bet · GH01SfU12 · 1994-04-20 00:00:00 — Om man är sjukskriven eller längretid och ofta är ensam med sitt missnöje kan det vara svårt.Trots, eller kanske på grund av, detta tycker kassanshandläggare att avslagen har gått att motivera inför deförsäkrade. De personer som har uppburit ersättning enligt lagenom arbetsskadeförsäkring och då haft en 100-procentigkompensationsnivå har haft svårast att förstå sänkningen till70 %.Det har förts en hel del diskussioner om tillämpningen ochdärmed förknippade svårigheter. De nya reglerna uppfattasallmänt som både svårförståeliga och byråkratiska. Det innebäratt administrationen blir tungrodd och arbetskrävande. Mångakontakter med läkare erfordras, eftersom läkarintygen oftastsaknar den information som är avgörande för ettställningstagande.Läkarna har uttryckt sitt missnöje till kassorna över detextraarbete som bedömningen medför. Tiden borde användas förandra ändamål, t.ex. rehabilitering. Kravet på läkarbesök engång ifrågasätts av både läkare och patienter. I vissadelar av landet är avstånden stora till sjukgymnaster ochläkare, och detta kan utgöra ett påtagligt hinder. Ett faktumsom har väckt många reaktioner hos de försäkrade är deväntetider för medicinsk rehabilitering eller behandling som deförsäkrade oförskyllt får lida för. Likaså kritiseras att egenträning inte godkänns även om den ingår i en plan. Detta kanuppfattas som inkonsekvent, eftersom kassorna haruppmuntrat försäkrade till just egen aktivitet och träning.Den regel som kanske har ifrågasatts mest gäller kravet på attbehandling i form av samtalsterapi skall ges av psykiatriker,legitimerad psykolog eller legitimerad psykoterapeut för att denhögre ersättningen skall kunna beviljas. I verkligheten tillhörden kontaktperson som ger stödsamtalet oftast en annanpersonalkategori -- i många fall är det en kurator. Flerapsykiatriska kliniker har i skrivelser till kassorna påtalatdenna, som de upplever det, uppenbara skevhet. I går besökte jagför övrigt lokalkontoret i och träffade personalen. Detframkom där att inom ansvarsområde finns inte en endaav dessa personalkategorier representerad. Man har fått göraflera avslag på grund av att det bara är en kurator somtillhandahåller stödsamtalen. Det kan vara så att de tänktagrupperna inte finns representerade över hela vårt land. Dekanske är bättre representerade i tätorterna än på orter somligger en bit därifrån.Som jag sade har flera psykiatriska kliniker hos kassornapåtalat denna skevhet. De menar att reglerna är bådesvårbegripliga och diskriminerande gentemot en redan utsattpatientgrupp. Jag är benägen att hålla med om det. Tillsammansmed direktören för i , KurtInge , är vi från på ytterligare frågor från utskottet.Ordföranden: så mycket för dessa upplysningar.Ordet går till från Läkarförbundet.Lennart : Ärade deltagare! På läkarhåll har vikontakt med den här problematiken på två sätt -- dels sombehandlande läkare i en patient--läkar-relation med enförsäkrad, dels som förtroendeläkare när vi ur kassans synpunktär med i handläggningen.Vi ser problem med 70-procentsnivån. I en del fall finns detdock positiva synpunkter som man kanske kan bygga vidare på iframtiden.Ett problem, som redan har tagits upp, är att för den förhöjdanivån erfordras ett aktivt deltagande i behandling ochrehabilitering. De personer som själva medverkar väl irehabilitering och behandling och som kanske bara behöversporadiska kontakter med läkare -- de kanske får uppföljningfrån annan personal inom sjukvård och socialvård, vilket harpoängterats här tidigare -- kan inte erhålla den högreersättningen. De personer som alltså själva lägger ner enbetydande möda på sin egen rehabilitering kan inte få högreersättning, medan personer som kanske behöver mera övervakning,hjälp, stöd och incitament för att över huvud taget hålla i gångsin rehabilitering erhåller högre ersättning. Beroende på gradenav medverkan och stöd får olika personer olika stor ersättning.Det upplever vi som inte riktigt rättvist.Ett problem