bet · GH01AU12 · 1994-03-03 00:00:00 — Antaletkvarstående sökande med handikapp har ökat drastiskt.Motionärerna begär (yrk. 5) vidare en ordentlig inventering avde handikappades situation på arbetsmarknaden. Statistiken börinkludera hur hög den verkliga arbetslösheten är i denna grupp,så att man kan bedöma vilka arbetsmarknadspolitiska åtgärder somär mest relevanta.Charlotte m.fl. (fp) påtalar i motion A241 (yrk. 3)också att det inte skedde någon markant nedgång i antaletarbetslösa handikappade under högkonjunkturen i slutet av1980-talet. Dagens arbetslöshet drabbar först de handikappade,särskilt människor med omfattande funktionshinder. Motionärernaanser att regeringen bör ges till känna att ansträngningarna föratt bereda handikappade tillträde till arbetsmarknaden måsteintensifieras inom flera områden. Arbetsförmedlingarna bör följaupp hur handikappade ungdomar vinner inträde på arbetsmarknadenefter avslutade studier.Utskottet instämmer i motionärernas bedömning att det aktuellaarbetsmarknadsläget påtagligt har försämrat de handikappadesmöjligheter till anställning. Enligt AMS rapport 1993:6Arbetsmarknadsutsikterna har länsarbetsnämnderna redovisatatt det blivit allt svårare att få ut handikappade påarbetsmarknaden. En intervjuundersökning av arbetsförmedlingenvisar att arbetsgivare har blivit mindre benägna att nyrekryteramed lönebidrag. De handikapp som dominerar är rörelsehinder ochsocialmedicinska handikapp. Även ett ökat antallönebidragsanställda har blivit arbetslösa i samband med varselom uppsägning. Till detta kommer att fått ökade svårigheteratt få fram arbetsprövningsplatser och att dessa mera sällan äntidigare resulterar i en anställning. Enligt AMS väntas mot denangivna bakgrunden arbetslösheten bland handikappade ytterligarestiga . Enligt den nämnda AMS-rapportenfanns 000 arbetslösa medarbetshandikapp vid landets arbetsförmedlingar, vilket var 4 000fler än året innan. Arbetslösheten blandarbetshandikappade har dock ökat i mindre utsträckning än blandflertalet andra kategorier av sökande. I rapporten betonas attde redovisade arbetslöshetstalen underskattar problemen påarbetsmarknaden för arbetshandikappade.Som utskottet redovisade under föregående (1992/93:AU12) har Handikapputredning i sittslutbetänkande (SOU 1992:52) belyst arbetsmarknadssituationenför arbetshandikappade. Antalet helt arbetslösa uppgick enligtutredningen /92 till ca 28 000 , attjämföra med ett månadsgenomsnitt på 17 400 personer budgetåret1989/90. Enligt utredningen har det absoluta flertalet av depersoner som ingått i utredningens primära målgrupp inte varitregistrerade som arbetssökande.När det gäller den uppföljning av insatser för ungahandikappade som efterlyses i motion A241 kan utskottet hänvisatill de uppgifter som lämnas i budgetpropositionen (s. 90)beträffande uppföljningen av AMV:s insatser för ungahandikappade. Verksamheten med särskilda insatser för ungahandikappade (UH-verksamheten) utvecklades i enförsöksverksamhet /87--1989/90 och är /91 en del av den reguljära verksamheten vidAf/. Verksamheten omfattar dels ungdomar som harförtidspension eller sjukbidrag födda , 1963 eller senare,dels skolungdomar med handikapp i samverkan med skolan.En något utförligare redovisning än som lämnas ibudgetpropositionen om uppföljningen av UH-verksamhetenåterfinns i AMS informationsskrift Unga handikappade (Information från Vägledningsenheten 1994:2). Det framgår härbl.a. att juli--fick 1 173 ungdomarmed förtidspension del av Af/insatser. Av dessa var det604 ungdomar eller som fick arbete, ungdomspraktik ellerutbildning. Det var drygt 130 fler än år1992.När det sedan gäller motionskraven på insatser vill utskottetförst hänvisa till budgetpropositionen (s. 2) om inriktningen avarbetslivspolitiken där det sägs att de arbetshandikappadesställning på arbetsmarknaden behöver stärkas ytterligare. Detgäller främst för dem som har svårare funktionshinder. För detandra skall enligt propositionen (s. 95) insatser förarbetshandikappade fortsatt prioriteras och