bet · GH01LU34 · 1994-05-26 00:00:00 — bör utbetalningarna frångarantin begränsas till vad som motsvarararbetslöshetsersättningen.Utskottet kan konstatera att det på konkursområdet förnärvarande föreligger ett flertal färdiga utredningsresultat,och överväganden pågår i olika frågor. förslag om en lag omföretagsrekonstruktion kan nämnas rapporten på likvärdiga villkor som presenterats av enarbetsgrupp inom och innehåller förslag ochrekommendationer mot konkursmissbruk och ekonomisk brottslighet.Vidare kan nämnas en rapport (Ds 1994:37) från Expertgruppen förstudier i offentlig ekonomi med förslag till bl.a. ett nyttobeståndsbegrepp och till rekonstruktion i konkurs. Förslagenoch övervägandena måste enligt utskottets mening ses motbakgrund av det höga antalet konkurser och det missbruk avkonkursinstitutet som förekommer. De konsekvenser för enskildaoch samhällsliv som detta för med sig har understrukit behovetav reformer i konkurshanteringen samt kravet på ettrekonstruktionsförfarande som bättre än de nu gällandekonkursreglerna kan medverka till sanering av i grundenlivskraftiga företag.Utskottet har vid behandlingen av ett antalkonkursrättsliga frågor, som aktualiserats genom motioner väcktaunder den allmänna motionstiden , bl.a. uttalat attutskottet förutsätter att regeringen framläggerett förslag om rekonstruktion av företag (bet. 1993/94:LU20 s.7, rskr. 228).Utskottet anser att de förslag som regeringen nu lägger fram ifråga om lönegarantisystemet förändrar förutsättningarna förföretagsrekonstruktion enligt förslag. anför i sitt yttrande hade det varit enfördel om frågorna om företagsrekonstruktion och skyddet förarbetstagarnas löner i konkurs övervägts i ett sammanhang.Förbättras möjligheterna till företagsrekonstruktion utankonkurs minskar naturligtvis också behovet av att talönegarantin i anspråk, och därmed torde även missbruket avgarantin i form av "överutnyttjande" och "handel" medlönegaranti reduceras.De uppgifter som regeringen redovisar i propositionen visaremellertid att det är angeläget att så snart som möjligtåstadkomma besparingar i lönegarantisystemet. Visserligenminskar nu utgifterna från lönegarantifonden till följd av attantalet konkurser reduceras. Regeringen föreslår också i åretskompletteringsproposition (prop. 1993/94:150 bilaga 10 s. 20 f.)en minskning av lönegarantifondens kredit hos Riksgäldskontoretför utbetalningar enligt lönegarantilagen från högst 7 miljarderkronor till för /95. mening är det emellertid nödvändigt, inte minst medhänsyn till det "överutnyttjande" av lönegarantin somförekommer, att vidta materiella förändringar ilönegarantireglerna. Detta ställningstagande ligger också ilinje med vad arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrande. Detär självfallet svårt att närmare beräkna hur stor reducering avutgifterna som kan göras med regeringens förslag, men utantvekan torde förslagen sammantaget innebära beaktansvärdabesparingar som kan åstadkommas redan inom relativt kort tid.Utskottet anser sig i rådande statsfinansiella läge inte kunnabortse från en sådan möjlighet till sparande. Vissa förändringarav lönegarantisystemet bör därför nu genomföras.Mot bakgrund av vad utskottet anfört om fördelen av attlönegarantifrågor övervägs i sammanhang med olika spörsmål omföretagsrekonstruktion, vill utskottet framhålla att den reformav lönegarantireglerna som bör ske får ses som ettprovisorium i avvaktan på förnyade överväganden i samband medberedningen av det aviserade förslaget om ett lagregleratförfarande för företagsrekonstruktion. Utskottet vill därvid --i linje med vad arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrande --understryka vikten av att konkursförvaltarens resp.tillsynsmyndighetens roller när det gäller frågor om användningav lönegarantin belyses i sammanhanget.Med hänsyn till det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna L13, L14 yrkande 1 och L314.När det gäller lönegarantins koppling till förmånsrätten delarutskottet den bedömning