bet · GH01KU44 · 1994-04-28 00:00:00 — Utskottet avstyrkteföreliggande motioner.När utskottet senast behandlade frågan (1992/93:KU5) hänvisade utskottetinledningsvis till att det lämpliga antalet ledamöter i behandlats aven rad författningsutredningar. Utskottet erinrade om att det gällande antaletmandat härrör från den partiella författningsreformen 1969--1970, 1974modifierat till 349 för att undvika parlamentariska dödlägen, och att antaletavspeglar den strävan som fanns att minska antalet ledamöter jämfört medtvåkammarsystemet. Utskottet påpekade att motioner om minskat antal ledamötervid flera tillfällen avstyrkts av utskottet, varvid utskottetinstämt i den bedömning som presenterat. Utskottetbedömde att frågan om riksdagsledamöternas antal kunde komma att beröras ipågående samtal mellan de politiska partierna, och utskottet ansåg att det iavvaktan på att dessa samtal slutfördes inte fanns anledning för utskottet attta något initiativ i anledning av då föreliggande motionsyrkanden.Utskottets bedömningEnligt utskottets mening medför en minskning av antalet riksdagsledamöter,under förutsättning att den är mer än helt marginell, svårighet att behållasåväl en rimlig partirepresentation som en representation över huvud taget frånolika delar av landet. Som utskottet tidigare påpekat skulle också ett minskatantal ledamöter göra det ännu svårare för framför allt ledamöterna från demindre partierna att tillfredsställa önskemål om deltagande i sammankomster ochandra aktiviteter i valkretsarna. Utskottet avstyrker motionerna 1992/93:K201,1992/93:K204 och 1992/93:K321 i denna del.Rösträtt i valGällande bestämmelser m.m.Förutsättningarna för rösträtt i riksdagsval anges i 3 kap. 2 §regeringsformen. För att ha rösträtt krävs svenskt medborgarskap och en uppnåddålder . Den som uppfyller dessa krav och är bosatt i landet harrösträtt enligt regeringsformen. För den som inte är bosatt i landet finnsbestämmelser i lag, även om har antagit som vilande ett förslag omgrundlagsreglering av utlandssvenskarnas rösträtt. Vid utskottsbehandlingenav förslaget reserverade sig s-ledamöterna, och vid omröstningen i kammarenröstade s- och v-ledamöterna mot förslaget. -- Frågan om rösträtt föreliggeravgörs på grundval av en före valet upprättad röstlängd.RösträttsåldernMotion1993/94:K705 av () vari yrkas att beslutar omsådan ändring i 3 kap. 2 § regeringsformen att rösträttsåldern . Som skäl till förslaget anför motionären bl.a. att en sänkt rösträttsålderskulle kunna minska de politiska ungdomsförbundens svårigheter att få ungdomaratt engagera sig i politiskt arbete.Bakgrund till gällande bestämmelseRösträttsåldern sänktes, liksom den civilrättsliga myndighetsåldern, från 21till 1969. Genom regeringsform sänktes rösträttsåldernytterligare till nuvarande . Som skäl framhölls bl.a. (prop. 1973:90 s.162 f.) att samhällsutvecklingen fört med sig att ungdomen i allmänhet hadestörre insikter i sociala, politiska och ekonomiska frågor än tidigare och atten sänkning av rösträttsåldern borde kunna medverka till att rikta ungdomensintresse i samhällsfrågor till den politiska aktivitet som hade denrepresentativa demokratin och dess olika organ som bas. Det ansågs samtidigtvärdefullt att bevara sambandet mellan rösträttsåldern och myndighetsåldern,som sänktes till genom en ändring 1974.Utskottets bedömningUtskottet anser inte att det finns skäl att sänka rösträttsåldern under denålder som gäller för rösträtt och i civilrättsligt avseende. Utskottetavstyrker motion 1993/94:K705.MedborgarskapskravetMotionerI fyra liknande motionsyrkanden -- 1992/93:K207 yrkande 4, 1992/93:Ju618yrkande 10, 1993/94:K210 yrkande 3 och 1993/94:Sf616 yrkande 8 -- begär GudrunSchyman m.fl. (v) att regeringen skall förelägga ett förslagom rösträtt för invandrare i riksdagsval, oberoende av medborgarskap.Motionärerna anser att rösträtt i riksdagsval på samma grunder som i kommunalaval är ett viktigt led i invandrares integrering i det svenska samhället.Liknande synpunkter