bet · GI01UU1 · 1994-10-27 00:00:00 — 17 samarbetsavtal har granskats ochgodkänts avseende gemensam utveckling eller produktion med följande länder:Amerikas förenta stater, (två tillstånd), (sex tillstånd),(två tillstånd), , (fyra tillstånd) och Österrike.Prövningen av ärenden rörande upplåtelse av tillverkningsrätt och samarbetemed utländsk part sker, oavsett materieltyp, med de strängare kriterier somgäller för export av krigsmateriel för strid, eftersom sådant samarbete i regelmedför en långsiktigare bindning än regelrätt export.För år 1993 gäller att 14 företag redovisat sammanlagt 151 gällandelicensupplåtelser och samarbetsavtal i 22 länder.173 företag har tillstånd att tillverka krigsmateriel varav ca 40 exporteradesådan materiel under år 1993.4.3 Sammanfattning av motionernaI partimotion 1993/94:U9 (v) föreslås en klarare redovisning till riksdagenav krigsmaterielexportens sammansättning och av de tillstånd förutlandssamarbete som givits till svenska företag. Vidare föreslås, "helt enligtgällande svenska bestämmelser", ett stopp för all vapenexport tillde nuvarande exportländer som ligger i krigsområden, som bedriver krigföringmot nationella minoriteter, som bryter mot mänskliga rättigheter och somockuperar främmande territorium.Vänsterpartiet upprepar sitt krav på att regeringens skrivelse bör innehållaen redovisning av vilken typ av materiel som sålts till respektive land(yrkande 1). En sådan redovisning lämnas i SIPRI:s årsbok.Vikten av en sådan redovisning framgår med all tydlighet i falletJugoslavien. Landet var länge ett av de största exportländerna för svenskkrigsmaterielindustri. En redovisning av vilken typ av materiel som hade såltsskulle ha gett en tydlig bild av vilka konsekvenser svenskvapenexportpolitik kan få. Självfallet har svensktillverkad materiel använts --och används fortfarande -- i kriget. En skrivelse innehållande en sådanredovisning skulle således vara ett långt bättre beslutsunderlag än den typ avskrivelse regeringen lämnar.Regeringens skrivelse vore ett bättre beslutsunderlag om den innehöll enredovisning av vilka tillstånd som lämnats för svenska företags avtal omutlandssamarbete (yrkande 2). Det står alltmer klart att utlandssamarbete ärett sätt för svensk vapenindustri att kringgå exportrestriktionerna.Mot bakgrund av detta vore det värdefullt för en bedömning av den svenskakrigsmaterielpolitiken om gavs inblick i detta utvidgadeutlandssamarbete.I andra motioner har krävt stopp för all krigsmaterielexporttill (1993/94:U610) och att tar upp en dialog med Kinarörande ökande vapenexport (1993/94:U639). Kravet på stopp för exportentill upprepas här (motion 1993/94:U9 yrkande 3).De omfattande och grova kränkningarna av mänskliga rättigheter som förekommeri skall självklart diskvalificera landet som köpare av svenskkrigsmateriel (yrkande 4).I skrivelsen om 1992 års export redovisade regeringen inte någon export avkrigsmateriel till . I årets skrivelse visar det sig dock att Turkietunder 1992 köpt krigsmateriel för strid för och under 1993för . Avsaknaden av information om exporten till iföregående års skrivelse bör, enligt motionärerna, givetvis förklaras.Riksdagen bör besluta att regeringen lämnar en sådan förklaring (yrkande 5).I pågår sedan ett flertal år en väpnad konflikt i landets sydöstradel. bryter dessutom allvarligt mot de mänskliga rättigheterna genomatt förvägra den kurdiska minoriteten att uttrycka sin etnicitet. börsjälvfallet, helt enligt de av fastställda riktlinjerna, avbryta allkrigsmaterielexport till (yrkande 6).De s.k. ligger alla i ett område som är i ständig krigsrisk. Attsom regeringen uppenbarligen har gjort bedöma vara ett land som intebefinner sig i väpnad konflikt med är svårförståeligt. Enligt en rapportfrån förekommer i dessutom omfattande grovakränkningar av de mänskliga rättigheterna. Amnesty har rapporterat om grovaMR-kränkningar även i de övriga Gulfstaterna.I december 1992 beslöt att tillämpningen av mänskligarättighets-kriteriet vid