bet · GH01LU28 · 1994-05-26 00:00:00 — Om dansk eller norsk lag skalltillämpas enligt en sådan lagvalsregel innebär detta inte någraandra problem än de som skulle ha uppstått i en motsvarandeäktenskapsrättslig situation.Om den utpekade rättsordningen är en rättsordning som saknarmotsvarande lagstiftning kan hävdas att det saknas materiellaregler för att lösa den uppkomna tvisten. Även i dessa falltorde emellertid huvudregeln i 3 kap. 1 § lagen om registreratpartnerskap gälla. Svensk domstol bör i konsekvens härmedtillämpa den utländska rättsordningens bestämmelser ommotsvarande fråga för äktenskapets del.Om således en av två utländska medborgare som är bosatta häroch har ingått partnerskap med varandra avlider, skall rättentill arv efter den avlidne prövas enligt lagen i det land därhan var medborgare (1 kap. 1 § IDL). I en process vid svenskdomstol där den efterlevande partnern gör gällande sin arvsrätti egenskap av partner torde svensk domstol kunna tillämpa denutländska rättsordningens bestämmelser om makes arvsrätt.Tillämpningen av en utländsk lag kan dock i vissa fall orsakaproblem, nämligen när den utländska rättsordningens bestämmelserär könsrelaterade. Exempelvis kan det förekomma att utländskarättsordningar favoriserar kvinnan när det gäller bestämmelserom underhållsbidrag. I denna situation kan ledning hämtas av denprincipiella inställning som redovisas i 3 kap. 3 § lagen omregistrerat partnerskap, dvs. att könsrelaterade bestämmelserinte skall tillämpas på partnerskap. Det underhållsbidrag somdöms ut till en partner kan med ledning av denna princip utgåefter en minimistandard och således bestämmas efter de principerenligt vilka underhållsbidrag minst skall utges enligt denfrämmande rättsordningens regler. Hur denna och liknande frågorskall lösas får emellertid lämnas åt rättstillämpningen.Det bör framhållas att de nu påpekade svårigheterna inte ärunika. Den svenska IP-rätten utgör inte något heltäckandesystem, och det är därför inte ovanligt att svenska domstolar iinternationella sammanhang ställs inför tolknings- ochtillämpningsproblem på grund av att de materiella reglerna i enfrämmande rättsordning är annorlunda än de svenska eller därföratt vissa rättsinstitut saknas i den främmande rättsordningen.7.2.3 Erkännande av utländska avgörandenI partnerskapslagen finns en uttrycklig föreskrift omerkännande av partnerskap genom hänvisning till IÄL.Allmänna bestämmelser om erkännande av utländskaäktenskapsskillnader finns i IÄL. Dessa bestämmelserkompletteras av de konventionsbaserade bestämmelserna i 22 § NÄFoch i lagen (1973:943) om erkännande av vissa utländskaäktenskapsskillnader och hemskillnader. Som harframgått, skall NÄF undantas från tillämpning på partnerskap.Bestämmelserna lag torde däremot komma att blitillämpliga.Sverige torde komma att erkänna upplösningar av registreradepartnerskap som har skett i annat land.Avsikten är att de närmare föreskrifter som finns meddelade i1973 års lag och IÄL beträffande äktenskapsskillnader skalltillämpas även på upplösningar av registrerade partnerskap.Andra avgöranden som det kan bli aktuellt att ta ställningtill är avgöranden om underhållsbidrag till partner, avgörandenom det registrerade partnerskapets förmögenhetsrättsligaverkningar och arvsrättsliga avgöranden. Huvudregeln beträffandeerkännande och verkställighet av utländska avgöranden som integäller statusfrågor är att detta kräver uttryckligtförfattningsstöd.Samtliga författningsbestämmelser om erkännande ochverkställighet av avgöranden med anknytning till äktenskap skalltillämpas på motsvarande avgöranden med anknytning tillregistrerat partnerskap. Undantaget utgörs av bestämmelsen i22 § NÄF.Sådana bestämmelser finns i övrigt i lagen (1976:108) omerkännande och verkställighet av utländskt avgörande angåendeunderhållsskyldighet, lagen (1962:512) om indrivning i Sverigeav underhållsbidrag, fastställda i , , Islandeller , lagen (1992:794) med anledning av Sverigestillträde till , SEVL samt lagen (1977:595) omerkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttensområde och IDL.7.3 Lagrådets synpunkterLagrådet har framhållit att särskilda svårigheter kantänkas uppkomma när en lagstiftning om registrerat partnerskapskall tillämpas på fall med internationell anknytning. Enligtvad Lagrådet påpekar torde det vara i hög grad oklart i vilkenutsträckning ett registrerat partnerskap kommer att beaktas iandra länder. Att och i sin lagstiftning inteerkänner ett registrerat partnerskap vållar enligt Lagrådetproblem redan på det nordiska planet, och enligt Lagrådet finnsdet än mindre anledning att anta att ett registrerat partnerskapkommer att beaktas i utomnordiska länder. Vidare kan enligtLagrådet problem uppkomma till följd av lagvalsreglerna även omsvensk domstol är behörig att ta upp ett partnerskapsmål.Utskottet kan konstatera att likartade problem när det gällerinternationellt privaträttsliga konsekvenser är sedan längevälkända fakta på familjerättens område. Självfallet ärsituationen annorlunda när det gäller tillämpningen av regler omregistrerat partnerskap, av det skälet att sådan lagstiftningför närvarande endast finns i och . Det förtjänaremellertid i sammanhanget att framhållas att det iinternationella förhållanden helt saknas sambolagstiftning. Deninvändning som Lagrådet i förevarande sammanhang har riktat motdet granskade lagförslaget kan, från principiellautgångspunkter, därför riktas också mot den gällandesambolagstiftningen. Med hänsyn till det stora antal enskildapersoner som är berörda av den lagstiftningen torde de problemmed internationell anknytning som kan uppkomma vid tillämpningenav sambolagstiftningen vara betydligt fler än vad som bör blifallet för registrerade partner. Utskottet kan konstatera att ilagstiftningsärendet om sambolagen gjordes ingen invändning motden då föreslagna lagstiftningen med hänvisning till deinternationellt privaträttsliga problemen.Sammanfattningsvis finner utskottet att Lagrådets invändningar idetta avseende inte utgör tillräckliga skäl mot den föreslagnalagstiftningen. på ett förtjänstfulltsätt har analyserat och redovisat de förutsebara problemen tordekunna medföra att dessa i betydande grad genom olika åtgärderkan komma att undvikas av de enskilda personer som är berörda.8 Specialmotivering8.1 Förslaget till lag om registrerat partnerskap1 kap. Registrering av partnerskap1 §Två personer av samma kön kan låta registrera sittpartnerskap.Genom bestämmelsen slås fast att registrering kan ske utankrav på hushållsgemenskap, sexuell relation eller sexuellläggning.Lagrådet har, enligt vad som framgår av yttrandet, ansettatt den avsedda innebörden kommer till tydligare uttryck omparagrafen ges en ändrad lydelse i enlighet med Lagrådetsförslag.Utskottet, som anser att det ligger ett särskilt värde i attlagens inledande paragraf ges en utformning som ansluter tillmotsvarande bestämmelse i den danska och den norska lagen,finner med hänsyn därtill att den av Lagrådet föreslagnalydelsen inte bör väljas.2 §Registrering får ske endast om minst en av partnerna är svenskmedborgare med hemvist här i landet.Bestämmelsen är närmast att betrakta som en regel om svenskmyndighets behörighet att förrätta partnerskapsregistrering. Föratt tydligt klargöra att den måste beaktas inom ramen förhindersprövningen, har den utformats som ett hinder förregistrering.Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i ,innebär att minst en av dem som önskar få sitt partnerskapregistrerat skall vara svensk medborgare. För att enregistrering skall vara möjlig när det endast finns en naturliganknytning till , uppställs som ytterligare villkor kravpå hemvist i . De närmare övervägandena bakomutformningen av bestämmelsen har redovisats i den allmännamotiveringen, se avsnitt 6.3.Att bedöma om en person är svensk medborgare eller inte tordei regel inte vålla några problem. I de fall en person hardubbelt medborgarskap skall han alltid kunna åberopa ett svensktmedborgarskap.Innebörden av begreppet hemvist är inte entydig och denvarierar, beroende på i vilket sammanhang begreppet används. 