som görs i propositionen att kopplingenbör behållas. Ett starkt skäl härför är att om lönegarantinslönebegrepp förändrades så, att vissa typer av lönefordringarinte skulle omfattas av garantin, skulle arbetstagare till följdav reglerna i lagen om anställningsskydd kunna lämna sinaanställningar efter en konkurs med hänvisning tillatt alla deras lönefordringar inte skulle komma att ersättas.Detta skulle naturligtvis kunna försvåra möjligheterna till enordnad avveckling av konkursbonas verksamhet. Utskottet villvidare, i enlighet med vad bl.a. påvisat,framhålla att såväl förmånsrättsreglerna som lönegarantisystemetspelar en väsentlig roll vid överväganden om fortsatt drift avkonkursföretag och om överlåtelse av hela eller delar avverksamheten.Med det anförda avstyrker utskottet motion L14 yrkandena 2 och3.4. Tidsramarna för löne- och pensionsfordringars förmånsrättEnligt gällande rätt omfattar förmånsrätten lönefordringar sominte har förfallit till betalning tidigare än innankonkursansökningen gjordes samt under skälig uppsägningstid,högst . Det innebär att förmånsrätten, och därmedlönegarantin, avser alla fordringar som förfallit tillbetalning av ett och ett halvt år.Som nämnts tidigare föreslås i propositionen att förmånsrättenför lönefordringar begränsas till vad som har förfallit tillbetalning av arbetstagarensanställningstid -- inkl. uppsägningstid -- hos konkursgäldenärenoch inte tidigare än konkursansökningen kom intill tingsrätten.I fråga om lönefordringar, som har varit föremål för tvist,innebär förslaget att förmånsrätt gäller om fordringarna harförfallit till betalning tidigare än förekonkursansökningen, under förutsättning att talan har väckts,eller förhandling som föreskrivs i kollektivavtal eller lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet har begärts, från förfallodagen och konkursansökningen har följtinom från det att tvisten slutligt har avgjorts.Förslaget innebär en viss förkortning av de tidsramar som i daggäller, men en utvidgning av förmånsrättens omfattninggenom möjligheten att begära förhandling även enligt lagen(1976:580) om medbestämmande i arbetslivet.När det gäller fordringar på pension föreslås attförmånsrätten skall gälla för fordringar -- i stället för som -- före konkursansökningen ochdärpå följande sex månader.I likhet med såväl regeringen som arbetsmarknadsutskottetanser utskottet att en tidsmässig begränsning av löne- ochpensionsfordringars förmånsrätt är motiverad för att minskakostnaderna för lönegarantin. Vid överväganden om förkortning avförmånsrätten måste emellertid också beaktas det sociala skyddför arbetstagarna som lönegarantisystemet skall utgöra vidarbetsgivarens insolvens. Som redovisas i propositionen pekarstatistiska uppgifter på att en mycket hög andel av defordringar på innestående lön som görs gällande vidarbetsgivares konkurs förfallit till betalning inom de senastetre månaderna före konkursansökningen och att likaså en högandel av fordringarna gällt en uppsägningstid av högst fyramånader. En förkortning i enlighet med regeringens förslag avden tid för vilken förmånsrätt gäller för lönefordringar tordedärför enligt utskottets mening inte nämnvärt urholkalönegarantins grundläggande sociala skydd.Också andra skäl talar för en insnävning av tidsramarna förförmånsrätten i nu berört hänseende. Sålunda torde regeringensförslag innebära att de konkurrenssnedvridande effekterna avnuvarande regler minskar genom att möjligheterna avsevärtbegränsas att driva konkursmässiga företag vidare medutnyttjande av lönegarantimedel som subvention av företagetslönekostnader. I enlighet med vad som redovisas i propositionenkan förslaget i nu ifrågavarande del inte heller anses avvikanämnvärt från de andra nordiska ländernas lönegarantisystemeller strida mot EG-direktivet på området.Utskottet vill emellertid peka på ett problem i sammanhangetsom bl.a. uppmärksammats av de fackliga organisationer som införutskottet framfört synpunkter i ärendet. Det förekommer sålundaatt