bet · GH01SfU12 · 1994-04-20 00:00:00 — Jag vill påstå nog var alltför optimistisk när man trodde att man genom attändra reglerna för rehabiliteringsordning och öka arbetsgivarnasansvar skulle lösa en stor del av problemen kringrehabilitering. Det var kanske litet väl optimistiskt.Det som hände var att arbetsgivarna ställdes inför allamöjliga problem när de skulle rehabilitera. Det har att göra meden situation där allas ansvar poängteras utom den försäkradessjälv. I allt som skrivs om rehabilitering står det sida upp ochsida ner om vad alla skall göra. Sedan står det i någon bisatsnågonstans att det är bra att den försäkrade själv medverkar vidrehabilitering. Det är förstås en helt avgörande faktor att denförsäkrade själv medverkar.Sedan har vi fortfarande problem med långa väntetider inomsjukvården för behandling och andra åtgärder. Det medför attrehabiliteringspotentialen minskar, incitamentet minskar, och enhel del av dem som från början var positivt inställda tillrehabilitering väljer förtidspension om de får vänta länge.Det har också varit problem med att arbetsgivare som harskickat in sina rehabiliteringsutredningar inte ens fått ettkvitto från på att den tagit emot enrehabiliteringsutredning, än mindre har man fått enrehabiliteringsplan. Där finns det brister. Jag hoppas att de ärpå väg att rättas till.Det finns även problem med företagshälsovården. Vi anser attföretagshälsovårdens medicinska kompetens är av avgörandebetydelse när det gäller att förebygga sjukdom och sätta intidig rehabilitering. ser vi att den medicinska kompetensenhåller på att tunnas ut. Det kan få förödande konsekvenser.Dessutom ser arbetsgivarna nu att personer som arbetsgivarenkanske gärna skulle vilja rehabilitera, men som på grund avlånga väntetider och annat inte kommer i gång medrehabilitering, blir förtidspensionerade. Då tänker man sig förväldigt noga nästa gång en liknande situation uppstår.Varför skall de lägga ned en mängd arbete på olika insatsernär det i alla fall ofta slutar med förtidspension?Vi skulle vilja att det medicinska underlaget förförtidspension förbättrades, sjukskrivningstraditionen ändradesså att det mera blev fråga om en aktiv sjukskrivning och attdärmed incitamentet ökar för en rehabilitering. Det behövs ocksåen förbättring av effektiviteten och samordningen irehabiliteringen. Som andra har påpekat behöver den ekonomiskasamordningen öka. Situationer skall inte behöva uppstå därsjukskrivningskostnaderna är enorma i förhållande tillkostnaden för den medicinska behandlingen som en patient väntarpå.Gustav : Jag vill säga följande till SAF:srepresentant. Om ett företag inte får en bekräftelse när enrehabiliteringsplan har skickats in, skall företagetnaturligtvis ta kontakt med kassaledningen. Vi förtroendevaldaär mycket intresserade av att mottagandet av dessarehabiliteringsplaner fungerar. Det är oerhört viktigt.Jag vill säga något om arbetsmarknaden kontra ohälsotalet. Jagtänkte utgå från mitt eget län, . län är ändå avde bästa länen i landet. ArbetsmarknadenUppsala----är förmodligen bästa. Vihar färre förtidspensionerade. Det är bara som harfärre. Ohälsotalet är alltså det näst lägsta i landet.Jag skall fatta mig kort. Utskottet skall få del av materialetsedan. Men det är stora skillnader i länet. Det råder skillnadermellan , och de gamla bruksorterna som t.ex.Österbruk. Det visar det nära förhållandet mellanarbetsmarknaden, ohälsotalet, förtidspensioner ochsjukskrivningar. Vi måste bli alltmer uppmärksamma på detta.Knivsta mellan och ligger bäst till i länet.Arbetsmarknaden är , och Stockholm.Koncentrationen är oerhört viktig. Jag tror att vi måste varauppmärksamma på detta, inte minst i den arbetsmarknadssituationvi är i . Det är oerhört viktigt med full sysselsättning.Jag vill sedan säga några ord om bristerna i rehabiliteringen.Bengt tog upp den frågan. En del åtgärder harvidtagits, men de påverkar i och för sig kanske inte så mycket.Men sammantaget kan sådana åtgärder försämrarehabiliteringsmöjligheterna för . Jagskall påpeka några av dem.I direktiven till utredningen om socialförsäkringens framtiddiskuteras inte sambandet mellan sjukvården ochsocialförsäkringen. Jag tror att man måste uppmärksamma dettamycket.Husläkarreformen och vårdteamen på vårdcentralerna måsteföljas upp. Rehabiliteringen inom försorgförsvagas. En starkare marknadsanpassning i sjukvården kanskeförsvårar det hela. Vad innebär den fria etableringsrätten förläkare för rehabiliteringen? Vad innebär försämringen avstatsbidragen och resurser till företagshälsovården förrehabiliteringen? Slutligen har vi frågan om Dagmarpengarna. Detär viktigt att samarbeta med landstingen.Vi måste följa alla dessa saker noga så att interehabiliteringsresurserna tunnas ut och försämras.Kurt : Jag beklagar också att företagen intefår kvitto på insända rehabiliteringsplaner. Men låt inte dettadölja det stora problemet, nämligen att de flesta företag intehar någon anledning att begära kvitton eftersom de inte sänderin några rehabiliteringsplaner. Det är bara en tredjedel av deföretag som bör göra det som faktiskt har gjort det. Jag tolkardetta som att de saknar ekonomiska incitament.Vidare har vi frågan om ökade insatser av förtroendeläkare.Bland de åtgärder som vidtas på försäkringskassorna är attförtroendeläkartiden ökar. En annan genomgående sak är attkassorna satsar mer på medbedömningar. En tredje sak är attmånga kassor funderar på att strama upp rutinerna för närsjukbidrag eller förtidspension skall beviljas första gången ochockså ta in andra kompetenser än de rent medicinska ibedömningen.Anders : Nej, vi ser inga tecken på attsjukskrivningsmönstren skulle variera beroende på om man arbetareller inte. Där delar vi inte uppfattning.Vi har däremot fått veta från läkarkåren att de vill att detskall finnas klara incitament i försäkringen, dvs. vad samhälletvill med försäkringen. Skall det vara arbetslinjen som skallgälla eller något annat? Det kan i viss mån leda tilluppgivenhet när medicinska bedömningar inte ger vid handen attdet finns grund för förtidspension men Försäkringsöverdomstolenkonsekvent beviljar pension. Det är viktigt att incitamenten ärtydliga, inte bara för företagen utan också för de enskildaindividerna. Det måste finnas stöd i försäkringssystemet förmedverkan från den enskilde till rehabilitering. Tyvärr är detinte alltid så.Lennart : Jag vill komplettera litet grand i frågaom när läkare sjukskriver patienter. Ofta är det så att efterdet att medicinska åtgärder har vidtagits sker en sjukskrivningett antal veckor för att överbrygga i väntan påatt kontakt skall etableras med t.ex. dearbetsmarknadsmyndigheter som skall ta över den fortsattarehabiliteringen. Vi inom den medicinska kåren tycker att det ärrätt naturligt för att undvika att människor hamnar mellanregelverken. Det är en rent humanitär åtgärd. Det är fråga omkortvariga begränsade insatser.Vidare har vi frågan om förtroendeläkare anlitas tillräckligtofta. Det varierar väldigt mellan olika kassakontor. Jag troratt det är viktigt med samarbete. Förtroendeläkaren skall varasmörjmedlet mellan sjukvården och försäkringssystemet och setill att samarbetet löper friktionsfritt. Totalt sett är detfå timmar av förtroendeläkararbetstid som läggs ned i landet.Det är viktigt att se till att bryggan fungerar väl och framförallt att förtroendeläkare anlitas i ett så tidigt skede sommöjligt för att kunna få en medicinsk syn på försäkringsfallen.Då går det att sikta rätt när det gäller att göra framtidabedömningar av arbetsförmåga och rehabilitering.Pontus (): Jag kan avstå eftersom klockan är såmycket. Det blev anslaget för denna viktigautfrågning.Margareta (): Jag kan i och för sig ocksåavstå eftersom min fråga redan har tagits upp av KarinIsraelsson. Men ingen utöver från TCO harkommenterat frågan. Jag tycker att det är ganska anmärkningsvärtmed de allmänna råd som ger. De kanfaktiskt tolkas så att det är mer troligt att ett manligtsjukvårdsbiträde får ont i ryggen av medicinska skäl än att enkvinna får det. Det vore