bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — Har mål på detta sätttagits upp vid samma tingsrätt, skall de enligt tredje styckethandläggas i en rättegång, om inte synnerliga skäl talar motdet.Justitiekanslern är ensam behörig åklagare i mål omkonfiskering och är således ensam behörig att hos rätten begäraatt ansökan om konfiskering skall tas upp vid annan domstol änden som anges enligt den föreslagna huvudregeln i 3 a §.Rättens ställningstagande i saken kan inte överklagassärskilt.Begreppet barnBakgrundSom framgår av det föregående anges i den aktuellabrottsbalksbestämmelsen inte någon bestämd åldersgräns när detgällde att avgöra vad som avses med barn.Yttrandefrihetsutredningen anförde i frågan om vad som skulleförstås med barn att bestämmelsen syftade till att skydda ungamänniskor vilkas könsmognadsprocess inte är avslutad, att någonåldersgräns inte borde anges samt att den närmaregränsdragningen fick ankomma på rättstillämpningen. Någraremissinstanser hade kritiserat utredningens ståndpunkt ochförordat en åldersgräns.Riksåklagaren påpekade i sitt remissyttrande överYttrandefrihetsutredningens betänkande att det skulle medförastora olägenheter att använda sig av en bestämd åldersgräns,bl.a. därför att det skulle leda till att barnets identitetskulle behöva fastställas. Detta skulle i sin tur kunna orsakaytterligare kränkning av det avbildade barnets integritet. Bl.a.på de skäl som Riksåklagaren hade anfört anslöt sig regeringentill uppfattning på denna punkt(prop. 1978/79:179).Justitieutskottet behandlade den här aktuella frågan tämligenutförligt i sitt yttrande (1989/90:JuU3y) tillsocialutskottet över . Enligt artikel 1 ibarnkonventionen avses med barn varje människa under , ominte barnet blir myndigt tidigare enligt lag som gäller förbarnet. som fann att utformningen av densvenska lagstiftningen uppfyller kraven i barnkonventionenavstyrkte då bifall till motionsyrkanden om en åldersgräns.Justitieutskottet anförde bl.a. att en strikt åldersgräns -- ivart fall med den utformning som då var aktuell -- var behäftadmed flera nackdelar. Den identifiering som skulle kunna blinödvändig skulle innebära ytterligare integritetskränkningar avbarnet. Vidare skulle en åldersgräns kunna medföra att åklagareni många fall skulle vara tvungen att styrka att ett avbildatbarn inte fyllt , något som med all sannolikhet kraftigtskulle kunna begränsa möjligheterna till åtal på grund av debevissvårigheter som kunde förväntas uppstå. Justitieutskottetsbedömning var att införandet av en åldersgräns -- i vart fallmed den utformning som föreslogs -- skulle motverkamotionärernas syfte genom att i praktiken inskränka möjlighetenatt bestraffa utnyttjandet av barn i pornografiskt syfte.Samtidigt hänvisade justitieutskottet till Justitiekanslernsremissyttrande över där han anförde att detskulle vara önskvärt att skyddet i vart fall kunde utvidgas tillatt omfatta även unga personer vars könsmognadsprocess varavslutad men som uppenbarligen i övrigt fortfarande befinner sigi den utvecklingsprocess i stort som utgör motiv förlagstiftningens skyddsbestämmelser. ansågsåledes att en utvidgning av det straffbara området i linje medJustitiekanslerns synpunkter kunde övervägas.Sådana överväganden har skett inom ramen för arbetet medpromemorian Ökat skydd för barn. I promemorian föreslås attbestämmelsen om sexuellt ofredande i 6 kap. 7 § brottsbalkenutvidgas på så sätt att det blir straffbart att förmå även densom fyllt 15 men inte att medverka vid framställning avpornografisk bild eller vid sexuell posering. För närvarandeträffar straffbudet endast förfaranden med barn under 15 år.Promemorians förslag i denna del bereds iJustitiedepartementet.Med anledning av ett motionsyrkande om införande av enåldersgräns för barns medverkan i pornografiska sammanhangbehandlades frågan av hösten 1993.Konstitutionsutskottet avstyrkte motionsyrkandet med hänvisningtill det nämnda promemoriearbetet (bet. 1993/94:KU1).MotionernaEtt yrkande om tillkännagivande till