det tar förhållandevis innan arbetstagare kanansöka om arbetsgivarens försättande i konkurs för fordringar påinnestående lön. Anledningen kan vara praktiska svårigheter attfå arbetsgivaren delgiven uppmaning att betala förfallnalönefordringar eller att handläggningen av ansökan ombetalningsföreläggande eller utmätningsproceduren drar ut påtiden eller andra liknande omständigheter. I sin tur kan dettaleda till att arbetstagarna inte får ut sin fordran på lön genomlönegarantin till följd av den föreslagna regeln attförmånsrätten inte omfattar lönefordringar som förfallit tillbetalning tidigare än konkursansökningengjordes. Denna konsekvens har inte belysts i propositionen ochutskottet förutsätter att så sker i samband med regeringensberedning av ett förslag till omföretagsrekonstruktion.Vad särskilt gäller fordringar som varit tvistiga delarutskottet regeringens bedömning att de nuvarande tidsfristernainom vilka talan skall ha väckts resp. konkursansökan skall haföljt går utöver vad som är socialt motiverat. De tidsramar somnu föreslås kan inte anses innebära oskäliga krav på aktivitetfrån en arbetstagares sida för att han skall komma i åtnjutandeav sin rätt.Med det anförda tillstyrker utskottet nu de förslag tillbegränsningar i omfattningen av förmånsrätten för löne- ochpensionsfordringar som här behandlats.5. Förmånsrätt för lön under uppsägningstid5.1 Uppsägningstidens längdEnligt förslaget skall den uppsägningstid för vilkenförmånsrätt för lönefordringar gäller beräknas enligtbestämmelserna i lagen (1982:80) om anställningsskydd (LAS).LAS föreskriver en minsta uppsägningstid om en månad för såvälarbetsgivare som arbetstagare. Vidare gäller att arbetstagare,som vid uppsägningen varit anställd hos arbetsgivaren de senastesex månaderna eller sammanlagt under desenaste två åren, skall ha rätt till en uppsägningstid somrelateras till arbetstagarens ålder. Sålunda har t.ex. den somfyllt rätt till en uppsägningstid medan densom fyllt har rätt till en uppsägningstid om sex månader.I motion L14 av m.fl. (s) anförs att det ärrelativt vanligt med kollektivavtal som stadgar längreuppsägningstider än vad lagen föreskriver. Det bör i så fallvara möjligt för parterna att, mot en förhöjd avgift tilllönegarantifonden, utsträcka förmånsrätten för lönefordringarnai motsvarande mån (yrkande 4).Utskottet anser i likhet med regeringen att den uppsägningstidför vilken förmånsrätt för lönefordringar gäller bör bestämmasenligt reglerna i LAS om uppsägningstidens längd. Som anförs ipropositionen saknas det anledning att ställa högre krav på detskydd förmånsrätten eller lönegarantin avser att ge förfordringar på uppsägningslön än det sociala skydd som reglerna iLAS om uppsägningstidens längd syftar till. Det är också enligtutskottets mening en klar fördel om reglerna i LAS blirbestämmande för uppsägningstidens längd i förmånsrättshänseendeäven för de arbetstagare som står utanför tillämpningsområdetför LAS. Som regeringen anför torde vidare den nya ordningeninnebära ett hinder mot spekulationer genom att en arbetstagare,som inte uppfyller kravet beträffande anställningstid enligt 11§ LAS, inte kan få en längre uppsägningstid i förmånsrätts-eller lönegarantihänseende än en månad.Med hänsyn till det anförda tillstyrker utskottet regeringensförslag i förevarande del.Vidare avstyrker utskottet motion L14 yrkande 4.5.2 Avräkningsregeln m.m.Regeringen föreslår att en fordran på uppsägningslön för tidunder vilken arbetstagaren inte utför arbete förkonkursgäldenären eller annan och inte heller driver egenrörelse skall omfattas av förmånsrätt endast om arbetstagarenkan visa att han har anmält sig hos den offentligaarbetsförmedlingen som arbetssökande. Något motsvarande krav påanmälan hos arbetsförmedlingen förekommer inte enligt gällanderätt.För uppsägningstid föreslås vidare en skärpning avavräkningsregeln i 12 § förmånsrättslagen. Förmånsrätten skallsålunda omfatta endast lön eller ersättning som överstigerinkomst som arbetstagaren, lönen