inriktas på att flerskall kunna få arbete eller utbildning.De anslag för nästa budgetår som regeringen föreslår för olikahandikappåtgärder och som utskottet redovisar i det följandeligger sammantagna på samma nivå som innevarande budgetår, dvs.omkring 12 800 miljoner kronor. Från anslagen finansierasarbetsprövning, arbetsträning, arbetshjälpmedel, lönebidrag ocharbete i skyddade former m.m. Det är fråga om åtgärder somsuccessivt vuxit fram under ständigaomprövningar från statsmakternas sida.Utskottet kan inte finna annat än att de handikappadessituation på arbetsmarknaden och insatsbehoven är uppmärksammadei och att uttalanden härom från riksdagenssida därför inte är erforderliga. Utskottet avstyrker nubehandlade delar i motionerna A231 (s) och A241 (fp).Såväl som m.fl. (alla s) vill imotionerna A251 (yrk. 3) resp. So275 (yrk. 5), mot bakgrund avdet utsatta läget i arbetslivet för personer medfunktionshinder, förverkliga förslag om enkommunal sysselsättningsgaranti. I den förstnämnda motionen(yrk. 6) förordas vidare, i enlighet med utredningens förslag,att det införs en ny särskild lagstiftning om arbetslivetstillgänglighet för funktionshindrade. bör enligtmotionärerna begära att regeringen återkommer med ett förslag iämnet -- och enligt bör detta ske redan undervåren.Ett tillkännagivande om behovet av en utredning med uppgiftatt belysa möjligheterna att vidga arbetsmarknaden förhandikappade begärs av och () i motionA231 (yrk. 8).En översyn av delar av åtgärdssystemet har gjorts av dennämnda i dess slutbetänkande, (SOU 1992:52)Ett samhälle för alla. Utredningen lämnar förslag om bl.a. enkommunal sysselsättningsgaranti och en lag om arbetslivetstillgänglighet för funktionshindrade. Frågan om ensysselsättningsgaranti togs upp i regeringens proposition1992/93:159 men föranledde inget förslag. Reformen har inuvarande statsfinansiella läge inte bedömts genomförbar. Enligtvad utskottet erfarit bereds frågan om en lag om arbetslivetstillgänglighet inom . Det pågåendeberedningsarbetet bör avvaktas. Utskottet kan inte ställa sigbakom vare sig motionskravet rörande en kommunalsysselsättningsgaranti eller kravet på tillkännagivande ombehovet av utredning. Motionerna A231 (s), A251 (s) och So275(s) avstyrks därmed i nu behandlade delar.Vänsterpartiet anför i motion So479 (yrk. 6) att det ordinarierehabiliteringssystemet fungerar otillfredsställande för depsykiskt handikappade. Partiet menar att skall begäraatt regeringen ger AMS i uppdrag att utveckla metoder för att tain fler i arbetslivet där hänsyn tas till gruppens behov avlångvarig inslussning.Arbetsgivarnas ökade ansvar för bl.a. rehabiliteringuppmärksammas av och () i motion A231(yrk. Motionärerna framhåller att arbetsgivare genom detökade ansvaret drar sig för att anställa personer medfunktionshinder och att redan anställda av rädsla för att mistajobbet undviker att ställa krav på rehabiliteringsinsatser ochanpassning. Motionärerna befarar att erfarenheter rörande fråganinte kommer att finnas med i det slutbetänkandet årsArbetsrättskommitté kommer att avlämna. Motionärerna förordaratt frågan därför aktualiseras i särskild ordning.Enligt vad utskottet erfarit pågår inom ettinterdepartementalt översynsarbete när det gällerrehabiliteringsområdet. Här ingår att studeraRiksförsäkringsverkets erfarenheter av förändringar i lagen omallmän försäkring i fråga om arbetsgivarnas ansvar förarbetsanpassning och rehabilitering. Ett uppdrag att göra ensektorsövergripande analys av rehabiliteringsområdet kommertroligen att initieras. pågåendearbete bör inte föregripas. Motionerna A231 (s) och So479 (v)båda i motsvarande delar avstyrks därmed.Yrkesinriktad rehabilitering1992/93 Utgift 821 900 0001993/94 Anslag 769 895 0001994/95 Prop. 781 448 000Anslaget finansierar verksamheten vid samtmetodutveckling, forskning och personalutbildning inom denyrkesinriktade rehabiliteringen.Regeringen föreslår under punkt B 3 (s. 81--85) att riksdagenför nästa budgetår skall anvisa ett ramanslag på 781 448 000 kr.Vad