är också att sänkningen till 70-procentsnivånefter kan innebära att vissa personer kan fåekonomisk fördel av att få sjukpension eller sjukbidrag medtillkommande trygghetsförsäkringsförmåner. Det blirförmånligare att fortsätta att stå utanför arbetsmarknaden änatt försöka återinträda på arbetsmarknaden med begränsadfunktionsförmåga.Ett annat bekymmer är att reglerna missgynnar personer medsvåra progressiva sjukdomar, t.ex. cancersjukdomar ochdegenerativa nerv- och muskelsjukdomar, där sjukdomsförloppethela tiden går mot en försämring och där man av rentpsykologiska skäl i många fall vill undvika en tidigpensionering. Dessa personer uppfyller i många fall intekriterierna för regelbunden behandling av den täthet som det härgäller.Ett annat problem som har nämnts är att en del personer harfått svårt att klara sig ekonomiskt med 70-procentig ersättning.Framför allt har den korta tiden för genomförandet avförändringen inneburit att en del personer som redan har enbetydande långtidssjukskrivning plötsligt har drabbats av enreduktion av ersättningsnivån. Det har inneburit en plötsligbelastning på familjeekonomin.Det finns naturligtvis också en del patienter för vilkareduktionen av ersättningen har inneburit vissa fördelar irehabiliteringsarbetet. De har nämligen själva fått ett störreaktivt intresse av att komma i gång med rehabilitering. Vi hardå kunnat få ett större stöd från de försäkrade när det gälleratt ligga på andra myndigheter, arbetsförmedlingar, m.fl.,för att de skall kunna komma i gång med ettrehabiliteringsarbete. Därmed kan de få en högre ersättning. Detär ett klart problem att väntetiderna för olika typer avrehabiliteringsinsatser ofta är för långa. Patienterna drabbasav den sänkta ersättningsnivån då de intefår aktiv rehabilitering.Ordföranden: tackar för dessa upplysningar frånLäkarförbundet.Då har de inledande talarna gjort sina inlägg. Här finnsrepresentanter för , ,, ,, akademikerscentralorganisation (), Handikappförbundens Samarbetsorgan(HCK), (), () och revisorer. Jag förmodar attmånga har frågor att ställa. Här finns således åtskilligexpertis som kan tillfrågas. Jag lämnar ordet fritt meduppmaningen: Kortfattade frågor och kortfattade svar!Börje (): Utskottet gjorde en vidgning av denundantagsregel som föreslogs i propositionen. Utskottetförutsatte i betänkandet att relativt få personer därigenom viden avsedd och riktig tillämpning av reglerna skulle komma att fåen sjukpenning på . Vi sade också att besparingarnadärigenom torde bli blygsamma.Av redovisningarna har vi fått veta att flertalet sökande harfått avslag på sin begäran om ersättning . En mycketstor andel får ersättning . En annan alarmerandeuppgift är att många av dem som uppbär 70-procentig ersättningmåste söka socialbidrag.Under det första året har reglerna fått en tolkning som intevar avsedd från utskottets sida. har jag hört att det ärvanligare att de nya fallen får . Det skulle varaintressant att få veta om det kan beläggas med direkta siffroratt en omsvängning är på gång så att flertalet i fortsättningenkommer att få . Det var närmast som antyddeatt en omsvängning är på gång.Från utskottets sida sade vi också att det inte kan varaacceptabelt att man får till följd av att samhälletsrehabiliteringsresurser är otillräckliga. Jag undrar om det ärså att rehabiliteringsresurserna i något län har varitotillräckliga.Gustav : Vi har inga siffror med vilka vi kanbelägga den tendens som vi har fått rapporter om muntligt frånpersonal på kassorna. Dessa rapporter säger att det är merafrekvent att de nya fallen som passerar gränsen sökeroch får . Men vi har ännu inga samlade siffror som direktkan belägga det.Vi har inte heller några konkreta exempel på att man inte harkunnat få ersättning därför att det inte har funnitsresurser för den medicinska rehabiliteringen. Det förekommer får vänta på beslutet om huruvida man får ersättning med80 % eller inte till dess att medicinsk behandling startar. Omdet kan sägas vara beroende på resursbrist