3 § lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationellarättsförhållanden rörande äktenskap och förmynderskap, harhemvistbegreppet definierats för tillämpning inom deninternationella familjerätten. Definitionen anger att den som ärbosatt i en viss stat skall anses ha hemvist där, ombosättningen med hänsyn till vistelsens varaktighet ochomständigheterna i övrigt måste anses stadigvarande. Dettahemvistbegrepp, som bör komma till användning även i dettasammanhang, behandlas utförligt i bl.a. Familjelagssakkunnigasslutbetänkande SOU 1987:18 Internationella familjerättsfrågor(se s. 59 ff.).3 §Registrering får inte ske beträffande den som är under 18 åreller dem som är släkt med varandra i rätt upp- och nedstigandeled eller är helsyskon.Registrering får inte heller ske beträffande halvsyskon utantillstånd av regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer.Registrering får inte ske av den som är gift eller som redanär registrerad partner.Rätten till registrering av ett partnerskap prövas enligtsvensk lag.De äktenskapshinder som anges i de tre första styckenamotsvarar dem som anges i 2 kap. . De harbehandlats i den allmänna motiveringen i avsnitt 6.4.En dispensansökan om registrering av ett partnerskap med etthalvsyskon prövas av regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer. Vid denna prövning torde man komma attgöra samma överväganden som görs vid en motsvarande prövning föringående av äktenskap och som har sin grund i etiska aspekter.En partnerskapsregistrering blir giltig även om ettpartnerskapshinder senare konstateras. Om det föreligger ettabsolut släktskapshinder eller om någon av parterna var gifteller registrerad i ett annat partnerskap kan dock partnerskapetupplösas, jfr 5 kap. 5 § äktenskapsbalken.I fjärde stycket i bestämmelsen föreskrivs att de i svensk lagangivna hindren för registrering alltid skall tillämpas, såledesäven om någon av partnerna är utländsk medborgare (se avsnitt6.4).4 §Innan registrering sker skall prövas om det finns något hindermot registreringen.5 §Vid prövningen har de bestämmelser i 3 kap. och 15 kap.äktenskapsbalken som gäller för förfarandet vid prövning aväktenskapshinder motsvarande tillämpning.Den huvudsakliga innebörden av bestämmelserna, av vilka 5 §har utformats i enlighet med Lagrådets förslag, är atthindersprövning för partnerskap och eventuella överklaganden avbeslut i samband därmed sker enligt samma regler som gäller förhindersprövning för äktenskap.Detta innebär att hindersprövningen skall göras avskattemyndigheten i det län där någon av partnerna ärfolkbokförd eller, om ingen av dem är folkbokförd här i landet,i det län där någon av dem vistas. En begäran om hindersprövningskall göras av partnerna gemensamt hos valfri skattemyndigheteller allmän försäkringskassa (3 kap. 1 § ). Densom varken är eller skall vara folkbokförd här i landet skallvid hindersprövningen om möjligt visa upp ett intyg av utländskmyndighet om sin rätt att undergå registrering (3 kap. 2 §första stycket ). Detta intyg behöveremellertid, eftersom hindersprövningen alltid skall ske enligtsvensk lag, inte innehålla annat än uppgifter om ålder,civilstånd och släktförhållanden. Om det fordras särskilttillstånd för registreringen på grund av underårighet eller närasläktskap skall sådant uppvisas vid hindersprövningen (3 kap. 2§ andra stycket ÄktB).Vid hindersprövningen skall partnerna skriftligen avge enförsäkran (3 kap. 3 § ÄktB). Enligt förordningen (1987:1015) omförsäkran vid hindersprövning fastställer Riksförsäkringsverketformulär för den försäkran som blivande makar skall avge vidhindersprövning. En följd av föreliggande lagförslag är att ettnytt sådant formulär måste utarbetas.Om skattemyndigheten finner att det inte föreligger någothinder mot registrering, skall myndigheten på begäran avpartnerna utfärda ett intyg om detta (3 kap. 4 § ÄktB). Ettbeslut får överklagas till länsrätten (15 kap. 2 § ÄktB).6 §Registrering sker i närvaro