regeringen om enåldersgräns för barnpornografibrott framställs i motionen1993/94:K436 yrkande 3 av m.fl. (v). Enligtmotionärerna är det en stor brist med de nuvarandebestämmelserna om barnpornografi att barn definieras som enperson vars könsmognad inte är avslutad. Enligt motionärernasaknar därför tidigt könsmogna barn skydd av lagen. I ställetbör enligt motionen -- i överensstämmelse med -- en 18-årsgräns införas som huvudregel. Om identifiering ochdärmed fastställande av ålder inte låter sig göras bör nuvarandedefinition av barn tillämpas.I motionen 1993/94:K407 yrkande 2 av () begärs ett tillkännagivande till regeringen om vad som imotionen anförts om en åldersgräns för personers medverkan ipornografiska sammanhang. Motionären har enligt ovan ansett atten utredning bör ske av konsekvenserna av ett eventuellt förbudmot innehav av barnpornografi och att denna bör få till uppgiftatt t.ex. se hur andra länder löst de praktiska komplikationernamed ett förbud och vilka konsekvenser en förändring får iförhållande till tryckfrihet och till annan lagstiftning. Idetta sammanhang menar motionären bl.a. bristen på en tydligdefinition -- t.ex. när det gäller ålder -- av barnpornografi.Enligt motionen 1993/94:K424 yrkande 1 delvis och yrkande 2 avBirgit () bör en åldersgräns motsvarandemyndighetsåldern, dvs. , dras för medverkan i pornografiskasammanhang.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet konstaterar att förslaget i den nämndadepartementspromemorian i princip innebär att det skulle blistraffbart att utnyttja personer som inte fyllt ipornografiska syften och att detta gäller oavsett om det handlarom framställning av barnpornografiska bilder för eget bruk ellerför spridning i tryckt skrift eller t.ex. sexuell posering. Meddetta vore enligt justitieutskottets mening en hel del vunnet. Isammanhanget är att märka att en konsekvens av den föreslagnaregleringen är att all framställning av pornografi där barnmedverkar skulle komma att innefatta även ett brott mot 6 kap.brottsbalken för vilket får dömas i brottskonkurrens itillämpliga fall.Justitieutskottet ifrågasätter dock om detta är tillräckligtför att komma till rätta med barnpornografibrottet enligt 16kap. anför att här gäller tillskillnad från regleringen i 6 kap. inte endast attbereda skydd för individen utan även att motverka den kränkningsom barn i allmänhet utsätts för genom förekomsten avbarnpornografi. Mot den bakgrunden pekar justitieutskottet påden norska lösningen på motsvarande problem. I innefattarbarnpornografibrottet förbud att inneha eller till införapornografiska bilder av någon som är, kan antas vara ellerframställs som att vara under . Det bör enligtjustitieutskottets mening övervägas om en liknande lösning menmed en 18-årsgräns går att finna för svenskt vidkommande.Justitieutskottet noterar dock att också en lösning efter dessalinjer kan medföra vissa problem när det gäller avgränsningen avdet straffbara området. De bevissvårigheter som eventuellt kanbli följden av ett åldersrekvisit måste enligt justitieutskottetockså noga övervägas. Avslutningsvis vill justitieutskottetframhålla att några övertygande skäl för en striktåldersgräns, där barn definieras som en person som inte fyllt 18år, inte presenterats.Konstitutionsutskottets bedömningEnligt mening föreligger skäl attutvidga lagstiftningens skydd till att omfatta även ungamänniskor vars könsmognadsprocess är avslutad men somuppenbarligen fortfarande befinner sig i den utveckling sommotiverar lagstiftningens skyddsbestämmelser. När det gällerfrågan om hur en utvidgning av skyddet skall utformas villkonstitutionsutskottet liksom justitieutskottet först framhållaatt det inte har presenterats några övertygande skäl för enstrikt åldersgräns, där barn definieras som en person under 18år. avstyrker därför motion 1993/94:K424yrkande 1 i denna del och yrkande 2.Som justitieutskottet anför bör emellertid övervägas om enliknande lösning som den norska men med en 18-årsgräns går attfinna för svenskt