bet · GI01LU3 · 1994-11-15 00:00:00 — I betänkandet behandlar utskottet regeringens proposition1993/94:251 om förmynderskapslagstiftningen jämte två motioner.Den ena motionen, som väckts med anledning av propositionen, rörfrågan om förvaltningen av försäkringsbelopp som tillfaller enomyndig. I den andra motionen, som väckts /94, tas upp frågor om förvaltning av omyndigsvärdehandlingar och ställföreträdares skyldighet att ge in enförteckning till överförmyndaren över egendom som tillfallit denomyndige.I propositionen lämnas ingående förslag om ändrade reglerbeträffande förmyndares, förvaltares och gode mäns förvaltningav egendom samt tillsynen över sådan förvaltning. Syftet medförslagen är att modernisera reglerna på området och anpassadessa till dagens situation. Reformen innebär en avregleringutan att berättigade skyddsintressen sätts åt sidan. Förslagenbygger också på principen att domstolarna skall handlägga enbartsådana frågor som verkligen kräver domstolsprövning. Deförmynderskapsärenden som är av övervägande förvaltningsnaturbör sålunda handläggas av förvaltningsmyndigheter och inte avdomstolar.Med tillämpning av dessa principer föreslås i propositionenatt de särskilda reglerna om redovisning och kontroll avförmyndares förvaltning skall inskränkas väsentligt beträffandeföräldrars förvaltning av barns egendom. Som huvudregel skallgälla att överförmyndarens kontroll av föräldraförvaltningarskall vara inriktad på fall där värdet på barnets tillgångaröverstiger åtta gånger basbeloppet enligt lagen om allmänförsäkring. För förordnade förmyndare, gode män och förvaltareskall i huvudsak nuvarande regler gälla. Vid sidan av attegendom kan överlämnas till särskild förvaltning öppnas enligtförslaget en möjlighet att ställa förvaltningen av viss egendomunder kontroll. Sådan särskild överförmyndarkontroll skall gällaför egendom som har tillfallit en underårig genom gåva, arv,testamente eller förmånstagarförordnande vid försäkring, om dethar föreskrivits i ett gåvovillkor, ett testamentsförordnandeeller ett förmånstagarförordnande.Förmynderskap, godmanskap och förvaltarskap skall enligtförslaget inte längre skrivas in vid domstol. Tingsrätternaföreslås dock ha kvar ärenden som rör förordnande ochentledigande av förmyndare. Domstolarna skall vidare behållauppgiften att besluta om anordnande, omprövning och upphörandeav förvaltarskap och godmanskap enligt 11 kap. 4 §föräldrabalken. Frågorna om förordnande och entledigande avförvaltare och sådan god man föreslås flyttade från domstolarnatill överförmyndarna. Behörigheten att fatta beslut omförordnande av god man enligt 11 kap. 1--3 §§ föräldrabalkenskall enligt förslaget som huvudregel flyttas från tingsrätternatill överförmyndarna. Överförmyndarens beslut skall kunnaöverklagas till tingsrätt.Enligt propositionen skall vidare tillsynen överöverförmyndarna flyttas från tingsrätterna till länsstyrelserna.Vårdnads- och förmynderskapsbegreppen föreslås i propositionenrenodlade. Om inte någon av ett barns föräldrar kan varavårdnadshavare skall vårdnaden anförtros åt en eller tvåsärskilt förordnade vårdnadshavare. De särskilt förordnadevårdnadshavarna skall också därigenom bli förmyndare för barnet,om inte särskilda skäl talar däremot.De nya reglerna skall enligt förslaget träda i kraft den 1juli 1995.Utskottet tillstyrker propositionen med några smärrelagtekniska justeringar samt avstyrker motionerna. I proposition 1993/94:251 föreslår regeringen() -- efter hörande av Lagrådet -- attriksdagen antar de i propositionen framlagda förslagen till1. lag om ändring i ,2. lag om ändring i ,3. lag om ändring i ,4. lag om ändring i lagen (1904:26 s. 1) om vissainternationella rättsförhållanden rörande äktenskap ochförmynderskap,5. lag om ändring i lagen (1904:48 s. 1) om samäganderätt,6. lag om ändring i lagen (1921:159) med vissa bestämmelser omförmynderskap för omyndig medlem av det kungliga huset,7. lag om upphävande av lagen (1924:322) om vård av omyndigsvärdehandlingar,8. lag om ändring i lagen (1946:807) om handläggning avdomstolsärenden,9. lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag,10. lag om ändring i lagen (1964:143) om bidragsförskott,11. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100),12. lag om ändring i lagen (1984:1095) om förlängtbidragsförskott för studerande,13. lag om ändring i bankrörelselagen (1987:617),14. lag om ändring i lagen (1987:813) om homosexuella sambor,15. lag om ändring i lagen (1989:14) om erkännande ochverkställighet av utländska vårdnadsavgöranden m.m. och omöverflyttning av barn,16. lag om ändring i aktiekontolagen (1989:827),17. lag om ändring i lagen (1990:773) om särskiltpensionstillägg till folkpension för långvarig vård av sjukteller handikappat barn,18. lag om ändring i lagen (1993:1323) om ändring i kyrkolagen(1992:300).Lagförslagen har intagits som bilaga 1 till betänkandet. Motion väckt med anledning av proposition 1993/94:2511994/95:L1 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omskärpt reglering beträffande bankspärr av försäkringsbelopp.Motion väckt under den allmänna motionstiden /941993/94:L410 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om lagen om vård av omyndigs värdehandlingar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av beloppsgräns i samband medarvsavstående. Allmän bakgrundFöräldrabalken (FB) skiljer mellan vårdnad och förmynderskap.Den som har hand om vårdnaden har ett ansvar för barnetspersonliga förhållanden och skall bl.a. se till att barnetsbehov av omvårdnad, trygghet och en god fostran blirtillgodosedda (6 kap. 2 § FB). Vårdnadshavaren företräder ocksåbarnet i personliga angelägenheter (6 kap. 11--13 §§ FB). Hiträknas bl.a. slutande av arbetsavtal. Förmyndaren å sin sida haratt sörja för den omyndiges person samt att förvalta denomyndiges förmögenhet och företräda honom i andra angelägenheterän de personliga (13 kap. 1 § FB).Enligt huvudregeln i FB är föräldrar vårdnadshavare för sinabarn (6 kap. 2 §). Enligt 10 kap. 2 § FB är båda föräldrarnagemensamt förmyndare för barn som står under deras vårdnad, deär legala förmyndare. För barn som står under vårdnad avendast den ene av sina föräldrar är denne ensam förmyndare.Föräldrars ställning som förmyndare följer alltså utan särskiltbeslut av deras egenskap av vårdnadshavare. Om ingendera av ettbarns föräldrar är lämplig som vårdnadshavare eller om bådaföräldrarna har avlidit, skall en eller flera förmyndareförordnas särskilt (6 kap. 7--9 §§ FB). Förmyndaren blir dåockså vårdnadshavare för barnet.Även en vuxen person kan behöva bistånd med att förvalta sinegendom, bevaka sin rätt m.m. I 11 kap. FB finns bestämmelser omatt rätten i olika situationer skall förordna en god man föratt företräda personer som av skilda anledningar inte i fullutsträckning kan representera sig själva. Sålunda skall rätten,om någon på grund av sjukdom, hämmad förståndsutveckling,försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöverhjälp med att bevaka sin rätt, förvalta sin egendom eller sörjaför sin person, förordna god man för honom, om det behövs (11kap. 4 §). Andra typer av godmanskap är mera begränsade ochavser ofta vissa speciella uppgifter, t.ex. att bevakabortovarandes eller okända arvingars eller testamentstagaresrätt vid utredningen av ett dödsbo (se bl.a. 11 kap. 1--3 §§).En närmare redogörelse för godmanskapen lämnas i avsnittetBehörigheten att fatta beslut i förmynderskapsärenden nedan.Om någon, beträffande vilken det föreligger en sådan situationsom sägs i 11 kap. 4 § FB, är ur stånd att vårda sig eller sinegendom, får rätten förordna förvaltare för honom ellerhenne (11 kap. 7 § FB). Förvaltare får dock inte förordnas, omdet är tillräckligt att god man förordnas eller att den enskildepå något annat mindre ingripande sätt får hjälp. Kännetecknandeför förvaltarskapet är att den för vilken förvaltare förordnas,till skillnad från vad som gäller vid godmansförordnande,förlorar sin rättshandlingsförmåga helt eller delvis och attförvaltaren i motsvarande utsträckning får rätt att ingårättshandlingar för sin huvudmans räkning.Tingsrätten beslutar enligt gällande regler om anordnande avförvaltarskap och godmanskap samt förordnar och entledigarförmyndare, förvaltare och gode män. Vissa förmynderskap samtgodmanskap och förvaltarskap skall skrivas in hos tingsrätten(12 kap. 1 och 2 §§ FB). Beslut om inskrivning antecknas i dens.k. förmynderskapsboken som förs kommunvis.Såväl föräldrars som andra ställföreträdares förvaltning stårunder tillsyn av överförmyndarna (se 17 kap. FB).