beviljande av krigsmaterielexport skall ske mediakttagande av särskilt stor restriktivitet när det gäller nya exportländer.Riksdagen bör i enlighet med detta beslut kräva ett stopp förkrigsmaterielexporten till (yrkande 7).Regeringens skrivelse visar att och fortsätter att vara storaköpare av svensk krigsmateriel. fortsätter att bidra till denkapprustning som pågår mellan dessa stater vilka befinner sig i permanentkonflikt med varandra. Båda staterna befinner sig i väpnad konflikt och bordeav den anledningen diskvalificeras som exportländer. Båda staterna bryter ocksågrovt mot de mänskliga rättigheterna. uppfyller heller inte det tredjekriteriet för godkännande av svensk vapenexport, nämligen avsaknad av inreväpnade oroligheter. Mot bakgrund av detta yrkar att riksdagenger regeringen till känna att all krigsmaterielexport till (yrkande 8)och (yrkande 9) avbryts.Sydkorea bör självfallet vara diskvalificerat som köpare av svenskkrigsmateriel (yrkande 10) främst på grund av konflikten med , somunder mars--april skärpts på ett oroväckande sätt, men också på grund avde omfattande kränkningarna av de mänskliga rättigheterna som regeringen görsig skyldig till.Malaysia är en stor köpare av svensk krigsmateriel. Importen av de svenskavarorna ingår med all säkerhet i den upprustning landet nu genomför för attmöta den ökade militära spänningen i . Landet har intressen ikonflikten om . Svensk vapenexport bör därför avbrytas (yrkande11).Singapore fortsätter att vara en av absolut störstakrigsmaterielkunder trots otaliga avslöjanden om att landet fungerar som envapenspridare i . Det finns starka misstankar om att svenskagranatgevär som förekommit såväl i kriget i som i har spriditsfrån just . Svensk vapenexport bör därför avbrytas (yrkande 12).Svenska vapen kan nå och också via . Den thailändskamilitärens fortsatta samarbete med de är väl känt. I decemberförra året beslagtogs i vapen som var avsedda för Rödakhmererna. Svensk vapenexport bör därför avbrytas (yrkande 13).Sverige har sålt övrig krigsmateriel till för 3,5miljoner kronor. Det är anmärkningsvärt då på intet sätt kan sägasuppfylla kriterierna för tillåten köpare av svensk materiel. Ryska trupper harunder året varit inblandade i strid i ett flertal stater i det fornaSovjetunionen. Vidare har inre väpnade oroligheter. Mot bakgrund avdetta bör , enligt , avbryta allkrigsmaterielexport till (yrkande 14).Sverige sålde krigsmateriel för till Mexico.Mot bakgrund av de inre väpnade oroligheterna i landet yrkar attriksdagen ger regeringen till känna att krigsmaterielexporten till ifortsättningen inte skall tillåtas (yrkande 15).I motion U1 (mp) betonas att grundsyn är att all vapenexport påsikt bör avvecklas. bör hos regeringen begära ett lagförslag omtotalt förbud för export av krigsmateriel och en plan för avveckling av svenskkrigsmaterielexport (yrkande 1). bör vidare besluta attriktlinjer för svensk krigsmaterielexport, inklusive licensförsäljning ochsamarbetsavtal, skall fastställas i lag (yrkande 2). Motionärerna anser attregeringen bör tillsätta en utredning med direktiv att införa ovillkorligahinder så att svensk krigsmateriel inte skall kunna säljas till en stat sombefinner sig i -- eller kan befaras hamna i -- väpnad konflikt inom eller utomlandet eller till en stat som undertrycker de mänskliga rättigheterna (yrkande3). Tillämpningen av det sistnämnda kriteriet skall ske med iakttagande avsärskilt stor restriktivitet. I enlighet med detta synsätt bör regeringen integodkänna nya krigsmaterielaffärer med stater som undertrycker mänskligarättigheter (yrkande 4).I för krigsmateriel bör även partier med negativ syn påvapenexport ges representation (yrkande 5). Vidare bör nämnden adjungeraföreträdare för svensk fredsrörelse (yrkande 6).Riksdagen bör, enligt yrkande 7, ge regeringen till känna att skallverka internationellt för en begränsning av vapenexporten.Regeringen bör, enligt motion 1993/94:U227 (s) yrkande 2, med hänvisning tillde grava och omfattande