bet · GI01SoU9 · 1994-12-08 00:00:00 — Den nya ordningen innebär att allaaktörer på marknaden, inkl. måste ansöka omtillstånd.Enligt regeringen bör det finnas två huvudtyper av tillstånd,nämligen tillverkningstillstånd och partihandelstillstånd.Därutöver skall särskilt inköpstillstånd kunna ges i vissafall. Ett tillverkningstillstånd inkluderar förutomtillverkningsrätten också en rätt att importera, exportera ochpartihandla med sådana alkoholdrycker som omfattas avtillverkningstillståndet. Ett partihandelstillstånd inkluderarförutom partihandelsrätten också en rätt att importera ochexportera motsvarande alkoholdrycker. Inköpstillståndet avserinköp direkt från partihandlare eller tillverkare avspritdrycker, vin och starköl för industriella m.fl. ändamål.I propositionen föreslås inga ändringar beträffandeSystembolagets detaljhandelsmonopol utan bolagets verksamhetskall även koncentreras till den alkoholpolitisktbetingade kärnverksamheten, dvs. försäljning över disk.Systembolagets partihandelsmonopol gentemot serveringsställenkommer däremot, till följd av förslaget om ett nytttillståndssystem för bl.a. partihandel, att avvecklas.För att garantera detaljhandelsmonopolets opartiskhet får ingalänkar finnas mellan detaljhandelsmonopolet och egentillverkning, import och export. Systembolaget kan därför intefå import-, export-, eller tillverkningstillstånd föralkoholdrycker. Bolaget bör dock, enligt propositionen, inteförhindras att söka tillstånd att bedriva partihandel genom attsälja varor vidare till restauranger. I likhet med vadutskottet anförde i betänkandet 1993/94:SoU22 (s. 15) sägs ipropositionen att en sammanblandning av en monopoliseraddetaljhandel och en konkurrensutsatt partihandel bör undvikasoch att det därför är ett krav att den konkurrensutsattapartihandeln i Systembolaget får bära sina kostnader så att intebolaget otillbörligt utnyttjar den monopoliserade detaljhandelni priskonkurrens med annan partihandel. Det bör ankomma påKonkurrensverket att uppmärksamma detta.MarknadsföringDe huvudsakliga bestämmelserna om reklam och andramarknadsföringsåtgärder finns i lagen (1978:763) ommarknadsföring av alkoholdrycker (alkoholreklamlagen).Alkoholreklamlagen avser näringsidkares marknadsföring avalkoholdrycker till konsumenter. Med hänsyn till alkoholenshälsorisker skall särskild måttfullhet iakttas vidmarknadsföringen. Uppsökande eller påträngandemarknadsföringsåtgärder får inte vidtas. Inte heller sådana somuppmanar till bruk av alkohol. Kommersiella annonser i radioeller TV är förbjudna liksom i princip tidningsannonser förspritdrycker, vin och starköl. För öl klass II gäller attsärskild måttfullhet skall iakttas vid marknadsföringen. Lättölfår marknadsföras helt fritt under förutsättning att denna intefelaktigt kan uppfattas som reklam för öl med högre alkoholhalt.Konsumentverket har utfärdat riktlinjer för tillämpningen avalkoholreklamlagen. Riktlinjerna tar upp frågor om bl.a.reklammedel och marknadsföringens innehåll och utformning.Brott mot bestämmelserna betraktas som otillbörligmarknadsföring enligt marknadsföringslagen (1975:1418). Vidövertramp kan ingripa. Om frivillig rättelseinte uppnås kan utfärda ettförbudsföreläggande eller föra talan mot företaget iMarknadsdomstolen.I propositionen anges att grundläggande för svenskalkoholpolitik har varit en strävan attbegränsa utrymmet för marknadskrafterna, dvs. konkurrens ochprivat vinstintresse. Motivet har varit övertygelsen attkonkurrens och privat vinstintresse leder till aktivmarknadsföring och aktiv försäljning och därmed ökad konsumtion.Ju fler privata företag som får ett intresse av attalkoholförsäljningen ökar, desto bättre kommer alkoholdryckernaatt hävda sig i konkurrensen om människornas pengar. När detgäller en sektor som samhället inte vill skall växa, ärmarknadsmekanismer som konkurrens och vinstintresse intesärskilt lämpliga medel.Principen att begränsa privata vinstintressen ialkoholhanteringen har enligt regeringens uppfattning fortsattgiltighet och