vidkommande. delarjustitieutskottets bedömning att en sådan lösning kan medföravissa problem när det gäller avgränsningen av det straffbaraområdet. Också de bevissvårigheter som eventuellt kan bliföljden av ett åldersrekvisit måste beaktas. bör regeringen se till att frågan blirföremål för utredning. Detta bör som sin mening geregeringen till känna. Därmed får syftena med motionerna1993/94:K407 yrkande 2 och 1993/94:K436 yrkande 3 ansestillgodosedda.Frågan om straffskärpning för barnpornografibrottetBakgrundStraffskalan för barnpornografibrott omfattar, efter enändring som trädde i kraft , böter eller fängelsei högst (prop. 1992/93:141, bet. 1992/93:JuU16, rskr.220).MotionernaPåföljden för barnpornografibrottet berörs i fyra motioner,nämligen 1993/94:K407 yrkande 1 av (),1993/94:K445 yrkande 4 av m.fl. (s, m, fp,c, kds, nyd, v, -), 1993/94:K415 yrkande 4 av Karl-GöranBiörsmark m.fl. (fp) och 1993/94:K432 yrkande 2 av . (s).I motionerna 1993/94:K407 yrkande 1 av () och 1993/94:K432 yrkande 2 av m.fl. (s) begärstillkännagivande till regeringen om skärpta straffsatser. Enligtmotionen K407 bör en höjning av straffpåföljden till sex årövervägas dels för att markera samhällets avståndstagande ochallvarliga syn på brott mot förbudet, dels också i avskräckandesyfte. Enligt motionärerna i motionen K432 bör straffen skärpasavsevärt.Motionärerna i motionen 1993/94:K415 yrkande 4 av Karl-GöranBiörsmark m.fl. (fp) anser att man, i samband med enkriminalisering av innehav av barnpornografiskt material, börgöra en översyn av straffsatserna och här överväga enstraffskärpning. I motionen 1993/94:K445 yrkande 4 av MargaretaIsraelsson m.fl. (s, m, fp, c, kds, v, -) finner motionärernadet märkligt att när det i promemoriaÖkat skydd för barn föreslås en straffskärpning för grovtsexuellt utnyttjande till högst , skall skildrandet avövergreppet endast bestraffas med böter eller fängelse . Motionärerna anser att en översyn av straffskalorna förbarnpornografibrott bör göras i samband med en lagändring.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet anser för sin del att frågan om enytterligare skärpning av straffskalan är för tidigt väckt. Isammanhanget erinrar justitieutskottet också om att för det fallett barnpornografibrott innefattar framställning avpornografiska bilder där barn medverkar torde gärningsmannen somregel i brottskonkurrens kunna dömas även för ett sexuelltövergrepp på barnet enligt 6 kap. . Detta får enligtjustitieutskottet i skärpande riktning betydelse för den påföljdsom kan utmätas (se 26 kap. 2 § ).Konstitutionsutskottets bedömningSom framgått av det föregående förutsätter barnpornografinästan alltid ett hänsynslöst utnyttjande av barn.Konstitutionsutskottet har också kunnat konstatera att det undersenare tid har framkommit att barnpornografi av synnerligengrovt slag förekommer i betydande omfattning och attutvecklingen har visat att vidtagna åtgärder inte ärtillräckliga. Mot denna bakgrund är det angeläget att ökaderesurser sätts in för att bekämpa barnpornografibrottsligheten.Även ökad information om denna brottslighet kan leda till attfall där den förekommer uppmärksammas mera och därmed kommertill de rättsvårdande myndigheternas kännedom.Nyligen höjdes straffmaximum från sex månaders fängelse fängelse. Med hänsyn till den utveckling som harberörts är det enligt angeläget att följaupp och utvärdera detta beslut. Skulle det vid en sådanutvärdering visa sig att en ytterligare skärpning avstraffskalan kan få betydelse i kampen motbarnpornografibrottsligheten, bör regeringen återkomma tillriksdagen med förslag härom. Vad nu haranfört bör med anledning av motionerna i denna del somsin mening ge regeringen till känna.Förbättringar inom polisorganisationen för att bekämpabarnpornografibrottBakgrundKonstitutionsutskottet beslutade att beredajustitieutskottet tillfälle att avge yttrande över en i enbilagd promemoria berörd fråga om inrättandet av en särskildenhet inom med uppgift att bekämpabarnpornografi.Ett motiv för inrättandet av en sådan enhet anges ipromemorian vara barnpornografibrottslighetens särskildakaraktär med ibland förekommande förgreningar i olika nätverksåväl inom som utom landet. Detta föranleder enligt promemorianbehov av en underrättelseinhämtning på central nivå rörandedenna brottslighet. Den särskilda enheten skulle också, anförsdet, kunna biträda vid större förundersökningar ombarnpornografibrott. Om inrättandet av en särskild enhet intebedöms vara en lämplig åtgärd, bör enligt promemorian övervägasatt på annat sätt avdela resurser inom för deangivna uppgifterna.