intressant att få några kommentarer omtillämpningen kring kvinnor och män och hushållsarbete.Bengt (): Jag kan också avstå. Min fråga gällerreduceringen av förtidspensioner med hänvisning till ideelltarbete. Det var den fråga som tog upp. Jag harhört här att skall svara.Jan : Jag skall kort kommentera flera inlägg som harhandlat om att det är förmånligare att gå över till den enaeller den andra ersättningen.Jag har försökt att belysa att det tidigare fanns en situationdär det förmånligaste av allt var att arbeta. Inte särskiltmånga hade försvunnit från arbetsmarknaden i de äldstagrupperna. Det var inte så att pensionen var attraktivare.Arbetet var attraktivt. Det var det som folk i första handsträvade efter att få göra.Jag berörde också arbetsfördelningen i samhället. Vad kanparterna på arbetsmarknaden göra? Jag tror att vi kan göra merän tidigare, både från fackligt håll och från arbetsgivarhåll.Jag tror att vi skall försöka hitta alla möjligheter när det nufinns en beredning som skall utreda frågorna. Hur skall viundvika att folk slås ut från arbetslivet? Hur skall vi se tillatt de fångas upp, även med den restarbetsförmåga som finns.Betalningen för personer som befinner sig utanförarbetsmarknaden skall ändå finansieras av produktionen. Detkostar konkurrensförmåga, oavsett hur vi gör. Det är bättre attförsöka se till att företagen, den offentliga sektorn ochmyndigheterna kan ta hand om våra anställda och utnyttjaarbetsförmågan så långt möjligt.Jag vill också tala om samhällets insatser -- inte minstriksdagens insatser när det gäller att skapa sysselsättning. Detär omöjligt för arbetsmarknadens parter att klara av allaproblem. Vi vet att av dem i åldersgruppen 16--64 årär förtidspensionerade. Vi vet att av befolkningeni denna åldersgrupp är arbetslös. Vi vet att ytterligare 5,5 %befinner sig i arbetsmarknadsåtgärder. De kan inte räknas somarbetslösa. av befolkningen i åldersgruppen 16--64år är föremål för någon typ av åtgärder av det slaget. Vi kanrimligen inte ta hand om dem enbart på arbetsmarknaden. Vi bordeförsöka se till att vi kan klara en normalsituation med enannorlunda arbetslöshet än . Vi måste ställa högre krav påriksdagen och samhället i övrigt att försöka återskapa ensysselsättningssituation som ser helt annorlunda ut än i dag.Vi sneglar på hur den ena ersättningsnivån råkar överskridaden andra och att det är förmånligare att ha en typ aversättning än en annan. När försöker jämka allt nedåtåstadkoms bara en situation där vi undergräver folks möjligheteratt leva och därmed också företagens möjligheter att överleva påmarknaden. Vad bl.a. gör är att faktiskt skapa enstörre och större arbetslöshet, högre och högre budgetunderskottoch större och större svårigheter för de människor som av dessaskäl slås ut från arbetsmarknaden. Man måste se på sambandetmellan de beslut som fattas om ersättning och vad som händer påarbetsmarknaden.Sven : Det är oerhört viktigt att understryka attvi måste återuppliva som industrination. Det är kusligaperspektiv när av befolkningen går arbetslös ochdrygt är förtidspensionerad. Men det som bakgrund blirdiskussionen väldigt allvarlig.Vidare har vi frågorna om ersättningsnivåerna.Förtidspensionen är ur en ekonomisk synvinkel litet av enjackpot. Jag tror, precis som sade litetförsiktigt, att det inte får vara alltför stora skillnadermellan arbetslöshetsersättning, sjukpenning och förtidspension.Det blir ett manövrerande i systemet.Jag uppfattar det så att det inte finns tillräckligt medincitament för arbetsgivarna att i stället ägna sig åtkompetensutveckling. Det är lättare att teckna garantipensioner-- eller trötthetspensioner som det hette -- vid58,ålder på grund av arbetsmarknadsmässiga skäl.Det finns problem inom olika grupper, t.ex.invandrarakademiker och kvinnor. Det kan inte vara vettigt attsärbehandlas negativt på det sättet.Birgitta : Mitt svar gäller frågan omreduceringen av förtidspension på grund av ideellt arbete.Det har visat sig att de nya reglerna inte bara har prövats