bet · GH01AU17 · 1994-04-14 00:00:00 — Motionärerna motsätter sig dennasärbehandling, inte minst med tanke på de tänkbara effekternaför jämställdheten och frågan om sexuella trakasserier. Som detnu är, är studerande vid fristående högskolor rättslösa vadgäller skydd mot sexuella trakasserier, hävdas det i motionen,och motionärerna begär förslag till sådan ändring ihögskolelagen att den omfattar fristående högskolor ochstiftelseägda högskolor (yrkande 10). Sexuella trakasserier ärett allvarligt hot mot anställdas och studenters arbetsglädje,trygghet, ekonomi och möjligheter till framgång i arbeterespektive studier, heter det i motion 1993/94:A807. Medhänvisning till undersökningar om sexuella trakasserier avstudenter och till att studenterna vid universiteten ochhögskolorna står i samma beroendeställning till lärare ochhandledare som de anställda gör till chefer och arbetsledareföreslås i motionen att begär förslag tilljämställdhetslagstiftning på utbildningsområdet (yrkande 1).Stora delar av jämställdhetslagen skulle kunna tillämpas äveninom utbildningsområdet. Det räcker inte, menar motionärerna,att hänvisa till civilrättslig och straffrättslig lagstiftning.I motion 1993/94:Ub714 yrkande 18 begärs ett uttalande om vad imotionen anförts om jämställdheten i högskolan. Motionärernaanser att jämställdhetslagen bör utvidgas till att gälla ocksåden högre utbildningen. Lagstiftningen mot sexuellatrakasserier bör skärpas. Vidare bör ange klararedirektiv för det lokala jämställdhetsarbetet, och godjämställdhet bör premieras vid resurstilldelningen.Utskottet tar först upp frågan om jämställdhetslagensräckvidd. Denna har diskuterats alltsedan den tidigarejämställdhetslagens tillkomst , varvid det framförallt har framförts att lagen borde omfatta utbildningsområdet.Den dåvarande regeringen tillkallade en särskildutredare med uppdrag att göra en utvärdering av lagen ochföreslå de förändringar som utvärderingen påkallade för attgöra lagen mer verksam och ändamålsenlig. Utredaren behandladefrågan i sitt betänkande med jämställdhetslagen --utvärdering och förslag (SOU 1990:41). Utredaren menade att dejämställdhetsaspekter som finns inom flertalet samhällssektorerkan och bör beaktas i samband med lagstiftning av annat slag.Jämställdhetslagen borde ses i samband med allt annatjämställdhetsarbete och hon ansåg att lagen inte borde vidgastill att gälla samhällslivet i stort. I ett särskilt avsnittbehandlades frågan om jämställdhetslagen ochutbildningsområdet. Utredaren föreslog inte någon utvidgning avtillämpningsområdet utöver vad lagen redan gällde, dvs.förhållandet mellan de anställda och deras arbetsgivare.Riksdagen antog en ny jämställdhetslag (prop.1990/91:113, bet. AU17, rskr. 288, SFS 1991:433). Enligt dendåvarande regeringens bedömning bordejämställdhetslagstiftningen också i fortsättningen gällauteslutande arbetslivet. Även om det var av stor betydelse attdet bedrivs ett aktivt jämställdhetsarbete inomutbildningsområdet, borde jämställdhetslagen behålla sinarbetsrättsliga karaktär. Regeringen menade att det bordeankomma på huvudmännen för skolväsendet och den högreutbildningen att driva och följa upp arbetet förjämställdhetsmålen inom detta område i enlighet med deriktlinjer som angetts av regering och riksdag. Hösten 1992antog en ny högskolelag (prop. 1992/93:1, bet. UbU3,rskr. 103, SFS 1992:1434). I den föreskrivs uttryckligen attjämställdhet mellan kvinnor och män alltid skall iakttas(1 kap. 5 §). I lagmotiven framhålls att bestämmelseninskärper en skyldighet att i alla sammanhang i verksamhetenvid våra universitet och högskolor se till att inte någonmissgynnas på grund av sitt kön (prop. s. 80).Av nu föreliggande proposition 1993/94:147 framgår att ävenden nuvarande regeringen anser att de synpunkter i fråga omjämställdhetslagens räckvidd som utskottet här har redogjortför får anses giltiga och att lagen alltså inte bör utvidgastill att omfatta andra delar av samhällslivet än arbetslivet(s. 62).Utbildningsutskottet delar regeringens