kränkningarna av mänskliga rättigheter i ochÖstra , inte bevilja tillstånd till ny vapenexport till har att hörsamma rekommendationerna i resolutionerna 966 och 470från vad gäller vapenembargo motIndonesien. Regeringen bör i olika internationella fora och bilateralakontakter verka för genomförandet av resolutioner 966 och 470.I motion 1993/94:U407 (v) framhålls att blev en larmsignal omfaran att sälja krigsmateriel till . inledde förhandlingar medde övriga ständiga medlemmarna av för att nå enöverenskommelse om att förhindra destabiliserande upprustning i regionen. Dettaingick också i säkerhetsrådets resolution 678 ().Förhandlingarna har dock inte lett till något stopp för vapenexporten tillMellersta Östern.Vänsterpartiet finner det ytterst angeläget att stoppa vapenexporten tillMellanöstern. bör ta upp denna fråga i FN och hänvisa till utfästelseni resolution 678 (yrkande 6).Utvecklingen inom krigsindustrin går, enligt motion 1993/94:U410 (fp), mot enstörre internationalisering. Det innebär att det är köparens behov ochföretagens vinstintressen som kommer att gälla i allt högre grad. De nationellalagarna och riktlinjerna får mindre betydelse. bör inte anpassa sigtill denna utveckling.Om vill verka för fred och nedrustning i världen går det inte attsamtidigt förse världen med allt fler och alltmer sofistikerade vapen. Därförbör den svenska krigsmaterielexporten successivt avvecklas (yrkande 1). För attdetta skall vara möjligt krävs en planerad omställning från militär till civilproduktion.I motion 1993/94:U413 (s) framhålls att världens vapenhandel ökade dramatisktunder . har dock utvecklingenvänt.Trots denna positiva utveckling utgör fortfarande vapenhandeln i världen ettstort problem. Vapenhandeln förvärrar och militariserar konflikter, den späderpå regional kapprustning och förlänger krig och inbördeskrig runt om i världen.Dessutom leder dessa krig till att många människor måste fly. Vapenhandeln hardessutom medverkat till den svåra skuldsättning som många av tredje världensländer hamnat i. Den internationella vapenhandeln har bl.a. därigenom mycketstor betydelse för utvecklingsfrågorna i tredje världen.Följande ovillkorliga hinder för svensk vapenhandel skall gälla (yrkande 4),så att militär materiel med svenskt ursprung inte skall kunna säljas till: stat som befinner sig i, eller kan befaras komma i, väpnad konflikt inomeller utom landet (yrkande 5); stat som undertrycker mänskliga rättigheter; stat med egna militära styrkor, som är engagerade i stridshandlingar utanfördet egna territoriet, eller som hålls kvar där efter det att striderna harupphört, såvida inte stationeringen är en följd av beslut i FN eller ESK.På det internationella planet bör aktivt verka för en restriktivvapenexportpolitik.I motion 1993/94:U610 (v) anförs att under åren 1976 till 1988exporterade vapen till för . Efter det harendast s.k. följdleveranser skett. framkom dock att regeringennu gett klartecken för nya vapenaffärer med Indonesien.Den planerade krigsmaterielförsäljningen till är en skam förSverige och går också stick i stäv med de riktlinjer dragit upp förvapenexporten. Den bryter också mot de resolutioner antagit i frågan.Sverige bör , i enlighet med riktlinjer ochresolutionerna 966 och 470 i , stoppaall försäljning av krigsmateriel till (yrkande 10).I motion 1993/94:U636 (fp) framhålls att exporteraten mängd krigsmateriel till . --89 levererades t.ex.för trots att det i princip rådde förbud att exporteravapen på grund av inre oroligheter. Regeringen har gett tillstånd till dennautförsel med motiveringen att det rör sig om följdleveranser.Det kan aldrig vara hållning att stödja förtryckarregimer. Därförkan, enligt motionären, ingen export av vapen till accepteras idagens läge.När det gällde konflikten i beslöt regeringen att stoppaall export. Det borde regeringen även göra i fallet med hänsyn tilldet ökade våldet och till att klart deklarerat att man inte kommeratt följa FN:s beslut angående folkomröstning på (yrkande 