bet · GH01AU13 · 1994-05-17 00:00:00 — Nya medel och nya användningsområden har lagts tillgamla.Regionalpolitiken omfattar totalt . Det innebär attde regionalpolitiska anslagen utgör av statens totala budget.Dagens regionalpolitik är sålunda mätt i budgettermer ett marginellt fenomen.En regionalpolitisk strategi kan därför inte begränsas till att endast omfattaden s.k. lilla regionalpolitiken, dvs. de regionalpolitiska anslag som går överArbetsmarknadsdepartementet. Beslut inom andra politikområden, den "stora"regionalpolitiken, spelar en större roll för den regionala utvecklingen, heterdet i rapporten.I en nyligen framlagd rapport av (B1994:3) belyser man statsbudgetensregionala fördelning. Studien handlar om hur alla inkomster och utgifter istatens budget och socialförsäkringssektorn påverkar de regionala ekonomierna.I studien definieras den stora regionalpolitiken vidare än vad sagts: allaanslag och dess finansiering anses ha en regional dimension.Huvudsyftet med studien anges vara att öka kunskapen om den storaregionalpolitiken. har gjort en mycket omfattande kartläggning avinkomster och utgifter i statens budget och socialförsäkringssektorn /92. En liknande undersökning gjordes 1985/86. Den omfattadeemellertid endast utgiftssidan.Många intressanta iakttagelser redovisas i rapporten. I detta sammanhang kanframhållas följande. Flera politikområden har en mycket klar regional prägel.Förändringar i den stora regionalpolitiken mellan 1985/86 och 1991/92studerades. Frågan ställdes om det regionala fördelningsmönstret är stabilteller om det skett stora förändringar . Är mönstret stabilt ökarmöjligheterna att göra regionala konsekvensbedömningar av framtida förändringari statens finanser. På olika sätt konstateras i rapporten att det råderregional stabilitet på statens utgiftssida. Frågan om det skett en fortsattinkomstomfördelning mellan regionerna i enlighet med tidigare studier underperioden /86 till 1991/92 besvaras jakande.Det resultat som sålunda framkom ledde till att man ställde frågan om detskett ett trendbrott i den stora regionalpolitiken . Om så ärfallet, hur har detta påverkat den inkomstutjämnande politiken? I denna delstuderades det regionala utfallet av statens finanser mellan 1989/90 och1993/94. Det anmärks att budgetutfallet /94 är en prognos. Analysenvisar att inkomstutjämningen mellan regionerna har upphört. Det förefallerdärför som ett trendbrott har inträffat i den stora regionalpolitiken underperioden. Denna slutsats blir tydligare om utgifterna för arbetslöshetexkluderas och analysen begränsas till de strukturella budgetförändringarna. Destrukturella förändringarna finns kvar när konjunkturen vänt.Under lång tid framöver kommer finanspolitiken att vara inriktad på attbringa ned underskottet i statens finanser. Frågan som ställs i rapporten ärhur detta kan göras utan allvarliga konsekvenser för den regionala balansen.Denna fråga försöker man besvara genom analys av två tänkbara alternativ därutgångspunkten i båda fallen är en tänkt besparing på . Idet ena alternativet utgår man från en utgiftsminskning på 100 miljarderkronor, i det andra alternativet tänker man sig en kombination av enskattehöjning på och en utgiftsminskning med samma belopp.De regionala konsekvenserna skiljer sig avsevärt mellan de båda alternativen.Alternativ två har det jämnaste regionala utfallet. För storstäderna är detförsta alternativet gynnsammast, medan alternativen i stort sett är likvärdigaför de mellanstora städerna i södra och . Övriga sju regionerhar ett bättre utfall i alternativet med skatte- och avgiftshöjningar.En av slutsatserna av den gjorda kartläggningen tyder på attregionalpolitiken måste vidgas från att handla om den lilla regionalpolitiken-- bl.a. stöd till företag i vissa utpekade regioner -- till att omfatta denstora regionalpolitiken (enligt rapportens definition).UtskottetUnder har den regionalpolitiska bilden radikalt förändrats.Den dramatiskt ökade