bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — Inte heller får de utan stödav grundlagen av sådan anledning göra några ingripanden motprogrammet, filmen eller ljudupptagningen.De nu nämnda bestämmelserna utgör ett hinder för enkriminalisering enbart i lag av ett enstaka överlämnande av enbarnpornografisk film. De öppnar emellertid också för undantag igrundlagen för att göra en sådan kriminalisering möjlig.En lösning skulle således kunna vara att iyttrandefrihetsgrundlagen föra in en bestämmelse av innebörd attbestämmelserna i grundlagen inte hindrar att det meddelasföreskrifter i lag om straff för den som till annan överlämnaren film som innefattar en skildring av barn i pornografisk bilddär den som överlämnar filmen inte är ansvarig förbarnpornografibrott som utspridare.I frågan om var i yttrandefrihetsgrundlagen ett sådantundantag bör placeras kan först erinras om bestämmelserna i 3kap. 12 § om undantag från spridningsrätten. Enligt denparagrafen hindrar bestämmelserna i grundlagen nämligen inte attdet meddelas föreskrifter i lag om straff och särskildrättsverkan för den som1. förevisar pornografiska bilder på eller vid allmän platsgenom skyltning eller något liknande förfarande på ett sätt somkan väcka anstöt,2. utan föregående beställning med post eller på annat sätttillställer någon pornografiska bilder, eller3. bland barn och ungdom sprider filmer som genom sittinnehåll kan verka förråande eller medföra annan allvarlig faraför de unga.De uppräknade undantagen har det gemensamt att de inte tarsikte på material med ett innehåll som innefattaryttrandefrihetsbrott. När det gäller tvångsmedel ochrättegångsförfarande gäller också vanliga regler. Det nuaktuella undantaget gäller emellertid material där innehålletinnefattar yttrandefrihetsbrott. Mål som rör bestämmelser omingripanden på grund av innehållet i filmer handläggs i densärskilda rättegångsordning som föreskrivs iyttrandefrihetsgrundlagen. Eftersom barnpornografibrottinnefattande spridande av filmer handläggs i denna ordning böräven mål som rör ansvar för överlämnande av en barnpornografiskfilm handläggas i samma ordning.Det nu anförda talar för att undantaget inte bör föras inbland undantagen från spridningsrätten i 3 kap. 12 §. En lösningkan vara att i stället låta undantaget ta plats i 5 kap. somhandlar om yttrandefrihetsbrott. Det skulle där kunna föras in iform av en ny paragraf, 7 §, av innebörd att grundlagen intehindrar vad som är föreskrivet i lag om straff för den som tillannan överlämnar en film som innefattar en skildring av barn ipornografisk bild. Som förutsättning skall dock gälla att densom överlämnar filmen inte på grund därav är ansvarig enligtansvarighetsreglerna i 6 och 10 kap. yttrandefrihetsgrundlagen.Vidare bör föreskrifterna göra undantag för det fallöverlämnandet är försvarligt med hänsyn till omständigheterna.De nuvarande bestämmelserna om barnpornografibrott gör inteundantag för teckningar, animerade filmer och annat material sominte framträder som verklighetsbaserat. Eftersom den nuförordade utvidgningen av det straffbara området nära knyter antill gällande straffbestämmelser bör något undantag ej göras förskildringar som ej är av verklighetstrogen karaktär.Det är angeläget att principen om censurförbud och andraskyddsregler som gäller före en avsedd spridning tillallmänheten upprätthålls. Att i straffbestämmelsen inbegripaöverlämnande av filmer som inte är spridda iyttrandefrihetsgrundlagens mening skulle också gå utöver det idet föregående angivna motivet för en kriminalisering. Medfilmer bör därför i detta sammanhang avses sådana filmer påvilka yttrandefrihetsgrundlagen är tillämplig enligt 1 kap.10 §, dvs. filmer som sprids till allmänheten genom att spelasupp, säljas eller tillhandahållas på annat sätt.Med en sådan ändring av yttrandefrihetsgrundlagen skulle detsåledes bli möjligt att i bestämmelsen om barnpornografibrott i16 kap. 10 a § föra in en föreskrift om straff förden som till annan överlämnar en film