är en betydelsefull grundsats när staten skallutforma regler för marknadsföring av och riktlinjer fördetaljhandeln med alkoholdrycker. Inom de områden däralkoholmonopolen skall avvecklas, dvs. tillverkning, importoch partihandel, får principen en ny innebörd. vargrunden för det statliga agerandet att hålla privatavinstintressen borta från alkoholhanteringen. blirgrundsatsen att marknadskrafterna skall kontrolleras via ettsystem med tillstånd, tillsyn och sanktioner, som skall hanterasav en ny alkoholmyndighet.I 16 § andra stycket LHD finns en bestämmelse om attdetaljhandelsbolaget är skyldigt att verka för att reklam ochandra marknadsföringsåtgärder för spritdrycker, vin och starkölinte bedrivs på sätt som uppenbarligen står i strid med det i7 § första stycket angivna syftet. I 7 § första stycket LHDsägs att försäljning av drycker som omfattas av LHD skall skötaspå sådant sätt att skador i möjligaste mån förhindras.I alkohollagen har intagits en bestämmelse med motsvarandeinnebörd som i 7 § första stycket. Däremot har någon bestämmelsesom motsvarar 16 § andra stycket LHD inte införts. Regeringenanser att en sådan bestämmelse är överflödig eftersom det ialkoholreklamlagen finns bestämmelser om att särskildmåttfullhet skall iakttas vid marknadsföring av alkoholdryckeroch att reklam o.d. inte får vara påträngande eller uppmana tillbruk av alkohol. Detta gäller självfallet ävendetaljhandelsbolaget, sägs det vidare i propositionen.I motion So12 av () begärstillkännagivanden om vad som i motionen anförts ommarknadsföring av extra starkt öl (yrkande 3), om attbestämmelsen i paragraf 16 i LHD skall införas i alkohollagen(yrkande 4) och om Vin & Sprit AB:s alkoholpolitiska ansvar(yrkande 9). Motionären anför att det på marknaden nu kommeratt introduceras starköl med högre alkoholhalt än vi tidigarehaft här i landet. Det är angeläget att vidta åtgärder somomöjliggör aggressiv marknadsföring av denna produkt ochförhindra att introduktionen sker i strid med dealkoholpolitiska målen. Bestämmelsen i 16 § LHD om att destatliga bolagen är skyldiga att verka för att reklam och andramarknadsföringsåtgärder för sprit, vin och starköl inte bedrivspå sätt som uppenbarligen står i strid med de grundläggandealkoholpolitiska målen bör enligt motionären införas ialkohollagen. Vidare anser motionären att ävenefter det att monopolställningen avskaffats bör uppträda som ettföredöme på såväl hemma- som exportmarknaden och leva upp tillde förväntningar svensk alkoholpolitik ställer.I motion So16 av m.fl. (v) hemställs attriksdagen hos regeringen begär ett förslag om att införa enbestämmelse i alkohollagen där det framgår att tillverkare ochpartihandlare måste följa vad som sägs i 3 kap. 4 §alkohollagen (yrkande 3). Motionärerna vill införa enskyldighet för tillverkare och partihandlare att bedriva reklamoch andra marknadsföringsåtgärder på sådant sätt att de intestår i strid med syftet i bestämmelsen i 3 kap. 4 §alkohollagen, där det sägs att försäljning av drycker somomfattas av denna lag skall skötas på ett sådant sätt att skadori möjligaste mån förhindras. Förs en sådan bestämmelse in bliråtgärdsbestämmelserna tillämpliga och Alkoholinspektionen kanagera mot tillståndet.Utskottets bedömningUtskottet anser att det för all yrkesmässig import, export,partihandel och tillverkning av spritdrycker, vin och starkölskall krävas tillstånd samt att det bör finnas två typer avtillstånd -- tillverkningstillstånd och partihandelstillstånd.Utskottet tillstyrker förslagen till 1 kap. 1--8 §§, 2 kap. 1 §första stycket och 2--5 §§, 3 kap. 1 § första stycket och 4 kap.1 § alkohollagen.Utskottet delar inställningen i propositionen om att någonbestämmelse som motsvarar nuvarande 16 § andra stycket LHD intebör införas i alkohollagen. I alkoholreklamlagen finns redanbestämmelser om att särskild måttfullhet skall iakttas vidmarknadsföringen av alkoholdrycker. Bestämmelsen gäller allanäringsidkares marknadsföring av alkoholdrycker tillkonsumenter, även t.ex. statliga