som anförts och föreslagits i propositionen under dennaanslagspunkt lämnar utskottet utan erinran. Utskottet föreslåratt anslaget av anvisas med det belopp som regeringenhar begärt.Yrkesinriktad rehabilitering: Uppdragsverksamhet1993/94 Anslag 1 0001994/95 Prop. 1 000I enlighet med regeringens förslag under punkt B 4 (s. 85--88)bör anslaget till den intäktsfinansierade delen avAmi-verksamheten (s.k. arbetslivstjänster) anvisas med ettformellt belopp av 1 000 kr.Särskilda åtgärder för arbetshandikappade1992/93 Utgift 5 674 401 000 Reservation 1 /94 Anslag 6 956 220 0001994/95 Prop. 7 123 169 000Den helt övervägande delen av anslaget används för att bekostalönebidrag, dvs. lönesubventioner till enskilda och offentligaarbetsgivare som ger anställning åt arbetshandikappade. I övrigtbekostar anslaget bidrag till arbetshjälpmedel åt handikappade isamband med anställning, arbetsbiträde och näringshjälp, dvs.finansiell hjälp åt handikappade som startar egen verksamhet.Fr.o.m. /94 betalas även utbildningsbidrag tillinskrivna vid från anslaget.Regeringen föreslår i budgetpropositionen under punkt B 5(s. 88--99) att riksdagen1. godkänner att inriktningen av de särskilda åtgärderna förarbetshandikappade skall vara i enlighet med vad regeringenförordat (avsnitt 2.3),2. godkänner de ändrade regler som regeringen förordat i frågaom näringshjälp (avsnitt 2.4.1),3. godkänner de ändrade regler som regeringen förordat i frågaom skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare () (avsnitt2.4.1),4. godkänner de ändrade regler som regeringen förordat i frågaom anställning med lönebidrag (avsnitt 2.4.1),5. godkänner vad regeringen har förordat i fråga ombidragsgrundande månadslön (avsnitt 2.4.2),6. till Särskilda åtgärder för arbetshandikappade /95 anvisar ett reservationsanslag på 7 123 169000 kr.Inriktningen av de särskilda åtgärderna för arbetshandikappadeI budgetpropositionen redovisar regeringen följande slutsatserav sin fördjupade prövning av AMS verksamhet vad gäller desärskilda åtgärderna för arbetshandikappade. Insatser förarbetshandikappade skall fortsatt prioriteras och inriktas påatt fler skall kunna få arbete eller utbildning. Inriktningenbör vara att söka minska den genomsnittliga åtgärdskostnaden persysselsättningsmånad. Insatserna för unga handikappade skallfortsätta i minst oförändrad omfattning. Övergångarna tillreguljära anställningar utan lönesubvention bör följas upp,liksom insatserna för personer med svårare funktionshinder.Marianne () noterar i motion A214 regeringensviljeinriktning att bereda fler arbetshandikappade arbete.Motionären ifrågasätter emellertid om de föreslagna åtgärderna iform av bl.a. vidgad OSA-verksamhet är rätt väg för att skapadenna sysselsättning. Motionären menar att det hade varit bättreatt som förordat bygga vidare på denuvarande stödformerna lönebidrag och , i stället för attexperimentera med nya stödformer.Till följd av AMS svårigheter att finna lönebidragsplatser ochOSA-platser och det härigenom betydande överskottet på anslagetför 1992/93 förordas i motionen att de outnyttjade medlen istället används dels för fler arbetstillfällen hos , delsför ökade insatser för att finna lönebidragsmöjligheter.Det råder inga delade meningar om behovet av att prioriterainsatserna för de arbetshandikappade så att fler kan fåutbildning eller arbete. Mot bakgrund av att det, som motionärenockså påtalat, finns svårigheter att finna lönebidragsplatseroch av att arbetshandikappade prioriteras vidrekryteringen till ser utskottet positivt på att nyavägar prövas för att söka öka sysselsättningstillfällena förarbetshandikappade. Utskottet återkommer närmare till de förslagregeringen fört fram i kommande avsnitt. Motion A214 (c)avstyrks därmed.NäringshjälpI dag lämnas näringshjälp till handikappade som vill börjaverksamhet som egna företagare med högst till den somäven är berättigad till starta-eget-bidrag och annars med 42 000kr.Med anledning av förslag från AMS och Handikapputredningenförordas i propositionen en