i fråga om nordiska medborgare som bor i framförsi motion 1992/93:K216 av (). I motionen begär hon enutredning i frågan.Tidigare utskottsbehandlingVid sin senaste behandling av frågor om rösträtt för invandrare (1992/93:KU5)erinrade utskottet om bl.a. följande. i betänkandet(SOU 1984:11) Rösträtt och medborgarskap framlagda förslag om rösträtt iriksdagsval för medborgare i övriga nordiska länder efter tre årskyrkobokföring föranledde ingen åtgärd, då någon överenskommelse med andraländer avseende dubbel rösträtt inte kunde ingås. Ett i Nordiska rådetdiskuterat förslag om rösträtt men inte valbarhet vid val till det nationellaparlamentet för de medborgare som flyttat till ett nordiskt grannland har inteförts vidare. -- Medborgarbestämmelser och politiska rättigheter är underomprövning i flera länder, bl.a. som en följd av internationalisering och deneuropeiska integrationen. -- Motionsyrkanden i frågan hade tidigare avstyrktsmed hänvisning till , som undersökte sambandet mellanrösträtt och medborgarskap. Kommitténs arbete avslutades år 1988.Utskottet noterade att utredningar om sambandet mellan medborgarskap ochrösträtt inte föranlett någon åtgärd, att rösträtt vid val till riksdagentillkommer svensk medborgare och att möjlighet för invandrare att erhållamedborgarskap successivt underlättats genom lagstiftningen om naturalisation.Utskottet avstyrkte med hänvisning till detta det föreliggande motionsyrkandet.Utskottets bedömningUtskottet noterar att utredningar om sambandet mellan medborgarskap ochrösträtt inte föranlett någon åtgärd från regeringen. Utskottet noterar vidareatt rösträtt vid val till tillkommer svensk medborgare och attmöjligheten för invandrare att erhålla svenskt medborgarskap successivtunderlättats genom lagstiftningen om naturalisation. Utskottet vidhållersåledes sin tidigare uppfattning i denna fråga och avstyrker motionerna1992/93:K207 yrkande 4, 1992/93:K216, 1992/93:Ju618 yrkande 10, 1993/94:K210yrkande 3 och 1993/94:Sf616 yrkande 8.FolkomröstningsinstitutetGällande bestämmelserBestämmelser om folkomröstning finns i 8 kap. regeringsformen och iriksdagsordningen. I 8 kap. 4 § regeringsformen anges att föreskrifter områdgivande folkomröstning i hela riket och om förfarandet vid folkomröstning igrundlagsfråga meddelas genom lag. I 8 kap. 15 § regeringsformen, sominnehåller bestämmelser om stiftande av grundlag, anges förutsättningarna föratt folkomröstning om vilande grundlagsförslag skall anordnas och gesföreskrifter om folkomröstningen.För att folkomröstning om vilande grundlagsförslag skall anordnas, krävsbl.a. att minst en tredjedel av ledamöter röstar för sådanomröstning. Folkomröstningen skall hållas med val till . Vidomröstningen får de delta som har rösträtt vid valet. Förslaget faller, om deflesta av dem som deltar i omröstningen röstar mot förslaget och de är fler änhälften av dem som har avgett godkända röster vid riksdagsvalet. Om förslagetinte faller, tar upp det till slutlig prövning.I 10 kap. regeringsformen, som gäller förhållandet till andra stater,hänvisas till bestämmelserna om s.k. beslutande folkomröstning.Enligt 10 kap. 2 § får regeringen inte ingå en för riket bindandeinternationell överenskommelse utan att har godkänt den, omöverenskommelsen förutsätter att lag ändras eller upphävs eller att ny lagstiftas eller om den i övrigt gäller ett ämne i vilket skall besluta.Om särskild ordning är föreskriven för det riksdagsbeslut som förutsätts, skallsamma ordning iakttas vid godkännandet av överenskommelsen. Ett internationelltfördrag, som i sig förutsätter ändringar i grundlag, måste alltså, om integrundlagen hunnit bli ändrad innan godkännande skall ske, godkännas i sammaform som gäller för grundlagsändring. Det innebär att, om en tredjedel avriksdagen så beslutar, kan i denna situation också ett internationellt fördragsom sådant bli föremål för beslutande folkomröstning.10 kap. 5 § gäller överlåtelse av beslutanderätt till mellanfolkligorganisation. En överlåtelse