bolag. Motionerna So12 (s)yrkandena 4 och 9 och So16 (v) yrkande 3 avstyrks.I propositionen anför regeringen att principen att begränsaprivata vinstintressen i alkoholhanteringen har fortsattgiltighet. För att privata vinstintressen inte skall ges frittspelrum måste samhället även efter en avveckling avtillverknings-, import- och partihandelsmonopolen ha enomfattande kontroll för att effektivt begränsa alkoholensskadeverkningar. Sociala hänsyn måste enligt propositionenfortfarande vara vägledande vid marknadsföring och försäljningav alkoholdrycker. Alkoholinspektionen skall med hjälp av ettsystem med tillstånd, tillsyn och sanktioner kontrolleraalkoholhanteringen och aktörerna på marknaden. Utskottet villbetona vikten av att introduktionen av nya alkoholdrycker intefår ske i strid med bestämmelsen i alkohollagen -- om attförsäljning av alkoholdrycker skall skötas på ett sådant sättatt skador i möjligaste mån förhindras. Det får ankomma påregeringen och berörda myndigheter att noga följa detta och vidbehov vidta de åtgärder som behövs. Enligt utskottets mening ärdet angeläget att noga följa tillämpningen även avalkoholreklamlagen med tanke på att det lär komma attintroduceras öl med högre alkoholhalt än som varittillåtet här i landet och att fler aktörer i fortsättningenkommer att finnas på marknaden. Det är angeläget att det nyastarkare ölet inte marknadsförs med alkoholstyrkan som främstaförsäljningsargument och att man undviker att det blir enberusningsdryck för ungdom. Något initiativ från medanledning av motion So12 yrkande 3 behövs inte. Utskottet tillstyrker förslagen till 3 kap. 4 och5 §§ alkohollagen.Kriterier för tillståndBeträffande kriterier för tillstånd för import, export,tillverkning och partihandel sägs följande i propositionen. Ienlighet med vad som har kommit till uttryck i regeringensskriftväxling med skall tillståndsprövningeninom alkoholområdet baseras på objektiva, tydliga och i lag,förordning eller myndighetsföreskrifter fastställda kriterier.Uppfylls dessa krav står det fritt att utforma ochinföra de kriterier som krävs för att uppnå de alkoholpolitiskamålen. Det nya tillståndssystemet skall enligt propositionenbåde tillgodose våra alkoholpolitiska krav och vara förenligtmed krav på icke-diskriminering och objektivitet.Det är enligt förslaget Alkoholinspektionen som vidtillståndsprövningen har att bedöma om sökanden är lämplig attutöva en sådan verksamhet som avses med ansökningen.Inspektionen skall utifrån en objektiv och icke-diskriminerandebedömning pröva sökandens personliga och ekonomiskaförhållanden, lagringsmöjligheter och omständigheter i övrigt.Stor vikt bör enligt propositionen tillmätas laglydnad ochbenägenhet att fullgöra sina skyldigheter mot det allmänna.Detta innebär bl.a. att den som ansöker om tillverknings- ellerpartihandelstillstånd skall ha ordnad ekonomi och intetidigare ha varit straffad för brott som kan ha betydelse förförmågan att yrkesmässigt kunna hantera handel med ellertillverkning av alkohol. Sökanden skall också vara väl förtrogenmed de regler som gäller på alkoholområdet. Sökanden skall halokaler, förvaringsmöjligheter och interna kontroll- ochredovisningssystem som gör sannolikt att de regler som gäller påalkoholområdet kommer att följas. Systemen skall möjliggörainsyn och i förekommande fall kunna ligga till grund föregenkontroll baserad på t.ex. internationella standarder.Alkoholinspektionens uppgift blir att utreda, bedöma och utfärdatillstånd. Inspektionen förutsätts enligt propositionen utfärdanärmare anvisningar för ansökningsförfarandet.I propositionen lämnas inte något förslag på begränsning avantalet tillstånd. Detta har inte bedömts lämpligt eftersomtillstånd kommer att ges på basis av objektivakriterier och det därför är svårt att bedöma antaletansökningar och den geografiska spridningen av framtidatillverkare och partihandlare.Vid ett EU-medlemskap kommer den som handlar medalkoholdrycker att behöva ställa en garanti för den innehållnapunktskatten. Villkoren