höjning till avnäringshjälpen. Det skall liksom kunna kombineras medstarta-eget-bidrag. Det kompletterande bidraget på 12 000 krslopas.Efter förslag av AMS förordas vidare att näringshjälp skallkunna prövas som ett alternativ till andra åtgärder och inteförst då andra åtgärder uteslutits.Bo Nilsson och () föreslår i motion A231 (yrk.8) för sin del att näringshjälp till handikappade höjs till och att åtgärden skall prövas likvärdig med andraåtgärder. Näringshjälp föreslås vidare kunna lämnas med högst100 för merkostnader som en företagare har pågrund av handikappet. Merkostnaderna föreslås preciserade genomlagstiftning eller föreskrift.Utskottet kan inte ställa sig bakom detta motionskrav ochavstyrker följaktligen motion A231 (s) i motsvarande del.Utskottet föreslår att godkänner de ändrade regler somregeringen föreslagit beträffande näringshjälp.ArbetshjälpmedelBidrag till arbetsbiträde kan lämnas en arbetsgivare somanställer en handikappad eller har en handikappad anställd.Bidraget kan också lämnas i vissa andra fall, som dock inte äraktuella i detta sammanhang. Tanken med bidraget är att detskall göra det möjligt för den handikappade att med hjälp avbiträdet utföra i stort sett normala arbetsinsatser. Bidragetfår uppgå till högst per år.Vänsterpartiet i motion A224 (yrk. 1) och och () i motion A231 (yrk. 6) förespråkar att bidrag tillarbetsbiträde skall kunna lämnas även för arbetshandikappade somhar anställning med lönebidrag. Bidrag till arbetsbiträde börenligt även kunna utgå till handikappad som ärsysselsatt i skyddat arbete eller genomgår utbildning iföretaget. Partiet förespråkar vidare (yrk. 2) ett slopande avbegränsningsregeln som innebär att lönebidrag och bidrag tillarbetsbiträde inte får överstiga den totala lönekostnaden.Utskottet erinrar om att huvudregeln är att lönebidrag intefår lämnas för arbetshandikappade för vilken beviljats bidragtill arbetsbiträde. Regeln är inte undantagslös. Lönebidrag fårlämnas för gravt handikappade med behov av personlig hjälp påarbetsplatsen och som därför har arbetsbiträde. I sådana fall avkombinerade bidrag får den sammanlagda bidragssumman inteöverstiga lönekostnaden (inkl. lönebikostnader) för denhandikappade. AMS har i sin anslagsframställning införkompletteringspropositionen föreslagit att den sistnämndabegränsningen skall slopas.Utskottet är inte berett att föreslå att bidragsgivningenvidgas och avstyrker förslagen i motionerna A224 (v) och A231(s) i här aktuella delar.Riksdagen godkände under föregående enförsöksverksamhet med bidrag till stödpersoner åthandikappade att pågå budgetåren 1993/94--1994/95. Tanken varatt lönebidragsmedel skulle få användas som bidrag tilllönekostnaderna för stödpersonen, som förutsattes vara anställdav en myndighet, organisation, stiftelse eller liknande. Denhandikappade själv förutsattes ha en reguljär, avlönadanställning utan bidrag till arbetsgivare.I budgetpropositionen anför regeringen att försöksverksamhetmed stödpersoner i arbetet åt arbetshandikappade -- "supportedemployment" -- som alternativ till lönebidrag eller arbete inomSamhall planeras av såväl AMS som . Regeringen avser attåterkomma till i frågan, när AMS och harredovisat erfarenheterna av sina försök.Bo Nilsson och () begär i motion A231 (yrk. 7)ett tillkännagivande från om att både AMS och Samhallbehöver pengar för en försöksverksamhet med stödpersoner förarbetshandikappade.Utskottet finner mot den angivna bakgrunden att det inte finnsbehov av ett tillkännagivande från sida i frågan.Utskottet avstyrker motion A231 i nu behandlad del.Skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare ()Statsbidrag till skyddat arbete hos offentliga arbetsgivare() infördes efter beslut av (prop.1984/85:45, AU7, rskr. Stödformen har som målgrupp haftsocialmedicinskt arbetshandikappade, som under lång tidsysselsatts i främst kommunala beredskapsarbeten. Insatsernaförutsattes knytas till kommunens sociala omsorger enligtsocialtjänstlagen.I budgetpropositionen föreslår nu regeringen att målgruppenför