med barnpornografisktinnehåll. Om den som tar emot filmen hade avsett att kopiera denoch sprida kopiorna vidare, kan den som överlämnar filmendärigenom ändå straffas. Man kan emellertid tänka sig fallet därden som överlämnar filmen påstår sig vara utgivare. Han skulledå kunna hävda att straffbestämmelsen om otillåtet överlämnandeegentligen riktar sig mot innehållet i filmen för vilket han somutgivare endast kan göras ansvarig enligt bestämmelserna omyttrandefrihetsbrottet barnpornografi. I många fall torde ensådan invändning med hänsyn till omständigheterna kunna lämnasutan avseende. Men där så inte kan ske skulle den nu föreslagnaregleringen inte få någon verkan. Emellertid kan en invändningfrån den som överlämnat filmen att han är utgivare av den resafrågan om han inte i stället kan göras ansvarig just föryttrandefrihetsbrottet. Den som anger sig som utgivare på enfilm kan med visst fog uppfattas ha för avsikt att hålla dentillgänglig för en vidare krets och ett överlämnande av filmenskulle kunna betraktas som ett första steg i förverkligandet avdenna avsikt.En kriminalisering av överlämnande av en barnpornografisk filmi enlighet med vad som har anförts innebär i realiteten enviss utvidgning av det straffrättsliga ansvaret för utspridareav barnpornografi som det blir tydligare var gränsengår mellan vad som är tillåtet och otillåtet.I fråga om den närmare utformningen av brottsbalksbestämmelsenhänvisas till författningskommentaren.Särskild rättsverkan i fråga om ekonomisk avbarnpornografibrottBakgrundI 5 kap. 6 § första stycket yttrandefrihetsgrundlagen finnsregler om särskild rättsverkan såvitt gäller brottet olagavåldsskildring. Bestämmelsen hänvisar till allmän lag, dvs. I det kapitlet finns regler om förverkande avegendom, företagsbot och annan särskild rättsverkan. Det är medstöd av sistnämnda bestämmelser som från brottet olagavåldsskildring kan neutraliseras. I grundlagsbestämmelsen nämnsinte barnpornografibrott. Yttrandefrihetsgrundlagens reglermedger således inte förverkande av det som hänför sig tillbarnpornografibrott. Inkomster från försäljning avbarnpornografi går således inte att komma åt på rättslig väg.Justitiekanslern har uppgett att i ett ärende som gällermisstanke om yttrandefrihetsbrotten barnpornografi och olagavåldsskildring har hos de personer som är inblandade ibrottsligheten påträffats stora penningbelopp. EnligtJustitiekanslern hade försäljningen av barnpornografi och olagavåldsskildring inbringat mycket stora inkomster under den tidverksamheten pågick. Ett visst belopp, , hade tagitsi beslag och sedermera belagts med kvarstad. Det synes enligtJustitiekanslern stå klart att betydande gjorts påbarnpornografibrottet.ÖvervägandenDet nu angivna problemet kan man komma till rätta med genomatt bestämmelsen om särskild rättsverkan i 5 kap. 6 § förstastycket yttrandefrihetsgrundlagen ändras så att den ocksåomfattar barnpornografibrott.Några rättegångsfrågorMål som rör bestämmelser om ingripanden på grund av innehålleti tryckta skrifter och filmer handläggs i den för grundlagarnasärskilda rättegångsordningen som syftar till vidast möjligayttrande- och informationsfrihet. Eftersom barnpornografiinnefattande spridande av tryckta skrifter och filmer handläggsi denna ordning bör även mål som rör ansvar för överlämnande avbarnpornografisk film och om konfiskering av tryckta skrifteroch filmer enligt de föreslagna nya reglerna handläggas i sammaordning.Om forum för brottmål som handläggs som tryck- elleryttrandefrihetsmål finns bestämmelser i 7 kap. lagen (1991:1559)med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden. Utgångspunkten förforumreglerna är att anknytningspunkten bör vara där dentilltalade har sitt hemvist. Avgörande för var tryckfrihets-eller yttrandefrihetsmål skall tas upp är dock i fråga omperiodiska skrifter och om filmer den ort där skriften ellerfilmen utgavs. I sista hand skall den ort där skriften ellerfilmen anträffas vara avgörande för var målet skall tas upp. Motbakgrund