eller det faktum atten medicinsk behandling av viss karaktär tar attplanera kan jag inte svara generellt på.K G : Jag tror att det har blivit enmissuppfattning. sade att någon av de föredragandehade talat om en hög avslagsprocent. Mot den bakgrundenresonerade han om en felaktig tillämpning. Vi kanske skall klaraut detta. Såvitt jag vet är det inte någon hög avslagsprocent. Iverkligheten är den relativt låg. Det intressanta är ju att detvarit en mycket liten andel ansökningar.Med tanke på hur ställde frågan och deslutsatser som han drog är det väsentligt att stryka under attvi på åtminstone inte har sagt att detfinns några indikationer på att det är en hög avslagsfrekvens.Man kan därför inte heller dra några slutsatser om att det skeren felaktig tillämpning. Man kan bara säga att människor än sålänge inte har ansökt om denna förmån.Börje (): Jag tolkade redovisningen så, att detstora flertalet, 44 000, hade fått och att 7 000 hadefått . Jag förstår att detta beror på att man måste ansökaom att få . Men jag undrar om det har brustit iinformationen. Har de försäkrade inte vetat om detta? Finns detsådana brister?K G : Först och främst är det synnerligenväsentligt att konstatera om ett lågt utnyttjande av en vissförmån beror på att man inte ansöker om den eller på att manansöker och får avslag. Det är enbart i det senare fallet somslutsatsen kan dras att tillämpningen avviker från vad utskottethar avsett.Gustav sade att det nu finns indikationer på attansökningsfrekvensen ökar för nya fall. Det skulle kunna tolkassom att informationen om dessa frågor har slagit igenom förstefter . Det är naturligtvis utomordentligt väsentligtatt man informerar om sådana här frågor på ett bra sätt, men medtanke på att vi lever i av hög förändringsfrekvens måstevi kanske låta förflyta.Vi har insett att vi borde öka ansträngningarna på den härpunkten. Det är emellertid alldeles för tidigt att dra någraslutsatser om huruvida den låga utnyttjandefrekvensen beror pådålig information, att människor inte känner till detta, ellerpå någonting annat. Det är utomordentligt viktigt att varavaksam på vad detta någonting annat eventuellt kan vara. Detmåste dock förflyta innan vi kan dra någraslutsatser om den saken.Kurt : har förekommit mig. Jagkan närmast bekräfta vad han har sagt, nämligen attgrundproblemet måste vara att så få ansöker om den högreersättningen. Det är bara ungefär 10 000 i hela landet som haransökt. Det är sannolikt problemet. Det är en alldeles för lågsiffra.Jag kan också bekräfta, vilket har sagts, att ungefären fjärdedel får avslag. Den siffran är månad för månad på . Sannolikheten är alltså stor att allt färre kommer att fåavslag.Detta leder in på diskussionen om huruvida försäkringskassornahar brustit i informationen. Det är möjligt. Å andra sidan ärdet ett memento för lagstiftarna. Om det stiftas så kompliceradelagar att lagstiftarna själva måste ha långa diskussioner ominnebörden, måste man inse att det inte är så lätt att informerade försäkrade om när de kan och inte kan söka.Karl : Som vi ser det finns det tre storaproblemområden i den här diskussionen. Det första ärnaturligtvis svårigheten att informera om ett krångligt system.Det andra är bristen på resurser till medicinsk rehabilitering.Det tredje är bristen på rehabilitering ute i arbetslivet. Närdet gäller det senare finns det inte några kollektivavtal attfalla tillbaka på, och vi har inte någon egentlig erfarenhet avhur rehabiliteringsarbete skall gå till. Jag vill också starktframhålla att vi i detta avseende saknar samverkan lokalt mellanförsäkringskassan, andra myndigheter och de fackligaorganisationerna.Vi har gjort undersökningar bland våra LO-sektioner ochLO-distrikt. De visar entydigt att det verkligen brister isamverkan mellan och de fackligaorganisationerna.Sigge Godin (fp): Såväl regering som riksdag har uttalatatt målet borde vara att ingen långtidssjukskriven skall få sinsjukpenning sänkt utan att andra alternativ har prövats. Jagundrar om inledarna