av vittnen.7 §Vid registreringen skall partnerna vara närvarande.De skall var för sig på fråga av registreringsförrättaren getill känna att de samtycker till registreringen.Registreringsförrättaren skall därefter förklara att de ärregistrerade partner.Har det inte gått till så som anges i första stycket eller varregistreringsförrättaren inte behörig att förrättaregistreringen, är registreringen ogiltig.En registrering som enligt andra stycket är ogiltig fårgodkännas av regeringen, om det finns synnerliga skäl. Ärendetfår tas upp endast på ansökan av endera partnern eller, om någonav dem har avlidit, av arvingar till den avlidne.Paragrafen motsvarar bestämmelsen i 4 kap. 2 §äktenskapsbalken. Förfarandet vid registrering motsvararförfarandet vid borgerlig vigsel.I förordningen (1987:1019) med närmare föreskrifter om vigselsom förrättas av domare eller särskilt förordnadvigselförrättare, finns föreskrifter om vilka ordvigselförrättaren skall rikta till mannen och kvinnan. Enmotsvarande förordning bör utfärdas förpartnerskapsregistrering.8 §Behörig att vara registreringsförrättare är lagfaren domare itingsrätt eller den som har förordnat.Bestämmelsen anger vem som är behörig att förrätta enpartnerskapsregistrering. När det gäller skyldigheten attförrätta en borgerlig vigsel regleras detta i förordningen(1987:1019) med närmare föreskrifter om vigsel som förrättas avdomare eller särskilt förordnad vigselförrättare. För attgarantera att den som vill och har rätt att få ett partnerskapregistrerat också skall få det gjort bör motsvarande reglerfinnas även när det gäller registrering av ett partnerskap.9 §För registrering gäller i övrigt bestämmelserna i 4 kap. 5, 7och 8 §§ samt föreskrifter som meddelas avregeringen.Beslut om registrering överklagas enligt bestämmelserna i 15kap. 3 och 4 §§ äktenskapsbalken.Beträffande internationella förhållanden röranderegistreringen gäller 1 kap. 4--9 §§ lagen (1904:26 s. 1) omvissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap.Hänvisningarna i första stycket innebär attregistreringsförrättaren skall förvissa sig om atthindersprövning har skett före den planeraderegistreringen och att inget hinder har framkommit. Efterregistreringen skall förrättaren genast till partnerna överlämnaett bevis om registreringen och sända underrättelse till denskattemyndighet som har gjort hindersprövningen.Hänvisningen i andra stycket innebär att beslut avregistreringsförrättare kan överklagas till ,vilket beslut kan överklagas till kammarrätten.Hänvisningen i tredje stycket till 1 kap. 4, 7, 8 och 9 §§ ilagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållandenrörande äktenskap och förmynderskap innebär att registreringinför svensk myndighet sker enligt svensk lag samt attpartnerskap som registrerats utomlands erkänns här under vissaförutsättningar. Hänvisningen till 1 kap. 5 och 6 §§ i 1904 årslag innebär att regeringen får utfärda bemyndiganden attförrätta registreringar utomlands enligt svensk lag och iSverige enligt utländsk lag. Dessa frågor har behandlats i denallmänna motiveringen i avsnitt 6.5.2 kap. Upplösning av registrerat partnerskap1 §Ett registrerat partnerskap upplöses genom den ena partnernsdöd eller genom domstols avgörande.Bestämmelsen, som utformats i enlighet med Lagrådetsförslag, motsvarar 1 kap. 5 § äktenskapsbalken.2 §Bestämmelserna i 5 kap. har motsvarandetillämpning i fråga om upplösning av registrerat partnerskap.Bestämmelsen, som har utformats i enlighet med Lagrådetsförslag, innebär att samma regler gäller för upplösning avregistrerat partnerskap som för äktenskapsskillnad. Dessa reglerinnebär i korthet att partnerna, om de är överens och ingen avdem varaktigt bor tillsammans med eget barn som stårunder den partnerns vårdnad eller om de levt åtskilda ,kan få det registrerade partnerskapet upplöst efteransökan. Detsamma gäller om partnerskapet har ingåtts i stridmot vissa partnerskapshinder. I andra fall föregås upplösningenav det registrerade partnerskapet av en betänketid på minst sexmånader. När en dom på upplösning av partnerskap vinner lagakraft är det registrerade partnerskapet upplöst.3 §Mål om upplösning av ett registrerat partnerskap och mål därtalan förs om fastställelse att ett registrerat partnerskapbestår eller inte består är partnerskapsmål. I lag eller annanförfattning givna bestämmelser angående äktenskapsmål gälleräven i fråga om partnerskapsmål.Paragrafen har utformats i enlighet med Lagrådets förslag.I 14 kap. ÄktB finns särskilda bestämmelser om rättegången iäktenskapsmål. Dessa rättegångsbestämmelser blir tillämpligaäven på partnerskapsmål.