bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — grundlagsändring för att möjliggöra konfiskering avbarnpornografiskt material som påträffats i samband medförundersökning i brottmål.Att därför frångå de beredningsrutiner som normalt brukattillämpas vid mera genomgripande grundlagsändringar ochlåta -- utan t.ex. ett sedvanligtremissförfarande -- lägga fram ett förslag om kriminalisering avinnehav av barnpornografi, ter sig tveksamt frånrättssäkerhetssynpunkt.Vi finner det också anmärkningsvärt att vårt moderata för-slag om konfiskering av barnpornografi -- som vi lade framinför -- inte bereddes såatt det kunde tas upp till behandling i utskottet förrän den 26maj. Härigenom försinkades betänketiden för det förslag somkonstitutionsutskottet numera, på vårt initiativ, enat sigkring.Den brådska och politiseringsiver som kännetecknat helaärendets handläggning har inte varit ägnad att undanröjavåra principiella betänkligheter mot snabba grundlagsändringar.Vi konstaterar att det i och för sig funnits tid försocialdemokratiska regeringar att beredafrågan och lägga fram förslag om innehavskriminalisering avbarnpornografi. Men varken viljan, förmågan eller insiktentycks ha funnits då, lika litet som 1970 då (s) avskaffadetukt- och sedlighetsparagrafen i . Därmed lämnadesfältet fritt för bl.a. barnpornografi.Det bör slutligen noteras att det är borgerliga regeringarsom tagit initiativ till såväl lagstiftning mot barnpornografi(förbud mot produktion och handel, 1980) som straffskärpningarför barnpornografibrott (1993) och sexualbrottriktade mot barn och ungdom (1994).2. Kriminalisering av innehav av barnpornografi medikraftträdande (mom. 1)() anför:Jag är mycket kritisk till vissa inslag i beredningen avärendet om skärpt lagstiftning mot barnpornografi.I grundlagsfrågor bör man eftersträva bred enighet. Detta harpartierna slagit fast, senast i samband medatt de enades om ett antal författningsreformer . Denambitionen har partierna också levt upp till i andra nu aktuellagrundlagsfrågor. Strävan efter enighet är så viktig, att denibland får tillåtas ta viss tid.Barnpornografifrågans beredning har, till skillnad från andragrundlagsfrågor som behandlats under vårriksdagen, präglats avbrådska och hård partipolitisk profilering. Regeringen saknarnaturligtvis inte ansvar för detta. Det var olyckligt attdepartementspromemorian i ärendet inte kom i sådan tid och hadeett sådant innehåll, att den kunde utgöra grund för ett samlatagerande. Det var också olyckligt att regeringen inte undervåren kunde ena sig om ett förslag om konfiskering avbarnpornografi. Men ett tungt ansvar åvilar också de partier somformat majoriteten i i detta ärende.Rätten att inneha skrifter är ett fundament i det svenskarättssamhället. Inte i något enda fall har lagstiftaren hittillsansett att det faktum att skriften utgör ett tryckfrihetsbrottmotiverar att den som innehar skriften straffas. Ansvaret förbrottet ligger hos utgivaren och distributören.Jag anser personligen att de speciella omständigheterna kringbarnpornografibrotten sannolikt motiverar att den nämndagrundregeln ändras. Men för mig är det uppenbart att detta ärett mycket stort principiellt steg och att det kräver eneftertanke som det nu inte funnits tid för. Lagrådet harframfört samma synpunkt.För mig, som i starkt engagerat migför medborgerliga fri- och rättigheter, har det varitpåfrestande att ta del i en process där mycket viktiga lagreglerändrats under stor tidspress. Jag har ändå, med tanke på denvidriga brottslighet det här gäller att bekämpa, ansett mig börabiträda de lagändringar där Lagrådets invändningar förefallitmindre allvarliga.De nu gällande reglerna för grundlagsändring infördes på70-talet i samband med att skyddet för de medborgliga fri- ochrättigheterna stärktes. Från sida drevs kravet påatt grundlagsändringar skulle läggas fram , för att enordentlig debatt skulle bli möjlig. Resultatet blev bestämmelseni 8 kap. 15 § regeringsformen om niomånadersregeln. Det som häntde