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet avgav ett yttrande över denfråga som berördes i promemorian, bilaga 6.Enligt justitieutskottets uppfattning finns det behov av enförbättrad underrättelseinhämtning på central nivå när detgäller barnpornografibrott. efterlyser bl.a.bättre kunskap om de datanätverk i vilka barnpornografisktmaterial sprids och ökad spaningsverksamhet mot dessa och andraspridningskällor för barnpornografiskt material. Också deinternationella aspekterna av den aktuella brottslighetenbehöver enligt justitieutskottet beaktas i ökad utsträckning,inte minst mot bakgrund av att under det senastehalvåret har byggt upp en särskild analysgrupp för sådanbrottslighet. Även metodutvecklingen på området framstår somangelägen.Det har enligt justitieutskottet visat sigatt utredningar om barnpornografisk brottslighet kan bli bådeomfattande och på många sätt krävande för berörd personal.Justitieutskottet anser mot den bakgrunden att det behövs enutbyggd central beredskap också för för att kunna biståpolismyndigheterna med kunskap och resurser av olika slag vidstörre förundersökningar rörande barnpornografibrott.Justitieutskottet anser att det bör överlämnas åt regeringenatt ta ställning till hur de förbättringar i polisorganisationensom justitieutskottet här har föreslagit för att bekämpabarnpornografibrott skall komma till stånd. Regeringen börsenast budgetproposition återkomma till meden redovisning av vilka åtgärder som har vidtagits. Vad som nuanförts bör enligt justitieutskottetsuppfattning som sin mening ge regeringen till känna.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet ställer sig bakom de förslag tillförbättringar i polisorganisationen som justitieutskottet harfört fram när det gäller att bekämpa barnpornografibrott.Konstitutionsutskottet delar justitieutskottets uppfattning attdet bör överlämnas åt regeringen att avgöra hur förbättringarnabör komma till stånd och att regeringen senast i 1995 årsbudgetproposition bör återkomma till med enredovisning av vilka åtgärder som har vidtagits. nu har anfört bör som sinmening ge regeringen till känna.Samordnade nordiska insatser mot barnpornografiMotionenI motionen 1993/94:K432 yrkande 3 av m.fl. (s)yrkas ett tillkännagivande om ett samnordiskt uppträdande ibarnpornografiska frågor, såväl inom som på detinternationella planet.En mellan de nordiska länderna gemensam hållning ibarnpornografiska frågor faller sig naturlig enligtmotionärerna. Enligt motionen kan en samnordisk linje tjäna somsprångbräda för och ge kraft åt fortsatta gemensamma aktiviteteri internationella sammanhang mot barnpornografin.Justitieutskottets yttrandeJustitieutskottet erinrar till en början om att det i sittbetänkande om anslag till polisväsendet (1993/94:JuU19) nyligenhar behandlat några motionsyrkanden med liknande inriktning.Justitieutskottet anför vidare att regeringen iplaneringsdirektiv för polisväsendet avseende /95under anslaget till har beräknat medel förett ökat nordiskt samarbete med utländsk polis för att bekämpabrottslighet som består i att nordiska medborgare begår sexuellaövergrepp mot barn utomlands. Av betydelse i det sammanhanget äratt en polissambandsman är placerad iThailand med den enda uppgiften att bevaka frågor rörandesexuella övergrepp på barn. nämner också attbetydelsen av ett utvidgat internationellt polissamarbeteunderstryks i årets budgetproposition (s. 93) och att