ellerersättningen avser, har haft av egen rörelse eller har förvärvateller borde ha kunnat förvärva i en annan anställning. I daggäller att avräkning på uppsägningslön skall ske för inkomst somarbetstagaren lönefordringen avser har förvärvat ien annan anställning eller uppenbarligen borde ha kunnatförvärva i en anställning som han skäligen borde ha godtagit.Enligt motion L319 av och ()bör som förutsättning för lönegaranti gälla att en arbetstagareanmäler sig som arbetslös hos arbetsförmedlingen och ställer sigtill arbetsmarknadens förfogande. Så fort arbetstagaren erbjudsett nytt arbete bör lönegarantin upphöra (yrkande 3).Utskottet har ingen erinran mot förslaget att en fordran påuppsägningslön skall omfattas av förmånsrätt endast omarbetstagaren kan visa att han har anmält sig som arbetssökandehos den offentliga arbetsförmedlingen. I enlighet med vad bådeLagrådet och regeringen uttalat bör därvid kravet på anmälan hosarbetsförmedlingen -- för att kravet skall ha någon tyngd --innebära att arbetstagaren också skall stå till arbetsmarknadensförfogande.Som arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrande äravräkningsregeln i 12 § förmånsrättslagen av centralt intresseför att förhindra att lönegarantin används på inte avsett sätt.Genom förslaget torde man på ett effektivare sätt än kunnamotverka sådan "handel" med och "överutnyttjande" av lönegarantisom ovan redogjorts för.Med hänvisning till det anförda tillstyrker utskottet deförslag av regeringen som behandlats.Vidare ligger önskemålen i motion L319 väl i linje medregeringens förslag. Utskottet avstyrker därför motion L319yrkande 3.6. Förmånsrätt för semesterlön m.m.Enligt gällande regler omfattar förmånsrätten förekonkursansökningen intjänad semesterlön och semesterersättningsom står inne för det löpande och de två föregåendeintjänandeåren samt allt vad som sparats av semester. Vidareomfattar förmånsrätten semesterlön och semesterersättningavseende uppsägningslön.Enligt förslaget begränsas förmånsrätten för semesterlön ochsemesterersättning som är intjänad före konkursansökningen tillvad som står inne för det löpande och närmast föregåendeintjänandeåret. Därmed begränsas förmånsrätten även för semestersom har sparats med stöd av semesterlagen (1977:480).Enligt motion L14 av m.fl. (s) innebärregeringens förslag i denna del att rätten att spara semester ipraktiken urholkas. Motionärerna erinrar om att 1986 årssemesterkommitté i betänkandet (SOU 1986:54) Om semesterövervägde möjligheter till semestersparande som skulle kunnafölja med individen från en arbetsgivare till en annan. Omlönegarantin på denna punkt inskränks i enlighet med regeringensförslag finns det enligt motionärerna åter anledning attöverväga införande av ett fristående semestersparande för att gerätten att spara semester ett verkligt innehåll (yrkande 5).Arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrande att det ärtveksamt om arbetstagare skall behöva avstå från möjligheten attspara semester för att vara försäkrade om att deras krav kommeratt omfattas av förmånsrätt och lönegaranti vid arbetsgivarenskonkurs. anser att det bör övervägas ominte nuvarande regler i förmånsrättslagen i detta hänseende kanbehållas.Även lagutskottet är tveksamt till regeringens förslag såvittavser begränsningen av förmånsrätten när det gäller ersättningför sparad semester. Med hänsyn till kravet på besparingar ilönegarantisystemet bör dock förmånsrätten tills vidarebegränsas även för sådan fordran. Utskottet utgår emellertidfrån att också denna fråga övervägs på nytt vid den samladeöversyn av rekonstruktions- och förmånsrättsfrågor m.m. somutskottet ovan förutsatt kommer att ske.