kan kommentera detta och redogöra för omandra alternativ alltid har prövats innan man har sänktersättningsnivån.Riksförsäkringsverket rekommenderar att denna högre ersättninginte skall beviljas under väntetid. Det har vi hört här. Det ärett problem. En del skall börja skolor som inte startar när detär aktuellt med rehabilitering. De får vänta ett antal månader.Andra står i kö, som vi har hört.Min tolkning av utskottets arbete är att vi inte avsåg att detskulle gå till på det sättet. Man skall inte drabbas för attsamhället inte kan erbjuda de resurser som behövs.Hans Svensson sade att det var svårt att tolka skrivningarnaoch rekommendationerna och att de var byråkratiska. som är en erfaren man kanske skulle kunna ge oss någonvägledning om hur vi skall omformulera skrivningarna ochrekommendationerna så att personal kan förstådem.Jag stannar där så länge.Gustav : När det gäller frågan om alla alternativprövas innan ersättning sänks kan jag konstatera att det härhandlar om medicinsk behandling. Med den tillämpning som nugäller ser man på den faktiska situationen. Om det pågår enmedicinsk behandling eller rehabilitering är kraven för denhögre ersättningen uppfyllda. Om det inte gör det har man interätt till den högre ersättningen.I utskottsbetänkandet står det att skallvara uppmärksamt på om det finns försäkrade som på grund avbrister i resurserna inte får den högre ersättningen och inteheller den hjälp som rehabilitering innebär. Några sådanaerfarenheter har vi ännu inte samlat på oss. Som svar på frågankan jag säga att det inte görs någon speciell undersökning omdet är någon bristsituation som är orsak till att man inte går imedicinsk behandling.Sigge Godin säger att man skall ha rätt till ersättningi avvaktan på behandling om den inte kan sättas i gång direkt.När det gäller den medicinska rehabiliteringen tillämpar visamma praxis som gäller för yrkesinriktad rehabilitering. Vi serpå den faktiska rehabiliteringssituationen, om den sjukskrivnedeltar i en rehabiliteringsåtgärd. I det ena fallet är det frågaom yrkesinriktad rehabilitering. I det här fallet är det frågaom medicinsk rehabilitering.Lennart : Egentligen borde en rehabilitering somstartas efter 365:e sjukdagen vara ett undantagsfall. Flertaletsjukdomar och andra typer av besvär bör naturligtvis utredas ochbehandlas i ett så tidigt skede som möjligt. Rehabiliteringenbör ofta startas parallellt med utläkning och behandling. Denskall naturligtvis vara både medicinsk och yrkesmässig, som KarlDanielsson påpekade.När man måste göra den här typen av ställningstaganden trorjag att det blir problem. Det finns ganska många personer somhar gått sjukskrivna . Under den tiden har dekanske inte varit föremål för någon aktiv åtgärd ellerrehabilitering. Plötsligt drabbas de av den här sänkningen aversättningen. Det kan naturligtvis vara svårt att komma i gångmed rehabilitering efter lång tids inaktivitet på den fronten.Det kan vara missvisande för tillämpningen i ett senare skede.Då kanske man också har en insattrehabilitering.Egentligen bör rehabilitering vara instituerad när ett årssjukskrivning har löpt ut, utom vid svåra progressivasjukdomstillstånd.Hans Svensson: Jag vill kommentera frågan om allaalternativ prövas. Utan att kunna svara för alla enskilda falltror jag ändå att jag kan säga att den inriktningen finns hoskassans personal.Jag vill också säga att jag inte riktigt känner igen denbeskrivning som ger i fråga om samverkan mellankassorna och de fackliga organisationerna, även om den kanskemer avsåg situationen när det gäller förtidspensioneringarna ännär det gäller 70-procentsnivån.De rehabiliteringsresurser som utskottet har förutsatt ilagstiftningen tillhandahålls inte på alla platser i landet.Legitimerade psykologer finns t.ex. inte representerade överallti landet. Det innebär att samtalsterapi för de människor som istället går hos sköterskor eller kuratorer med"steg-ett-utbildning" inte kan godkännas som behandling med deformuleringar som finns.Sigge