visar att detta krav var riktigt.Men för att en bred uppslutning skulle åstadkommas kringniomånadersregeln, fick acceptera en kompromiss. Deninnebar att niomånadersregeln skulle kunna upphävas om minst 5/6av var eniga om det. Men ett starktminoritetsskydd bibehölls alltså: om 1/6 av KU ansåg attytterligare tid för beredning behövdes, skulle en första läsninginte kunna komma till stånd.Det som utskottsmajoriteten föreslår i detta betänkandestrider mot andan i denna kompromiss.Det är en uppseendeväckande demonstrationspolitik att, trotsatt minoritetsskyddet utnyttjats, ändå gå vidare med förstaläsningen av ett grundlagsförslag.Syftet med niomånadersregeln är att få tid för debatt ochöverväganden innan fattar beslut om en förstagrundlagsändring. Innebörden av majoritetens beslut att gåvidare -- trots att Lagrådet avrått och minoritetsskyddetutlösts -- är att majoriteten anser att minoriteten missbrukatsin lagliga rätt, eftersom inget ytterligare finns att tillföraärendet. Som tillhörig denna minoritet, 5 av 15 ledamöter,finner jag detta kränkande.Jag finner det också betänkligt att som motiv för engrundlagstiftning, som saknar rättsverkan framåt,anföra att beslutet är en "markering". Ett uttalande frånriksdagen hade varit en betydligt naturligare form för en sådanmarkering. Ett sådant uttalande hade också, om det utformats påett riktigt sätt, haft förutsättningar att få betydligt bredareuppslutning i riksdagen.3. Andra åtgärder mot barnpornografi fr.o.m. den 1 januari1995 (mom. 2)(), (), (), (), (), (nyd), (), (), IngelaMårtensson (fp) och () anför:Vi anser att det är skyldighet att överväga allatill buds stående medel för att skydda barn från de övergreppsom barnpornografin innebär. Som framgår av betänkandet kan enkriminalisering av innehav av barnpornografi tidigast träda ikraft . I det läge som sålunda uppstått harövervägts vilka andra åtgärder mot barnpornografi som skullekunna vidtas fr.o.m. . Utvidgadekonfiskeringsmöjligheter har därvid förts fram som en sådanåtgärd, vilket också här har föreslagits avkonstitutionsutskottet. Vi har ansett att den åtgärden inte ärtillräcklig. För att förbättra möjligheterna att komma åtbarnpornografiska filmer och videogram har vi därför förespråkaten bestämmelse i yttrandefrihetsgrundlagen som möjliggörbestämmelser i lag om straff för den som till annan överlämnaren barnpornografisk film eller ett barnpornografiskt videogramoch där ansvar för yttrandefrihetsbrott inte kan krävas ut. Förnärvarande är detta nämligen i inte straffbart. Vi har funnitatt en sådan kriminalisering i realiteten innebär en vissutvidgning av det straffrättsliga ansvaret för utspridare avbarnpornografi i filmer och videogram, som det blirtydligare var gränsen går mellan vad som är tillåtet ochotillåtet när det gäller att förse andra med sådana skildringar.Justitiekanslern har i sitt yttrande överdepartementspromemorian Ökat skydd för barn anfört att detfordras ett betydande arbete för att styrkaspridningsrekvisitet. Den straffbestämmelse om överlämnande avbarnpornografisk film eller barnpornografiskt videogram som viförordar skulle ändra på detta. Lagrådet har i sak inte anförtnågon invändning mot de förslag till en sådan reglering somutskottskansliet arbetade fram i promemorian den 19 maj 1994.Det var med stor tillfredsställelse som vi vidkonstitutionsutskottets sammanträde fann att detförelåg en tillräckligt stor majoritet för att medge undantagfrån bestämmelsen i 8 kap. 15 § regeringsformen så att enlagstiftning med denna innebörd skulle kunna träda i kraft den 1januari 1995. Fjorton av femtonledamöter röstade nämligen för att skullemedge ett sådant undantag. Endast en ledamot (m) röstade emot.Vi kunde konstatera att därmed, i detläge som uppstått när en innehavskriminalisering inte blirmöjlig , kunde skilja sig från ärendet på ettnöjaktigt sätt.Vid det till slutjustering utsatta sammanträdet den 1 juni1994 förklarade emellertid de tre ledamöter från Moderatasamlingspartiet som dagen före hade