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionen iförevarande del.Vidare avstyrker utskottet bifall till motion L14 yrkande 5.7. Delägares förmånsrättI propositionen föreslås att en arbetstagare som själv ellertillsammans med närstående senare än förekonkursansökningen har ägt minst en femtedel av ett företag inteskall ha förmånsrätt för löne- och pensionsfordringar. Detsammaskall gälla även när andelen har ägts av en närstående tillarbetstagaren. Däremot skall enligt förslaget inte längre krävasatt arbetstagaren skall ha haft ett väsentligt inflytande överföretagets verksamhet.Utskottet anser att det är en fördel att förutsättningarna förförmånsrätt i ifrågavarande avseende preciseras i lagtexten.Enligt utskottets mening finns det också skäl som talar för attinte i detta sammanhang tillmäta inflytandet i ett företag någonbetydelse. Exempelvis bör den som har en ledande befattning iföretaget inte drabbas av hårdare inskränkningar iförmånsrättshänseende än vad som gäller för andra arbetstagare.Som framgår av arbetsmarknadsutskottets yttrande kan detemellertid finnas anledning att närmare överväga avgränsningenav den minsta ägarandel som utesluter förmånsrätt samt denärståendes ställning i sammanhanget. Utskottet utgår från attäven den nu berörda frågan om delägares förmånsrätt övervägs pånytt vid den samlade översyn som ovan förordats.Utskottet tillstyrker med det anförda propositionen i dennadel.8. Regler mot missbrukI propositionen föreslås också införande av två nya paragraferi lönegarantilagen som syftar till att förhindra missbruk avlönegarantin. Enligt förslaget skall en s.k. karensregel införassom innebär att lönegaranti skall kunna lämnas endast en gångunder en tidsperiod för lönefordringar som haruppstått i huvudsakligen samma verksamhet. Lönegarantin gälleremellertid om arbetstagaren har anvisats anställningen av denoffentliga arbetsförmedlingen. Enligt den andra regeln, somutgör en allmän regel mot missbruk, skall garantin inte ersättaen lönefordran om det finns grundad anledning anta att en avförutsättningarna för den anställning eller detanställningsvillkor på vilket fordringen grundar sig har varitatt betalning skulle utgå helt eller delvis genom lönegarantin.I sådant fall får konkursförvaltaren avslå enlönegarantiansökan.För att bl.a. underlätta tillämpningen av karensregeln börenligt propositionen ett centralt register överlönegarantiärenden upprättas. Kostnaden för registret och förlänsstyrelsernas hantering av utbetalningar enligt garantinföreslås belasta lönegarantifonden.Enligt motion L14 av m.fl. (s) ärkarensregeln för generellt utformad och förhindraråteranställning vid seriösa rekonstruktioner av företag. Isammanhanget erinras om att förslaget också står i strid medreglerna i LAS om företrädesrätt till återanställning. Enarbetstagare är tvungen att acceptera ett erbjudande om sådananställning om han inte skall gå miste omarbetslöshetsersättning, men kan till följd av karensregeln bliutan lönegarantimedel vid den nye arbetsgivarens konkurs.Regeringen bör i stället på nytt överväga regler mot missbruk avlönegarantin i samband med överväganden om ett nyttrekonstruktionsförfarande och åtgärder mot konkursmissbruk. Idet sammanhanget bör också på nytt övervägas behovet av ettcentralt register över alla lönegarantiärenden. Vad som sålundaanförts bör ge regeringen till känna (yrkande 6).I likhet med vad arbetsmarknadsutskottet anför i sitt yttrandeanser lagutskottet att en karensregel av det slag som regeringenföreslår kan minska utrymmet för s.k. handel med lönegaranti.Som regeringen uttalat är de förfaranden, som det synes mestangeläget att stävja, sådana där samma verksamhet går i konkursflera gånger . Utskottet villemellertid i likhet med vad såväl regeringen somarbetsmarknadsutskottet anför understryka att en karensregelmåste vara inriktad på sådana förfaranden som går ut på attutnyttja lönegarantin på ett inte avsett sätt som en slagssubvention vid fortsatt drift av ett konkursföretag eller vidöverlåtelse av hela eller delar av verksamheten. Regeln bördäremot inte hindra arbetstagarna från att ta anställning i enannan verksamhet som rekonstruerats på ett seriöst sätt.Utskottet anser i linje med arbetsmarknadsutskottet att det iviss mån synes oklart hur den föreslagna karensregeln slårhärvidlag. Utskottet