Godin frågade om jag hade några konkreta förslag attredovisa. Jag kan till utskottet överlämna samtliga yttrandensom vi har fått in från kassorna. För övrigt är det verket somhar normgivningskompetens i den här typen av frågor. avsikt är att enbart ett fåtal skall gå ner på denlägre ersättningsnivån kan man dock rent allmänt undra om intedet också skall vara utgångspunkten när lagstiftningenformuleras. blir det i stället ett rätt omfattandeadministrativt arbete för att pröva rätten att ligga kvar på denhögre nivån. Det är det jag menar med att det blir ettbyråkratiskt sätt att hantera frågan. Utskottet har avsett attdet skall vara ett fåtal som skall ha en lägre ersättning, menmed den här konstruktionen tvingas man göra en prövning genomett ansökningsförfarande.Om alla de mer än 50 000 som är sjukskrivna mer än 365 dagarskulle ansöka om ersättning hos kassan innebär det naturligtvisen stor administration. Om utskottets inställning är att detskall vara bifall i flertalet av dessa fall innebär det en storbyråkrati för att nå resultatet att ett fåtal skall ha 70 %.Den kopplingen är värd att beakta.Vi överlämnar, som sagt, gärna vårt material till utskottet.Ordföranden: är givetvis tacksamma för detta material.När det gäller utskottets bedömning vill jag bara erinra om attden var ett resultat av en krisuppgörelse och en proposition medanledning därav. I utskottet försökte vi tolka det som attintentionerna, enligt de första premisser som vi hade fått fråndepartementet, var att det ändå var relativt få som skulledrabbas. lyssnar vi och lär. Vi är naturligtvis angelägna omatt det skall vara så litet krångel som möjligt. Vi är, somsagt, tacksamma för detta material.K G : Jag vill tillägga att det finns ett inte sålitet antal gamla surdegar, som vi kallar dem, bland de långasjukfallen. Kassorna jobbar intensivt med dessa. Det märks bl.a.i nedgången av antalet långa sjukfall och uppgången avförtidspensioneringar.Vi får nog lugna oss litet innan vi kan säga att vi har densituation som utskottet har föreställt sig, dvs. att bara de somverkligen borde vara långtidssjukskrivna är det och kan få denhögre ersättningen. Det finns nog en hel del som egentligen inteborde stå som sjukskrivna längre. De känner sig heller intemanade att söka den högre ersättningen.Karl : Ordförande! Om inte min beskrivning avsamverkan med det lokala facket känns igen skulle jag bara viljasäga att facket, enligt en gjord undersökning inomMetallindustriarbetareförbundets område, faktiskt bara varinblandat i av de pågående rehabiliteringsärenden somförsäkringskassan handlade. Med detta vill jag inte lägga någonskuldbörda på någon. Jag bara konstaterar att det är så.Sture : Ordförande! Tack för möjligheten att få deltai detta seminarium, eller samtal. Jag tycker redan att det harvarit utomordentligt lärorikt. Den tydligaste signalen är kanskeutskottets entydiga besked att den normala ersättningsnivånskall vara . I de diskussioner som jag hardeltagit i -- jag har också försökt lära mig en del omtillämpningen -- har den signalen inte givits.Till detta kan man lägga den erfarenhet som också understryksav redovisning, nämligen att denlångtidssjukskrivne riskerar att hamna i en situation där ensjukpension med tilläggsförsäkring från tidigarearbetsmarknadsdeltagande blir ekonomiskt mer fördelaktigt. Mankan också lägga till erfarenheten att tillämpningen avregelsystemet för att få upp huvuddelen till 80-procentsnivånkräver en utomordentlig administration.Då blir slutsatsen för vår del relativt enkel att dra,nämligen att värdet av denna sänkning naturligtvis också bordediskuteras. Är besparingarna verkligen i den storleksordningenatt de är motiverade? Utgångspunkten borde vara . Jag troratt vi under eftermiddagens samtal, som gäller förtidspensioner,kommer att förstå att vi behöver se på sambanden mellan dessatvå förhållanden. Att ha 80-procentsnivån som lagstadgad grundskulle förenkla för de långtidssjuka, t.ex. när det gäller deproblem vid progressiva sjukdomar