7).Ny demokrati anför i motion 1993/94:Fö335 att den svenska försvarsindustrin,som är ett nödvändigt instrument i den svenska försvarspolitiken, bör ges allaerforderliga chanser att överleva dels för att en stor del av försvaretsåtertagningsförmåga baseras på tillgången till inhemsk försvarsmateriel, delspå grund av det faktum att den genererar en icke föraktlig mängdarbetstillfällen. I sammanhanget får ej glömmas det faktum att denförsvarsindustriella forskningen har stora spin off-effekter i samhället samtatt den sist men inte minst ger inkomster i form av exportintäkter.Det svenska försvaret är en kund som inte räcker till att hållaförsvarsindustrin med tillräckliga order. Följaktligen behövs en stor delexport. Försvarsmaterielexportlagstiftningen är en onödigt krånglig ochbyråkratisk härva som kan förenklas. För det första (yrkande 3) skall detgenerella förbudet mot vapenexport tas bort. Det måste anses som löjeväckandeatt ha ett av statsmakten utfärdat förbud som samma statsmakt gör undantagifrån. Det behövs bara att producenterna beläggs med en anmälningsplikt samttre enkla punkter som reglerar denna hantering:1. Export får ej ske till krigförande land eller till land som befinner sig iinbördeskrig.2. Export får ej ske till land som ej respekterar de mänskliga rättigheterna.3. Export får ej ske till land som kan befaras hota den svenska säkerheteneller svenska intressen.För det andra (yrkande 4) bör den svenska försvarsindustrin få möjlighet attuppdragsutveckla vapensystem oavsett det svenska försvarets behov.Sten (-) anför i motion 1993/94:Sf608 att krig och väpnadekonflikter är huvudorsak till flykt. Det mest slående sambandet vid betraktandeav världens flyktingsituation är det mellan vapenexport och flyktingar. Ettstort ansvar vilar på det internationella samfundet och enskilda länder attbegränsa vapenhandeln. En successiv avveckling av den svenska vapenexporten börske (yrkande 2).I partimotion 1993/94:Sf622 (v) påpekas att väpnade konflikter, som utkämpasi med vapen från i-länder, är den i särklass viktigaste orsaken tillatt människor tvingas bryta upp från sina hem och fly. Ett stort ansvar vilarpå det internationella samfundet att begränsa vapenhandeln. När det gällersvensk vapenexport är den enda linje som kan försvaras en successiv totalavveckling (yrkande 4). Ett program för omställning av vapenindustrin tillcivil produktion bör utarbetas (yrkande 5).4.4 Utskottets överväganden4.4.1 RedovisningsfrågorI motion 1993/94:U9 (v), yrkande 1, krävs att regeringens redogörelse för densvenska krigsmaterielexporten bör innehålla en redovisning av vilken typ avmateriel som sålts till respektive land. Vidare yrkas att regeringensredogörelse för den svenska krigsmaterielexporten bör innehålla en redovisningav vilka tillstånd som lämnats för svenska företags avtal om utlandssamarbete(yrkande 2). I motion 1993/94:U413 (s), yrkande 7, anförs att redovisningenav exporten bör göras mer öppen så att det blir offentligt vilka produkter somexporteras till vilka stater.Utskottet har tagit del av regeringens skrivelse om krigsmaterielexportensutveckling . Skrivelsen finns sammanfattad tidigare i dettabetänkande.I enlighet med utfästelse i proposition 1984/85:82 har regeringen fr.o.m.riksmötet /85 i årliga skrivelser redovisat den svenskakrigsmaterielexporten. Utskottet finner att den redogörelse som lämnas genomårets skrivelse uppfyller de krav som kan ställas. Den svenska redovisningen ärmera öppen än vad som gäller för flertalet övriga stater som exporterarkrigsmateriel. Utskottet anser, som tidigare framgått bl.a. av betänkandet1992/93:UU1, att regeringen bör fortsatt efterkomma önskemålet om att ta medalla uppgifter som det inte finns skäl att hemlighålla. En gräns utgörs dock avhänsyn till berättigade krav på sekretess som motparten i ett avtalsförhållandekan ha och de krav som utrikessekretessen ställer.Härmed avstyrks yrkandena 1 och 2 i motion 1993/94:U9 (v) samt yrkande 7 imotion 1993/94:U413 (s).Med