härav bör ett mål om ansvar för överlämnande av en filmeller en ansökan om konfiskering enligt de föreslagna nyareglerna tas upp vid den tryckfrihetsdomstol som är behörig attta upp mål för den ort där den tilltalade eller svaranden harsitt hemvist.För att undvika stora kostnader och andra olägenheter bör detemellertid föreskrivas om en möjlighet att väcka åtal vid en ochsamma tryckfrihetsdomstol om det är fråga om flera personer somåtalas och t.ex. den ene åtalas för yttrandefrihetsbrott pågrund av innehållet i filmen och den andre på grund avöverlämnandet. Av samma skäl bör det föreskrivas om en möjlighetatt en domstol får ta upp flera mål rörande ansvar föröverlämnande av samma upplaga av en film, även om enligthuvudregeln åtal skall väckas vid skilda tingsrätter. Detsammabör gälla vid ansökan om konfiskering enligt någon av deföreslagna nya bestämmelserna.Upprättade lagförslagI enlighet med det anförda har upprättats förslag till1. lag om ändring i tryckfrihetsförordningen,2. lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen,3. lag om ändring i ,4. lag om förverkande av barnpornografi,5. lag om ändring i lagen (1991:1559) med föreskrifter påtryckfrihetsförordningens och yttrandefrihetsgrundlagensområden.Lagförslagen har tagits in i en underbilaga till dennapromemoria.I de delar som rör konfiskering och förverkande avbarnpornografi har lagförslagen utformats i överensstämmelse medvad Lagrådet föreslagit i sitt yttrande över de lagförslag iämnet som regeringen remitterade till Lagrådet den 17 mars 1994.FörfattningskommentarerFörslaget till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen7 kap. 7 §I första stycket i denna paragraf anges att tryckt skrift fårkonfiskeras om den innefattar tryckfrihetsbrott. En trycktskrift kan innefatta tryckfrihetsbrott endast om den är utgivenpå sätt som anges i 1 kap. 6 §. I andra stycket anges vadkonfiskering innebär, nämligen att alla exemplar som är avseddaför spridning skall förstöras.I ett nytt tredje stycke föreskrivs en utvidgning avkonfiskeringsinstitutet till att gälla även redan spriddaexemplar. Den nya bestämmelsen gäller tryckta skrifter sominnefattar barnpornografi som är av verklighetstrogen karaktär.Sådana barnpornografiska bilder i tryckta skrifter som inteinnefattar en verklighetstrogen skildring skall alltså intekunna konfiskeras på den nya grunden. De flesta tecknade bilderkan därför antas komma att falla utanför den utvidgademöjligheten till konfiskering. Vidare skall det inte varamöjligt att på denna grund konfiskera bilder som utgör t.ex. ettför ögat synbart montage av andra bilder som uppenbart inteskildrar något verkligt. Förvanskade eller på annat sättkonstruerade bilder som kan uppfattas som en skildring urverkligheten skall dock kunna konfiskeras enligt den nyabestämmelsen. Bilden måste dock vara pornografisk på sätt somavses i 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen.Alla utgivna exemplar, dvs. även spridda exemplar sompåträffas hos t.ex. en enskild person, får konfiskeras.Möjligheten till konfiskering föreligger även efter det att deteventuella brottet som begicks när skriften gavs ut harpreskriberats. Huruvida denna gärning var försvarlig eller intefår inte direkt betydelse för konfiskeringsfrågan. Ibestämmelsen anges nämligen inte att skildringen skall innefattabarnpornografibrott. Det sägs i stället att den måste innefattaen skildring av barn i pornografisk bild.För att markera att tvångsmedel inte skall utnyttjas endast isyfte att utreda om en enskild innehar barnpornografiska trycktaskrifter har som ytterligare förutsättning föreskrivits attexemplaren skall ha påträffats i samband med en förundersökning.Det är inte nödvändigt att förundersökningen skall avse justbarnpornografibrott. Den kan också gälla andra brott mot allmänordning som avser skildringar i pornografisk bild eller avsexuella handlingar eller av våld eller tvång mot person. Ocksåexemplar som påträffas i samband med förundersökning medanledning