bet · GI01JuU5 · 1994-11-22 00:00:00 — Ökat skydd för barn I detta betänkande behandlar utskottet regeringens förslagtill ändringar i i syfte att ytterligare stärkaskyddet för barn och ungdomar mot att bli utnyttjade i sexuellasammanhang. Förslagen bygger delvis på uttalanden av ifråga om bl.a. sexuellt umgänge med barn, straffmaximum förgrovt sexuellt utnyttjande samt preskriptionsregler rörandesexualbrott mot barn. Utskottet, som konstaterar att förslagenligger väl i linje med utskottets tidigare överväganden,tillstyrker bifall till propositionen. I proposition 1994/95:2 () har regeringenföreslagit att antar det i propositionen framlagdaförslaget till lag om ändring i (BrB).Lagförslaget, som granskats av Lagrådet, har fogats tillbetänkandet, se bilaga. InledningDen bärande tanken bakom straffbestämmelserna för sexualbrottär en önskan att värna om den enskildes sexuellasjälvbestämmanderätt. Samhället har dock inte helt överlåtit påden enskilde att bestämma över sina sexuella förbindelser. Dettagäller bl.a. för barn och ungdomar. Lagstiftningen på dettaområde bygger på att det finns ett särskilt behov av att beredabarn skydd mot olika former av sexuella övergrepp ochutnyttjanden. Utgångspunkten är att den som är skallskyddas mot varje form av sexuell beröring och att den som ärunderårig, dvs. under , skall skyddas mot vissaotillbörliga utnyttjanden och viss förförelse. Sexualbrotten ärutformade som övergrepp gentemot personer, som behöver skyddför sin sexuella integritet.Bestämmelserna om sexualbrotten återfinns i 6 kap. BrB.Reglerna har varit föremål för översyner vid upprepadetillfällen . Genom omfattande ändringar somträdde i kraft (prop. 1983/84:105, JuU25, rskr.332, SFS 1984:399) kom hela kapitlet att stöpas om. Bl.a. togsbestämmelserna om otukt med barn och otukt med ungdom bort och istället infördes bestämmelser om sexuellt utnyttjande avunderårig och sexuellt umgänge med barn.Den 1 juli 1992 ändrades ett flertal regler i 6 kap. BrB pånytt (prop. 1991/92:35, JuU7, rskr. 159, SFS 1992:147).Ändringarna syftade bl.a. till att stärka skyddet för barn ochungdomar mot att bli utnyttjade i sexuella sammanhang och tillatt i strafflagstiftningen ytterligare markera allvaret isexuella övergrepp mot barn. Bl.a. infördes då en grov grad avbrotten sexuellt utnyttjande och sexuellt tvång.Den 20 november 1989 antog enkonvention om barnets rättigheter, den s.k. barnkonventionen.Konventionen innehåller bestämmelser avsedda att tillförsäkrabarn grundläggande rättigheter och att bereda barn skydd motövergrepp och utnyttjande. Med barn avses i konventionen varjemänniska under . ratificerade konventionen i juni1990 och den trädde i kraft . Sverigereserverade sig inte på någon punkt och tillträdet tillkonventionen föranledde inga ändringar i gällande lagstiftning(prop. 1989/90:107, SoU28, rskr. 350).Under år 1993 utarbetades inom Justitiedepartementetdepartementspromemorian (Ds 1993:80) Ökat skydd för barnYtterligare åtgärder mot sexuella övergrepp m.m.I promemorian behandlas frågan om svensk lagstiftning i någondel behöver ändras för att skall anses uppfyllabestämmelserna i i fråga om bl.a. skydd av barnmot sexuellt utnyttjande och sexuella övergrepp samt rörandebehandlingen av barn som frihetsberövats eller misstänks förbrott.Vidare behandlas i promemorian vissa frågor om sexuellaövergrepp mot barn. Promemorian mynnar ut i vissa förslag tilllagändringar mot bakgrund av bl.a. uttalanden i riksdagenrörande sexuellt umgänge med barn (1992/93:JuU16 s. 14 f) samtstraffmaximum för grovt sexuellt utnyttjande ochpreskriptionsregler