arbetslösheten slår hårt i alla delar av landet, även omarbetslösheten är högre i de regioner som traditionellt haft högarbetslöshet. De minskade obalanserna i flyttningströmmarna kan tyckas vara entillfredsställande utveckling. En förklaring härtill ligger i den höganationella arbetslösheten: det finns inga arbeten att flytta till. En annanbidragande orsak är invandringens effekter på befolkningsutvecklingen.Det överordnade målet för regionalpolitiken som förespråkas ipropositionen tar sikte på att öka den enskildes möjligheter att fritt kunnavälja arbete och bostadsort. Detta mål nås genom att regionalpolitiken bidrartill att utveckla livskraftiga regioner i alla delar av landet.Regionalpolitiken skall även medverka till en mer likvärdig ekonomisk, socialoch kulturell standard för hela landet.Regionalpolitiken bör sålunda utvecklas till att bli en politik som bidrartill att återskapa tillväxten i hela landet. Därmed knyter man an till desamhällsekonomiska motiv som låg bakom introduktionen av lokaliseringspolitikenpå : politiken väntades bidra till att öka landets samladeproduktion. som man har speciella satsningar på utpekade regioner ärdet viktigt att återskapa den ekonomiska tillväxten i hela landet och attutvecklingsmöjligheterna i alla delar av landet tas till vara. Härigenomfrämjas också möjligheterna till en bättre fördelning av resurserna.Vad härefter angår de medel som skall användas för att nå de uppställda målenfår utskottet anföra följande.Utskottet delar regeringens bedömning att det utmärkande för livskraftigaregioner är en balanserad befolkningsutveckling och sammansättning vad avserfördelningen mellan unga och gamla, kvinnor och män.Varje region bör ha en arbetsmarknad som kan erbjuda ett tillräckligt ochvarierat utbud av arbeten, en fysisk infrastruktur i form av bostäder,kommunikationer m.m. samt en välfärdsmässig infrastruktur i form av vård,utbildning, kultur och fritidsaktiviteter. Dessutom bör det finnas etttillräckligt gott utbud av tjänster. Härigenom skapas förutsättningar förlikvärdiga livsvillkor i hela landet. Utskottet vill i likhet med regeringenunderstryka vikten av att könsperspektivet beaktas vid utformningen avregionernas livsmiljö.Som framhålls i de ovan redovisade rapporterna kan regionalpolitiken, vad somnumera kallas "den lilla regionalpolitiken", endast marginellt lösa deregionala problemen. Utskottet har vid åtskilliga tillfällen tidigare uttalaten liknande uppfattning. För att skapa livskraftiga regioner och nå målet omlikvärdiga livsvillkor för människor behövs insatser inom många olika politik-och sektorsområden, t.ex. arbetsmarknads- och kommunikationssektorn samtutbildnings- och forskningssektorn, det som ibland kallas "den storaregionalpolitiken". Även statsbidragssystemet är en del i denna politik.I detta sammanhang vill utskottet framhålla det som utskottet uttalade i detregionalpolitiska betänkandet (1992/93:AU13, s. 22). " -- -- --kravet på minskade offentliga utgifter kan leda till att de regionalaskillnaderna ökar. Utskottet anser därför att det finns skäl att noga följautvecklingen i olika delar av landet i samband med minskningen av de offentligautgifterna. Inte minst kvinnorna, som till stor del har sin sysselsättning inomoffentlig verksamhet, kan komma att drabbas särskilt. Denna risk måsteuppmärksammas i det lokala och regionala utvecklingsarbetet. -- -- --"Utskottet vidhåller denna uppfattning.Av avgörande betydelse för den regionala utvecklingen är den ekonomiskapolitiken. I kompletteringspropositionen (1993/94:150 bilaga 10) konstaterarregeringen att läget i ekonomin inte bara har stabiliserats utan också attekonomin nu är inne i en stark uppgång. Regeringens strategi att dra i gång enexportledd expansion av det privata näringslivet fungerar. Nedgången inäringslivet har brutits och vänts till en uppgång. Detta innebär godamöjligheter för företagande, investeringar och sysselsättning.Utskottet kommer senare i framställningen