uppfattning på dennapunkt. För egen del finner utskottet det angeläget attunderstryka att det ankommer på högskolemyndigheterna att setill att de regler om jämställdhet som återfinns ihögskolelagen efterlevs av alla berörda. Utskottet, som i detföljande går närmare in på frågan om sexuella trakasserier,vill också erinra om att såväl jämställdhetslagens föreskriftatt arbetsgivaren skall motverka sexuella trakasserier somsamma lags förbud mot trakasserier på grund av attarbetstagaren avvisat sexuella närmanden eller anmältarbetsgivaren för könsdiskriminering självfallet äger singiltighet på högskolans arbetsplatser såvitt avser förhållandetmellan arbetstagare och arbetsgivare eller den som iarbetsgivarens ställe har rätt att besluta om en arbetstagaresarbetsförhållanden (6 och 22 §§). Med det anförda anserutskottet att arbetsmarknadsutskottet bör avstyrka motion1993/94:A807 yrkande 1 och 1993/94:Ub714 yrkande 18 i nuberörda delar.Beträffande sexuella trakasserier vill utskottet anföraföljande.Utskottet har just redovisat vad i jämställdhetslagen sägs omsexuella trakasserier. Regeringen erinrar i propositionen om dediskussioner som har förevarit om att de lagregler som tarsikte på sexuella trakasserier på arbetsplatsen borde ändras,så att de också omfattar studenter inom högskolan. Bakgrundenär den som även motionärerna åberopar, nämligen attundersökningar visar att sexuella trakasserier riktade motstuderande förekommer inom högskolan. Regeringen framläggeringet förslag till ändrad lagstiftning för att komma åtproblemet, utan hänvisar till bestämmelser omofredande och sexuellt ofredande samt att straffsatserna förbl.a. dessa brott skärptes . Självfallet ligger iefterlevnaden av högskolelagens bestämmelser, anför regeringen,att det är högskolans uppgift att motverka sexuellatrakasserier inom högskolan, vare sig trakasserierna berör deanställda eller elever och studenter. Regeringen, som utgårfrån att högskolan aktivt arbetar med dessa frågor, kommer attfölja den fortsatta utvecklingen noga. Regeringen pekar ocksåpå att (JämO) inom ramen för sininformations- och rådgivningsverksamhet har möjlighet att verkaockså på utbildningsområdet.Utskottet finner det för sin del angeläget att stryka underatt man under inga förhållanden får ha överseende med sexuellatrakasserier, än mindre acceptera dem. Den bristandemaktbalansen i förhållandet mellan studerande och lärare, därden förre står i beroendeställning till den senare, lägger --vilket framhålls i motion 1993/94:A807 -- ett moraliskt ochetiskt ansvar på läraren. Det är han/hon som har makten.Utskottet finner det synnerligen angeläget att universitet ochhögskolor bemödar sig om att komma till rätta med de problemsom föreligger. Det är därför med tillfredsställelse somutskottet konstaterar att en rad åtgärder nu vidtas inomhögskolan i detta syfte. Universiteten i , Linköpingoch har fastställt åtgärdsprogram mot sexuellatrakasserier och enligt uppgift kommer övriga universitet attanta liknande program. Svenska akademiska rektorskonferensenhar antagit ett uttalande om sexuellatrakasserier. Av uttalandet framgår bl.a. att konferensenuppmanar varje universitet och fackhögskola att tillsätta enarbetsgrupp med särskilt uppdrag att motverka sexuellatrakasserier och att ge råd och stöd åt anställda och studentersom utsatts för sådana. Universiteten och fackhögskolornauppmanas att göra tydliga uttalanden av innebörd attuniversitetets ledning avser att vidta rättsliga eller andraåtgärder mot den som bryter mot förbudet mot sexuellatrakasserier. De skall enligt uttalandet redovisa åtgärder ochresultat för konferensen . Vid Stockholmsuniversitet har utarbetats en handledning för rådgivare, sexuella trakasserier. I denna hänvisas bl.a. till debestämmelser i lagen om offentlig anställning och lagen omanställningsskydd som avser sanktioner, som kan komma i frågamot en anställd.Som redan framgått ser utskottet utomordentligt allvarligt påförekomsten av sexuella trakasserier inom högskolan. Avredovisningen