfarligtavfall bör tidsbegränsas.Statens naturvårdsverk har haft regeringens uppdrag att utredaoch föreslå lämpliga åtgärder för att åstadkomma ettmiljöriktigt omhändertagande av kvicksilverhaltiga varor ochprodukter när dessa tjänat ut. Uppdraget redovisades i februari1993 med rapporten 4177 Avvecklingen av våra doldakvicksilverlager.Kontrollen över miljöfarligt avfall m.m.PropositionenEnligt regeringen måste kontrollen över hanteringen avmiljöfarligt avfall skärpas. Tillståndsplikt skall införas förall hantering av miljöfarligt avfall. Vidare föreslås att detkommunala bortforslingsansvaret för miljöfarligt avfallavskaffas. Huvudregeln att det är kommunen som skall sörja förbortforsling av miljöfarligt avfall kan enligt regeringen i vissutsträckning uppfattas som hämmande på konkurrensen. Den kanockså förväntas försvåra regionala eller riksomfattande insatserför insamling av någon bestämd typ av avfall eller åtgärderriktade mot någon speciell typ av företag. Enligt regeringenkräver dessa förslag förordningsändringar.Vidare föreslås att bemyndigandet i 13 § lagen (1985:426) omkemiska produkter att meddela föreskrifter om behandlingsmonopolför miljöfarligt avfall upphävs.MotionernaEnligt motion Jo16 (v) är den absolut viktigaste frågan närdet gäller miljöfarligt avfall hur samhället skallkunna styra varuproduktionen mot varor som inte ger miljöfarligtavfall i slutet av produktens livstid. En annan viktig uppgiftär att på bästa sätt omhänderta det avfall som redan finns ochsom kommer att uppstå när nya produkter kasseras och bliravfall. För att successivt minska mängden miljöfarligt avfall iSverige och anpassa producentansvaret till att också omfatta enstörre del av varuproduktionen bör följande åtgärder vidtas.Miljöskyddslagstiftningen bör förändras så att den på ett mereffektivt sätt skyddar miljön. Vid tillståndsprövning förprocessutsläpp m.m. skall produkterna, med tillämpning avsubstitutionsprincipen, även prövas med avseende på derasframtida avfallsegenskaper (yrkande 1). Vidare framhålls imotionen att samhället bör ha kvar ett inflytande överslutbehandlingen av det miljöfarliga avfallet (yrkande 2). Ettutvecklat producentansvar måste innebära att den ursprungligaproducenten har ett ansvar för produkten från vaggan tillgraven. Producentansvaret skall således gälla för en produktshela kretslopp (yrkande 3). Klassifikationen av miljöfarligtavfall måste förtydligas och omprövas kontinuerligt (yrkande 4).I motion Jo17 (s) konstateras att utvecklingen när det gällerhanteringen av avfall från hushållen går mot en tidigt etableradoch ökad separering. Då hushållsavfallet hålls oseparerat tordedet inte kunna ifrågasättas att det är kommunen som har ansvaretför insamling och behandling. När separering sker är detta intelika självklart. Enligt motionärernas uppfattning är det dockalltid kommunen, i sin roll som ställföreträdare för hushållen,som har behandlingsansvaret för den beståndsdel ihushållsavfallet som utgörs av miljöfarligt avfall. Regeringenbör anmodas att klarlägga ansvarsfrågorna när det gälleromhändertagandet av miljöfarligt avfall från hushållen (yrkande1). Vidare yrkas att möjligheterna att frångå nu gällandesärlagstiftning för miljöfarligt avfall utreds. Avfallet bör sessom ett stadium för en produkt eller ämne och lagstiftningen börutformas från ett helhetsperspektiv. Möjligheterna att angripaavfallsproblemet utifrån ämnets eller produktens farlighet mergenerellt bör analyseras. Hanteringen av avfall bör grundas pådefinierad farlighet (yrkande 2). Enligt motion Jo19 (s) harkostnaden för omhändertagande av miljöfarligt avfall hittillsvarit låg i . Därför kan man befara att transport avfarligt avfall styrs mot svenska dotterföretag från länder medsträngare lagstiftning. Bestämmelserna måste därför skärpas.Detta sker lämpligen genom att alla företag tvingas redovisa enmaterialbalans i samband med tillståndsgivningen för företaget.Materialbalansen bör utvisa flöde, lagerhållning, återvinning,eventuella restprodukter, osv. (yrkande 1). Vidare börmöjligheterna att även i