avseende sexualbrott mot barn (1991/92:JuU7s. 13 resp. s. 15).Propositionen grundas på promemorian och remissbehandlingenav den.Propositionens huvudsakliga innehållI propositionen föreslås vissa ändringar i BrB i syfte attytterligare stärka skyddet för barn och ungdomar mot att bliutnyttjade i sexuella sammanhang.Bestämmelsen om sexuellt umgänge med barn i 6 kap. 5 § BrB,dvs. då någon i annat fall än som avses förut i 6 kap. BrB harsexuellt umgänge med barn , förs enligt förslaget ini 6 kap. 4 § första stycket BrB och blir således att rubricerasom sexuellt utnyttjande av underårig eller, i förekommandefall, grovt sexuellt utnyttjande av underårig. Till följd häravupphävs 6 kap. 5 § BrB.Straffmaximum för grovt sexuellt utnyttjande i 6 kap. 3 § BrBhöjs enligt förslaget från fängelse högst till fängelsehögst sex år.Bestämmelsen om sexuellt ofredande, 6 kap. 7 § BrB, föreslåsutvidgad på så sätt att det blir straffbart att förmå även densom är fyllda men inte att företa eller medverka i enhandling med sexuell innebörd, om handlingen är ett led iframställning av pornografisk bild eller utgör en posering iannat fall än när det är fråga om framställning av en bild.Vidare föreslås i propositionen att preskriptionstiden försexualbrott mot barn enligt 6 kap. 1--4 och 6 §§ BrB förlängs påså sätt att preskriptionstiden börjar löpa först den dagmålsäganden fyller eller skulle ha fyllt . Regler om dettaförs enligt förslaget in i 35 kap. 4 § BrB.Slutligen behandlas vissa frågor mot bakgrund avbarnkonventionen.Lagändringarna föreslås träda i kraft den 1 januari 1995.Utskottets övervägandenUtskottet vill redan här slå fast att regeringens förslagligger väl i linje med de överväganden som legat bakomutskottets tidigare ställningstaganden i flertalet av deaktuella frågorna och som framgår av det följande ställerutskottet sig bakom förslagen. Till de enskilda förslagenåterkommer utskottet i det följande.Sexuellt umgänge med barnEnligt 6 kap. 5 § BrB döms den som har sexuellt umgänge medbarn för sexuellt umgänge med barn till fängelsei högst . Straffskyddet för barn ärovillkorligt och avser såväl heterosexuella som homosexuellahandlingar. Straff inträder även om den sexuella förbindelsen ärhelt frivillig från barnets sida och oavsett om någotberoendeförhållande föreligger eller inte. Bestämmelsen ärsubsidiär i förhållande till de sexualbrott som anges i 6 kap.1--4 §§ om våldtäkt, sexuellt tvång, sexuellt utnyttjande ochsexuellt utnyttjande av underårig. I de fall då någon av dessabestämmelser inte är tillämplig på ett fall av sexuellförbindelse mellan en vuxen och ett barn blir det alltså frågaom att tillämpa bestämmelsen om sexuellt umgänge med barn.Begreppet sexuellt umgänge innefattar, förutom samlag,främst någorlunda varaktig beröring av den andres könsorganeller beröring av den andres kropp med det egna könsorganet,dvs. sexualhandlingar som företas med avsikt att tillfredsställaeller uppväcka bådas eller enderas sexuella drift. Medsamlag avses i detta sammanhang att mannens och kvinnanskönsdelar kommit i beröring med varandra. Det föreligger ingetkrav på inträngande eller sädesutgjutning och inte heller påvaraktighet. Även en kortvarig beröring kan i detta sammanhangutgöra samlag.Utskottet har vid ett stort antal tillfällen de senaste årenbehandlat frågor som rör sexualbrott och straff för olikasexuella övergrepp på barn. Vid utskottets behandling av frågorom sexualbrott i samband med utskottets betänkande rörandestraffskalor (1992/93:JuU16 s. 15 f) biföllriksdagen utskottets hemställan (rskr. 220) om