att närmare gå in på och redovisasin syn på samhälls- och politikområden av särskild betydelse för den regionalautvecklingen.För att nå det överordnade målet för regionalpolitiken måste insatserna inomolika sektorsområden samspela och aktivt bidra till en positiv utveckling avalla regioner.Utskottet vill liksom regeringen understryka betydelsen av glesbygdens ochlandsbygdens roll för den regionala utvecklingen. Utvecklingen på data- ochtelekommunikationsområdet har skapat och kan skapa nya typer av verksamheteroch sysselsättning på landsbygden. Även turismen har kommit att spela en alltstörre roll för landsbygdsutvecklingen.I likhet med regeringen anser utskottet att regionalpolitiken i första handskall inriktas mot att främja och utveckla näringslivets möjligheter i utpekadeområden. Näringslivet skall ges sådana villkor att dessa områden framstår somintressanta och lönsamma lokaliseringsalternativ. Ett led i denna politik ärlandets indelning i permanenta stödområden. Som redovisas i det följande delarutskottet i allt väsentligt regeringens uppfattning i detta avseende.Utskottet delar vidare regeringens bedömning att de insatser som skall görasinom regionalpolitiken behöver ökade resurser. Utskottet återkommer i denföljande framställningen till dessa frågor.Någon avgörande skillnad mellan de målformuleringar som görs av regeringen åena sidan och Socialdemokraterna i motion A56 och i motion A57kan utskottet för sin del inte se. Inte heller råder det någon annanuppfattning bland motionärerna om andra politikområdens stora betydelse för denregionala utvecklingen. Däremot finns det väsentliga skillnader i utformningenav politiken inom dessa områden i förhållande till den av regeringen fördapolitiken.Mot bakgrund av vad utskottet anfört torde framgå att utskottet inteär berett att biträda Ny demokratis motionsyrkande om avslag påpropositionen. Av detta följer att motion A67 bör avslås i denna del.Ny demokratis andrahandsyrkanden i motion A67 rörande mål- ochinriktningsformulering torde i viss utsträckning sammanfalla med den fördapolitiken, medan den i andra avseenden har en helt annan inriktning änregeringens. Motionen bör därför avvisas i nu behandlade delar.Beträffande yrkande som hänför sig till beredningen av denregionalpolitiska propositionen vill utskottet anföra följande. Det får ansesankomma på varje regering att själv avgöra hur ett beredningsförfarande införett förslag till skall gå till. I förevarande fall gavs det dessutommöjlighet för samtliga riksdagspartier att delta i beredningsprocessen.Vänsterpartiet frånträdde emellertid den parlamentariska referensgruppen.Utskottet avvisar med det anförda motion A57 i denna del.Vad härefter angår yrkandet i sistnämnda motion om uppdrag till ERU att lämnaen rekommendation till förbättring av den operativa organisationen noterarutskottet att frågan redan är aktualiserad (prop. s. 161). Något särskiltuttalande från sida är därmed inte erforderligt.Utskottet har ovan instämt i bedömningen att könsperspektivet är viktigt vidutformningen av regionalpolitiken. Något uttalande härutöver med anledning avmotionerna A52 (s), A450 (s) och A460 (v) är därför inte påkallat.Även motion A458 av () är i aktuell del tillgodosedd medregeringens förslag.Vad angår yrkandet i motion A52 (s) om en regionalpolitik för bruksorteranser utskottet att de förslag som läggs fram i propositionen även bör kunnatillgodose det behov som motionärerna pekar på. Det får anses ankomma på resp.länsstyrelse att beakta de lokala problem som är förknippade med speciellaorter.Beträffande den i motion A464 berörda frågan om bättre regional statistik fårutskottet upplysa om följande. Enligt uppgifter som utskottet under hand harinhämtat pågår ett samarbete mellan SCB och för att tafram statistik som är avsedd för regionala ändamål. Även vad gäller statistikrörande de regionala räkenskaperna pågår ett gemensamt arbete mellan SCB ochEurostat. Motionen bör därför