fortsättningen angripa och lösaproblemen när det gäller det miljöfarliga avfallet utifrån ettrenodlat avfallsperspektiv analyseras. Det kan vara nödvändigtatt bygga upp ett regelsystem som tar sikte på ämnets ellerproduktens generella farlighet (yrkande 2). Producentansvaretmåste bli tydligare och förenas med straffansvar. Förmiljöfarliga komponenter i produkter bör producentansvaretutvecklas så att den som introducerar produkten på marknadenblir ekonomiskt ansvarig för avfallet (yrkande 3). På senare tidhar vissa klarlägganden kommit beträffande regelverket inom EUför miljöfarligt avfall. Ett bärande motiv tycks vara attnärhetsprincipen prioriteras. Gränsöverskridande transporter avmiljöfarligt avfall skall i princip inte tillåtas om det inomlandet finns tillgänglig behandlingskapacitet. Enligtmotionärerna kräver en miljömässigt bra hantering avmiljöfarligt avfall ofta större volymer, och ett nordisktsamarbete är därför nödvändigt. Det får förutsättas att ettsådant samarbete inte kommer i konflikt med EU:s närhetsprincip.Möjligheterna att vidmakthålla, utveckla och driva enmiljöriktig svensk/nordisk behandlingskapacitet bör analyseras(yrkande 4).Utskottets övervägandenUtskottet gör samma bedömning som regeringen när det gällerbehovet av förstärkt kontroll över hanteringen av detmiljöfarliga avfallet. Miljöfarligt avfall är restprodukter ochannat avfall som på grund av sitt innehåll av farligakomponenter eller ämnen måste transporteras och behandlas på ettsäkert sätt. För att få en fullständig kontroll över flödena ochmängderna av det miljöfarliga avfallet krävs det en merdetaljerad och överblickbar reglering än den som finns i dag.Det är nödvändigt att hanteringen av det miljöfarliga avfalletkan styras och kontrolleras i alla led. Producenter och övrigainnehavare av miljöfarligt avfall bör ha ansvaret för att detmiljöfarliga avfallet endast lämnas till den som har tillståndatt motta denna typ av avfall samt att endast transportörer medsärskilt tillstånd utnyttjas. Det anförda innebär enligtutskottets mening ökade möjligheter att stärka samhälletsinflytande över hanteringen av det miljöfarliga avfallet. bedömning bör syftet med motion Jo16 (v) yrkande 2med det anförda i allt väsentligt kunna anses tillgodosett.Yrkandet påkallar således ingen ytterligare åtgärd.Utskottet har ingen erinran mot regeringens förslag till lagom ändring i lagen (1985:426) om kemiska produkter.När det gäller ett förändrat regelsystem för hantering avmiljöfarligt avfall och kemikalier vill utskottet utöver vad somanförts ovan framhålla följande. De övergripande målen påavfallsområdet är att minska avfallsmängderna och avfalletsfarlighet. Det avfall som ändå uppkommer skall återanvändaseller återvinnas i så stor utsträckning som möjligt elleromhändertas på ett från miljösynpunkt riktigt sätt. Inriktningenmot både avfallsminimering och förbättrat omhändertagande kräverutveckling av nya metoder och synsätt inom hela kedjan. Alltifrån projektering/design, råvaruleveranser, produktion,distribution, handel, förbrukning och avfallshantering måsteförändras. Detta fordrar medverkan av nya aktörer, andra ochbättre anpassade angreppssätt, differentiering samtspecialisering. Det traditionella synsättet med en speciellavfallshantering som en sista länk i kedjan måste bytas mot ialla led integrerade åtgärder inriktade på att förebyggauppkomst av avfall respektive att förbereda och genomföra bästamöjliga omhändertagande av det avfall som inte kan undvikas. Enviktig del i denna utvecklingsprocess utgör arbetet med s.k.riskbegränsning där ämnen eller varu- och produktgrupper som iförsta hand bör bli föremål för särskilda riskbegränsandeåtgärder identifieras. miljöpolitiska beslutpresenterades 13 ämnen, som förekommer i ett mycket stort antalprodukter och varor, för vilka avvecklingsplaner ellerriskbegränsningsplaner tagits fram. I riksdagenskretsloppsbeslut ställs krav påriskbegränsningsplaner för 25--30 nya ämnen inom enfemårsperiod.Utskottet delar synpunkterna i motionerna Jo17 yrkande 2 ochJo19 yrkande 2 så till vida att