etttillkännagivande att regeringen borde överväga att göra enallmän översyn av bestämmelsen om sexuellt umgänge med barn i 6kap. 5 § BrB. Enligt utskottet kunde det ifrågasättas ombenämningen "sexuellt umgänge" är lämplig eller ens adekvat fördet slag av gärningar som straffbeläggs i paragrafen. Vidarefanns det, enligt utskottet, skäl att överväga om bestämmelsenmedger en tillräcklig reaktion från samhällets sida på alla deformer av sexuella övergrepp mot barn som den ärtänkt att omfatta. I det sammanhanget kunde det enligtutskottets uppfattning finnas anledning att se över såvälbestämmelsens tillämpningsområde som dess straffskala.I propositionen föreslås att den nuvarande bestämmelsen i 6kap. 5 § BrB om sexuellt umgänge med barn förs in i 6 kap. 4 §första stycket BrB.Enligt bestämmelsen i 6 kap. 4 § BrB bereds ungdom under 18 årett förstärkt straffskydd mot sexuellt umgänge i de fall denunge antingen är avkomling, dvs. barn eller barnbarn osv. tillgärningsmannen eller står under gärningsmannens fostran, dvs.gärningsmannen är vårdnadshavare, styvförälder eller liknande,eller slutligen att gärningsmannen på grund av myndighets besluthar att svara för den unges vård eller tillsyn. Regleringeninnebär i huvudsak ett absolut förbud för föräldrar, andrafostrare eller vård- eller tillsynspersonal inom t.ex.socialvården att inlåta sig på sexuellt umgänge med underårigasom står under deras vård eller tillsyn. Det kan sägas att dettypiska är att det föreligger ett beroendeförhållande mellanbarnet och den vuxne. Straffet är fängelse i högst . som begått gärningen visat särskild hänsynslöshet mot denunderårige eller om brottet på grund av dennes låga ålder ellerannars är att anse som grovt är straffet fängelse i lägst tvåoch högst åtta år.Enligt regeringen är en sådan straffrättslig särbehandling somåterfinns i 6 kap. 4 § BrB motiverad också i de situationer därnågon, oavsett om något beroendeförhållande föreligger ellerinte, utnyttjar barn genom att förmå barnet attdelta i sexuella handlingar. Avsikten är att det skall markerasatt ett barn alltid måste ha nått en sådan nivå av insikt ochmognad att det kan inse vidden av sina handlingar innan ettrelevant samtycke till sexuellt umgänge kan ges. Lagstiftningenskall tydligt förmedla att om ett barn deltar i en sexuellaktivitet med en vuxen så är detta helt och hållet den vuxnesansvar.Genom den föreslagna ändringen kommer också vissa av degärningar som faller under bestämmelsen om sexuelltumgänge med barn att, enligt 6 kap. 4 § andra stycket BrB, kunnabedömas som grovt sexuellt utnyttjande av underårig.Utskottet tillstyrker propositionen i denna del.Grovt sexuellt utnyttjandeTill straff enligt 6 kap. 3 § BrB för sexuellt utnyttjandedöms den som förmår annan till sexuellt umgänge genom attallvarligt missbruka hans eller hennes beroende ställning ellersom har sexuellt umgänge med annan genom att otillbörligtutnyttja att denne befinner sig i vanmakt eller annat hjälplösttillstånd eller lider av psykisk störning. Straffet är fängelsei högst två år.Genom den tidigare nämnda lagstiftningen som trädde i kraftden , (prop. 1991/92:35, JuU7, rskr. 159, SFS1992:147), infördes den grova graden av brottet sexuelltutnyttjande med en straffskala om fängelse lägst ochhögst . Som rekvisit för när brottet skall bedömas somgrovt anges att gärningsmannen har visat särskild hänsynslösheteller om brottet annars är att anse som grovt. I ärendetuttalade utskottet (s. 13), att utskottet godtogjustitieministerns förslag när det gällde gradindelningen menatt det inte var berett att frångå sitt