röstat för undantaget att dehade ändrat sig och inte längre ville medge undantag. Vid enhärefter företagen ny omröstning i frågan röstade de fyraledamöterna från Moderata samlingspartiet nu mot ett undantag.Härigenom blockerades möjligheten att införa enkriminalisering av överlämnande av barnpornografisk film ellerbarnpornografiskt videogram. Den frågan har fallit. Vi finnerdetta agerande från ledamöterna från Moderata samlingspartietsynnerligen anmärkningsvärt och ägnat att sättakonstitutionsutskottets anseende i fråga hos allmänheten. Det ärenligt vår mening djupt beklagligt att konstitutionsutskottetsansträngningar för att få till stånd verkningsfulla åtgärder motbarnpornografi inte har kunnat få leda tillönskat resultat.4. Andra åtgärder mot barnpornografi fr.o.m. den 1 januari1995 (mom. 2)() anför:Jag delar den kritik som förs fram i det särskilda yttrandetfrån övriga ledamöter från Socialdemokraterna och ledamöternafrån , liberalerna, Kristdemokratiskasamhällspartiet och Ny demokrati.Enligt min uppfattning hade den reglering för tiden fr.o.m. år1995 som stod bakom vid sammanträdet den31 avsevärda fördelar jämfört med vad som blevresultatet vid sammanträdet dagen därpå. Vid det förstnämndasammanträdet förelåg nämligen tillräcklig majoritet för attgenom dispens från niomånadersregeln i 8 kap. 15 §regeringsformen genomföra förslaget till kriminalisering avöverlämnande av en film eller ett videogram medbarnpornografiskt innehåll men inte när det gällde utvidgadekonfiskeringsmöjligheter beträffande barnpornografi sompåträffas vid vilken förundersökning som helst. I den delenförelåg i stället en tillräcklig majoritet för dispens för ettförslag i enlighet med vad Lagrådet hade förordat med denändringen att begränsningen i fråga om förundersökningarvidgades till att också avse förundersökningar med anledning avmisstankar om brott mot liv och hälsa samt frihet och frid. Ensådan reglering hade sammantaget enligt min meningförutsättningar att få effekt som den uppfyllde dekrav på förutsägbarhet som i ett rättssamhälle måste ställas påregler som ingriper mot den enskilde.Den konfiskeringsreglering som blev resultatet av sammanträdetden uppfyller enligt min mening inte dessa krav ochkommer att vålla svårigheter vid rättstillämpningen. åter hade att ta ställning till frågan omundantag från niomånadersregeln i 8 kap. 15 § regeringsformenför en konfiskeringsreglering utan de angivna begränsningarnamotsatte jag mig därför att skulle medgeett sådant undantag.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Bengt () anför:1. Kriminalisering av innehav av barnpornografi medikraftträdande (mom. 1)Mot bakgrund av de förslag som väckts och diskuterats iriksdagen och den offentliga debatten delar förvåning över hur regeringen behandlatfrågan om kriminalisering av innehav av barnpornografi.Möjligheten att redan från genomgrundlagsändring införa kriminalisering av innehav avbarnpornografi och överlämnande av enskilda exemplar av redanspridda barnpornografiska filmer har prövats enligt 8 kap. 15 §regerinsformen. Dessa möjligheter har tyvärr blockerats av enminoritet i konstitutionsutskottet.Vi kan nu finna lagförslagen som syftar till kriminaliseringav innehav från godtagbara. Men mångaerfarenheter kommer sannolikt att göras under de närmaste åren.Senast våren 1998 skall de nu framlagda vilande lagförslagenomarbetas. förbehåller sig rätten att underkommande valperiod lägga förslag till förbättringar av de nuföreslagna vilande lagförslagen om kriminalisering av innehavav barnpornografi.2. Andra åtgärder mot barnpornografi fr.o.m. den 1 januari1995 (mom. 2)Jag delar de synpunkter som förs fram i det särskilda yttrandesom har lagts fram av ledamöter från ,, liberalerna, Kristdemokratiskasamhällspartiet och Ny demokrati.De av regeringen till Lagrådet remitteradelagförslagen Lagrådets yttrande den 25 mars 1994Bilaga 2Justitieutskottets yttrande1993/94:JuU6yBilaga 3BarnpornografiTill konstitutionsutskottetInledningKonstitutionsutskottet