regeringenanser att det är nödvändigt att utveckla starka och effektivafunktioner på central nivå inom polisen med uppgifter inom detinternationella polissamarbetet. pekar ocksåpå att även är internationellt verksamt, t.ex. inomEuroparådet, när det gäller att utarbeta rekommendationer föratt med internationella insatser bekämpa barnprostitution ochutnyttjande av barn för pornografi.Justitieutskottet understryker det angelägna i att de nordiskainsatserna till skydd för barn i görligaste mån samordnas föratt få en bättre genomslagskraft internationellt.Justitieutskottet delar således motionärernas uppfattning iprincip. När det gäller hur det praktiska arbetet skall utformastorde det enligt justitieutskottet närmast vara en fråga förregeringen och berörda myndigheter.Konstitutionsutskottets bedömningKonstitutionsutskottet delar justitieutskottets bedömning.Något uttalande från sida är således inte påkallatmed anledning av motionen. Motionen avstyrks.Olaga våldsskildringBakgrundBestämmelser om förbud mot spridning av filmer och videogrammed våldsinslag infördes genom att antog lagen(1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram medvåldsinslag, den s.k. videovåldslagen (prop. 1980/81:176, bet.KU 1980/81:28 och bet. KU 1981/82:38). Bakgrunden tilllagstiftningen var att den då förhållandevis nya videoteknikenäven kommit att utnyttjas till att sprida våldsskildringar bl.a.till barn och ungdomar på ett sätt som ingav starkabetänkligheter. Lagen var ett provisorium i avvaktan påresultatet av den då arbetande Yttrandefrihetsutredningensöverväganden.Vissa ändringar gjordes 1985 (prop.1984/85:116, bet. KU 1985/86:11). Dessa innebar bl.a. attkriterierna i lagen för vad som skulle anses vara otillåtnavåldsskildringar skärptes. Avsikten var att bestämmelsernaskulle komma i närmare överensstämmelse med biografbyråns praxisi fråga om förbud mot offentlig visning. Det krav som tidigarefunnits i 1 § videovåldslagen på att skildringarna skulle varanärgångna eller långvariga utgick nu när det var fråga omsexuellt våld. Bestämmelsen skulle också omfatta annat sexuellttvång än sådant som är att hänföra till våld. En utvidgning avbestämmelsen skedde till att omfatta också skildringar av våldmot djur och våld som inte har någon människa som direkt ellerindirekt upphov. Vidare formulerades bestämmelsen om, så attförbud mot extremvåld blev huvudregeln och undantag kom attgälla, om spridandet var försvarligt med hänsyn tillframställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna iövrigt.År 1988 beslutade (prop. 1986/87:151, bet. KU1987/88:36) att bestämmelserna i videovåldslagen -- med vissaändringar -- skulle överföras till 16 kap. och attvideovåldslagen skulle upphävas. Reglerna om olagavåldsskildring avseende sexuellt våld eller tvång gjordestillämpliga även på stillbilder och på bilder i tryckta skrifteroch i televisionsprogram och andra rörliga bilder. Ändringarnaträdde i kraft den 1 januari 1989.Genom lagändringar, som beslutades (prop.1989/90:70, bet. 1989/90:KrU30) och som trädde i kraft den 1januari 1991, skärptes det i föreskrivna straffetför olaga våldsskildring från till fängelse . Det straffbara området utvidgades till att avse ävenoaktsam spridning av våldsskildringar om spridningen sker iyrkesmässig verksamhet eller eljest i förvärvssyfte. Ändringarnaingick i ett åtgärdsprogram i syfte att komma till rätta medskadeverkningarna av våldsskildringar i filmer och videogram.