utgångspunkten för regleringenav hanteringen och omhändertagandet av en produkt/avfall alltidmåste vara att särskilda föreskrifter behövs från miljö- ochhälsoskyddssynpunkt. Bestämmelserna måste även vara såheltäckande som möjligt. En uppenbar svårighet vid allriskbegränsning, så även när det gäller miljöfarligaprodukter/avfall, är att uppskatta risken med ett visst kemisktämne eftersom exponeringen är varierande beroende påtillämpning. En kemikalie som ingår i en produkt blir kanskeskadlig först när produkten blir avfall. Beroende på hanteringav produkten eller avfallet kommer exponeringen att vara olika.Den skärpning av kontrollen som regeringen nu redovisat börenlig utskottets mening kunna förbättra möjligheterna atteffektivisera vårt nuvarande regelsystem för hantering avmiljöfarliga produkter/avfall. Vidare bör arbetet medframtagandet av riktlinjer för risknivåer baserade på hälso- ochmiljöeffekter och exponering kunna ge nödvändigt underlag fördet fortsatta riskbegränsningsarbetet. I detta sammanhang böräven nämnas att ett förslag till ny miljöbalk, där de centralalagarna på hälsoskydds- och miljöområdet samordnas, förnärvarande förbereds inom . Avslutningsvis kankonstateras att det råder stor enighet om att det krävslångtgående förändringar om vi skall närma oss en ekologiskthållbar utveckling. Detta kan nås bara genom begränsning avkemikalieanvändningen, återanvändning och återvinning. Enskärpning av kontrollen i enlighet med regeringens förslag ochen successiv höjning av ambitionsnivån när det gäller arbetetför att begränsa kemikalieanvändningen förbättrar möjligheternaatt tillgodose skärpta krav beträffande hanteringen av detmiljöfarliga avfallet. Därmed bör även syftet med motionernaJo17 (s) yrkande 2 och Jo19 (s) yrkande 2 i allt väsentligtkunna tillgodoses. Yrkandena påkallar därför inte någonriksdagens vidare åtgärd.Vissa ämnen och restprodukter klassificeras som miljöfarligtavfall enligt förordningen (1985:841) om miljöfarligt avfall. Enmer detaljerad klassificering anges i den s.k. vägledandeförteckning som ger ut. Utskottet finneringen avgörande skillnad mellan de synpunkter som framförts imotion Jo16 yrkande 4 och nuvarande system för klassifikation avmiljöfarligt avfall. Utskottet förutsätter att regeringen ochberörda myndigheter noga följer utvecklingen på detta område.Nämnas kan bl.a. att klassificeringen av miljöfarligt avfallfortlöpande revideras. planeras även ett nyttklassifikationssystem för sådant avfall som avses att anpassastill det klassificeringsarbete som bedrivs internationellt. Motbakgrund av det anförda avstyrker utskottet motion Jo16 (v)yrkande 4.Med hushållsavfall avses enligt 1 § renhållningslagen(1979:596) avfall och orenlighet som härrör från hushåll ochdärmed jämförligt avfall. Enligt 4--5 §§ renhållningslagen skallvarje kommun svara för att hushållsavfall inom kommunen forslastill behandlingsanläggning i den utsträckning som behövs för atttillgodose såväl hälsoskydds- och miljövårdskrav som enskildaintressen. Vidare svarar kommunen för att hushållsavfallet frånkommunen slutligt omhändertas. Från det kommunala ansvaretundantas avfall som omfattas av föreskrifter om producentansvar(6 b §).Miljöfarligt avfall som ingår som en beståndsdel ihushållsavfall eller härrör från sådant avfall omfattas såledesav det kommunala hanteringsansvaret. De av regeringen redovisadeförslagen beträffande kontrollen av det miljöfarliga avfalletinnebär härvidlag ingen förändring. Mot bakgrund härav föreslårutskottet att motion Jo17 (s) yrkande 1 lämnas utan vidareåtgärd.När det gäller det nordiska samarbetet och en gemensambehandlingskapacitet för det miljöfarliga avfallet villutskottet anföra följande. Som framhålls i motion Jo19 yrkande 4går utvecklingen för omhändertagande av miljöfarligt avfall moten alltmer specialiserad återvinning och behandling. Flödena kanibland bli alltför små för att möjliggöra en från miljösynpunktlämplig hantering. Sådant omhändertagande kräver ofta storavolymer, och här kan det nordiska samarbetet vara av avgörandebetydelse. De regler