påpersoner som är nybeviljade pensionärer utan även på personersom har haft pension i många år.Ideellt arbete kan inte på något sätt jämföras med ett arbetei tjänst. Man arbetar när kroppen och krafterna tillåter. Jagskulle kunna prata mycket om detta. Men vi har inte tid just nu.Ideellt arbete är ett sätt att leva, vara verksam och delaktig isamhället. Men det får inte utgöra ett hinder för människor somnyligen har blivit förtidspensionärer. Det är ganska grymt.Det är motsägelsefullt när människors förtidspension minskaspå grund av ideellt arbete och de inte kan erbjudasarbete. Det blir förödande för individen. Handikapprörelsenbygger på ideellt arbetande människor, både människor somarbetar ideellt utöver sitt lönearbete och människor som harförtidspension.Ordföranden: är särskilt intresserade av frågan om detideella arbetet. Vi får återkomma till frågan i ett senaresammanhang.Berndt : Jag vill haka på vad . Inom handikapprörelsen finns det många förtidspensionärer.Flertalet av dessa har ett föreningsengagemang och utför ettideellt arbete. Hela handikapprörelsen bygger på detta. Jag villge ett konkret exempel på vilka konsekvenser de nya reglerna somträdde i kraft har fått.Exemplet gäller en reumatisk kvinna som erhåller sjukbidrag iavvaktan på hel förtidspension. Hon är med i det lokalahandikapprådet och lägger ned en arbetstid på 3--imånaden på sammanträden. har underutredningens gång tagit reda på detta. Hon har fått detslutgiltiga förslaget att hon skall få förtidspensiondärför att kassan jämför engagemanget i det lokalahandikapprådet med ett arbete. Detta kan knappast var meningen.Alf Eckerhall: Jag tänkte ta upp några punkter. Vi hartalat mycket om arbetsmarknaden. Statsmakterna ocharbetsmarknadens parter har slagit sönder en stor del avarbetsmarknaden. Det är fråga om regelsystem, skatter,avgifter och lönesystem. Mycket håller på att ändras. Men detfordras ytterligare arbete, inte minst på lönesidan. Men det härhar lett till att många arbetstillfällen har slagits ut. Detgäller inte bara dem som blir förtidspensionerade utan ävent.ex. ungdomar.En viktig orsak som många har varit inne på är justersättningsnivåer och incitament. De kan inte vara som de är . Det är ganska givetatt den enskilde gör en bedömning med utgångspunkt i gällanderegler. Det får inte vara sådana avvikelser i nivåerna. Detmåste vara lika ersättning.Hans Svensson menar att det finns för få incitament förarbetsgivarna. Det finns ju möjligheter att ändra på sådant. Detgår t.ex. att bygga ut arbetsgivarperioden. Dock skall det intevara så mycket som den socialdemokratiska 90-talsgruppenföreslog , nämligen till . Det skulle hamotsatt effekt. Det går att ändra på arbetsskadeförsäkringen.Det var på väg att ske i den utredning som hade i uppgiftatt genomföra. Det går att ändra på en del andra försäkringar,t.ex. trafikförsäkringen, för att styra över kostnadsansvarettill dem som berörs.Bengt hade en fråga om arbetsskadeförsäkringen. Därär det ju ni i sakkunniga. Riksdagsrevisorerna tog uppfrågan 1989 och gjorde en särskild utredning. Om jag minns rättkom revisorerna fram till att arbetsskadeförsäkringen hareffekten att den hämmar återgång till arbete och rehabilitering.Det finns ett annat litet exempel betr. förtidspension. Förett par år sedan infördes en möjlighet för förtidspensionäreratt pröva ett arbete. Det ledde till i stort sett ingenting. Detvisar på att när en person väl har blivit förtidspensionerad ärdet svårt för honom eller henne att återgå till ett arbete. Jagtror att det har med ekonomin att göra. -- hon ärinte här nu -- tog upp en fråga som berör detta litet grand. Omjag förstod henne rätt angående det som diskuterades påförmiddagen kan mycket arbete leda till en hög ersättningsnivå.Arbetstidslagstiftningen säger att vi skall arbeta högst 40timmar . Men det tänker sig intesocialförsäkringssystemet. Det har ingen gräns, utan ersätterglatt det dubbla och ännu mer. Jag menar att det är fördärvligt.Det borde vara harmoni mellan arbetstidslagstiftningen -- somockså beslutas i detta hus -- och socialförsäkringssystemet såatt det inte går att få mer än högst en normal årslön.Jag tror också att det var som tog upp fråganom det gick att i första hand anställa arbetshandikappade ellerandra som inte har 100-procentig arbetskapacitet. Jag kanskemissuppfattade det hela. Ofta är det så att företagsekonomiskaöverväganden inte går ihop med samhällsekonomiska överväganden.Därför måste det också finnas ett regelsystem och incitament somkan ändra ekonomin i företagen. Det går inte att företaget görföretagsekonomiska bedömningar på det sättet. Denföretagsekonomiska bedömningen måste sluta på annat sätt.Slutligen vill jag än en gång understryka vad jag har sagt omdet nödvändiga med harmoni och incitament i ersättningssystemen.Eric Jannerfeldt: Jag avstår.Gustav : Det har kommit upp några frågor som harsamband med skärpningen i lagstiftningen för att få helförtidspension. Det krävs numera en fullständig nedsättning avarbetsförmågan. I den situationen måste man ta hänsyn tillförekomsten av restarbetsförmåga som används i hushållsarbeteeller ideellt arbete. Där är det stundom rätt besvärligagränsdragningar som skall göras. Naturligtvis skall detta intehindra en förtidspensionär från att delta i handikapprörelsenssammanträden och delta i föreningsverksamhet. Men det förekommeratt personer gör icke obetydliga insatser av typen kansliarbetei en organisation. Då måste gränsen dras någonstans.Vi håller på att försöka bilda oss en uppfattning om hurtillämpningen ser ut med utgångspunkt i olika exempel. Gränsengår när personer utför ett arbete som annars skulle behöva lejasoch betalas, t.ex. kansliarbete och liknande, men däremot intedeltagande i föreningssammanträden som sådant.När det gäller hushållsarbete blir det också fråga om att tahänsyn till förekomsten av barn. Här är det ofta kvinnorna somuppmärksammas, eftersom det är de som oftast har hand om barneni hemarbetet. Självfallet skall det inte göras skillnader mellankönen vid bedömningen av vad som kan godtas i fråga omarbetsinsatser från den försäkrades sida.Vidare har vi frågan om köp av tjänster. Det har konstateratsi statistiken att det har varit högre kostnader för köp avtjänster till manliga försäkrade. Det är något som kommer fram istatistiken. Det går självklart inte att dra några slutsatser omskillnaden i hanteringen mellan män och kvinnor med utgångspunkti sådana siffror.Ordföranden: Det återstår för oss i presidiet ochutskottet i sin helhet att säga ett varmt tack till er alla somhar svarat på många svåra frågor. Det har varit två intressantafrågekomplex. Det ena gäller den 70-procentiga ersättningsnivåninom sjukförsäkringen. Det andra om varför antaletförtidspensionärer har ökat så kraftigt.Alla frågetecken har inte kunnat rätas ut, utan i stället harvi fått ytterligare huvudbry. Men det är viktigt att vi nu iutskottet går vidare och ytterligare studerar vad som har sagtsdenna dag. Några frågor vågar jag förutskicka att vi kommer attha ytterligare utskottsutfrågningar om, dels internt iutskottet, dels i fråga om rehabilitering vid en offentligutfrågning. På något sätt kommer vi att följa upp de frågor somhar tagits upp här i dag.Ni har alla bidragit på olika sätt för att få dennaredogörelse så fyllig som möjligt, medicinskt, politiskt,allmänt kunskapsmässigt, från , myndigheteroch organisationer. Vi tackar er alla för detta. Även om vi hardragit ut för mycket, tror jag att vialla känner att vi har fått ut mycket av detta. Tack skall niha.Underbilaga 1Deltagare i socialförsäkringsutskottets utfrågning omeffekterna av 70-procentsnivån inom sjukpenningförsäkringen ochförtidspensioneringen den 7 december 1993SocialdepartementetGöran RådöInger RydénPer TillanderPer ÅkessonRiksförsäkringsverketK-G SchermanGustav JönssonRolf WestinFörsäkringskasseförbundetHans SvenssonKurt PerssonArbetsmarknadsstyrelsenIngemar BurmanGerd ElmfeldtSvenska arbetsgivareföreningenAlf EckerhallEric i centralorganisationSture NordhGunn akademikers