Överförmyndare väljs en för varje kommun (19 kap. 1 § FB).Kommunerna kan dock besluta att i stället för överförmyndareinrätta en överförmyndarnämnd. Överförmyndarna bestämmer istor utsträckning hur de förvaltade medlen skall användas ochplaceras. Föräldrar och andra ställföreträdare har vidare enlångtgående redovisningsskyldighet för förvaltningen gentemotöverförmyndaren.Överförmyndarnas verksamhet står under tillsyn avtingsrätterna (19 kap. 18 § FB). Tillsynen skall i första handske genom årliga inspektioner.Propositionens allmänna inriktningI propositionen pekas på att de gällandeförvaltningsreglerna på förmynderskapsområdet i huvudsak gårtillbaka förmynderskapslag. Regleringen kännetecknasframför allt av en strävan att skapa trygghet för att denomyndiges medel bevaras och ger en skälig avkastning. Enligtpropositionen är det uppenbart att lagstiftningen även ifortsättningen bör bygga på den principen. Mot dagens regler kandet dock anföras att de är mycket detaljerade och många av demdessutom svårtolkade. Regelsystemet speglar enligt propositionenen äldre tids syn på ekonomiska förhållanden. Det kan, anförsdet, starkt ifrågasättas om det verkligen behövs en såingripande reglering som den nuvarande för att lagstiftningenssyfte skall tillgodoses.I propositionen framhålls att de nuvarande reglerna i principinte gör skillnad mellan fall när det är den omyndiges föräldrarsom är förmyndare och den situationen att förmynderskapet utövasav en särskilt förordnad förmyndare. Det kan därför ifrågasättasom det inte bör gälla olika förvaltningsregler beroende på vemsom är förmyndare. I de flesta fall har föräldrar en naturligintressegemenskap med sina barn, vilken i regel inte har någonmotsvarighet när förmyndaren är särskilt förordnad. Det kanockså, anförs det vidare, på goda grunder ifrågasättas om detnuvarande detaljerade systemet har en förankring hos det storaflertalet föräldrar som har hand om sina barns egendom. Enligtpropositionen talar således övervägande skäl för att tiden ärmogen för en modernisering av reglerna om ställföreträdaresförvaltning av myndlingars egendom och särskilt med inriktningpå en minskad detaljstyrning vad gäller föräldrars förvaltning.I propositionen pekas vidare på att lagstiftning som rördomstolarnas verksamhet präglats av en strävanatt renodla verksamheten. Med det avses att domstolarna iprincip bör handlägga endast ärenden som verkligen kräverdomstolsprövning och syssla med endast sådana uppgifter somfaller inom ramen för vad som kan kallas rättskipning i egentligmening. I propositionen görs bedömningen att nämnda princip börgälla även på förmynderskapsområdet. De förmynderskapsärendensom är av övervägande förvaltningsnatur bör sålunda handläggasav förvaltningsmyndigheter.I propositionen föreslås också att vårdnads- ochförmynderskapsbegreppen renodlas. Om ingen av ett barnsföräldrar kan vara vårdnadshavare, skall vårdnaden anförtros åten eller två särskilt förordnade vårdnadshavare. De särskiltförordnade vårdnadshavarna skall också därigenom bli förmyndareför barnet, om inte särskilda skäl talar mot det. På detta sättbetonas enligt propositionen starkare att vårdnaden är detprimära.Propositionen grundas på förslag som lämnats avFörmynderskapsutredningen i betänkandet (SOU 1988:40) Föräldrarsom förmyndare. I betänkandet behandlas frågor om förvaltningenav egendom som tillhör en underårig eller