som har infört för tillämpning avBaselkonventionen innebär bl.a. att får meddelaexporttillstånd för destruktion av miljöfarligt avfall endast omSverige saknar teknisk kapacitet eller förmåga att själv ta handom avfallet på ett riktigt sätt. och regleringmed anledning av har tagit större hänsyn tillden artikel i konventionen som betonar betydelsen av attavfallsanläggningens effektivitet tillmäts betydelse vidbedömning av om gränsöverskridande transport av avfall bör kunnakomma i fråga. Som framhålls i propositionen kan ifrågasättasom en sådan strikt föreskrift som den svenska i alla hänseendenär den som bäst gynnar miljön. Regeringen har för avsikt att seöver förordningen (1992:918) om export och import av farligtavfall i berört hänseende i syfte att åstadkomma en mer likartadreglering i de nordiska länderna. I nordiska sammanhang deltarSverige i det kemikaliearbete som sker inom ramen för . Insatserna är koncentrerade till huvudområdenagiftighetsaspekter, substitution och bekämpningsmedel. När detgäller området giftighetsaspekter är arbetet fördelat på ettflertal olika verksamheter. Nämnas kan bl.a. kriterier förklassificering av miljöfarliga ämnen i mark, kriterier förmiljöfarlighetsklassificeringar av sammansatta produkter samtklassificering av hälso- och miljöfarliga ämnen. Genom detnordiska samarbetet beträffande kemikaliekontrollen förbättrasmöjligheterna att minska avfallsmängderna och avfalletsfarlighet. Detta har även betydelse för arbetet med attvidmakthålla och utveckla en nordisk behandlingskapacitet fördet miljöfarliga avfallet. Enligt utskottets bedömning är syftetmed motion Jo19 (s) yrkande 4 med det anförda i allt väsentligttillgodosett. Yrkandet påkallar således ingen ytterligareriksdagens åtgärd.I samband med beslut om riktlinjer för enkretsloppsanpassad samhällsutveckling uttalade sittstöd för regeringens förslag till riktlinjer för industrinsanpassning till kretsloppssamhället (1992/93:JoU14, rskr. 344).Jordbruksutskottet framhöll härvid bl.a. att omställningen tillett kretsloppssamhälle kommer att ställa stora krav på dentillverkande industrin som måste ställa om sin produktion tillmer miljöanpassade produkter som klarar att ingå i ettkretslopp. Avfallsströmmarna måste vändas så att materialet isorterat och användbart skick kan flöda tillbaka tillproduktionen som insatsvaror för ny produktion eller återgå tillnaturens kretslopp. En analys av behovet av kretslopp bör skemed utgångspunkt i olika materialslag. Livscykelanalys för enprodukt kan här vara ett mycket värdefullt redskap i arbetet medatt identifiera olika varors miljöpåverkan från råvaruuttag tillavfallsled. Därmed kan också de praktiska lösningarna, ochstyrmedlen för att åstadkomma dessa lösningar, utformas olikaför olika varugrupper. Vidare framhölls att arbetet för attåstadkomma varor som inte skadar hälsa och miljö och som imöjligaste mån kan ingå i ett kretslopp måste bedrivas av deföretag som producerar varorna. I detta sammanhanguppmärksammades att industrins intresseorganisationer påbörjatdetta arbete och bl.a. antagit principer för hur näringslivetbör agera för att bidra till en god miljö. utveckling av metoder för livscykelanalyser ochmaterialbalanser. Härutöver kan nämnas att Naturvårdsverkethar regeringens uppdrag att i samråd med berörda myndigheter ochindustri utarbeta förslag med inriktning på heltäckande analyserav materialflöden. Utskottet konstaterar för sin del att arbetetmed industrins kretsloppsanpassning pågår och att resultatet kanförväntas ge ökade möjligheter att i allt väsentligt tillgodosemotion Jo19 (s) yrkande 1. Motionen avstyrks därmed i berörddel.Som anförts ovan har uttalat sitt stöd för vissariktlinjer när det gäller industrins anpassning tillkretsloppssamhället. Vidare har godkänt förslag om ettstegvis införande av ett producentansvar. Den allmänna ramen fördetta producentansvar fastställs genom de ambitioner och mål somgäller för miljöpolitiken. När det gäller avfallet är denövergripande målsättningen att avfallets volym och innehåll avfarliga ämnen skall begränsas