förutsätter beslut enligt de regler som gäller förändring av grundlag. Visserligen kan, om beslut i denna ordning inte kanavvaktas, besluta om överlåtelse om minst fem sjättedelar av deröstande och minst tre fjärdedelar av ledamöterna förenar sig därom. Om ensådan majoritet inte finns och en tredjedel av ledamöterna beslutar att väntaöver ett val och också ordna en folkomröstning kring överlåtelseförslaget,utlöses en folkomröstning.Bestämmelser i ämnet finns vidare i folkomröstningslagen (1979:369). Införrådgivande folkomröstning skall i särskild lag anges den fråga som skallställas till folket samt tidpunkten för omröstningen (18 §).MotionerGudrun m.fl. (v) tar upp frågan om folkomröstningsinstitutet imotioner såväl från allmänna motionstiden som allmänna motionstiden 1994.I motion 1992/93:K207 anser motionärerna att det i samband med debatten omfolkomröstning om EG-medlemskap blivit tydligt att inget alternativ somgrundlagen erbjuder är tillfredsställande. Om folkomröstningen hålls separatfrån riksdagsval kan den bara vara rådgivande, och erfarenheten säger då enligtmotionärerna att mycket väl kan fatta ett annat beslut än utslaget ifolkomröstningen ger. Skall folkomröstningen vara beslutande måste den gällavilande grundlagsförslag. En möjlighet vore enligt motionärerna att genomförabeslutande folkomröstningar skilda från riksdagsvalet och utan direkt kopplingtill valdeltagandet i närmast föregående riksdagsval, även om någon spärr motatt folkomröstningen skall kunna bli beslutande vid alltför lågt deltagandetorde behövas. Motionärerna begär att frågan om förstärkning avfolkomröstningsinstitutet skall utredas (yrkande 10). I motion 1993/94:K210begär motionärerna att en parlamentarisk utredning skall tillsättas med uppdragatt ta fram förslag om att förstärka folkomröstningsinstitut (yrkande 2).Även i motion 1992/93:K208 av tredje vice talman m.fl. (c)begärs en översyn av reglerna om folkomröstning. I motionen redogörs förgällande ordning. Motionärerna framhåller att det är mycket angeläget attfolkomröstningsinstitutet har en sådan utformning att det kan tillämpas på ettmeningsfullt sätt. De anser att det i detta avseende finns stora brister.Möjligheten att göra omröstningar formellt beslutande är begränsad. Vidrådgivande omröstningar kan, som skedde vid kärnkraftsomröstningen , fleraalternativ förekomma och därigenom inget alternativ få majoritet. Tvister omhur omröstningsresultat skall tolkas minskar effekten av folkomröstningen ochtilltron från allmänhetens sida till de beslutandes ärliga vilja. Motionärernaanser att de erfarenheter som vunnits i vårt land och andra länder underefterkrigstiden skall sammanställas, utvärderas och läggas till grund för nyaregler om folkomröstning. Det naturliga bör vara att omröstningarna skall varabeslutande, vilket de är i flertalet andra länder. Det som ligger närmast tillhands är enligt motionärerna att anknyta till de regler som gäller förfolkomröstningar i grundlagsfrågor men utan den bindning till bl.a. detidsregler och den knytning till de allmänna valen som där gäller. I ettavseende förefaller det särskilt lämpligt att ha liknande regler, nämligen såatt först skall fatta ett beslut men detta beslut på vissa villkorskall kunna gå till folkomröstning. Vilket minoritetsskydd som bör byggas invad gäller andra frågor än grundlagsfrågor kan behöva övervägas ytterligare,liksom om alla frågor under alla omständigheter skall kunna gå till omröstning,eller om en riksdagsmajoritet i vissa fall skall kunna förhindra detta.Utredningsbetänkanden m.m.Frågan om en utbyggnad av folkomröstningsinstitutet diskuterades iFolkstyrelsekommitténs betänkande (SOU 1987:6) Folkstyrelsens villkor.Kommittén, som ville slå vakt om de politiska partiernas centrala ställning ivår demokrati och ansåg att partiernas ansvar inför väljarna så småningomskulle urholkas om folkomröstningar skulle bli ett normalt inslag i vårtstyrelseskick, föreslog inga ändringar i gällande regler.I betänkande (SOU 