har i ett beslut den 8 februari 1994berett justitieutskottet tillfälle att avge yttrande över ettantal under den allmänna motionstiden väckta motioner omförbud mot innehav av barnpornografi m.m. Motionerna ärK401 av och i (kds),K402 av och (),K403 av och (),K404 av och (),K405 av (),K406 av och (),K407 av (),K410 av m.fl. (s),K411 av m.fl. (s),K412 av m.fl. (s),K415 av m.fl. (fp) (yrkandena 1, 2 och 4),K417 av och (),K424 av (),K426 av m.fl. (nyd),K427 av och (),K430 av m.fl. (s),K432 av m.fl. (s),K436 av m.fl. (v) (yrkandena 1--3),K439 av och (),K440 av (nyd),K445 av m.fl. (s, m, fp, c, kds, nyd, v, -)(yrkandena 1--5),Ju809 av m.fl. (s) (yrkande 5),Ju810 av m.fl. (nyd) (yrkande 17),U615 av m.fl. (s) (yrkande 12) ochA815 av m.fl. (c) (yrkande 48).Vidare överlämnar justitieutskottet, ävenledes med yttrande,de till utskottet remitterade yrkandena /94:K436 yrkande 2,1993/94:K445 yrkande 5 samt, av m.fl. (c),1993/94:A815 yrkande 48 till konstitutionsutskottet.Konstitutionsutskottet och justitieutskottet anordnade den 3mars en gemensam hearing om kriminalisering av innehav avbarnpornografi.Ärendet föranleder följande yttrande från justitieutskottet.UtskottetJustitieutskottets beredningsområde omfattar, såvitt här är avintresse, straff- och processrättsliga frågor. Regleringen skeri första hand i (BrB) och i (RB).I detta yttrande behandlar utskottet frågor som aktualiserats imotionerna och som tillhör utskottets beredningsområde.BarnpornografiEnligt bestämmelsen om barnpornografibrott i 16 kap. 10 a §brottsbalken (BrB) skall den dömas för barnpornografibrott somskildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden spridseller som sprider sådan bild av barn om inte åtgärden med hänsyntill omständigheterna är försvarlig. Straffet är böter ellerfängelse i högst två år.Kriminaliseringen omfattar alla slags pornografiska bilder avbarn, såväl fotografier som t.ex. teckningar.Barnpornografibrottet infördes (prop. 1978/79:179, KU1978/79:33, rskr. Som motiv för kriminaliseringen anfördesbl.a. den integritetsskada som kan uppkomma när barn medverkarvid tillkomsten av pornografiska alster. Departementschefenanförde (prop. s. 8) att de barn som medverkar normalt inte kanbedöma innebörden i och konsekvenserna av sin medverkan. Hanansåg vidare att man inte kan bortse från de skadeverkningar somkan drabba dessa barns syn på sexualiteten. Ett ytterligaremotiv var att framställning och spridning av barnpornografiskaalster är kränkande för barn över huvud taget.I 7 kap. 4 § punkten 12 tryckfrihetsförordningen (TF) finns enreglering som kriminaliserar spridning av barnpornografi ocksåom spridningen sker genom tryckt skrift. Motsvarande regleringgäller också enligt 5 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen (YGL)om gärningen begås i en film.I det följande avses med barnpornografi sådana pornografiskabilder av barn som faller under bestämmelsen i BrB ombarnpornografibrott.Kriminalisering av innehavInnehav av barnpornografi är inte kriminaliserat.I ett stort antal yrkanden -- K401 (kds), K403 (s), K404 (c),K405 (fp), K406 (kds), K410 (s), K411 (s), K412 (s), K415yrkande 1 (fp), K417 (m), K424 yrkande 1 (m), K426 yrkande 1(nyd), K427 (c), K432 yrkande 1 (s), K436 yrkande 1 (v), K439(s), K440 yrkande 1 (nyd), K445 yrkande 1 (s, m, fp, c, kds,nyd, v och -), Ju809 yrkande 5 (s) och U615 yrkande 12 (s) --begärs antingen omedelbar kriminalisering av innehav avbarnpornografi eller att regeringen skall få i uppdrag att läggafram ett förslag om innehavskriminalisering för . Imotion K407 yrkande 3 (m) föreslås att frågan ominnehavskriminalisering utreds.Frågan om kriminalisering av innehav av barnpornografiaktualiserades i motionsvägen . Utskottetkonstaterade då i sitt av godkända betänkande(1992/93:JuU16 s. 11) att frågan om kriminalisering av innehavär komplicerad och rymmer en rad principiella frågor. Enkriminalisering skulle dock ytterligare understryka hurallvarligt samhället ser på hanteringen med