i det föregående framgår att också högskolansjälv inser hur allvarlig frågan är. Utskottet utgår från attde åtgärder som planeras från de ansvariga myndigheternassida kommer att ge resultat. förutsätter utskottetatt regeringen uppmärksamt följer utvecklingen och vidtar deåtgärder som den finner påkallade. Av förevarande propositionframgår att regeringen har beviljat medel till ett flertalprojekt, också inom högskolan, som haft till syfte att finnavägar för att motverka sexuella trakasserier och bedriva ettaktivt opinionsarbete i dessa frågor. Utskottet finnersammanfattningsvis att syftet med motionerna 1993/94:Ub714 och1993/94:A807 i motsvarande delar bör kunna anses tillgodosettmed de initiativ som tagits och den uppmärksamhet som inomhögskolan nu ägnas åt det aktuella problemet. Någon riksdagenssärskilda åtgärd i nu berört hänseende med anledning avmotionerna är utskottet inte berett att förorda, varförutskottet anser att arbetsmarknadsutskottet bör avstyrkamotionerna 1993/94:Ub714 yrkande 18 och 1993/94:A807 yrkande 1i motsvarande delar.Utskottet vill i sammanhanget i korthet beröra förhållandenainom skolan. Med övergången till mål- och resultatorienteradstyrning av skolväsendet har det varit naturligt attjämställdhetsmålet kommer till uttryck i skollagen ochläroplanerna. I 1 kap. 2 § första stycket skollagen(1985:1100, ändrad 1990:1477) föreskrivs att alla "barn ochungdomar skall, oberoende av kön, geografisk hemvist samtsociala och ekonomiska förhållanden, ha lika tillgång tillutbildning i det offentliga skolväsendet för barn och ungdom".I den allmänna motiveringen till denna bestämmelse sägs attdetta skall tolkas som reella möjligheter, inte bara formella(prop. 1990/91:18 s. 27). Skolhuvudmännen skall alltså utformasitt skolväsende så att inte något barn eller någon ungdom irealiteten förhindras att få del av utbildning på grund av sittkön. Detta kan t.ex. innebära att en elev, som är missgynnad pågrund av sitt kön, måste stödjas särskilt. I 1 kap. 2 §tredje stycket skollagen föreskrivs att verksamheten i skolanskall utformas i överensstämmelse med grundläggandedemokratiska värderingar. Var och en som verkar inom skolanskall främja aktning för varje människas egenvärde. Motsvarandeformulering om grundläggande demokratiska värderingar ochrespekt för varje människas egenvärde finns i den del avskollagen som handlar om utbildning för vuxna (1 kap. 9 §).Jämställdhet mellan kvinnor och män är alltså enligtriksdagens beslut ett nationellt mål för skolan (prop.1990/91:18, bet. UbU4, rskr. Enligt 2 kap. 8 § skollagenär varje kommun därmed skyldig att i sin skolplan redovisavilka åtgärder som kommunen avser att vidta för att uppnåjämställdhet mellan könen inom skolområdet. beslutadei höstas om en ny läroplan för (prop. 1992/93:220,bet. 1993/94:UbU1, rskr. I propositionen sade sigregeringen vilja lyfta fram jämställdhetsaspekter på skolansverksamhet såväl i läroplanen som i kursplanerna. Därigenomskulle också en grund läggas för uppföljning och utvärdering avhur skolan lever upp till jämställdhetsmålet. I den sedermeraav regeringen beslutade läroplanen för det obligatoriskaskolväsendet (Lpo 94) heter det bl.a.:Skolan skall aktivtoch medvetet främja kvinnors och mäns lika rätt ochmöjligheter. Det sätt på vilket flickor och pojkar bemöts ochbedöms i skolan, och de krav och förväntningar som ställs pådem, bidrar till att forma deras uppfattningar om vad som ärkvinnligt och manligt. Skolan har ett ansvar för att motverkatraditionella könsmönster. Den skall därför ge utrymme föreleverna att pröva och utveckla sin förmåga och sina intressenoberoende av könstillhörighet.Beträffande rektors ansvarföreskrivs i den nya läroplanen att han/hon har ett särskiltansvar bl.a. föratt ämnesövergripande kunskapsområden integreras iundervisningen i olika ämnen. Ett sådan kunskapsområde ärjämställdhet (Lpo 94 s. 17). På grundval av beslut(prop. 1992/93:150, bet. 1993/94:UbU2, rskr. 93) har regeringenäven utfärdat en ny läroplan för de frivilliga