tidigareställningstagande att sexuellt utnyttjande urstraffvärdesynpunkt kan te sig likvärdigt med våldtäkt och attdetta borde komma till uttryck i straffmaximum för brottet grovtsexuellt utnyttjande. -- I sina tidigare uttalanden (se JuU1986/87:3 s. 11 f) hade utskottet särskilt tagit sikte påsituationer där straffvärdet för gärningen var högt och närmastborde likställas med straffvärdet för våldtäkt. Utskottet utgicki ärende ifrån att saken skulle bli föremål förytterligare överväganden utan något särskilt uttalande frånriksdagens sida.Utskottet ser därför med tillfredsställelse att regeringen nuföreslår att maximistraffet för grovt sexuellt utnyttjande höjsfrån fängelse till fängelse , dvs. samma somför våldtäkt.Utskottet tillstyrker propositionen i denna del.Sexuellt ofredandeEnligt stadgandet i 6 kap. 7 § BrB första stycket skall dendömas för sexuellt ofredande som sexuellt berör barn under15 år eller förmår ett barn att företa ellermedverka i någon handling med sexuell innebörd. Detsamma gällerden som blottar sig för annan på ett sätt som är ägnat att väckaanstöt eller eljest genom ord eller handling på ett uppenbartsedlighetssårande sätt uppträder anstötligt mot annan. Straffetär böter eller fängelse i högst . Straffmaximum höjdes såsent som (prop. 1992/93:141, JuU16, rskr. 220,SFS 1993:207).Såvitt nu är av intresse straffbeläggs härigenom såsomsexuellt ofredande att någon förmår ett barn attvara modell vid framställning av pornografisk bild eller vidsexuell posering.Lagstiftningen bygger i princip på att den som har uppnått 15års ålder själv har ett ansvar för sina sexuella handlingar.Regeringen anser att detta dock inte kan gälla fullt ut. Ungamänniskor är enligt i många avseenden attbedöma som barn åtminstone , och de somutnyttjas i pornografiska sammanhang kan inte själva överblickaoch bedöma de långsiktiga konsekvenserna av sitt handlande. Detfinns en uppenbar risk att dessa ungdomar tar särskild socialoch känslomässig skada. Ungdomar bör därför enligt regeringenges ett ökat skydd mot sexuell exploatering och de skador somkan bli en följd därav.I propositionen föreslås att bestämmelsen om sexuelltofredande utvidgas på så sätt att det blir straffbart att förmåäven den som är fyllda men inte att medverka vidframställning av pornografisk bild eller vid sexuell posering.Regeln har utformats så, att för ansvar krävs att gärningsmannengenom tvång, förledande eller annan otillbörlig påverkan förmården underårige att företa eller medverka i handling med sexuellinnebörd, om handlingen är ett led i framställningen avpornografisk bild eller utgör en posering i annat fall än närdet är fråga om framställning av en bild. Till skillnad mot vadsom gäller när barnet är faller såledesbildframställning m.m. vid vilka den unge medverkat helt ochhållet frivilligt utanför det straffbelagda området.Utskottet delar regeringens bedömning och tillstyrkerpropositionen i denna del.I sammanhanget kan nämnas att bestämmelsen om sexuelltofredande är av betydelse bl.a. också vid bekämpningen avbarnpornografibrott som regleras i 16 kap. 10 a § BrB. Enligtden bestämmelsen skall den dömas för barnpornografibrott somskildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden spridseller som sprider sådan bild. Straffet är böter eller fängelse ihögst två år.Riksdagen beslutade (1993/94:KU28, rskr. 450) omvilande grundlagsändringar som bl.a. innebär att det blirstraffbart att inneha barnpornografi fr.o.m. den 1 januari 1999.Vidare kan nämnas att regeringen harbeslutat om direktiv (dir. 1994:117) för en kommitté som skallha till uppgift att utreda på vilket sätt och med vilka medelbarnpornografi bäst kan bekämpas.Preskriptionsbestämmelser för sexualbrottInom straffrätten finns två former av preskription,åtalspreskription och påföljdspreskription. De allmännabestämmelserna om preskription ges i 35 kap. BrB.