för punktskatter m.m. har behandlats avutredningen om teknisk EG-anpassning av de indirekta skatterna.Utredningens förslag har redovisats i delbetänkandetPunktskatterna och EG (SOU 1994:74). Förslaget innebär attpunktskattesystemet, vid ett medlemskap i , kommer attkomplettera tillstånds- och tillsynsmyndigheternas kontroll avaktörerna på marknaden enligt följande.I dag är endast Vin & Sprit skattskyldigt i fråga om vin ochsprit. Inom EU gäller samma skattskyldighetsregler som för andraEG-reglerade punktskatter. Skattskyldiga är därvid bl.a.registrerade upplagshavare, registrerade varumottagare ochoregistrerade varumottagare. Skatt skall betalas i det land ochvid den tidpunkt när varan frigörs för konsumtion, oavsett omdet sker genom försäljning eller t.ex. stöld. Detta innebär attskattskyldig blir den som är berättigad att bedriva partihandel,dvs. den som har tillverknings- eller partihandelstillstånd.Innan en verksamhet registreras för handel medpunktskattebelagda varor, dvs. innan någon blir registrerad somupplagshavare, skall säkerhet ställas för skatten. Importör fråntredje land skall också kunna bli registrerad upplagshavare.Handel mellan EU-länder sker oftast mellan upplagshavare ellerregistrerade varumottagare. Dessa näringsidkare skall godkännasav sitt lands beskattningsmyndigheter. De skall registreras iett särskilt register. Säkerhet för betalning av skatten skallställas. Om en oregistrerad varumottagare vill införapunktskattepliktiga varor från ett annat EU-land, skall dennaanmäla detta till beskattningsmyndigheten i sitt hemland ochställa säkerhet för skatten där. Detta skall ske innan varansänds från leverantören i ursprungslandet.Regeringen har i proposition 1994/95:56 om nya lagar omtobaksskatt och alkoholskatt, m.m. föreslagit att EG-anpassadeskatteregler för alkoholbeskattningen skall införas. Förslagen ipropositionen bygger på förslagen från ovan nämnda utredning.Propositionen är föremål för behandling i skatteutskottet.MotionerI motion So15 av och ()begärs ett tillkännagivande om vikten av att sätta ett tak itillståndssystemet för alkoholhanteringen (yrkande 2).Motionärerna anser att regeringens inställning om att någonbegränsning av antalet tillstånd för tillverkning av,partihandel med och inköp av spritdrycker, vin och starköl ärolyckligt eftersom det i princip innebär att marknaden aldrigkan anses vara mättad. För att förhindra att vi får enöverhettad alkoholmarknad föreslår motionärerna att ett taksätts för antalet tillstånd och att regeringen återkommer tillriksdagen med ett sådant förslag.I motion So19 av m.fl. (s, c, fp, mp)yrkas att beslutar att den som erhåller tillverknings-och partihandelstillstånd skall ställa bankgaranti somsäkerhet för skatter och övriga avgifter (yrkande 3).Enligt motionärernas uppfattning är det väsentligt att det finnsett regelsystem som sållar bort oseriösa producenter ochsäljare. Mot den bakgrunden bör den som söker tillstånd avkrävasen bankgaranti. En sådan garanti minskar risken för att statenskall gå miste om skatteinkomster och övriga avgifter omföretaget går i konkurs eller missköter sina åtaganden.Utskottets bedömningUtskottet delar regeringens uppfattning att tillstånd förtillverkning och partihandel skall ges på basis av objektivakriterier fastställda i lag, förordning ellermyndighetsföreskrifter. Det är därför inte lämpligt att införanågon begränsning av antalet tillstånd. Motion So15 (kds)yrkande 2 avstyrks.Ett förslag om att vid ett EU-medlemskap den som handlar medalkoholdrycker skall ställa säkerhet för den innehållnapunktskatten är föremål för prövning.Vid ett medlemskap i , kommer punktskattesystemet attkomplettera tillstånds- och tillsynsmyndigheternas kontrollenligt alkohollagen av aktörerna på marknaden. Utskottet finnerinte skäl att införa ytterligare kriterier för tillverknings-och partihandelstillstånd utöver de som regeringen föreslagit ipropositionen. Utskottet tillstyrker förslaget till 7 kap. 1 och2 §§ alkohollagen. Motion So19 (s, c, fp, mp) yrkande 