som t.ex. harvittnat om och när det gäller överföringar till socialtjänsten.Värdet av reformen i dessa avseenden bör ifrågasättas.Jag vill ta tillfället i akt att understryka att TCO:sståndpunkt är att det borde vara en lagstiftning om 80 %.Sven : Bästa deltagare! Man kan göra ett parreflexioner när man lyssnar till den här debatten -- jag tyckerockså att den är intressant. Man kan notera att sjukpensionenger ett bättre ekonomiskt bidrag än en normal sjukskrivning. Detkan föranleda en hel del tricksande med systemet. Man bör också komma ihåg att det, som besluten nu är,inte är möjligt att via kollektivavtal förbättra förmånerna. Detär anmärkningsvärt i sig, men den debatten tänker jag intestarta just . Jag vill bara notera att det är så.Därutöver undrar jag, precis som , om det verkligenär värt besväret att hålla på att administrera sönder sig. Manskall pröva med olika instanser, t.ex. psykologer ochpsykiatriker, för att avgöra om det skall vara eller80 %. Utgångspunkten från sida är att är en rimlignivå i det här läget.Sigge Godin (fp): talar om vad man tyckeratt utskottet, regering och riksdag har sagt. När det gäller skall pröva andra alternativ står det, hänvisat till era rådpå s. 13, hur detta skall hanteras i kassorna. Det finns ingadelade meningar om på vilket sätt det skall gå till.Det är min och jag tror hela utskottets uppfattning attmänniskor som väntar på planerad rehabilitering, som inte kansättas i gång på grund av ferier eller på grund av att det ärkö, inte skall ha utan under väntetiden.Lena (): Jag ställer min fråga tillRiksförsäkringsverket eller . Denhandlar om överströmning till andra system. Vi har inte berörteventuell överströmning till arbetsskadeförsäkringen i form avlivränta. Min fråga är: Kan ett antal av dem som inte har ansöktom ha ansökt om livränta och fortfarande vänta på besked?Karin (): Fru ordförande! Jag skulle viljaveta hur könsfördelningen är när det gäller avslagsyrkandena, omdet är någon övervikt åt något håll eller om det är en jämnfördelning av det hela. Dessutom skulle jag vilja veta om detfinns någon möjlighet att förenkla lagen så att detta blir merlätthanterligt.Jag har också med intresse läst förslagtill vissa ersättningsregler inom sjukpenningförsäkringen. Därgörs ganska märkliga bedömningar. Man tittar på en reumatisktsjuk. I det ena fallet bortser man från om det sker enbehandling som leder till att den sjuke kan gå tillbaka tillarbetslivet, medan man i det andra fallet gör bedömningen attpersonen i fråga inte kan få en ersättningsnivå på närdetta inte är möjligt, detta trots att denne genomgårbehandlingar. Det tycker jag är en strid om påvens skägg.Jag skulle också vilja ha ett besked om vad som hände på detseminarium som beskrev. Han sade att bedömningenskärptes efter det seminariet. Såvitt jag förstår kan det inteha varit intentionerna med betänkandet och riksdagsbeslutet.Pontus (): Mina frågor har kolleger i utskottetredan ställt. Jag vill dock säga följande:I utskottet hade vi tänkt att detta skulle föranleda ettaktivt samarbete mellan försäkringskassor och läkare för attinitiera medicinsk behandling och rehabilitering och även föratt få patienter att ansöka om den högre ersättningen.Att så få har fått beror, som vi har hört, på flerasaker. Få har sökt. Dessutom beror det på RFV:s tolkningar. Jagvill framför allt ta upp detta med att man inte får 80 %ersättning när man väntar på rehabilitering. Det ståruttryckligen i era allmänna råd att den högre ersättningen intebör beviljas man väntar för att påbörja behandlingeller rehabilitering. När vi skrev att det inte är acceptabeltatt den försäkrade får ersättning enligt en lägresjukpenningnivå på grund av att samhälletsrehabiliteringsresurser är otillräckliga hade vi tänkt oss attden försäkrade skulle få i väntan. Att så få har fått80 % beror också på formuleringar i vårt betänkande.Jag vill i första hand rikta mig till på RFV.Vi skriver att medicinsk behandling också skall avse attåterställa arbetsförmågan.