Åtalspreskription innebär att påföljd för ett brott inte fårådömas om den misstänkte inte har häktats eller erhållit del avåtal för brottet från brottet. Denna tid ärbestämd till olika antal år beroende på det straff som högst kanfölja på brottet. Preskriptionstiden är om på brottetinte kan följa svårare straff än fängelse , omsvåraste straffet är högre men inte över fängelse , tioår om svåraste straffet är högre men inte över fängelse i åttaår, om svåraste straffet är fängelse och slutligen om fängelse på livstid kanfölja på brottet.Preskriptionstiden löper enligt huvudregeln från den dag dåbrottet begicks.Reglerna om åtalspreskription i BrB gäller också i fråga ombrott inom specialstraffrätten i den mån avvikande bestämmelserinte har meddelats.Med påföljdspreskription menas att en påföljd som har ådömtsnågon bortfaller om åtgärder för verkställighet inte harvidtagits som varierar efter påföljdens art ochlängd.Rättspolitiskt brukar åtalspreskription motiveras bl.a. medatt statens straffanspråk inte bör upprätthållas underobegränsad tid; straffbehovet försvagas allteftersom tidenlöper, och från allmänpreventiv synpunkt är det därför inte likanödvändigt att för länge sedan begångna brott blir beivrade somatt så sker med brott som ännu är aktuella i det allmännamedvetandet. Ett annat skäl som brukar tillmätas betydelse äratt det skulle drabba den misstänkte onödigt hårt att behövariskera att efter brottet ådömas straff, som kanskeäventyrar den tillvaro han byggt upp för sig (jfr SOU 1923:9 ochSOU 1925:28). Utskottet vill här tillägga att utskottet tidigarevid flera tillfällen också slagit fast att preskriptionsreglernamåste vara klara och enkla så att de inte vållartillämpningssvårigheter (se JuU 1984/85:14).Åtalspreskriptionstiden i BrB är, som ovan framgått, bestämdtill olika antal år alltefter det straff som högst kan följa påbrottet. Det förekommer dock avsteg från de generellabestämmelserna om preskription bl.a. i 35 kap. BrB ochskattebrottslagen (1971:69) rörande vissa bokföringsbrott resp.skattebrott.Utskottet behandlade under sistlidna vår (1993/94:JuU25 s. 30)frågor rörande preskriptionsbestämmelser för sexualbrott.Utskottet hänvisade därvid till sitt betänkande våren 1992rörande sexuella övergrepp mot barn (1991/92:JuU7 s. 14 f).Utskottet uttalade där bl.a. att starka skäl måste kunnaåberopas för en avvikelse från den generellt gällandepreskriptionstiden, i all synnerhet när det är fråga om attförlänga den. Utskottet anförde vidare att utskottet emellertidinte tidigare avvisat tanken på en särlösning för vissa brott omsådan påkallas, och utskottet var berett att förorda en översynnär det gällde sexualbrotten. Utskottet uttalade därvid attöversynen borde syfta till att de nuvarandeåtalspreskriptionstiderna förlängs. Vad utskottet anförde om enöversyn gav som sin mening regeringen till känna(rskr. 159).Regeringen uttalar i propositionen att den i och för sig delarden grundläggande inställningen, som framförts av Lagrådet, attdet är olyckligt om olika brott med likartat straffvärde harolika preskriptionstider. Regeringen konstaterar emellertid attdet, som ovan nämnts, gjorts avsteg från degenerella bestämmelserna om preskription i fråga om vissa brott.Särskilt pekar regeringen på att vid vissa bokföringsbrottutgångspunkten