av misstanke om sexualbrott får konfiskeras.9 kap. 5 §Paragrafen innehåller bestämmelser om konfiskering utansamband med att åtal väcks. I ett nytt andra styckeföreskrivs att Justitiekanslern får ansöka om en skriftskonfiskering med stöd av den nya lydelsen av 7 kap. 7 §. Tillskillnad mot vad som gäller enligt första stycket i förevarandeparagraf, förs talan här mot en annan person, nämligen den somägde, hade skriften i sin besittning eller på annat sättförfogade över den. Den parten blir således svarande i målet.Genom hänvisningen i 12 kap. 1 § till 9 kap. 5 § skall mål somrör konfiskering enligt 7 kap. 7 § tredje stycket handläggas somtryckfrihetsmål. skall alltså pröva om den tryckta skrifteninnefattar en barnpornografisk skildring och om den är avverklighetstrogen karaktär.10 kap. 1 §Genom en ny andra mening i första stycket medges attbeslag läggs även på sådan barnpornografisk tryckt skrift somavses i den nya lydelsen av 7 kap. 7 § tredje stycket och sompåträffas i samband med sådan förundersökning som anges där. Föratt inte de särskilda reglerna om tid för åtals väckande och omverkställighet av beslag i 10 kap. skall bli tillämpliga,hänvisas till vad som i 10 kap. 14 § (i dess lydelse enligt bet.1993/94:KU25) föreskrivs om utredningsbeslag. Bestämmelsen omstraff för spridande av tryckt skrift som tagits i beslag(6 kap. 3 § andra stycket) bör inte vara tillämplig på beslagav nu avsett slag.12 kap. 14 §Genom en ändring i första stycket får den som är svarandei ett mål om konfiskering som handläggs i samma mål där enperson åtalats för att vara ansvarig för innehållet i skriftenstå tillbaka för den sistnämndes processhandlingar såsomhänskjutande av målet direkt till rättens avgörande ochuteslutning av jurymän. En tilltalads rätt går alltså här föreden mot vilken talan endast förs om konfiskering.Genom en ändring i andra stycket görs klart att, om talanförs endast om konfiskering på grund av den nya bestämmelsen i 7kap. 7 § tredje stycket, det inte är rätten som utesluterjurymännen, vilket är fallet vid ansökningsmål enligt 9 kap. 5 §första stycket. Enligt en ny andra mening i stycket skallbestämmelsen om att rätten utesluter jurymän dock gälla i de nyakonfiskationsfallen, om någon svarandepart inte finns ellerstämning här i riket inte kan delges honom.Förslaget till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen5 kap. 6 §I första meningen i första stycket i paragrafen anges att enfilm eller en ljudupptagning som innefattar ettyttrandefrihetsbrott får konfiskeras. Hänvisningen i andrameningen i första stycket till vad som är föreskrivet i lag omsärskild rättsverkan i övrigt utvidgas till att inte bara avsebrottet olaga våldsskildring utan också barnpornografibrott. Förolaga våldsskildring och barnpornografibrott kommer därmed attgälla samma regler om särskild rättsverkan. Det blir därigenommöjligt att t.ex. förverka vinningen från ettbarnpornografibrott.I ett nytt tredje stycke föreskrivs en utvidgning avkonfiskeringsinstitutet såvitt gäller filmer som innefattarbarnpornografi av verklighetstrogen karaktär. Den nyabestämmelsen innebär att även spridda exemplar kan konfiskeras.Att icke utgivna filmer inte kan konfiskeras framgår av 1 kap.10 § samt av att ingen ändring görs i bl.a. 1 kap. 3 § och 3kap. 8 §.5 kap. 7 §Paragrafen är ny.Genom den nya bestämmelsen öppnas en möjlighet för att i lagkriminalisera överlämnandet av en film som innefattar enbarnpornografisk skildring där den som överlämnar filmen intekan göras ansvarig för yttrandefrihetsbrott.För att överlämnandet skall kunna föranleda ingripande enligtbestämmelse i vanlig lag förutsätts att filmen har givits ut.Bestämmelsen i vanlig lag om straff för överlämnande av filmtill annan kan således inte omfatta filmer som inte harutgivits, men som skall utges. Meddelarfriheten berörs sålundainte till den del den avser överlämnande av en sådan inte redanutgiven film. Däremot medger den nya bestämmelsen att den somöverlämnar en redan utgiven film