vad som ovan anförts får utskottet föreslå att läggerregeringens skrivelse 1993/94:237 Redogörelse för den svenskakrigsmaterielexporten till handlingarna.4.4.2 Lagstiftning m.m.En rad motioner innehåller krav på förändringar i den svenskakrigsmateriellagstiftningen. I 1993/94:Fö335 (nyd), yrkande 3, krävs enmodifiering av vapenexportlagen på ett sätt som väsentligen avviker från nugällande lagstiftning. Vidare yrkas i motion 1994/95:U1 (mp), yrkande 1(delvis), på ett totalt förbud för export av krigsmateriel. I samma motionkrävs också att beslutar att riktlinjer för svenskkrigsmaterielexport skall fastställas i lag (yrkande 2) samt att en utredningtillsätts med direktiv om att föreslå vissa ovillkorliga hinder för svenskkrigsmaterielexport (yrkande 3). Motion 1993/94:U413 (s) innehåller krav på attdet generella förbudet mot krigsmaterielexport kompletteras med en lagfästbegränsning av möjligheterna till dispens (yrkande 3). Motionärerna kräverockså (yrkande 4) att vissa ovillkorliga hinder för svensk vapenhandelfastslås, att all export av svensk krigsmateriel skall upphöra om köparlandetkommer i krig (yrkande 5) samt (yrkande 6) att begreppet "övrig krigsmateriel"utgår ur lagstiftningen så att samtliga exportvillkor skall gälla för allexport av "krigsmateriel".Den svenska politiken för utlandssamverkan på krigsmaterielområdet harnyligen behandlats av utskottet (bet. 1992/93:UU1) och fastlagts av (rskr. 1992/93:61).Av de därvid fastlagda riktlinjerna framgår att tillstånd till utförsel avkrigsmateriel för strid, eller till annan utlandssamverkan som avserkrigsmateriel för strid eller övrig krigsmateriel, inte bör beviljas om detavser stat som befinner sig i väpnad konflikt med annan stat, oavsett omkrigsförklaring har avgetts eller ej, stat som är invecklad i internationellkonflikt som kan befaras leda till väpnad konflikt eller stat som har inreväpnade oroligheter. Den nya lagen gäller fr.o.m. 1993.Enligt utskottets uppfattning bör de nu gällande principerna förkrigsmaterieltillverkning och krigsmaterielexport alltjämt gälla. Utskottetförutsätter emellertid att regeringen vid lämpligt tillfälle gör en utvärderingoch översyn av såväl lagstiftningen och riktlinjerna som tillämpningen avdessa.Utskottet vill i detta sammanhang särskilt erinra om sitt ställningstagandebeträffande frågan om riktlinjer för svensk krigsmaterielexport, vilket gjordesmed brett partipolitiskt stöd i samband med behandlingen av den nyakrigsmateriellagstiftningen. I sitt betänkande 1992/93:UU1 anförde utskottetföljande.Utskottet anser att krigsmaterielärenden är förvaltningsärenden som detankommer på regeringen att avgöra. Övervägandena i samband med dessa ärendenomfattar löpande bedömningar som berör utrikes- och försvarspolitiken, i enomvärld som ständigt är stadd i förändring. Utskottet ser det som en fördel attregeringens politiska ansvar för besluten i detta sammanhang tydliggörs.Utskottet är således inte berett att tillstyrka att riktlinjerna lagfästsutan finner ordningen med riktlinjer som godkänns av men tillämpas avregeringen under politiskt ansvar ändamålsenlig.Utskottet vidhåller dessa, tidigare gjorda ställningstaganden.Med det anförda anser utskottet yrkande 5 i motion 1993/94:U413 (s) besvarat.Motionerna 1993/94:Fö335 (nyd), yrkande 3, 1994/95:U1 (mp), yrkandena 1(delvis), 2 och 3, samt 1993/94:U413 (s), yrkandena 3, 4 och 6 avstyrks.I motion 1994/95:U1 (mp), yrkande 5, hemställs att också riksdagspartier mednegativ syn på vapenexport bör ges representation i förkrigsmateriel. Nämnden bör (yrkande 6) till sig adjungera företrädare försvensk fredsrörelse.Utskottet konstaterar att strävan är att handlägga ärenden omutlandssamverkan på krigsmaterielområdet i politiskt samförstånd, ofta inomramen för det samråd som äger rum i . Detta är viktigt förkontinuiteten i den svenska säkerhetspolitiken. Alla principiellt viktigakrigsmaterielärenden föreläggs den förkrigsmaterielexportfrågor. Nämnden inrättades 1985 för att åstadkomma