skolformerna(Lpf 94). I den föreskrivs att skolan aktivt och medvetetskall "främja kvinnors och mäns lika rätt och möjligheter.Eleverna skall uppmuntras att utveckla sina intressen utanfördomar om vad som är kvinnligt och manligt" (Lpf s. 24). Därföreskrivs också att läraren skall "se till att undervisningentill innehåll och uppläggning speglar både manliga ochkvinnliga perspektiv" (s. 31).Utskottet övergår till att behandla yrkande 10 i motion1993/94:A44, vari föreslås sådan ändring i högskolelagen attden omfattar fristående högskolor och stiftelseägdahögskolor enligt vad som anförts i motionen.Genom beslut av bemyndigades regeringenatt till privaträttslig form överföra två statliga högskolor(prop. 1992/93:231, bet. 1992/93:UbU18, rskr. Regeringenhar därefter beslutat att Chalmerstekniska högskola (CTH) och skall övergåi stiftelseform. För de stiftelseägda högskolorna avsågs inteden nya högskolelagen eller den nya högskoleförordningen kommaatt gälla. Det innebär att stiftelsehögskolan i jämförelse medde statliga universiteten och högskolorna tillerkänns en högregrad av frihet i fråga om planering och organisation avverksamheten. Det innebär vidare att statsmakternas rätt attgenom ensidiga beslut styra verksamheten ersätts med enrelation grundad på avtal mellan staten och högskolan. När detsärskilt gäller verksamhetens kvalitet framhöll regeringen attdet ankommer på stiftelsehögskolorna att påvisa kvalitet genomatt delta i nationella och internationella utvärderingar.Stiftelsehögskolorna, på samma sätt som andra enskildautbildningsanordnare, omfattas av det krav på tillstånd somenligt lag (1993:792) om tillstånd att utfärda vissa examinaställs upp för rätt att utfärda vissa examina. I lagenföreskrivs att en enskild utbildningsanordnare som fåtttillstånd att utfärda examina är skyldig att medverka iuppföljningar och utvärderingar av utbildningen (5 §). Imotiveringen till lagen (prop. 1992/93:169 s. 83) heter detatt deltagande i uppföljningar bl.a. innebär att regelbundetlämna vissa kvantitativa uppgifter som behövs för att bedömahögskoleverksamheten, såsom t.ex. fördelning mellan manliga ochkvinnliga studenter. Enligt 2 § samma lag skall utbildningenvila på vetenskaplig eller konstnärlig grund och bedrivas såatt den i övrigt uppfyller de krav som uppställs pågrundläggande högskoleutbildning i 1 kap. högskolelagen(1992:1434). Genom hänvisningen till högskolelagen, framhöllsdet i motiveringen till lagen om tillstånd att utfärda vissaexamina (prop. s. 81), får det anses framgå att de friståendehögskolorna också skall iaktta jämställdhet mellan män ochkvinnor (1 kap. 5 § högskolelagen).CTH och kommer attövergå i stiftelseform. Utskottet har under hand erfarit attstiftelsehögskolorna -- utöver vad som finns angivet iramavtal, stiftelseförordnande och bolagsordning -- är i färdmed att i egna bestämmelser ta in centrala delar avhögskolelagen och högskoleförordningen; detta gäller bl.a.föreskrifter om jämställdhet, skydd för studenter, avskiljandeoch disciplinåtgärder.Mot bakgrund av de nu redovisade förhållandena anserutbildningsutskottet att inte ensidigt bör besluta omändrade regler för de fristående högskolornas verksamhet ienlighet med motion 1993/94:A44 yrkande 10.Arbetsmarknadsutskottet bör således avstyrka yrkandet.Utskottet tar nu upp till behandling den del av yrkande 18 imotion 1993/94:Ub714 som avser möjligheten att premiera godjämställdhet vid resurstilldelningen.Fr.o.m. innevarande budgetår gäller för högskolan ett nyttresurstilldelningssystem baserat på dels antaletregistrerade studenter vid resp. universitet/högskola(studentpeng), dels helårsprestationer. Regeringen har iproposition 1993/94:177 om utbildning och forskning --Kvalitet och konkurrenskraft föreslagit att dessakvantitativt inriktade delar av resurstilldelningssystemetkompletteras med en del som uttryckligen skall främjakvaliteten. Propositionen bordlades i kammaren den 30 mars.Utbildningsutskottet avser att behandla den senare under våren.Regeringen föreslår