kan dömas för överlämnandet,även om det sker t.ex. till en nyhetsredaktion för att den skallgöra en ny film för ny utgivning. Det försvarlighetsrekvisit sombestämmelsen ställer upp som krav för en kriminalisering ivanlig lag torde dock i många fall kunna föranleda bedömningenatt ett sådant överlämnande inte medför ansvar.I paragrafen finns ingen hänvisning till vad som i lag ärföreskrivet om särskild rättsverkan. De föreslagna reglerna i 5kap. 6 § om konfiskering av barnpornografiska filmer sompåträffas i samband med förundersökning gör nämligen en sådanhänvisning obehövlig.7 kap. 1 §Genom en ny andra mening i första stycket blir vad somsägs i bestämmelserna i 9 kap. 2 § första styckettryckfrihetsförordningen om tryckfrihetsbrott tillämpliga påöverlämnande av barnpornografisk film enligt den nyabestämmelsen i 5 kap. 7 §. Enligt de angivna bestämmelserna itryckfrihetsförordningen är Justitiekanslern ensam åklagare imål om tryckfrihetsbrott. Ingen annan än Justitiekanslern fårinleda förundersökning rörande tryckfrihetsbrott. Vidare gälleratt endast Justitiekanslern och rätten får besluta omtvångsmedel med anledning av misstanke om sådant brott, om ejannat är föreskrivet i tryckfrihetsförordningen.7 kap. 2 §Paragrafen innehåller bestämmelser om konfiskering utansamband med att åtal har väckts. I ett nytt andra styckeföreskrivs att Justitiekanslern får ansöka om en filmskonfiskering med stöd av den nya lydelsen av 5 kap. 6 §. Tillskillnad mot vad som gäller enligt förevarande paragrafs förstastycke, förs talan här mot en annan person, nämligen den somägde, hade skriften i sin besittning eller på annat sättförfogade över den. Den parten blir alltså svarande i målet.Enligt 9 kap. 1 § skall vad som sägs i 12 kap.tryckfrihetsförordningen om rättegången i tryckfrihetsmål gällaockså i fråga om motsvarande mål som avser filmer. skallalltså pröva om filmen innefattar en barnpornografisk skildringoch om den är av verklighetstrogen karaktär.7 kap. 3 §Paragrafen innehåller bestämmelser om beslag. Hänvisningen iförsta stycket första meningen till 10 kap.tryckfrihetsförordningen ändras så att den gäller bestämmelserom beslag i allmänhet av tryckta skrifter, filmer ochljudupptagningar och inte bara beslag på grund avtryckfrihetsbrott och yttrandefrihetsbrott.9 kap. 1 §Paragrafen innehåller föreskrifter som innebär attbestämmelserna om rättegången i tryckfrihetsmål skall gällaockså i fråga om motsvarande mål som avser radioprogram, filmeroch ljudupptagningar vilka benämns yttrandefrihetsmål. I en nytredje mening i första stycket föreskrivs att också mål omansvar för överlämnande av barnpornografisk film som avses i 5kap. 7 § skall handläggas som yttrandefrihetsmål.Förslaget till lag om ändring i brottsbalken16 kap. 10 a §I paragrafen görs ett tillägg av innebörd att även den sominte framställer eller sprider utan endast till annan överlämnaren film, ett videogram eller en annan upptagning med enskildring av barn i pornografisk bild gör sig skyldig tillbarnpornografibrott. Som förutsättning skall dock gälla attfilmen, videogrammet eller upptagningen är spridd i den meningsom avses i 1 kap. 10 § yttrandefrihetsgrundlagen. På sätt somanges i grundlagsbestämmelsen skall det vara fråga om filmer,videogram eller andra upptagningar som har spritts tillallmänheten genom att spelas upp, säljas eller tillhandahållaspå annat sätt. Ett videogram som i den angivna meningen inte ärspritt och som överlämnas till annan faller alltså utanförbestämmelsens tillämpningsområde. Är det fråga om överlämnandesom kan bedömas som spridning skall givetvis dömas förspridningsbrottet och inte för överlämnandet. I detta sammanhangkan erinras om bestämmelserna om preskription i 7 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen. Enligt andra stycket i den paragrafenär den tid inom vilken allmänt åtal för yttrandefrihetsbrottskall väckas beträffande filmer från det att filmenlämnades ut för spridning. I fråga om barnpornografibrott gällerdock vad som är