Åtgärdsprogrammet innefattade även en ny lag (1990:886) omgranskning och kontroll av filmer och videogram. Inrättandet avett råd mot skadliga våldsskildringar ()ingick också i programmet. Biografbyrån fick i uppdrag att hatillsyn över videogrammarknaden. I propositionen anfördedepartementschefen att för att komma till rätta med de problemsom hela utbudet av våldsskildringar på biograf, video och TV,däri inbegripet satellit- och kabel-TV, kunde medföra, behövdesandra insatser än censur av extrema våldsskildringar.I proposition 1990/91:64 om yttrandefrihetsgrundlag m.m.anförde departementschefen beträffande våldsskildringar irörliga bilder att det under behandlingen av det ärende som lettfram till programmet för åtgärder mot skador av våldsskildringari filmer och videogram hade uttalats att det fanns anledning atträkna med att åtgärdsprogrammet skulle få en större effekt änvad en obligatorisk förhandsgranskning skulle kunna få.Departementschefen ansåg att det självfallet inte var möjligtatt då förutsäga hur snart verkningarna av programmet skullekomma att visa sig. Sakligt sett fanns det enligt henne godaskäl att hoppas att det skulle komma att ske ganska snart.Enligt departementschefen var det å andra sidan inteorealistiskt att räkna med att den fulla effekten av de olikaåtgärderna kommer att visa sig först när verksamheten hunnitpågå och utvecklat sina former. Hon ansåg därför att detfanns anledning att avvakta den något mera långsiktigautvecklingen på videogrammarknaden innan frågan om eventuellaytterligare åtgärder mot våldsvideogrammen togs upp till nyaöverväganden. I detta läge saknades det enligtdepartementschefen tillräckligt starka skäl för att en nygrundlag skulle medge censur i vidare omfattning än denexisterande. Den nya grundlagen borde däremot lämna utrymme försådana åtgärder som hade beslutats mot våldsskildringarna.Konstitutionsutskottet (1990/91:KU21) tillstyrkte propositioneni denna del.De nu gällande bestämmelserna om olaga våldsskildring harföljande innehåll.Enligt 16 kap. 10 b § första stycket skall densom i stillbild eller i en film, ett videogram, etttelevisionsprogram eller andra rörliga bilder skildrar sexuelltvåld eller tvång med uppsåt att bilden eller bilderna spridseller som sprider en sådan skildring dömas, om inte gärningenmed hänsyn till omständigheterna är försvarlig, för olagavåldsskildring till böter eller fängelse i högst två år.Detsamma gäller den som i rörliga bilder närgånget ellerutdraget skildrar grovt våld mot människor eller djur med uppsåtatt bilderna sprids eller som sprider en sådan skildring.I paragrafens andra stycke straffbeläggs oaktsam spridning avnu nämnt material under förutsättning att spridningen sker iyrkesmässig verksamhet eller eljest i förvärvssyfte.I paragrafens tredje och fjärde stycke görs bl.a. undantag försådana bilder som godkänts för visning av Statens biografbyrå.Såvitt avser skildrandet av sexuellt våld eller tvång finns iprincip motsvarande reglering i 7 kap. 4 § 13tryckfrihetsförordningen respektive 5 kap. 1 § första stycketyttrandefrihetsgrundlagen. Som yttrandefrihetsbrott skall ocksåenligt 5 kap. 1 § andra stycket yttrandefrihetsgrundlagen ansesatt t.ex. sprida sådana olaga våldsskildringar som i rörligabilder närgånget eller utdraget skildrar grovt våld motmänniskor eller djur.Justitiekanslern har på regeringens uppdrag utrett behovet avåtgärder rörande bestämmelserna om olaga våldsskildring.Uppdraget redovisades i en promemoria . Ipromemorian ges en beskrivning av hur föreskrifterna för attmotverka förekomsten av våldspornografi har tillämpats.Justitiekanslern redogör för vissa iakttagelser omvåldspornografins omfattning och spridning. Slutligen redogörsför utredningens resultat vad gäller frågan om behovet avåtgärder rörande bestämmelserna om olaga våldsskildring.Under avsnittet som gäller våldspornografi i filmer ochvideogram m.m. från till den 31 december1991, redogör Justitiekanslern bl.a. för en frikännande dom frånHovrätten för som gällde videogram i vilka detförekom att en hand eller handen och delar av armen fördes invaginalt eller analt, s.k. fistfucking. Justitiekanslern anföratt det, av en med Riksåklagarens hjälp inhämtad redovisning förrättstillämpningen, framgått att denna dom har föranlett att ettantal brottsanmälningar avseende videofilmer med skildringar avlikartat handlande inte har lett till förundersökning elleråtal. Justitiekanslern anser emellertid inte att möjligheternaatt med stöd av den nu gällande regleringen uppnå fällande domari sådana fall måste bedömas som uttömda.