Även de allmänna internationellt privaträttsligabestämmelserna om äktenskapsmål, 3 kap. 1--5 §§ och 10--12 §§lagen (1904:26 s. 1) om vissa internationella rättsförhållandenrörande äktenskap och förmynderskap, blir tillämpliga påpartnerskapsmål. Bestämmelserna i förordningen (1931:429) omvissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskap,adoption och förmynderskap skall dock inte tillämpas. Dettaframgår av 3 kap. 4 § denna lag. Den närmare motiveringen bakomdetta undantag framgår av avsnitt 6.8.3.I 14 kap. 6 § ÄktB regleras domstolens underrättelseskyldighettill makarna i de fall betänketid löpt. Närmare föreskrifter omhur denna underrättelseskyldighet skall fullgöras finns iförordningen (1983:490) om skyldighet för domstol att lämnauppgifter beträffande äktenskapsskillnader m.m. I sammaförordning finns bestämmelser om domstolsunderrättelseskyldighet när domstolen har avgjort ett målvarigenom ett äktenskap har upplösts eller en vigsel harförklarats ogiltig eller när en domstol har meddelat ett beslutatt ett i främmande stat meddelat beslut om upplösning aväktenskap skall gälla i Sverige.I förordningen (1987:1022) om äktenskapsregistret föreskrivsvidare en skyldighet för domstol att underrätta Statistiskacentralbyrån, SCB, om bl.a. vissa domar och beslut iäktenskapsmål.Även de nu nämnda förordningsbestämmelserna får motsvarandetillämplighet på registrerade partnerskap.4 §Partnerskapsmål får alltid tas upp av svensk domstol omregistrering har skett enligt denna lag.Bestämmelsen har utformats i enlighet med Lagrådetsförslag.De internationellt privaträttsliga reglerna kan medföra attsvenska domstolar inte är behöriga att skilja makar som gift sigi . Detta innebär inga särskilda svårigheter för makarna,eftersom de i ett sådant fall kan få en äktenskapsskillnad tillstånd i ett annat land som de har starkare anknytning till.När det gäller ett registrerat partnerskap är situationenemellertid en annan. Förutom kan endastDanmark och förväntas stå till tjänst med upplösning avett registrerat partnerskap. Bakgrunden till bestämmelsen ärsåledes att det måste garanteras att partnerskap som harregistrerats enligt denna lag också kan upplösas.3 kap. Rättsverkningar av registrerat partnerskap1 §Ett registrerat partnerskap har samma rättsverkningar som ettäktenskap med de undantag som anges i 2--4 §§.Bestämmelser i lag eller annan författning med anknytning tilläktenskap och makar tillämpas på motsvarande sätt på registreratpartnerskap och registrerad partner om inte annat följer avundantagsreglerna i 2--4 §§.I första stycket anges innebörden av enpartnerskapsregistrering. Bortsett från de i följande paragrafernoga preciserade undantagen skall alla äktenskapetsrättsverkningar gälla också för ett registrerat partnerskap.Med äktenskapets rättsverkningar avses inte bara sådana somfår effekt under äktenskapets bestånd utan också rättsverkningarsom får betydelse i samband med att äktenskapet upplöses ochdärefter. Bestämmelsen tar sikte inte endast på derättsverkningar som framgår av lag utan också på sådana somemanerar från författningar av lägre dignitet.I paragrafens andra stycke, som har utformats i enlighet medLagrådets förslag, läggs fast huvudregeln att författningareller delar av författningar som på något sätt har samband medett bestående eller upplöst äktenskap skall få motsvarandetillämplighet på ett bestående eller upplöst registreratpartnerskap. Härmed