och att behandlingen av det avfallsom ändå uppkommer skall förbättras. Huvudansvaret för att målenuppnås ligger inom systemet med producentansvar på den somtillverkar, importerar eller säljer varor. Om ettproducentansvar utkrävs skall det i största möjliga utsträckningvara förbundet med en möjlighet att påverka kostnaderna föravfallshanteringen. Endast i undantagsfall skall producentenåläggas endast ett ekonomiskt ansvar. Nya produktgrupper ochvaruområden skall successivt anges för producentansvar. Dettaarbete drivs och samordnas av den s.k. Kretsloppsdelegationen.Enligt utskottets mening föreligger en betydande samstämmighetmellan å ena sidan den av riksdag och regering eftersträvadeambitionsnivån på detta område och å andra sidan de krav somförs fram i motionerna Jo16 (v) yrkande 3 och Jo19 (s) yrkande3. Syftet med motionerna kan därmed i allt väsentligt ansestillgodosett. Yrkandena påkallar ingen ytterligare riksdagensåtgärd.Som utskottet redovisat ovan har regeringen för avsikt attunder våren förelägga ett förslag till ny samordnadmiljöskyddslagstiftning. Utskottet är därför inte berett att medanledning av det i motion Jo16 yrkande 1 framförda kravetbeträffande en förändrad miljöskyddslagstiftning föreslå någotuttalande från sida. Utskottet avstyrker motion Jo16(v) yrkande 1.Åtgärder för en miljöriktig hantering av kvicksilver m.m.PropositionenFör att begränsa skadorna på miljö av kvicksilver börenligt regeringen inte bara vidtas åtgärder internationellt ochnationellt som minskar nyanvändning. Också kvicksilver som finnsutspritt i samhället i varor och produkter bör samlas ineffektivt och tas om hand säkert. avuttjänta varor och produkter innehållande kvicksilver bör kommatill stånd genom ett särskilt åtgärdsprogram. Regeringen avseratt ge i uppdrag att i samverkan medandra berörda myndigheter, näringslivsorganisationer ochkommunerna påbörja arbetet med ett sådant program. Enligtregeringens bedömning måste särskilda ekonomiska incitamentutformas för att åstadkomma insamling, transport, behandling ochslutligt omhändertagande även av andra kvicksilverhaltiga varoroch produkter än de som det finns etableradeinsamlingssystem för.Kvicksilverhaltiga restprodukter och avfall bör behandlas påett sätt som gör det möjligt att förvara kvicksilvret i lämpligform och långtidssäkert. Kvicksilver bör inte återvinnas.Regeringen avser att ge i uppdrag att utarbetaförslag till slutförvaring i av kvicksilverhaltigtavfall.MotionernaEnligt motion Jo18 (c) bör prövas om det inte är lämpligareatt behålla återvinningen av gammaltkvicksilver i stället för att använda nytt kvicksilver samtidigtsom gammalt går till slutdeponering. Ett bra hanteringssystemför återvinning leder till minskade utsläpp av kvicksilver inaturen och till minskat behov av slutdeponering (yrkande 1).Vidare är det viktigt att insamlandet av kvicksilver kan ske såeffektivt och miljövänligt som möjligt. I syfte att underlättainsamlandet bör ekonomiska styrmedel i form av pantsystem förkvicksilverhaltiga lampor och lysrör användas (yrkande 2).Enligt motion Jo19 (s) yrkande 5 bör gesi uppdrag att gå igenom samtliga tillstånd för krematorier ochskärpa kraven på rening från kvicksilverutsläpp (yrkande 5). Imotion Jo20 (nyd) förordas återvinning av kvicksilver.Långtidsförvaring av miljöfarligt avfall bör endast komma ifråga då ingen annan lösning finns. Långsiktiga mål och krav omåtervinning bör fastställas så att forskarna kan skapaerforderlig miljömässig och från arbetarskyddssynpunkt lämpligutrustning.Utskottets övervägandenEftersom det finns ett stort antal kvicksilverhaltiga varoroch produkter i omlopp i samhället, ofta med mycket långlivslängd, kommer risken för okontrollerade utsläpp avkvicksilver att kvarstå fastän nyanvändningen av kvicksilverminskar. För sådana varor och produkter finns insamlingssystembl.a. för batterier och termometrar. Det finns även särskildainsamlingsinsatser för några skilda slag av kvicksilverhaltigtavfall, t.ex. amalgamavfall. Visst kvicksilverhaltigt avfallsamlas också in via kommunala miljöstationer.