den som har god maneller förvaltare. Vidare behandlas överförmyndarnas ochtingsrätternas verksamhet på förmynderskapsområdet. Frågor omöverförmyndarnas och tingsrätternas hantering avförmynderskapsärenden behandlas även av ibetänkandet (SOU 1991:106) Domstolarna inför 2000-taletArbetsuppgifter och förfaranderegler. Även den utredningensöverväganden i nämnda hänseenden ligger till grund för förslageni förevarande proposition.EgendomsförvaltningenGällande ordning i huvuddragDen som är förmyndare för ett barn, i regel föräldrarna,ansvarar i denna egenskap i princip för förvaltningen av barnetsmedel. Den omyndige råder dock i princip själv över sinaarbetsinkomster och över egendom som har tillfallit honom genomgåva eller testamente med villkor att egendomen skall förvaltasav den omyndige själv (9 kap. 3 och 4 §§ FB). Vidare kan den somvill ge eller testamentera egendom till en omyndig eller sättain en omyndig som förmånstagare till försäkring förordna attegendomen skall stå under särskild förvaltning av annan änförmyndaren, utan bestämmanderätt för denne (13 kap. 1 § andrastycket FB).Föräldrars, liksom förordnande förmyndares, gode män ochförvaltares förvaltning, är vidare underkastade en omfattandesamhällskontroll. Motsvarande kontroll gäller ocksåförordnade förmyndares, gode män och förvaltares förvaltning.Gällande regelsystem innehåller t.ex. ingående bestämmelser omhur omyndigas medel skall placeras. Reglerna härom finns i 15kap. FB och i KK (1974:1048) om placering av omyndigs medel m.m.Huvudprincipen är att pengar skall sättas in på räntebärandekonto hos bank. Efter insättningen är kontot i princip spärratpå så sätt att pengarna får tas ut endast efter samtycke avöverförmyndaren. Undantag gäller dock beträffande medel sombehövs för den omyndiges underhåll eller för vården av hansegendom. Sådana medel får sättas in på ospärrat konto.Ställföreträdarna får också placera barnens tillgångar ivärdehandlingar. Vissa värdehandlingar får införskaffas utanöverförmyndarens samtycke, medan andra, t.ex. aktier, endast fårförvärvas efter att samtycke har lämnats. Om värdet av denomyndiges -- eller den som företräds av en god man ellerförvaltare -- värdehandlingar uppgår till mer än två basbelopp,skall handlingarna deponeras i bank och får inte tas därifrånutan tillstånd av överförmyndaren. Bankernas skyldigheterrörande förvaring och förvaltning av deponerade värdehandlingarregleras i lagen (1924:322) om vård av omyndigs värdehandlingar.Även andra åtgärder av förmyndarna kräver samtycke avöverförmyndaren. Bl.a. gäller det tagande av lån för denomyndiges räkning och förfogande över fast egendom som denomyndige äger.Ställföreträdarna har också en långtgåenderedovisningsskyldighet gentemot överförmyndaren (16 kap. 2 och 5§§ FB). De skall sålunda i princip ge in förteckningar överegendom som tillfaller den omyndige samt lämna årsräkningar meden redogörelse för sin förvaltning.Propositionens förslagNär det gäller föräldrars förvaltning av sina barnsegendom föreslås i propositionen att det område som skallkontrolleras av överförmyndarna i princip avgränsas från detokontrollerade området genom en beloppsgräns. Ett värdemotsvarande åtta gånger basbeloppet enligt lagen om allmänförsäkring (1962:381) föreslås därvid som lämpligt gränsvärde.I propositionen föreslås vidare att den kontrolleradeförvaltningen bör upphöra först om tillgångarna sjunkit i värdei så väsentlig grad att det med tillräcklig säkerhet kan slåsfast att värdenedgången inte endast är tillfällig. Förvaltningenbör därför övergå till att vara fri, om värdet av egendomensjunker under hälften av beloppsgränsen för kontrolleradförvaltning.Att överförmyndarkontroll inträder innebär att föräldrarnainom efter det att värdet på en omyndigs tillgångaröverstigit nämnda gränsbelopp skall ge in en förteckningöver egendomen till överförmyndaren. Detsamma gäller om egendomtillfallit en omyndig med villkor om att förvaltningen av denskall stå under överförmyndarens