inte påkalla någon åtgärd.Sammanfattningsvis föreslår utskottet att godkänner det somregeringen föreslår om målen för regionalpolitiken enligt de riktlinjer somförordas i propositionen. De i sammanhanget behandlade motionerna A52 (s), A56(s), A57 (v), A67 (nyd), A458 (fp), A460 (v) och A464 (s) avstyrks i berördadelar.StödformernaInnan utskottet går närmare in på förslagen beträffande de olika stödformernalämnas först en kort sammanfattning av de stödformer som gäller . Härefterföljer en likaledes kort sammanfattning av de ändringar som föreslås. Sistunder denna rubrik behandlas Socialdemokraternas alternativ till detregionalpolitiska stödet.För att styra samhällets regionalpolitiska insatser har vissa delar av landetklassats som stödområde. Den metoden har använts alltsedan detregionalpolitiska stödet infördes. Villkoren för stöd är olika beroende påomfattningen och karaktären av ortens problem. Regeringen har dessutommöjligheter att inplacera orter i tillfälliga stödområden eller lämna högrebidragsprocent i dessa samt i stödområde 2.Någon större förändring i stödområdesindelningen föreslås inte av regeringen.Delar av några kommuner som ingår i stödområde 2 flyttas över tillstödområde 1. Ingen förändring föreslås heller i regeringens möjligheter attplacera orter i tillfälliga stödområden eller lämna högre bidragsprocent än densom normalt skulle gälla.Gällande stödformerLokaliseringsstöd, en sammanfattande benämning pålokaliseringsbidrag och lokaliseringslån.Lokaliseringsbidrag, högst av utgifterna i samband medinvesteringar i byggnader och maskiner m.m. i stödområde 1 ochhögst i stödområde 2.Lokaliseringslån för investeringar i byggnader och maskiner.Lån till regionala investmentbolag.Utvecklingsbidrag, högst av utgifterna för s.k. mjuka investeringarintill ett högsta bidragsbelopp av . Beloppsgränsen kan överskridas ivissa fall.Sysselsättningsbidrag utgår för varje nyårsarbetskraft till sammanlagt i stödområde 1 och sammanlagt 120 000kr i stödområde 2.Nedsättning av socialavgifter för företag i vissabranscher i hela stödområde 1 samt för några av dessa branscher i delar avstödområde 2. För Bodens, , och kommuner gällerövergångsvis en nedsättning t.o.m. år 1995.Transportstöd lämnas med 10--av nettofraktkostnaden för vissa varor.Norrlandsfondens verksamhet är inriktad på riskfinansiering av små ochmedelstora företag.Glesbygdsstöd ges i form av företagsstöd och stöd till kommersiellservice. Företagsstöd kan ges i form av avskrivningslån motsvarande högst 50 %av investeringskostnaden, dock med ett högstbelopp om . Föravskrivningslån för uthyrningsstugor gäller ett högstbelopp om . Förservicebidraget till glesbygdshandeln gäller ett högstbelopp om 100 000 kr.Föreslagna stödformerPropositionenLokaliseringsstödet är oförändrat till sina grunddrag.Lokaliseringsstöd föreslås även kunna utgå vid lokalisering av tjänsteföretag.Under senare år har stöd vid utlokalisering av tjänsteföretag lämnats, förutomi form av sysselsättningsbidrag, även i form av utvecklingsbidrag. Det nuföreslagna lokaliseringsbidraget i detta sammanhang får dock en någotannorlunda konstruktion. Det föreslås i dessa fall knutet till antaletnytillkommande årsarbetskrafter och utgå med högst i stödområde 1och högst i övriga stödområden. Lokaliseringsstöd, dvs.lokaliseringsbidrag och lokaliseringlån, uppgår till högst av utgifterna istödområde 1 och högst i stödområde 2. Lokaliseringsstöd kan lämnas tillrörelsekapital i tjänsteföretag.Lån till regionala investmentbolag skall finnas kvar.Utvecklingsbidrag renodlas till att avse endast immateriellainvesteringar. Bidraget föreslås kunna lämnas med högst samma andelar av eninvestering som ett lokaliseringsbidrag inom stödområde, dvs. 35 resp. 20 %.Dessutom skall stöd kunna lämnas i form av villkorslån. Sammanlagt skallutvecklingsbidraget plus villkorslånet kunna uppgå till av de totalautgifterna för en investering.Sysselsättningsbidrag skall finnas kvar och höjs till