OSA vidgas till att även omfatta personer som är berättigadetill insatser enligt lagen (1993:387) om stöd och service åtvissa funktionshindrade (LSS) samt personer med psykisktbetingade handikapp. Den sistnämnda gruppen föreslås blidefinierad och avgränsad på samma sätt som skett för psykiskthandikappade i överenskommelser mellan AMS och omrekrytering av prioriterade grupper.Syftet med åtgärden är att öka sysselsättningsmöjligheternaför de berörda grupperna. För de tillkommande grupperna föreslåsbidrag kunna utgå av lönekostnaden, men på nugällande sätt beräknat med ett krontalsbelopp.Regeringen anför slutligen att det är angeläget att arbetetges en anknytning till kommunens eller övrigasociala insatser för de berörda. Möjligheterna för dem somsysselsätts inom OSA att övergå till annan anställning med ellerutan lönebidrag bör enligt regeringen prövas regelbundet.Börje () yrkar i motion A251 (yrk. 1) att riksdagenavslår regeringens förslag om en utvidgning av målgruppen förOSA. Motionären anser att det är bra att regeringen särskiltuppmärksammar de svårt funktionshindrades problem påarbetsmarknaden. Han anser dock att man valt fel väg och medförslagen under det aktuella avsnittet i budgeten skapar ett"sammelsurium av åtgärder". Motionären befarar att regeringensförslag kan leda till att kommunerna kommer att svara försysselsättningen för utvecklingsstörda och AMS försysselsättningen för andra grupper inom LSS-lagen. Dessutom kantillskapandet av en mängd olika insatser leda till den situationsom rådde och som då motiverade tillskapandet av en nysamordnad företagsgrupp -- . En sådan utveckling är inteönskvärd. Konkurrensen riskerar att snedvridas och den enskildehamnar i gränslandet mellan arbete och sysselsättning. Imotionen förordas att kommunerna skall ha ett samlat ansvar försysselsättningen för de aktuella grupperna och attHandikapputredningens förslag om en kommunalsysselsättningsgaranti förverkligas.Utskottet anser att det är angeläget att försöka ökasysselsättningsmöjligheterna för människor med funktionshindersom omfattas av LSS. Förslaget om att vidga målgruppen för OSAär i linje med den inriktning av de särskilda åtgärderna somutskottet ovan ställt sig bakom. Det är angeläget att regeringenefter noga följer upp resultatet av den föreslagnautvidgningen av OSA. Utskottet avstyrker därmed motion A251 (s)i berörd del.LönebidragFöre införandet av de flexibla lönebidragen den 1 juli 1991tillämpades ett system med olika bidragsnivåer för olikakategorier arbetsgivare. Systemets utformning hade historiskaskäl. Höga bidrag utgick till statliga myndigheter ochallmännyttiga organisationer beroende på att dessa arbetsgivaretidigare hade kunnat anordna statligt arkivarbete där AMS stodför hela lönekostnaden. Lägre bidrag utgick till andraarbetsgivare på grund av att dessa hade kunnat anställaarbetshandikappade i halvskyddad sysselsättning, därbidragsnivån var väsentligt lägre. När de skilda stödformernaslogs samman utan att bidragsnivåerna förändrades nämnvärtuppstod olika villkor för olika arbetsgivare.En utvärdering som föregick införandet av de flexiblalönebidragen (Ds 1989:19) visade att skillnaderna i bidragsnivåknappast svarade mot skillnader hos de arbetshandikappade ifråga om arbetsförmåga, handikappets svårhetsgrad och liknande.Enligt de nuvarande reglerna om flexibla lönebidrag fastställsbidragen i de enskilda fallen i förhandlingar mellanarbetsförmedling och arbetsgivare. Med reformen ville manåstadkomma ett bidragssystem som anpassar lönesubventioneringentill de handikappades personliga förutsättningar. Den som har enbetydande nedsättning skall kunna omfattas av ett högrelönebidrag än den som kan göra en större arbetsinsats. Bidragetsstorlek skall alltså inte bestämmas av arbetsgivarens ekonomiskamöjligheter att svara för lönekostnader utan av denarbetshandikappade sökandens förutsättningar.Till reformen knöts förhoppningen att det skulle bli möjligtatt skapa fler lönebidragsplatser inom en given anslagsram.Dessutom