föreskrivet i lag om tid för väckande av talan.Ett i och för sig straffbart överlämnande skall inte föranledaansvar om överlämnandet med hänsyn till omständigheterna ärförsvarligt. Försvarlighetsrekvisitet torde i detta sammanhangfå samma innebörd som det nu har beträffande skildrings- ochspridningsbrottet. Detta torde medföra att t.ex. en meddelare(jfr 1 kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen) som till ennyhetsredaktion överlämnar en film för ett offentliggörande pånytt, i många fall undgår straffansvar. Detsamma bör gällaöverlämnande till myndigheter, t.ex. Justitiekanslern ochBiografbyrån, och till organisationer som bedriver en seriösstöd- och informationsverksamhet.Förslaget till lag om förverkande av barnpornografiEnligt lagen skall barnpornografiska skildringar som avses i16 kap. 10 a § som påträffas i samband medförundersökning förklaras förverkade, om skildringarna är avverklighetstrogen karaktär och det inte finns särskilda skäl motatt de förverkas.I fråga om beslag av sådana skildringar tillämpasbestämmelserna i rättegångsbalken.Alla barnpornografiska skildringar som påträffas skall dockinte förverkas. En sådan begränsning ligger redan i detförhållandet att förverkande får ske endast av sådanaskildringar som påträffas i samband med förundersökning medanledning av misstanke om sexualbrott eller brott mot allmänordning som avser skildringar i pornografisk bild eller avsexuella handlingar eller av våld eller tvång mot person. Vidareskall förverkande inte ske om det finns särskilda skäl som talarmot det. Ledning kan här hämtas i vad som skall utgöraförsvarlig gärning enligt 16 kap. 10 a § brottsbalken.Skildringar som innehas i t.ex. seriöst forskningssyfte tordeman därför kunna underlåta att förverka.Kan skildringen förverkas enligt bestämmelserna i brottsbalkenskall förevarande lag inte tillämpas. För skildringar somomfattas av tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen gäller dessa grundlagars bestämmelserom konfiskering.Förslaget till lag om ändring i lagen (1991:1559) medföreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden7 kap. 1 §I paragrafen har införts en hänvisning till den föreslagna nya7 kap. 3 a §.7 kap. 3 a §Paragrafen är ny.I den nya bestämmelsen föreskrivs att avgörande för varansökan skall göras enligt de föreslagna nya bestämmelserna omkonfiskering i 9 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen och 7 kap. 2§ yttrandefrihetsgrundlagen är den ort där svaranden har sitthemvist. Om det inte är känt var han har sitt hemvist eller omhan inte har hemvist här i landet skall bestämmelserna ikapitlets 2 och 3 §§ om forum i tryckfrihets- ochyttrandefrihetsmål gälla.Vidare föreskrivs att avgörande för var åtal skall väckas omansvar för sådant överlämnande av film som avses i denföreslagna nya 5 kap. 7 § är den ort där den tilltalade har sitthemvist. Om det inte är känt var han har sitt hemvist eller omhan saknar hemvist här i landet, skall bestämmelserna ikapitlets 3 § om forum i yttrandefrihetsmål gälla.7 kap. 7 a §Paragrafen är ny.Om det förekommer flera mål varav ett rör ansvar för sådantöverlämnande av film som avses i den föreslagna nya bestämmelseni 5 kap. 7 § eller ansökan om konfiskering enligt de föreslagnanya bestämmelserna i 9 kap. 5 § tryckfrihetsförordningen eller 7kap. 2 § yttrandefrihetsgrundlagen, ges enligt förevarandeparagraf en möjlighet att ta upp samtliga mål vid en och sammadomstol som är behörig att ta upp tryckfrihetsmål. Har mål pådetta sätt tagits upp vid samma tingsrätt, skall de enligttredje stycket handläggas i en rättegång, om inte synnerligaskäl talar mot det.Justitiekanslern är ensam behörig åklagare i mål om ansvar föröverlämnande av film och om konfiskering och är således ensambehörig att hos rätten begära att åtal för sådant brott ochansökan om konfiskering skall tas upp vid annan domstol än densom anges enligt den föreslagna huvudregeln i 3 a §.Rättens ställningstagande i saken kan inte överklagassärskilt.1.