1993:90) Lokal demokrati iutveckling ges en översikt över regler om lokala folkomröstningar i andraländer i Europa.Frågan om folkomröstning om EG-anslutning har diskuterats iGrundlagsutredningens inför EG betänkande (SOU 1993:14) EG och våra grundlagar.Utredningen lämnar inte några uttryckliga förslag om vilket slag avfolkomröstning som bör hållas eller om när den bör äga rum. Utredningenframhåller dock att, oberoende av vilken form av omröstning som väljs, börklara alternativ ställas mot varandra och att omröstningen bör gälla frågan ommedlemskap, baserat på ett färdigförhandlat förslag till avtal.Tidigare utskottsbehandlingFrågor om folkomröstningsinstitutet behandlades av utskottet senast i dessbetänkande 1992/93:KU5. Utskottet angav att den svenska grundlagen baseras påden representativa demokratins principer men att folkomröstningar kangenomföras. Utskottet hänvisade till att det (1990/91:KU1 och 32) förklarat att ett vidgat bruk av folkomröstningar kanförsvaga det parlamentariska styrelseskicket och motverka strävandena attstärka ställning. Utskottet fann ingen anledning att frångå sinatidigare ställningstaganden om användningen av konsultativa folkomröstningar.Utskottets bedömningSåsom anförs i motionerna finns brister i nuvarande folkomröstningsinstitut.En sådan brist är att möjligheten att göra omröstningar formellt beslutande ärbegränsad. Genom att flera alternativ än två kan förekomma vid en omröstningkan resultatet bli att inget alternativ får absolut majoritet, och tvister kandå uppstå om hur resultatet skall tolkas. Det finns enligt utskottetsuppfattning anledning att sammanställa och utvärdera erfarenheter avfolkomröstningar i och i andra länder. Sammanställningen bör ligga tillgrund för en översyn av gällande regler och ett övervägande av behovet av nyaregler. Övervägandena bör innefatta frågan hur nära bestämmelserna bör anknytatill de regler som gäller för folkomröstningar i grundlagsfrågor och fråganom vilket minoritetsskydd som behövs.Det anförda bör med bifall till motion 1992/93:K208 och med anledning avmotionerna 1992/93:K207 yrkande 10 och 1993/94:K210 yrkande 2 ges regeringentill känna.Allmän grundlagsöversyn m.m.De centrala bestämmelserna om landets styrelse finns, som nämnts ovan, iregeringsformen. Nuvarande bestämmelser hänför sig till genomgripandegrundlagsreformer som genomfördes åren 1969--1970 -- enkammarriksdagen,förändrat valsystem och gemensam valdag -- samt 1974 -- regeringsformen m.m.Därefter har en utbyggnad av fri- och rättighetsskyddet i 2 kap.regeringsformen genomförts.MotionerI två motioner behandlas förslag till större författningsreformer.Martin m.fl. (s) framhåller i motion 1992/93:K218 vikten av attförfattningen garanterar grundläggande fri- och rättigheter och av attdemokratin sidoordnas friheten och jämlikheten. Författningstekniska lösningarbör väljas som inte bara tillgodoser de formella kraven på en demokrati utanockså främjar rättvisa beslut, effektivt offentligt beslutsfattande och stortdeltagande av medborgarna. Motionärerna begär att en författningspolitiskutredning skall tillsättas (yrkande 1).Karl m.fl. (nyd) anser i motion 1992/93:K222 att en ny grundlagbör renodla och regeringens roller och befästa skyddet förmedborgarnas frihet och personliga integritet. Motionärerna anser bl.a. attpersonval till och direkt val av statsminister bör införas. Deföreslår att en grundlagsutredning skall tillsättas med sikte på att låtasvenska folket ta ställning till en samlad ny grundlag för 2000-talet(yrkande 1).I detta sammanhang behandlas också två motioner av m.fl. (v),som tar upp mer allmänna demokratifrågor. I motion 1993/94:K210 anförs attdemokrati hänger ihop med den sociala och ekonomiska utvecklingen och att ökadeekonomiska och sociala klyftor också medför ökade skillnader i möjlighet attfylla de demokratiska rättigheterna med innehåll. En ekonomisk och socialutjämningspolitik, en aktiv kamp för att få ned arbetslösheten, och enförkortning av arbetstiden