3avstyrks.Högsta volymprocentEnligt skall bestämmelserna i rådets förordning(EEG) nr 1567/89 om allmänna regler för definition, beskrivningoch presentation av spritdrycker (EGT nr L 190, , s. 1)inte utgöra hinder för EFTA-ländernas rätt att på enicke-diskriminerande grundval förbjuda utsläppandet på derasnationella marknader av spritdrycker för direkt konsumtion somhar en alkoholhalt överstigande 60 volymprocent. I förordningenfinns inte några begränsningar vad gäller högsta volymprocentför spritdrycker avsedda för direkt konsumtion.I anslutningsfördraget med EU:s medlemsländer har intefått något motsvarande undantag från rådets förordning (EEG) nr1567/89. Med hänsyn härtill bör någon bestämmelse om högstavolymprocent för tillverkning och försäljning av spritdryckerinte införas i den föreslagna alkohollagen.Utskottet föreslår att beslutar att förslaget till2 kap. 1 § andra stycket och 3 kap. 1 § andra stycketalkohollagen skall utgå.ÅldersgränserI propositionen föreslås att nuvarande åldersgränser 20 årför inköp av spritdrycker, vin och starköl på Systembolaget och18 år för servering på restaurang behålls. Bestämmelsen om bl.a.privat införsel har anpassats till ett EU-medlemskap. Till följdhärav har i lagen angivits att endast den som har fyllt ärberättigad till privat införsel (jfr 3 kap. 4 § lagen (1994:000)om frihet från skatt vid import, m.m.). Socialt motiveradeåldersgränser för inköp eller införsel av spritdrycker, vineller starköl är inte reglerade inom EG-rätten utan ses somnationella frågor. Av alkoholpolitiska skäl skall i äveni fortsättningen gälla en 20-årsgräns för såväl inköp hosdetaljhandelsbolaget som vid införsel till landet avspritdrycker, vin och starköl, sägs det i propositionen.I motion So13 av m.fl. (m) yrkas attriksdagen bör sänka åldersgränsen för inköp av alkohol ochinförsel av alkohol till myndighetsåldern, dvs. till (yrkande 1).Utskottets bedömningUtskottet anser att nuvarande åldersgränser vid detaljhandelmed och servering av alkoholdrycker skall behållas. Sammaåldersgräns som gäller för inköp hos detaljhandelsbolaget börockså gälla vid införsel till landet av spritdrycker, vin ochstarköl. Utskottet tillstyrker förslaget till 3 kap. 8 § och4 kap. 2 § alkohollagen och avstyrker motion So13 (m) yrkande1.ServeringsbestämmelserKommunalisering av tillståndsprövningen, m.m.Regeringen föreslår att ansvaret för att utreda ochbesluta om serveringstillstånd förs över från länsstyrelsernatill kommunerna. Kommunerna ges också huvudansvaret för dendirekta tillsynen av restaurangerna och rätten att fatta beslutom återkallelse av redan givna tillstånd samt övrigaadministrativa ingripanden. Enligt förslaget skall docklänsstyrelsen fullgöra kommunens uppgifter.Därefter skall under en övergångstid en särskildordning gälla som innebär att skall höras innankommunen fattar beslut i vissa tillstånds- ellersanktionsärenden.Som skäl för förslaget anförs följande. Länsstyrelserna hartill följd av alltför stor anhopning av löpande ärenden intehaft utrymme att fullgöra sin roll som regional tillsyns- ochexpertmyndighet på det sociala området. Inte heller harlänsstyrelserna haft tillräckliga resurser för att utöva eneffektiv direkttillsyn över olika tillståndshavare. Det hardärför bedömts önskvärt att avlasta länsstyrelserna vissagrupper av ärenden, bl.a. tillståndsgivningen enligt LHD. Dettaskulle dessutom innebära att en del dubbelarbete kan undvikas,eftersom kommunerna har visst ansvar för ärendenenligt LHD och att kommunernas bättre kunskap om de faktiskalokala förhållandena och bättre förutsättningar att bedömasannolika konsekvenser av att en serveringsrörelse startas ellerutökas i ett visst område mera direkt kan utnyttjas. Enöverflyttning av LHD-ärendena från länsstyrelse till kommunligger också i linje med de allmännadecentraliseringssträvandena som innebär att en fråga i principinte bör handläggas på högre nivå än saken kräver.Flyttas tillståndsgivningen enligt nuvarande LHD över tillkommunerna måste, enligt