var tanken att arbetstagare, som på grund av svårahandikapp behövde en hög lönesubvention, inte som dittillsskulle vara hänvisade till anställningar hos statligamyndigheter och allmännyttiga organisationer utan även skullekunna beredas kommunala eller privata anställningar, om dessavar mer lämpliga med hänsyn till deras utbildning och intressen.En utvärdering av de flexibla lönebidragen föreslås imotion A231 (yrk. 2) av och ()som motionärerna förordar att ytterligare platser medlönebidrag ställs till förfogande (yrk. 4).Motionärerna menar att det nya bidragssystemet har fördelarmen också problem. Ett av problemen är att en ideellorganisation inte längre har råd att öka sin andel avlönekostnaden när arbetsförmedlingen anser att bidraget skallsänkas med hänsyn till den anställdes handikapp. Ett motsvarandeproblem kan uppstå när en organisation kan erbjuda lämpligaarbetsuppgifter men inte kan betala mer än exempelvis avlönekostnaden.Kravet på en utvärdering av de flexibla lönebidragenframställdes i motioner även under det föregående riksmötet.Utskottet hade samma mening som motionärerna om att enutvärdering borde göras för att utröna i vilken utsträckning dethade varit möjligt att nå de effekter som åsyftades medreformen. Med hänsyn till en studie rörande tillämpningen avlönebidragen som hade inletts av () fannemellertid utskottet inte tiden mogen för att ta något initiativi frågan. Enligt vad utskottet erfarit är den nämnda studienännu inte slutförd varför frågan bör anstå ännu en tid.Utskottet är heller inte berett att förorda att ytterligaremedel anslås till lönebidragsplatser vilket föreslås i motionen.Motion A231 (s) i aktuella delar avstyrks därmed.Motionärerna befarar (yrk. 3) att när efterfrågan påarbetskraft ökar kan situationen förorganisationerna bli prekär. För att handikapprörelsen skallkunna fortleva behövs en lösning som inte är baserad på flexiblalönebidrag. bör därför hos regeringen begära förslagtill en sådan lösning.Handikapporganisationernas problem med anledning av deflexibla lönebidragen tas även upp av m.fl. imotion So275 (yrk. 7) (s). I motionen förordas etttillkännagivande från om att de äldre bestämmelsernaför lönebidrag bör gälla för handikapporganisationerna.När systemet med flexibla lönebidrag infördes förutsågs attarbetsgivare som tidigare fått höga lönesubventioner på siktskulle få räkna med genomsnittligt lägre bidrag.Regeringen redovisade i propositionen (prop. 1990/91:100 bil.12 s. 119) den oro som förts fram för att ett flexibeltlönebidrag skulle medföra att de som var anställda hosmyndigheter och organisationer med en hög subventionsnivåriskerade att förlora sina arbeten, därför att arbetsgivarnainte kunde betala en större del av lönekostnaderna. Regeringenklargjorde att man utgick från att arbetsförmedlingarna skullekomma att agera på ett sådant sätt att enskilda människor inteskulle behöva råka illa ut. Förmedlingarna ansågs ha allaförutsättningar att bedöma de arbetsmarknadsmässigakonsekvenserna för de berörda anställda, när de tog uppöverläggningar om flexibla lönebidrag. (bet.1990/91:AU12, rksr. 282) ställde sig bakom denna handlingslinjeför arbetsmarknadsmyndigheternas bedömning av den fortsattabidragsgivningen. uttalade att det självklart inte varmeningen att anställningstryggheten för arbetstagarna skulleförsämras.Utskottet är inte berett att förorda en återgång förhandikapporganisationerna till det lönebidragssystem som gälldeföre . Den studie som görs av RRV av de flexiblalönebidragen får utvisa hur frågan skall drivas i fortsättningenoch om det behövs några åtgärder i den här frågan förhandikapprörelsens eller andra organisationers vidkommande.Utskottet avstyrker motionerna A231 (s) och So275 (s) båda iaktuella delar.På förslag av AMS förordas i budgetpropositionen attlönebidrag, som en tillfällig åtgärd under /95,skall kunna lämnas för arbetshandikappade anställda, som löperrisk att slås ut från arbetsmarknaden, när deras arbetsgivaredrar ned på sin verksamhet eller strukturerar om den.