istödområde 1 och till i stödområde 2.Kommersiell service: Investeringsstödet höjs till maximalt avkostnaden vid investering som påtvingas handlaren till följd av ändringar ilag. Servicebidraget höjs till 150 000 kr.Nedsättning av socialavgifter skall finnas kvar. Vissa justeringar görs.Transportstöd skall finnas kvar.Norrlandsfonden får resurstillskott.Ett landsbygdsstöd införs. Det ersätter nuvarande glesbygdsstöd samt smålokaliserings- och utvecklingsbidrag i de regionalpolitiska stödområdena.Stödet skall också kunna lämnas i glesbygds- och landsbygdsområden somavgränsas av . Stödet är på högst för hårda resp. mjukainvesteringar och har samma differentierade stödnivåersom gäller inom stödområdena, förutom i de avgränsade glesbygdsområdena. Därlämnas högst i bidrag till investeringskostnaden medan bidraget kan uppgåtill högst i avgränsade landsbygdsområden. Det gäller inga begränsningarbeträffande stödberättigad verksamhet för företag som bedrivs påmarknadsmässiga villkor. Avskrivningslån och kreditgaranti lämnas till högst80 % av investeringskostnad och rörelsekapital.Ett mikrostöd införs på högst och högst av kostnad inomramen för landsbygdsstödet. Kravet på underlagsmaterial ställs lägre än vad somgäller för landsbygdsstödet.Ett tillfälligt småföretagsstöd föreslås under /95 medmaximal bidragsnivå på högst till företag med högst 50 anställda. Ingageografiska begränsningar skall gälla. Stöd bör kunna lämnas till såvälinvesteringar i byggnader och maskiner som produktutveckling ochmarknadsföring.MotionerSocialdemokraterna kritiserar i sin partimotion A56 (yrk. 2 och 3, bådadelvis) det nuvarande regionalpolitiska företagsstödet. Även om utvärderingarvisar att stöden i huvudsak fungerar bra, har stöden inte inneburit någonavgörande förändring av näringslivet i berörda områden. Förslagen ipropositionen innebär en "utspädning" av stödet till större områden än tidigareoch medför därtill en omfattande administration och byråkrati.I Socialdemokraternas motion förordas därför ett nytt regionanpassat systemsom innebär följande. Regeringen bör kräva att länen utformar ett länsprogrammed förslag till åtgärder samt ange behov av resurser för att åstadkomma vissutveckling. Regeringen tar ställning till programmet och tilldelar länet enviss mängd utvecklingsresurser för att nå angivna mål. Länsstyrelserna bör fåett större ansvar än nu och mer resurser. Samma verksamheter som bör bliberättigade till stöd i det nya systemet. Villkoren bör i stort sett varadesamma som , men bör få friare händer och det bör inte längrekrävas att varje enskild investering genast ger en sysselsättningsökning.Vilken form av stöd som ges bör prövas med hänsyn till det enskilda företagetsbehov. Länsstyrelserna bör inom en angiven ram kunna ge stöd i form av bidrageller lån. Återbetalningar på lånen bör återföras till länsstyrelsernas anslag,varför får incitament att snarare ge lån än bidrag. I motionenföreslås att ställer sig bakom dessa principer för deregionalpolitiska stöden och att regeringen får i uppdrag att utforma de reglersom behövs.Beträffande handläggningen av regionalpolitiska företagsstöd föreslås attlänsstyrelserna i princip fattar alla beslut inom det egna länet. Mycket storainvesteringar eller principiellt nya ärenden bör dock beslutas av eller iundantagsfall av regeringen. Förslaget förutsätter att länsstyrelserna fårmöjlighet att öka sina personalresurser.Harriet m.fl. (nyd) begär i motion A67 (yrk. 7) etttillkännagivande om företagsinriktade åtgärder. Motionärerna menar att statenbör vara restriktiv när det gäller att införa generella stödsystem därindividuella företag gynnas. Skälet är att det finns risk att resurser binds iföretag och branscher utan framtidsutsikter, att nödvändig strukturomvandlingförsenas och att konkurrensen snedvrids.UtskottetRegeringens och Socialdemokraternas uppfattning i motion A56 om deregionalpolitiska företagsstöden har både likheter och olikheter enligtutskottets