regeringens mening, även ansvaret förtillsyns- och återkallelse övervägas. Skälet härför är att detfinns ett naturligt samband mellan de tre funktionerna.Tillståndsmyndigheten vet vad som uppgivits i samband med etttillståndsbeslut och vad som särskilt behöver uppmärksammas vidtillsynen. Vad som framkommer vid tillsynen är viktiginformation både för bedömningen av nya ansökningar och för attbedöma om förutsättningarna för ett tidigare lämnat tillståndbrister eller har ändrats. Det är också angeläget att det skeren konsekvent bedömning i samtliga dessa avseenden så att intetillståndshavare, som följer av tillståndsmyndigheten angivnavillkor, riskerar att råka ut för ingripanden från en annanmyndighet med annan uppfattning i samma fråga. Som exempel angesatt en uppdelning av funktionerna kan medföra att kommunen förstbeviljar ett tillstånd som sedan omedelbartåterkallar på grund av en annan bedömning av vad lagen kräver.En sådan uppgiftsfördelning blir inte tillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt och leder dessutom till dubbelarbete hosde berörda myndigheterna. Om en kommun, som lämnat tillstånd,skulle vara tvungen att aktualisera ett nytt ärende hoslänsstyrelsen för att få samma tillstånd återkallat, krävssålunda nya utredningsinsatser hos länsstyrelsen.Enligt regeringen är det dock viktigt att kommunerna fårskälig tid för att kunna förbereda sig inför uppgiften att taöver tillståndsgivningen och sanktionsmöjligheterna.Länsstyrelserna bör därför fullgöra kommunernasuppgifter enligt den nya alkohollagen. får dockinte bifalla en ansökan om permanentserveringstillstånd innan kommunen yttrat sig.Under åren 1996 och 1997 skall kommunerna också som enövergångsordning alltid inhämta länsstyrelsernas yttranden innanbeslut fattas när det gäller ansökningar om permanentserveringstillstånd eller återkallelse av tillstånd. Detta ärenligt regeringen nödvändigt för att mindre kommuner skall fåtillräcklig tid att anpassa sig till den nya ordningen ochhinna bygga upp erforderlig kompetens för handläggning av merkomplicerade ärenden. Det är också nödvändigt för att få tillstånd en likartad bedömning och hantering av ärenden enligt dennya lagen.I motion So14 av m.fl. (s) yrkas attriksdagen avslår förslaget i propositionen om att överförabeslut om administrativa ingripanden från länsstyrelserna tillkommunerna. Motionärerna ansluter sig till överväganden somAlkoholpolitiska kommissionen gjort när den kommit fram till atttillståndsgivningen kan överföras på kommunerna, men att beslutom återkallelse av tillstånd och övriga administrativa ågärderbör ligga kvar på länsstyrelserna. Enligt motionärernas meningär det inte rimligt att flytta över hela beslutanderätten tillkommunerna, om man från statsmakternas sida effektivt villbekämpa den ekonomiska brottsligheten inom restaurangnäringen.Det kan också starkt ifrågasättas om det är lämpligt attkommunerna skall överta tillståndsgivningen och sanktionersamtidigt som många kommuner har ett egenintresse irestaurangbranschen. Kommunerna är t.ex. fastighetsägare tillservicehus och hotell där restaurangservering utförs aventreprenörer.I motion So16 av m.fl. (v) yrkas attriksdagen avslår förslaget i propositionen om att kommunernaskall vara den myndighet som beslutar om serveringstillstånd ochsvarar för administrativa ingripanden gentemot innehavare avserveringstillstånd (yrkande 1 delvis). Motionärernaframhåller att landets kommuner är hårt pressade ochdignar under en stor arbetsbörda. Ytterligare uppgifter bördärför inte åläggas kommunerna. Motionärerna anser atterforderlig kompetens på detta område endast finns att tillgå istörre kommuner. Motionärerna befarar att kommunernas hanteringav serveringstillstånden kommer att bli rutinmässig, och detblir polisens sak om det blir för stora ordningsproblem.I motion So17 av och ()begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad i motionenanförts om länsstyrelsernas ansvar för återkallelse avserveringstillstånd (yrkandet delvis).