barnpornografi.Något ställningstagande då ansåg utskottet emellertid inteaktuellt. I stället borde ett pågående beredningsarbete iJustitiedepartementet avvaktas.Sedan dess har publicerats en departementspromemoria (Ds1993:80) Ökat skydd för barn Ytterligare åtgärder mot sexuellaövergrepp m.m., som har remissbehandlats. I promemorianföreslogs, främst med hänvisning till bärandetryckfrihetsrättsliga och yttrandefrihetsrättsliga principer,ingen kriminalisering av innehav av barnpornografi. Dennaslutsats kritiserades av flertalet remissinstanser. IJustitiedepartementet upprättades därefter en promemoria omgrundlagsändringar i fråga om barnpornografi.Justitiekanslerns remissyttrande över promemorian Ökat skyddför barn och den nyssnämnda inom Justitiedepartementetupprättade promemorian lades till grund för en hearing den 8februari 1994. Yttrandet liksom promemorian innehöll utkast tilllagtext för att illustrera vilka ändringar i grundlagarna enkriminalisering av innehav av barnpornografi eller en utvidgadmöjlighet till konfiskering av sådana alster i princip skullekräva.Därefter upprättades en lagrådsremiss som, på grund avärendets speciella karaktär, innehöll två alternativa förslag.Enligt det ena alternativet kriminaliseras innehav avbarnpornografiska bilder och innehav av tryckta skrifter sominnehåller sådana bilder samt innehav av barnpornografiskafilmer. För att innehavet skall vara straffbart krävs dock attbilden innefattar en skildring av verklighetstrogen karaktär.Att inneha sådana skildringar i form av endast text eller ljudblir inte straffbart.Enligt det andra alternativet utvidgas möjligheten attkonfiskera och förverka barnpornografiska bilder, trycktaskrifter och filmer som innefattar skildringar avverklighetstrogen karaktär och som påträffas i samband med enförundersökning.Inget av det två alternativen innebär att censurförbudet i TFrespektive YGL frångås.En proposition i ärendet, som alltså skulle förväntasinnehålla förslag till grundlagsändringar, skulle komma attläggas fram för senare än vid den senaste tidpunkt somnormalt gäller för grundlagsändringar enligt 8 kap. 15 § förstastycket RF. Enligt nämnda lagrum stiftas grundlag genom tvålikalydande beslut med val emellan. får dock intefatta slutligt beslut i en grundlagsfråga med mindre ärendetanmälts i kammare senast före valet. Ilagrådsremissen antyddes emellertid att konstitutionsutskottetskulle kunna utnyttja en undantagsregel i samma lagrum och gedispens från niomånadersregeln. I sådana fall skulle en nyreglering kunna träda i kraft den 1 januari 1995.Lagrådet har i sitt yttrande över förslagen funnit att detinte är tillfredsställande att frågor om ändring av grundlagdrivs under sådan tidspress som i detta ärende, och Lagrådetanför att de motiv för att i förevarande fall tillämpa dennyssnämnda undantagsregeln inte är särskilt starka. Lagrådetunderstryker att remissbehandlingen av lagförslag inom detyttrandefrihetsrättsliga området brukar avkasta värdefullasynpunkter av både saklig och teknisk karaktär som kan tas tillvara i den fortsatta beredningen av ärendet. Sammanfattningsvisifrågasätter Lagrådet om ärendet fått den allsidiga belysningsom bör föreligga innan en grundlagsändring genomförs. Lagrådetpekar vidare på brister i lagförslagen i remissen och anförhärutöver att de lösningar som presenteras i remissen inte är deenda tänkbara. Avslutningsvis föreslog Lagrådet vissa ändringari de remitterade lagförslagen.Regeringen har meddelat att den inte nu kommer attförelägga något förslag om grundlagsändringar när detgäller barnpornografibrott.