och andra åtgärder för att få ner stressen itillvaron är enligt motionärerna viktiga led i en politik för demokratinsfördjupning. Likaså anser de att privatisering och kommersialisering avoffentlig verksamhet måste stoppas. De begär ett tillkännagivande om betydelsenav att politiken inriktas mot ett jämlikt samhälle med allas rätt till arbeteoch en kortare arbetstid för att demokratin skall kunna utvecklas och fördjupas(yrkande 1). I motion 1992/93:K207 anförs att de underprivilegierades politiskaresurser måste stärkas och ett tillkännagivande begärs om nödvändigheten avdetta (yrkande 1). Motionärerna anför vidare att ökade inslag avmarknadsstyrning i ekonomin kombinerade med större ojämlikhet vad gällerinkomster och förmögenhet bidrar till att makten över samhällsutvecklingen blirmer ojämnt fördelad och att minskad arbetslöshet och inkomstutjämning stärkerdemokratin. De begär ett tillkännagivande om vad som anförts om hurarbetslöshet, ökade ekonomiska klyftor i samhället och privatiseringar påverkardemokratin (yrkande 2).Vidare behandlas i detta sammanhang motion 1993/94:K807 av . (fp, m, c, kds, v). Motionärerna pekar på att förtroendet för politikertycks ha sjunkit stadigt under senare årtionden och att det är allvarligt omgapet mellan medborgare och folkvalda vidgas. Motionärerna vill få till stånden självkritisk granskning av det politiska uppträdandet när man som politikersträvar efter att få och utöva makten och att söka finna orsakerna tillmisstron mot politiker. De pekar på att en grupp riksdagsledamöter frånsamtliga riksdagspartier under innevarande riksdagsår fört debatten om etiken ipolitiken vid seminarier, i artiklar och i en särskild tidning . För att komma vidare anser de dock att en parlamentarisktsammansatt utredning bör tillsättas för att pröva hur förtroendet för politikerskall kunna höjas och begär ett tillkännagivande härom.Utredningsbetänkanden m.m.Under innevarande valperiod har, som delvis berörts ovan, olika kommittéeravlämnat bl.a. följande betänkanden: betänkande (SOU1993:16) Nya villkor för ekonomi och politik, betänkande(SOU 1993:21) Ökat personval samt Fri- och rättighetskommitténs betänkande (SOU1993:40) Fri- och rättighetsfrågor. Vidare har avlämnats betänkanden rörandegrundlagarna och EG, dels inför EG betänkande (SOU1993:14) EG och våra grundlagar, dels promemoria (Ds1993:36) Våra grundlagar och EG -- förslag till alternativ.Förslag har förelagts om viktiga förändringar i vårgrundlag; förutom den i detta betänkande behandlade propositionen, även bl.a.prop. 1993/94:114 om grundlagsändringar inför ett svenskt medlemskap iEuropeiska unionen och 1993/94:117 om inkorporering av ochandra fri- och rättighetsfrågor. Fri- och rättighetskommittén beräknas avgesitt slutbetänkande i juni 1994.År 1990 avlämnade sitt huvudbetänkande (SOU 1990:44)Demokrati och makt i . Utredningen hade haft i uppdrag att analyserafördelningen av makt och inflytande inom olika områden av det svenskasamhället. Utredningen var sammansatt av forskare från olika discipliner ochhade till uppgift att fördjupa kunskaperna om den svenska demokratins villkor,om medborgarnas möjligheter att påverka sina levnadsvillkor och om de faktorersom skapar makt att forma morgondagens . Utredningens direktiv hade restett antal centrala frågor om makten i det svenska samhället. Vilken betydelsehar skillnader i levnadsvillkor och fördelningen av olika resurser förmedborgarnas faktiska möjligheter att delta i samhällets beslutsprocesser? Hurfördelas maktresurser och inflytande inom olika områden av svenskt samhällsliv?Hur påverkar samhällsutvecklingen olika former av maktutövning? Utredningenframhåller att någon heltäckande beskrivning inte kan ges om de frågor omdemokrati, makt och samhällsutveckling som formuleras i direktiven. Ihuvudbetänkandet diskuteras mot bakgrund av de pågående förändringarna inom ettantal centrala samhällsområden några av demokratins principiella problem ochdilemman. Sålunda tas i olika kapitel upp