för preskriptionstidens beräknande förlagts annan -- senare -- tidpunkt än dagen för brottets begående.Regeringen konstaterar att den föreslagna regleringen inteinnebär en principiell nyhet.Regeringen anför i propositionen att en särbehandling avsexualbrott mot barn i preskriptionshänseende har starka skälför sig. Sexualbrott mot barn intar en särställning i det att dei många fall inte ger några synliga skador. Skadorna ligger istället regelmässigt på det psykiska planet och kan vara bådesvåra och livsvariga. Ett barn som utsätts för sexuellaövergrepp förmår ofta av olika skäl inte berätta om vad detvarit utsatt för förrän det kommer upp i de övre tonåren. Det ärförst då som barnet nått sådan självständighet och mognad attdet kan berätta vad det varit med om. Sexuella övergrepp motbarn upptäcks därför i många fall inte förrän lång tidförflutit. Inte sällan kan de då vara preskriberade.Regeringen understryker i propositionen att detstraffrättsliga sanktionssystemet har en central roll för attbekämpa sexuella övergrepp. Höga krav måste därför ställas påatt regelsystemet är utformat så att det medger en effektivlagföring. Om bevisläget är sådant att den som gjort sig skyldigtill sexuellt övergrepp på ett barn kan överbevisas härom närbrottet uppdagas vore det enligt regeringens uppfattningstötande om preskriptionsreglerna skulle lägga hinder i vägenmot en lagföring. Om preskriptionstiden förlängs skulle den somutsatts för övergrepp som barn härigenom kunna få upprättelseäven då förflutit från händelsen och möjligheternaatt få skadestånd skulle öka. Regeringen anser att derättspolitiska argument, av innebörd att straffanspråketuttunnas med tiden och att gärningsmannen börvara fredad mot ingripande, som uppbär preskriptionsinstitutetväger lätt mot intresset av att kränkningar av detta slagbeivras.Regeringen föreslår att preskriptionstiden för sexualbrott somriktar sig mot barn och försök till sådant brott förlängs på detsättet att preskriptionstiden börjar löpa först den dagmålsäganden fyller eller skulle ha fyllt 15 år.För att en förlängning av preskriptionstiden skall varamotiverad måste det enligt regeringsförslaget krävas att det rörsig om allvarliga kränkningar. Regeringen ifrågasätter om debrott som avses i bestämmelsen om sexuellt ofredande typisktsett uppfyller detta kriterium och föreslår att dagenspreskriptionsregler behålls för brott som faller under denbestämmelsen. Regeringen föreslår sålunda att den nyapreskriptionsregeln skall gälla våldtäkt, sexuellt tvång,sexuellt utnyttjande, sexuellt utnyttjande av underårig,sexuellt umgänge med avkomling och sexuellt umgänge med syskon(6 kap. 1--4 och 6 §§ BrB) samt försök till sådana brott. Övrigabrott i 6 kap. påverkas inte av förslaget.Bestämmelsen om från vilken tidpunkt preskriptionstidernaskall räknas förs in som ett andra stycke i 35 kap. 4 § BrB.Regeringen föreslår därjämte en särskild övergångsbestämmelseenligt vilken den nya bestämmelsen skall tillämpas även på brottsom har begåtts före ikraftträdandet om inte möjligheten attådöma påföljd har bortfallit enligt äldre bestämmelser.Utskottet tillstyrker propositionen också i denna del.ÖvrigtI övrigt har utskottet ingenting att anföra med anledning avpropositionen. Utskottet hemställerbeträffande åtgärder mot sexuella övergrepp på barnatt antar regeringens förslag till lag om ändring ibrottsbalken.Stockholm den 22 november 1994På justitieutskottets vägnarGun HellsvikI beslutet har deltagit:Gun (),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(),(),() ochGöran R ().Regeringens lagförslag