uppfattning. Synen på de regionalpolitiska målen ochsektorspolitiken och därmed grunden för regionalpolitiken har utskottetredovisat i tidigare avsnitt.Enligt regeringen bör -- mot bakgrund av gjorda utvärderingar -- de nuvarandeutvecklingsinriktade stödformerna (lokaliseringsstöd, utvecklingsbidrag,sysselsättningsbidrag, lån till privata regionala investmentbolag) samtdriftstöden (nedsatta socialavgifter och transportstöd) inte förändras på någotavgörande sätt. De justeringar som föreslås behandlas under resp. rubrik. Somredovisas i det följande är den största förändringen att glesbygdsstödet (ivissa delar) föreslås ersättas med ett landsbygdsstöd inom glesbygds- ochlandsbygdsområden samt inrättande av ett mikrostöd inom ramen förlandsbygdsstödet. Socialdemokraterna däremot anser att utvärderingarnavisar behov av en nyordning, eftersom hittillsvarande stödsystem inte löst degrundläggande problemen. Enligt utskottets sätt att se är ett stödsystem aldrigfärdigt; justeringar i takt med förändringar i omvärlden måste alltid kunnagöras. De utvärderingar av stöden och utredningen om samordning av olika typerav statliga stöd, som regeringen aviserar, bör självfallet ta till varaförtjänstfulla förslag i motionerna A56 och A67. Justeringar med anledning avpropositionen kommer att redovisas nedan. Beträffande omfattningen avförändringsbehovet har utskottet en annan uppfattning än Socialdemokraterna.Såväl enligt propositionen som i Socialdemokraternas motion förutsätts attprogramarbetet i länen ökar för att stimulera till en länsanpassad utveckling.Utskottet kan inte finna någon avgörande skillnad mellan de båda förslagen närdet gäller länsstyrelsernas vidgade roll att starta ett utvecklingsarbete somskall leda fram till en länsstrategi. Tanken är att länsstrategin kommer attligga till grund för regeringens medelstilldelning. Såväl i propositionen som is-motionen förutses att denna ordning kommer att kräva mer resurser hoslänsstyrelserna.I s-motionen betonas decentraliseringen mer än i propositionen, men i bådafallen förutsätts att den absolut övervägande delen av besluten om företagsstödfattas av länsstyrelserna. Vad gäller mycket stora investeringar kommer beslutatt fattas av och i sista hand av regeringen. skall svara föruppföljningen av företagsstöden. Enligt utskottets bedömning finns det i dessafrågor utrymme för en samsyn även om detaljuppfattningen kan skilja sig.Beträffande maximala stödnivåer och de allmänna regler som gäller för stöden(verksamheter med marknadsmässiga villkor, tillfredsställande lönsamhet,varaktig sysselsättning, av tillkommande arbetsplatser till vartderakönet, anställningsförmåner enligt kollektivavtal m.m.) föreligger en gemensamuppfattning. Det är också en samfälld uppfattning att samma verksamheter som nubör kunna få stöd. I s-modellen kan en utvidgning tänkas genom formuleringenatt även andra delar av företagens organisation och ekonomi bör kunna få stöd.Den stora skiljelinjen mellan regeringen och Socialdemokraterna ligger isynen på hur länsstyrelserna hanterar stödfrågorna gentemot det enskildaföretaget. Enligt propositionens intentioner finns det ett synligt regelverk,vilket såväl länsstyrelserna som företagen kan utgå från. Enligt s-motionenskräddarsys stödlösningar för varje enskilt företag. Ett exempel utgörs avmikrostödet. Regeringen föreslår mycket enkla regler för beslut om mikrostöd ide aktuella områdena. Socialdemokraterna anser däremot att det är varjelänsstyrelses sak att utforma sådana enklare regler vid behov. Utskottet kaninte se att företagaren i förväg skulle ha möjligheter att bedöma vad hon ellerhan skulle kunna räkna med i en sådan situation. Såvitt utskottet kan förståkräver sådana skräddarsydda lösningar att länsstyrelserna måste lägga storaadministrativa resurser på att verifiera vilka behov som är störst hos destödsökande företagen. Utskottet är inte övertygat om att länsstyrelserna ärlämpade att ta ett sådant ansvar.