ÖvervägandenUtskottet vill först uttrycka sin förvåning över denbehandling regeringen gett frågan om kriminalisering av innehavav barnpornografi trots att utskottet underströksåväl frågans angelägenhet som dess komplexitet. Detta ärnaturligtvis otillfredsställande.Utskottet går härefter in på de kriminalpolitiska övervägandensom bör göras.Förbud att inneha vissa föremål är inte okända i den svenskastrafflagstiftningen. Detta gäller t.ex. vapen om tillståndsaknas och olovligt innehav av narkotika. Syftet medinnehavsförbud är i allmänhet att förhindra brott.Beträffande vapen anförde utskottet t.ex. i sitt betänkandeöver förslaget till vapenlag (prop. 1973:166, JuU 38 s. 17 f)att det inte torde råda något tvivel om att det allmännasmöjlighet att i erforderlig utsträckning kontrollera innehav ochbruk av skjutvapen utgör ett viktigt medel i kampen motvåldsbrottsligheten. Ett annat skäl som utskottet anförde förförbud mot innehav av vissa mindre farliga vapen (luft- ochfjädervapen) var inte främst att förebygga brott utan attförhindra att barn och ungdom av okynne eller omdömeslöshetorsakade person- och egendomsskador.I fråga om förbud mot innehav av narkotika anfördes liknandeskäl. Här tillkom emellertid även att det kan vara lättare attupprätthålla ett innehavsförbud än t.ex. ett överlåtelseförbud.I den delen hänvisade departementschefen till Rikspolisstyrelsenoch anförde att polisen för att kunna komma åt den grövstanarkotikabrottsligheten, det vill säga de olaga överlåtelserna,måste kunna göra ingripanden mot allt olovligt innehav. framförde liknande synpunkter (prop. 112,2LU 1968:1 s. 45 och där gjord hänvisning till 2LU 1966:61).Som framgått kan på kriminalpolitiska grunder således såvälden ökade möjligheten att förebygga brott som den ökademöjligheten att beivra brott åberopas som skäl förkriminalisering av innehav allmänt sett.Frågan är då om dessa skäl gör sig gällande när det gällerinnehav av barnpornografi.Utskottet konstaterar först att barnpornografi som företeelseär oacceptabel. Produktionen innebär som regel ett allvarligtsexuellt övergrepp på barnet (till den frågan återkommerutskottet nedan). Härtill kommer den kränkning som barnetutsätts för genom att övergreppet finns dokumenterat ochtillgängligt för andra. Förekomsten av barnpornografi måstedessutom anses kränkande för barn i allmänhet.Det anförda leder utskottet fram till slutsatsen attstatsmakterna har en skyldighet att överväga alla till budsstående medel för att skydda barn från sådana övergrepp som härär aktuella. Det är således motiverat med en skyndsam behandlingav frågan om kriminalisering av innehav av barnpornografi. Vadsom i det sammanhanget emellertid måste övervägas är ominnehavskriminalisering kan vara en verkningsfull åtgärd.Ett innehavsförbud i skulle, vid sidan av straffhotet,innebära att det blev möjligt att ta i beslag och förstöra allbarnpornografi som påträffas oavsett om den varit avsedd förspridning eller blivit spridd. När det gäller barnpornografi sompåträffas under framställningen skulle det inte gå att freda sigmed att barnpornografin inte var avsedd för spridning. Ettinnehavsförbud skulle således träffa även sådan barnpornografisom är avsedd för endast personligt bruk. Åklagarens bevisbördai mål om barnpornografibrott skulle följaktligen bli avsevärtmycket lättare, och straffvärda fall skulle i störreutsträckning än kunna beivras.Samtidigt skulle ett innehavsförbud enligt utskottetsuppfattning bidra till en minskning av nya övergrepp på barn. Enminskad produktion av barnpornografi bör nämligen bli en följdav den minskning av efterfrågan på barnpornografi som ettstraffhot kan förväntas medföra. Härigenom slipper barn bliutsatta för sådana sexuella övergrepp som regelmässigtförekommer i samband med framställningen. Ett innehavsförbudskulle också kunna medföra en minskning av risken att barn medhjälp av barnpornografiska bilder bibringas uppfattningen attdet är normalt för barn att ha sexuellt umgänge med vuxna. Dettaskulle i sin tur kunna göra det lättare för barn att motsättasig sexuella inviter från vuxna, och barnet skulle följaktligenslippa bli utsatt för övergrepp. I nu berörda hänseenden kan ettinnehavsförbud förväntas få en brottsförebyggande effekt.Genom ett innehavsförbud skulle samhällets inställning tillbarnpornografi också bli helt klar -- man kan, anser utskottet,inte bortse från ett straffbuds moralbildande effekt.