kontroll (särskildöverförmyndarkontroll). Föräldrarna skall vidare, om egendomensvärde överstiger gränsbeloppet, lämna in en årsräkning överförvaltningen till överförmyndaren. En sådan årsräkning skallockså alltid lämnas om barnen äger fast egendom.De föreslagna reglerna om överförmyndarkontroll innebär vidareatt värdehandlingar, t.ex. aktier, i princip skall säljas såsnart det lämpligen kan ske, om det inte är till fördel för denomyndige att en värdehandling behålls. Den omyndiges tillgångarfår dock utan överförmyndarens samtycke placeras i bl.a.obligationer, skuldförbindelser utfärdade avkreditmarknadsbolag, andelar i värdepappersfonder samtallemanssparande. Förvärv av aktier kräver enligt förslagetemellertid överförmyndarens samtycke. Beträffandepenningmedel innebär förslaget att medlen, om de inte behövsför den underåriges löpande behov och inte heller placeras ivärdehandlingar eller på annat godkänt sätt, skall görasräntebärande genom att sättas in på bank.Vad gäller uttag av bankmedel föreslås huvudregeln bli attföräldrar över huvud taget inte skall behöva samtycke härför avöverförmyndaren. Överförmyndaren skall emellertid ha kvarmöjligheten att vid behov föreskriva att penningmedel skallplaceras på spärrad räkning.I propositionen föreslås vidare att strängare regler skallvara kvar i fråga om vissa förvaltningsåtgärder och vissegendom, oavsett värdet på den förvaltade egendomen. Sålundakrävs enligt propositionen överförmyndarens samtycke föröverlåtelse av och inteckning i fast egendom samt upplåtelse avnyttjanderätt till sådan egendom. Kravet på överförmyndarenssamtycke för skuldsättning av barnet skall också finnas kvar.Någon förändring av det principiella förbudet för föräldrar attge bort sina barns egendom, såvida det inte är fråga omsedvanliga gåvor som inte står i missförhållande till barnetsekonomiska villkor, föreslås inte heller. Någon principiellförändring föreslås inte heller beträffande en omyndigsmöjligheter att driva rörelse. Sålunda får föräldrar över huvudtaget inte låta en omyndig driva rörelse, om han eller hon ärunder . Den som har fyllt 16 men inte skall dockenligt förslaget få driva bokföringspliktig rörelse endast medöverförmyndarens samtycke.I propositionen föreslås vidare att tvånget att deponeravärdehandlingar i bank skall upphöra och att lagen om vård avomyndigs värdehandlingar upphävs.Enligt propositionen skall belopp som tillfaller en underårigpå grund av arv eller testamente, av den som ombesörjerutbetalningen från dödsboet sättas in på spärrat konto i bank,om beloppet antingen är större än två basbelopp ellertillkommer den omyndige med villkor om särskildöverförmyndarkontroll. Detta skall gälla även i fråga omförsäkringsbelopp som tillfaller den underårige ellerutbetalning som härrör från individuellt pensionssparande.Utbetalaren skall genast underrätta förmyndaren ochöverförmyndaren om utbetalningen.I propositionen föreslås vidare att överförmyndaren, när detav särskild anledning behövs för att trygga förvaltningen,får bestämma bl.a. att reglerna om kontrollerad förvaltning helteller delvis skall tillämpas på en fri förvaltning, attpenningmedel skall sättas in på ett spärrat bankkonto som kräversamtycke för alla uttag, att värdehandlingar skall förvaltas avvärdepappersinstitut eller att betalning till den underårigeskall sättas in på ett spärrat konto.I propositionen föreslås också en möjlighet att överföraegendom med villkor om överförmyndarkontroll. Ett sådant villkorskall enligt förslaget kunna ges förutom vid gåva även itestamente eller som villkor i förmånstagarförordnande vidförsäkring eller vid pensionssparande. För att undvikasammanblandning med den kontroll som följer av FB:s huvudregelföreslås den nu angivna kontrollen kallas särskildöverförmyndarkontroll.När det gäller förvaltning som utövas av förordnadeförmyndare föreslås i propositionen att i stort sett sammaregler skall gälla som för de föräldraförvaltningar som avseregendom till ett