centralorganisationSven MagnussonHarald MårtenssonHandikappförbundens SamarbetsorganGunnel revisorerRiksdagens arbetsmarknadsutskottUnderbilaga 2Deltagande utskottsledamöter i socialförsäkringsutskottetsutfrågning om effekterna av 70-procentsnivån inomsjukpenningförsäkringen och förtidspensioneringenGullan (), ordförandeMargit ()()()()()()()()(nyd)()()()()()()Bilaga 4Offentlig utfrågning i socialförsäkringsutskottet ocharbetsmarknadsutskottet om rehabilitering ochrehabiliteringsersättningTisdagen den 1 mars 1994Till utfrågningen har inbjudits företrädare för ett flertalmyndigheter och organisationer, vilka framgår av underbilaga 1.I utfrågningen har deltagit ledamöter och suppleanter isocialförsäkringsutskottet, se underbilaga 2 ocharbetsmarknadsutskottet, se underbilaga 3.Nedan följer en utskrift av vad som förekommit vidutfrågningen.Ordföranden: Jag hälsar er alla hjärtligt välkomna hittill socialförsäkringsutskottets ocharbetsmarknadsutskottets gemensamma utfrågning om rehabiliteringoch rehabiliteringsersättning.Att rehabilitera i stället för att långtidssjukskriva ochförtidspensionera människor diskuterades länge isocialförsäkringsutskottet och, förmodar jag, även iarbetsmarknadsutskottet. Det ledde till den s.k.Rehabiliteringsutredningen som alla kan dra sig till minnes.Därefter fick vi en proposition i frågan.Ett enigt utskott fattade beslut om att geförsäkringskassorna ett ökat ansvar för arbetslivsinriktadrehabilitering. Arbetsgivarnagavs ett ökat ansvar för rehabilitering inom ellerutom den egna verksamheten. Alla var naturligtvis glada över attvi hade kommit så långt. Men tyvärr kom de nya reglerna till ien tid när arbetsmarknadssituationen kraftigt försämrades. Vihar nödgats att konstatera att reformen inte blev den succé somvi hade hoppats på. Vi vet bl.a. att antalet förtidspensionärerökar mycket kraftigt, särskilt i åldrarna 30--, vilket vinaturligtvis ser som ett bekymmer.Utskottet har bl.a. noterat att tillgängliga medel förrehabilitering inte alltid har utnyttjats. Men får viibland rapporter om mycket glädjande saker i en till synesomöjlig arbetsmarknadssituation.De berörda utskotten har naturligtvis ett särskilt intresse avatt följa upp och utvärdera beslut. Med tanke på pågåenderiksdagsutredning som kommer att ge utskotten både ett ökatansvar och en mer eller mindre ökad skyldighet att utvärdera ochfölja upp de beslut som har fattats är det viktigt att följaintentionerna. Det ligger självfallet i vårt intresse att se vadvi kan göra, vad våra beslut har inneburit och vilka lärdomar vikan dra inför framtiden.Det är därför som vi har kallat hit de främstaexperter som vi har på området, ingen nämnd och ingen glömd.Endast två parter har vi från början tagit med:Riksförsäkringsverket och . De äruppsatta för en möjlighet till en kort inledning.Riksförsäkringsverket inleder det första passet följt avFörsäkringskasseförbundet. Men vi har också fått en framställanfrån Arbetslivsfonden, , om en kort inledningliksom från Arbetarskyddsstyrelsen, . Jaganbefaller å det varmaste att presentationerna görs såkortfattade som möjligt. Avsikten är att inga långaföredrag skall hållas, utan att vi från utskottens sida skall hamöjlighet att ställa alla de frågor som vi bär på.Av de inbjudna nödgas jag tyvärr att säga att TCO inte haransett sig kunna skicka någon representant, beroende påsportlov och annat. Jag beklagar detta, men utskottet har åandra sidan fått en utförlig redogörelse från TCO:s sida.Vi övergår nu till dagens schema. Avsikten är att vi skallbörja med arbetsgivarnas, företagshälsovårdens och facketsroller i rehabiliteringsarbetet. Det blir korta inledningar avRiksförsäkringsverket, Arbetslivsfonden ochArbetarskyddsstyrelsen. Därefter kommer samverkan mellanförsäkringskassorna, arbetsmarknadsmyndigheterna, socialtjänstenoch hälso- och sjukvården, vilket kort inleds avFörsäkringskasseförbundet. diskuterar viersättningsfrågor, resurser och köp av rehabiliteringstjänster.Även detta inleds kort av följt av frågor.