att resurstilldelningen i berört avseendeskall baseras på en bedömning av respektive lärosätesambitioner för kvalitetsutveckling, som de uttrycks ifastställda planer -- program för kvalitetsutveckling -- ochgenomförandet av dessa. Regeringens förslag utgår från förslagav Utredningen (U1992:05) om nytt resurstilldelningssystem föruniversitet och högskolor (Resursberedningen) i dess betänkandeKvalitet och dynamik (SOU 1993:102). Resursberedningen har isitt förslag bl.a. beaktat jämställdhetssträvandena inomhögskolan och erinrar om att universiteten och högskolornaårligen skall upprätta särskilda jämställdhetsplaner. Utifråndessa planer kan ett antal indikatorer formuleras ochberedningen anger några exempel på det, såsom andelen kvinnorresp. män inom olika kategorier av lärare, andelen kvinnligaresp. manliga studenter inom olika utbildningar, etc. När detgäller forskning och forskarutbildning har beredningen hafttill uppgift att analysera hur resurstilldelningen tillfakulteterna till viss del skall kunna relateras tillprestationsmått. Regeringen föreslår nu i proposition1993/94:177 att viss del () av de totala anslagen för ettfakultetsområde skall fördelas i proportion till antaletavlagda forskarexamina, varvid doktorsexamina ges vikten 1. Föratt främja en bredare rekrytering till forskarutbildningenföreslår regeringen att vikten för examina avlagda avunderrepresenterat kön skall ökas med 25 %.Då yrkande 18 i motion 1993/94:Ub714, vilken väcktes underden allmänna motionstiden och således innan regeringen ladefram förslaget om premiering av kvalitet i högskolansverksamhet, får anses tillgodosett i nu berörd del, villutbildningsutskottet föreslå att arbetsmarknadsutskottetavstyrker yrkandet även i den delen.I motion 1993/94:A44 (v) yrkande 11 anförs att enavveckling av kårobligatoriet får konsekvenser för detjämställdhetsarbete som bedrivits inom kårernas ram.Studenternas resurser till studentfackligt och studiesocialtarbete kommer att begränsas kraftigt, menar motionärerna, sombegär att regeringen skall ge avkårobligatoriet i uppdrag att särskilt utvärdera vad ettavvecklat kårobligatorium får för effekter på dagensjämställdhetsarbete på universitet och högskolor.Riksdagen godkände under föregående regeringensförslag om att tvånget för studenter att tillhöra studentkår,nation och studentförening för fakultet skall upphöra den 1juli 1995 (prop. 1992/93:169, bet. UbU14, rskr. Ipropositionen anfördes att det utöver studenthälsovården fannsuppgifter på det studiesociala området som kårerna har tagitansvar för. Regeringen ansåg det viktigt att en avveckling avkårobligatoriet inte medförde en försämring i detta avseende.Vid behandlingen av regeringsförslaget och motioner väckta medanledning därav förutsatte utskottet att regeringen, närklarhet vunnits i frågan, informerar om de ekonomiskakonsekvenserna för studentkårerna m.fl. Om särskilda statligamedel behövdes för studerandesammanslutningarnas fortsattaverksamhet eller för andra kostnader till följd avobligatoriets avveckling borde regeringen framlägga förslaghärom (bet. s. 75). En särskild utredare tillkallades iseptember 1993 för att fastställa vilka praktiska åtgärder sombehövdes för att genomföra beslut. Som bakgrund tillutredarens arbete angavs i direktiven (dir. 1993:106) bl.a.att det är "av betydelse för studenterna att nå en högtillgänglighet till såväl den studiesociala verksamheten somtill samlingslokaler, bostäder m.m., sådant som studentkåreroch nationer har ansvaret för". Utredningen överlämnadeden rapporten (SOU 1994:47) Avveckling av denobligatoriska anslutningen till studentkårer och nationer. Avrapporten framgår att utredningens arbete fortsätter enligtdirektiven.Utskottet utgår från att en avveckling av kårobligatorietinte skall innebära sämre villkor för studenternasstudiesociala verksamhet i den del verksamheten avser det avmotionärerna aktualiserade jämställdhetsarbetet. Enförutsättning för detta är att de framtida frivilligastudentsammanslutningarna har möjlighet