ökadinsyn och samråd i frågor som rör krigsmaterielexport. I nämnden ingår förnärvarande företrädare för de fyra största partierna. Nämnden, som sammanträdervarje månad under ledning av krigsmaterielinspektören, har en rådgivandefunktion på beredningsstadiet. Det politiska ansvaret förblir hos regeringen.Nämnden bör utnyttja möjligheten att konsultera oberoende MR-organisationer vidbedömningen av situationen avseende de mänskliga rättigheterna i aktuellaköparländer.Med det anförda anser utskottet yrkandena 5 och 6 i motion 1994/95:U1 (mp)besvarade.4.4.3 Generella begränsningar av krigsmaterielexporten m.m.I motionerna 1994/95:U1 (mp), yrkande 1 (delvis), 1993/94:U410 (fp), yrkande1, 1993/94:Sf608 (-), yrkande 2, och 1993/94:Sf622 (v), yrkande 4, krävsåtgärder för avveckling av svensk krigsmaterielexport.I motion 1994/95:U1 (mp), yrkande 4, krävs att inga nya krigsmaterielaffärermed stater som undertrycker mänskliga rättigheter godkänns. Att antaletköparstater av svenska vapen skall minskas krävs i motion 1993/94:U413 (s),yrkande 2.Som utskottet ovan anfört har den svenska politiken på krigsmaterielområdetnyligen varit föremål för en samlad prövning varvid den behandlats av utskottetoch fastlagts av . I samband därmed framhöll utskottet i sittbetänkande 1992/93:UU1 betydelsen av att utlandssamverkan inte står i strid medde utrikespolitiska målen. Bland dessa nämndes främjandet av demokrati, avmänskliga rättigheter, av avspänning och nedrustning samt av en höjdlevnadsnivå i de fattiga länderna. Utskottet avstyrkte vid sin prövning ocksåförslag om en avveckling av krigsmaterielexporten.Enligt utskottets uppfattning äger tidigare gjorda ställningstagandenalltjämt giltighet. Någon anledning att särskilt ta fasta på antaletköparstater finns inte.I anledning av motion 1994/95:U1 (mp) yrkande 4 vill utskottet hänvisa tillsin tidigare behandling av den nya krigsmateriellagstiftningen (bet.1992/93:UU1) och den vikt som utskottet då fäste vid situationen beträffande demänskliga rättigheterna i de länder som kan bli aktuella för utlandssamverkanpå krigsmaterielområdet. Utskottet understryker ånyo att uppfyllandet av avMR-kriteriet är ett centralt villkor för att tillstånd för svenskkrigsmaterielexport skall beviljas.Med det anförda anser utskottet yrkande 4 i motion 1994/95:U1 (mp) besvarat.Motionerna 1994/95:U1 (mp), yrkande 1 (delvis), 1993/94:U410 (fp), yrkande 1,1993/94:Sf608 (-), yrkande 2, 1993/94:Sf622 (v), yrkande 4, och 1993/94:U413(s), yrkande 2, avstyrks.Ett program för omställning av vapenindustrin till civil produktion bör,enligt motion 1993/94:Sf622 (v), yrkande 5, utarbetas.Utskottet anser inte att de av motionärerna angivna skälen motiverar attriksdagen uppdrar åt regeringen att utarbeta en plan för omställning av svenskkrigsmaterielindustri.Därmed avstyrks motion 1993/94:Sf622 (v), yrkande 5.Sverige bör enligt motion 1994/95:U1 (mp), yrkande 7, internationellt verkaför en begränsning av vapenexporten.Utskottet noterar att frågan om kontroll av den internationella vapenhandelnsärskilt uppmärksammats vid FN:s generalförsamlings båda extra möten omnedrustning 1978 och 1982 och i samband med den av leddaFN-studien om nedrustning och utveckling (1984). har under en långföljd av år varit pådrivande i FN vad avser åtgärder för att stärka system förkontroll och övervakning av vapenproduktion och vapentransporter samt för attuppnå större öppenhet avseende internationella vapenöverföringar.I december 1991 antog , med sommedförslagsställare, en resolution om att upprätta ett internationellt registerför medlemsstaternas export och import av vissa kategorier av tyngre vapenfr.o.m. För första år, 1992, lämnade 83 avFN:s medlemsstater uppgifter om sin export och import avseende aktuellavapenslag. Inkomna uppgifter beräknas motsvara av den export av tyngrevapen som förekom . har sedan det inrättades lämnat uppgiftertill detta register. deltar även aktivt i motsvarande arbete inom ESK:ssäkerhetsforum i och i i .