avses även regler av mer eller mindre rentadministrativ karaktär, exempelvis sådana som gäller domstolars,myndigheters och enskildas skyldigheter att lämna uppgifter iolika sammanhang.Den valda lagstiftningstekniken innebär att i princip allaregler med anknytning till äktenskap skall tillämpas påregistrerade partnerskap. Det saknas därför anledning att göradistinktioner mellan äktenskapets egentliga rättsverkningar ochandra bestämmelser med anknytning till äktenskapet.Det är knappast meningsfullt -- om ens möjligt -- att exaktoch uttömmande ange vilka bestämmelser som omfattas avparagrafen. I betänkande SOU 1993:98Partnerskap finns i bilaga 5 -- Äktenskapets rättsverkningar, eninventering -- ett antal författningar redovisade som innehållerbestämmelser med anknytning till äktenskap. Betänkandets bilaga6 -- Äktenskapets rättsverkningar -- en presentation --innehåller en redogörelse för några av de mera centralarättsområdena. I anslutning till redogörelsen anges i vilkenomfattning en viss effekt eller bestämmelse är avsedd attomfattas även av registrerat partnerskap.Tillämpningen av lagen (1987:232) om sambors gemensamma hem,den s.k. sambolagen, är begränsad till de samboförhållanden därsamborna är ogifta. Annorlunda uttryckt är en av äktenskapetsrättsverkningar att bestående äktenskap utesluter sambolagenstillämpning. Av förevarande bestämmelse följer att även detförhållandet att någon av partnerna i ett samboförhållande ärregistrerad partner utesluter tillämpningen av bestämmelserna isambolagen på detta samboförhållande.Det finns andra bestämmelser vars tillämpning på samborförutsätter att samborna är ogifta. Här kan nämnasbestämmelserna om hyra i jordabalken (se 12 kap. 1 § fjärdestycket), samtliga bestämmelser i (se 3 kap. 7 §fjärde stycket) och bestämmelserna i lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt (se 3 a §). Inte heller i dessa fallfår samborna vara registrerade partner.I 2 kap. 4 § ÄktB anges att den som är gift inte får ingå nyttäktenskap. Även denna bestämmelse är ett uttryck för enrättsverkning av äktenskapet, med den effekten att beståendeäktenskap utgör äktenskapshinder.På flera ställen i ÄktB anges att registrering skall ske avförhållanden som har samband med rättsverkningarna av ettäktenskap. Det gäller naturligtvis först och främst uppgifter omingångna och upplösta äktenskap som skall registreras inomfolkbokföringen (18 kap. 5 § ÄktB). Bland andra förhållandeneller handlingar som skall eller kan registreras kan nämnasäktenskapsförord, gåvor mellan makar, anmälan om bodelning underäktenskap och bodelningshandling (7 kap. 3 § tredje stycket, 8kap. 1 § andra och tredje styckena, 9 kap. 1 § andra stycketoch 13 kap. 6 § ÄktB). Dessa uppgifter tas in iäktenskapsregistret efter underrättelse från tingsrätt (16 kap.1 § ÄktB och förordningen [1987:1022] om äktenskapsregistret).De nu nämnda bestämmelserna, liksom övriga bestämmelser i 16kap. ÄktB som reglerar förfarandet vid registreringsärenden,omfattas av förevarande bestämmelse.Det finns ytterligare ett antal författningsreglerade registersom innehåller uppgifter som har samband med äktenskap. Här kannämnas det statliga person- och adressregistret (SPAR),utsökningsregistret och skatteregistret. Bestämmelser om dessaregister finns dels i datalagen (1973:289), dels i olikaregisterförfattningar. I flera av dessa författningar anges attregistren skall eller får innehålla uppgifter om en personscivilstånd eller make (3 § förordningen [1981:4] om det statligaperson- och adressregistret, 4 § utsökningsregisterlagen[1986:617] och 5 och 8 §§ skatteregisterlagen [1980:343]). Vadsom i denna typ av författningar sägs om make skall gälla ävenregistrerade partner.I flera författningar finns som nämnts begreppet "civilstånd".En uppgift om att någon är eller har varit partner måste ansessom en uppgift om civilstånd.Hos många myndigheter finns blanketter där det förekommereller skall fyllas i uppgifter om en persons civilstånd. Ettexempel är deklarationsblanketter.