värde över gränsen på åtta basbelopp.Vad sedan gäller gode män och förvaltare föreslås ipropositionen att de i förvaltningshänseende behandlas på sammasätt som förordnade förmyndare. Det innebär inte någon ändringav gällande rätt.MotionernaI motion 1994/95:L1 av (), som väckts medanledning av propositionen, anförs att föräldrar i princip börfå sköta barnens ekonomi utan inblandning av överförmyndare.Enligt motionären är dock en särreglering motiverad beträffandeförsäkringsbelopp som tillfaller underårig. Propositioneninnebär att sådana belopp skall sättas in på spärrat konto, omdet gäller större belopp än två basbelopp. Motionären anser attförslaget bör ändras så att alla försäkringsbelopp oavsettstorlek som tillfaller en omyndig obligatoriskt skall placeraspå spärrat konto i bank. En sådan reglering skulle enligtmotionären göra överförmyndarens roll mindre utsatt ocheliminera alla misstankar om godtycke vid spärrandet avförsäkringsbelopp endast i vissa fall. Detta skulle också,anförs det vidare, på effektivast möjliga sätt skydda barnensförsäkringsbelopp från att förbrukas till annat än barnetsbästa. I motionen hemställs att vad som sålunda anförts gesregeringen till känna.Enligt motion 1993/94:L410 av () omförmynderskap och omyndigs värdehandlingar, vilken väcktsunder den allmänna motionstiden , finns detaljer i gällandelagstiftning som det finns anledning att överväga. Till attbörja med anser motionären att vissa av en banks skyldigheter ifråga om förvar och förvaltning enligt lagen om vård av omyndigsvärdehandlingar, bl.a. skyldigheten att tillöverförmyndaren översända vissa uppgifter rörande förvaltningen,borde inskränkas till att gälla endast om tillgångarnaöverstiger två gånger basbeloppet. Motionären yrkar att vad somsålunda anförts bör ges regeringen till känna (yrkande 1).Motionären tar också upp frågan om en förmyndares skyldighet atttill överförmyndaren inge förteckning över den egendom somtillfaller en omyndig genom ett arvsavstående. Enligt motionenbör en nedre beloppsgräns införas för en sådan skyldighet.Riksdagen bör som sin mening ge regeringen till känna vad somsålunda anförts i motionen (yrkande 2).Utskottets bedömningUtskottet stöder propositionens huvudsyfte att förenklareglerna på förmynderskapsrättens område och anpassa dessa tilldagens förhållanden. Som framhålls i propositionen är detsärskilt angeläget att väsentligt inskränka kontrollreglernabeträffande föräldrars förvaltningar av sina barns egendom. Enförenkling av regelsystemet beträffande föräldrarsförvaltning måste innebära att ett större antal förvaltarskapprimärt ställs utanför överförmyndarens direkta kontroll.Härigenom får, som anförs i propositionen, överförmyndarnamöjlighet att koncentrera kontrollen på de förvaltarskap därkontroll framstår som särskilt motiverad.När det gäller frågan hur det kontrollerade området skallavgränsas vill utskottet erinra om att Förmynderskapsutredningenföreslog en avgränsning efter egendomens ursprung. Förslagetinnebar att föräldrarna i princip själva, utan inblandning frånöverförmyndaren, skulle få förvalta egendom som barnet fått igåva medan kontrollen skulle kvarstå vid förvaltning av egendomsom barnet fått genom arv eller testamente eller somförmånstagare till försäkring med anledning av dödsfall.Utskottet delar de farhågor som uttalas i propositionen för detillämpningssvårigheter en sådan princip torde leda till, bl.a.när det gäller att avgöra vilken egendom som omfattas avkontroll. Som anförs i propositionen är en regel som utgår frånen värdegräns betydligt enklare att tillämpa för såväl föräldrarsom överförmyndare; värdet på den omyndiges tillgångar, oavsetthur värdegränsen uppnås, avgör om överförmyndarkontrolleninträder. Gränsvärdet får emellertid inte sättas för lågt så atthuvudsyftet med reformen, att avlasta de flestaföräldraförvaltningar överförmyndarkontroll, urvattnas.Utskottet anser att den nivå på gränsbeloppet som föreslagits ipropositionen är väl avvägd.