frågor om opinionsbildningen, omgenussystemet, om makten över kapitalet, om de organiserade intressena, ommedborgarna och politiken, om den offentliga sektorn, om makten övermarknaderna, om makteliten, om yttre krafter samt om makt och demokrati underförändrade villkor.Tidigare utskottsbehandlingUtskottet uttryckte vid sin behandling av författningsfrågor /91års det angelägna i att den författningspolitiska debatten fortsatte isyfte att uppnå breda politiska lösningar (1990/91:KU1 och KU32).Vid sin behandling av frågan under förra (se 1992/93:KU5) hänvisadeutskottet till att det författningspolitiska arbetet fortgick på två parallellavägar, nämligen dels genom politiska samtal mellan partierna, dels genombehandling i flera separata utredningar. Med hänvisning till att det, närförfattningsfrågor utreds, alltid föreligger en strävan att uppnå breda ochsamlande lösningar och till att regeringen förklarat att detta är avsikten medpartisamtalen, avvaktade utskottet denna beredning och avstyrkte föreliggandemotioner.Utskottets bedömningUnder har, som ovan redovisats, lämnats utredningsbetänkanden i fleragrundlagsfrågor, och propositioner har också avlämnats till riksdagen.Utskottet anser inte att det nu finns anledning till ytterligare utredningar avdet slag som begärs i motionerna 1992/93:K218 yrkande 1 och 1992/93:K222yrkande 1. Utskottet avstyrker motionsyrkandena.De frågor som berörs i motionerna 1992/93:K207 yrkandena 1 och 2 och1993/94:K210 yrkande 1 är av central betydelse för demokratin, och utskottetanser det vara värdefullt att de diskuteras i en fri och öppen debatt.Utskottet avstyrker motionsyrkandena.Utskottet anser det vidare viktigt att diskussionen om etik i politiken försinom och mellan partierna och i den allmänna debatten. Utskottet avstyrkerdäremot förslaget i motion 1993/94:K807 om tillsättande av en särskildparlamentarisk utredning.FinansbemyndigandeGällande bestämmelser m.m.9 kap. regeringsformen innehåller bestämmelser om finansmakten. Bl.a. anges i2 § att statens medel inte får användas på annat sätt än harbestämt. bestämmer om användningen av statsmedel för skilda behovgenom budgetreglering, men får också bestämma att medel tas i anspråki annan ordning. I 7 § anges att i samband med budgetreglering ellerannars kan besluta riktlinjer för viss statsverksamhet än anslagtill verksamheten avser och i 10 § att regeringen inte utan riksdagensbemyndigande får ta upp lån eller i övrigt ikläda staten ekonomiskförpliktelse.Med stöd av finansfullmakten kan regeringen, om arbetsmarknadsläget kräverdet, besluta om utgifter för vissa sysselsättningsskapande åtgärdertrots att särskilda medel inte har anvisats på statsbudgeten för ändamålet. Denbeloppsmässiga omfattningen av detta bemyndigande omprövas . Enligtgivna bemyndiganden får finansfullmakten användas för vissa specificeradeändamål.Inom försvarssektorn används beställningsbemyndiganden för att styramaterielanskaffningen. Genom ett sådant bemyndigande ger regeringenfullmakt att medge att varor och tjänster beställs upp till ett vissttotalbelopp, men utan hänsyn till det aktuella budgetåret.I lagen (1988:1387) om statens upplåning anges för vilka ändamål regeringeneller efter regeringens bestämmande får ta upp lån tillstaten. Dessa ändamål är bl.a. att finansiera löpande underskott istatsbudgeten och andra utgifter som grundar sig på beslut samt atttillhandahålla sådana krediter och fullgöra sådana garantier som riksdagenbeslutat om. Lån får tas upp endast efter särskilt bemyndigande som lämnas avriksdagen för ett budgetår i sänder. Lånebemyndigandet är beloppsmässigtopreciserat.MotionI motion 1992/93:K219 av () yrkas att beslutar omen översyn av utformningen av finansbemyndiganden -- de beslutriksdagen fattar inom ramen för finansmakten, i synnerhet 7 och 10 §§ i 9 kap.regeringsformen.Motionären anför att beslut om åtgärder föratt stärka det finansiella systemet inrymde det största finansbemyndigande somriksdagen någonsin har givit regeringen.