vill dock inte nu motsätta sig regeringensförslag med hänsyn till angelägenheten av att komma till rättamed "överutnyttjande" av lönegarantin. Regelns närmareutformning får övervägas på nytt i anslutning till den samladeöversyn av frågor om företagsrekonstruktion m.m. som bör ske.Det kan därvid vara anledning att närmare undersöka bl.a. detsom motionärerna i motion L14 fäst uppmärksamheten på, nämligenhur karensregeln förhåller sig till bestämmelserna i lagen omanställningsskydd angående företrädesrätt till återanställning.Vidare kan det enligt utskottets mening finnas skäl att, i linjemed vad arbetsmarknadsutskottet anför, på nytt övervägautformningen av undantaget från karensregeln då arbetstagarenanvisats anställningen av offentlig arbetsförmedling. Man kan idet sammanhanget t.ex. tänka sig en mer allmän undantagsregelsom förutsätter ett större mått av skälighetsprövning vidavgörandet i enskilda fall. Med det anförda avstyrker utskottetbifall till motion L14 yrkande 6.Såvitt avser förslaget till en allmän regel mot missbruk villutskottet i likhet med arbetsmarknadsutskottet erinra om attvissa av de företeelser som åsyftas med regeln torde omfattas av5 kap. 2 § konkurslagen. Enligt den sistnämnda regeln får enfordran på t.ex. lön inte göras gällande i konkurs i den månfordringen uppenbart överstiger vad som kan anses skäligt medhänsyn till gjord arbetsinsats, verksamhetens lönsamhet ochomständigheterna i övrigt. Enligt andra stycket i paragrafenbegränsas rätten att göra gällande en lönefordran i konkursytterligare när det gäller personer som kan anses på visst sättnärstående till konkursgäldenären. Som påpekas i propositionenkrävs det för att förvaltaren skall kunna avslå en ansökan omlönegaranti med stöd av den ifrågavarande regeln i konkurslagen,att det är utrett att arbetstagaren inte har en lönefordran somberättigar till garantiersättning. Utskottet delar regeringensbedömning att det finns behov av en regel som gör attförvaltaren kan komma åt förfaranden där han visserligen hyserstarka misstankar om missbruk, men saknar möjligheter att genomdokument eller på annat sätt visa att sådant verkligenföreligger. Utskottet vill därvid i likhet med vad som uttalas ipropositionen (s. 68) framhålla att omständigheterna beträffandelöneanspråket måste med viss styrka tala för att det är fråga ommissbruk av det angivna slaget för att en begäran om lönegarantiskall kunna avslås. Som Lagrådet anfört är det för den enskildelöntagaren av stor betydelse att hans krav på ersättning avlönegarantin inte kan avslås på alltför lösa grunder.Vad särskilt gäller frågan om ett centralt register överlönegarantiärenden vill utskottet hänvisa till att regeringeni propositionen förutskickat att frågor om den närmareregleringen av ett sådant register kommer att övervägas närmare.Det anförda innebär att utskottet tillstyrker regeringensförslag till regler mot missbruk.Utskottet har i de delar som inte berörts särskilt inte någonerinran mot propositionen.9. MaximiersättningSom nämnts tidigare innebar lönegarantilag bl.a. attmaximiersättningen för fordringar med förmånsrätt enligt 12 §förmånsrättslagen sänktes från tolv basbelopp enligt lagen omallmän försäkring till ett fast belopp om 100 000 kr.I motion L318 av m.fl. (s) anförs att detfrämst är de anställda i de riktigt små företagen som drabbas avdet sänkta garantibeloppet. Inte sällan har en arbetstagare isådana företag flera månadslöner innestående när konkurseninträffar. Orsaken härtill är att man avvaktar medåtgärder för att sätta arbetsgivaren i konkurs. Det lågamaximibeloppet täcker inte dessa månadslöner. Vidare ansermotionärerna att begränsningen slår hårt också på så vis att detkan ta innan arbetsgivaren kan försättas i konkursberoende på svårigheter att delge denne stämning eller få honomatt ställa upp på förhandlingar. Det kan även få till följd attfortsatt drift eller överlåtelse av konkursföretaget försvåraseftersom de anställda lämnar företaget närlönegarantin är uttömd.