att engagera sig i denstudiesociala verksamheten i samma utsträckning som nuvarandeobligatoriska sammanslutningar.Utskottet har erfarit att regeringen inte har för avsikt attframlägga förslag till under innevarande omavvecklingen av kårobligatoriet utan i stället genom skrivelseinformera om de åtgärder som regeringen vidtagit ochämnar vidta i frågan. Utskottet utgår från att regeringen i detfortsatta arbetet med avvecklingen av kårobligatoriet beaktarde synpunkter som motionärerna anfört beträffandeförutsättningarna för studenternas eget jämställdhetsarbete.Vidare utgår utskottet från att regeringen, i enlighet med vadutskottet förutsatte , kommer att informerariksdagen om de ekonomiska konsekvenserna för studentkårernavid en avveckling av obligatoriet samt att regeringenåterkommer till i frågan om särskilda statliga medelför studerandesammanslutningarnas fortsatta verksamhet.Med hänvisning till det anförda anser utbildningsutskottetatt arbetsmarknadsutskottet bör avstyrka yrkande 11 i motion1993/94:A44.Stockholm den 13 april 1994På utbildningsutskottets vägnarHans NyhageI beslutet har deltagit: Hans Nyhage (m), (), (), (),(), (), (),(), (), (),(nyd), (), (),() och Skånberg (kds).Näringsutskottets yttrande1993/94:NU5yBilaga 4JämställdhetspolitikenTill arbetsmarknadsutskottetArbetsmarknadsutskottet har berett näringsutskottet tillfälleatt yttra sig över proposition 1993/94:147 omjämställdhetspolitiken: delad makt -- delat ansvar jämtemotioner i de delar propositionen och motionerna berörutskottets beredningsområde.NäringsutskottetInledningI propositionen redovisas förslag och bedömningar som rörfördelningen av kvinnors och mäns makt och inflytande samtförslag till vissa ändringar i jämställdhetslagen (1991:433).Näringsutskottet begränsar sitt yttrande till att avse tvåavsnitt i propositionen, nämligen förslaget om en särskildsatsning för att öka andelen kvinnor i chefsbefattningar inäringslivet (avsnitt 5.3) och förslaget om att arbetsgivareskall vara skyldiga att i jämställdhetsplanen redovisalöneskillnader (avsnitt 7.2). Härutöver behandlar utskottetfrågor rörande kvinnligt företagande som tagits upp i motion1993/94:A40 (s), som väckts med anledning av propositionen.Kvinnor i chefsbefattningarRegeringen föreslår att det skall göras en särskild satsningför att stimulera utvecklingen mot en jämn könsfördelning påchefsnivå i arbetslivet. För att det i samarbete mednäringslivet skall etableras en näringslivsakademi föreslås att2,avsätts från anslaget för särskildajämställdhetsåtgärder. Akademin skall ha till syfte att ökaandelen kvinnor i chefsbefattningar genom kunskapsspridning,opinionsbildning och förändringsarbete. Som stöd för destatliga myndigheterna i deras arbete inom detta område kommerStatens arbetsgivarverk och Statens förnyelsefond att genomföravissa insatser, sägs det i propositionen.Det föreslagna arbetet för att öka andelen kvinnor ichefsbefattningar skulle vinna på om det breddas till attomfatta chefsutvecklingsinsatser även på det statliga ochkommunala området, hävdas det i motion 1993/94:A40 (s). Demedel som regeringen planerar att avsätta för detta ändamål bördärför även kunna användas för att stimulera ett ökaterfarenhetsutbyte mellan näringslivet och offentliga sektorn,anser motionärerna. Vidare föreslås i motionen särskilda målför jämställdhetsarbetet i arbetslivet. Bland dessa mål ingåratt hälften av alla chefer skall vara kvinnor och att på varjearbetsplats skall andelen kvinnliga chefer minst motsvaraandelen anställda kvinnor.I motion 1993/94:A44 (v) anförs -- dock utan yrkande i frågan-- att förslaget om en näringslivsakademi inte är tillräckligtlångtgående. Därför bör det, enligt motionärerna, införas enskyldighet för arbetsgivare med fler än 100 anställda att ijämställdhetsplanen ta in mål för önskvärda kvoter mellan mänoch kvinnor på högre chefsbefattningar samt ange aktiviteterför att nå dessa mål.Enligt näringsutskottets uppfattning är det av stor viktatt andelen kvinnor i chefsbefattningar ökar.