bet · GH01FiU20 · 1994-05-31 00:00:00 — Av stor betydelse är därför att saneringsprogrammetfullföljs i dess utökade form.Budgetpolitiken bör i första hand inriktas på att hejda statsskuldensfortsatta ökning. Varje års budgetunderskott läggs till statsskulden och bidrartill att räntekostnaderna ökar. Successivt kommer därigenom en allt störreandel av statsbudgetens utgifter att behöva tas i anspråk för statsskuldräntormedan andra angelägna behov trängs undan. Även av detta skäl fårsaneringsarbetet inte eftersättas. Nödvändiga förändringar som vi underlåteratt genomföra kommer att kräva större uppoffringar när vi senare tvingasgöra dem. Som långsiktigt mål för budgetpolitiken bör därför gälla att denkonsoliderade offentliga sektorns nettoskuld inte skall öka realt mot slutet avdetta decennium. Uttryckt i tekniska termer innebär detta att den offentligasektorns nettoskuldkvot då skall ha upphört att öka, dvs. kvoten mellan denoffentliga sektorns finansiella nettoställning och BNP skall vara oförändradeller minska. Den offentliga nettoskulden kan då alltså fortsätta att öka mätti nominella termer, men långsammare än BNP. För att nå detta mål måste saneringsprogrammet tidigareläggas och utökas pådet sätt regeringen föreslagit. Regeringen bör därför återkomma med förslagtill de åtgärder som erfordras för att en sådan förändring skall komma tillstånd. Saneringsåtgärdernas omfattning och fördelning över tiden bör i övrigtanpassas till den fortsatta ekonomiska utvecklingen. Generellt bör dock gällaatt tyngdpunkten i åtgärderna i största möjliga utsträckning bör ligga på denärmaste åren. I enlighet med de grundläggande principer som gäller för saneringsprogrammetskall vidare alla tillkommande reformförslag som leder till att budgetenförsvagas vara finansierade fullt ut när de läggs fram för riksdagen.Utskottet har tidigare, i anslutning till behandlingen av årets finansplan,biträtt regeringens förslag till budgetpolitiska riktlinjer . Avden redovisning som utskottet här har lämnat framgår att utskottet ocksåbiträder regeringens förslag till kompletteringar av saneringsprogrammet för deoffentliga finanserna. Däremot har utskottet inte kunnat godta de förslag tillbudgetpolitiska riktlinjer som Socialdemokraterna och Ny demokrati framförtutan dessa motionsyrkanden har avstyrkts.Med det anförda tillstyrker utskottet regeringens förslag till allmännariktlinjer för budgetpolitiken (bil. 1 yrkande 2).Avyttring av och begär i motion Fi45 yrkande 5 att staten skall säljasitt innehav av aktier i riskkapitalbolagen . Ett snarlikt kravför också fram i sin motion Fi32 yrkande 63.Som tidigare nämnts finns det inte längre några direkt avyttringsbara aktieri dessa båda bolag sedan staten sålt ut sitt resterandeinnehav. Med hänvisning härtill avstyrker utskottet motionerna Fi45 (s) yrkande5 och Fi32 (v) yrkande 63.Bemyndigande om statlig upplåningI propositionen föreslås (bil. 1 s. 92) att i likhet med föregåendeår skall bemyndiga regeringen att under /95 ta upp lån enligtlagen (1988:1387) om statens upplåning.Finansutskottet biträder detta förslag (bil 1 yrkande 9).Styrning av statlig verksamhetRegeringens åtgärder för förbättrad styrning och kontroll av statligverksamhetFinansutskottet begärde i anslutning till sin behandling av årets finansplanatt regeringen i kompletteringspropositionen skulle ange vilka åtgärder denavser att vidta för att förbättra resultatanalysen och därmed bättre tillgodoseriksdagens behov av ett fördjupat beslutsunderlag. Utskottet pekade särskilt påbehovet av förbättrade analyser av effekter, utfall och måluppfyllelse avstatliga beslut och åtgärder.Enligt regeringens redovisning i kompletteringspropositionen har behovet avomprövning och förändring av statligt finansierad verksamhet blivit alltviktigare. Detsamma gäller målet att öka effektiviteten och produktiviteten. Degrundläggande syftena bakom mål- och resultatstyrningen liggerdärför enligt regeringen fast. Regeringen understryker vidare attresultatstyrningen ställer nya krav på och regeringen. Förmågan attformulera mål för olika verksamheter måste t.ex. förbättras, och redovisningenav resultaten samt uppföljningar och utvärderingar måste i ökad utsträckningkomma till användning vid och regeringens prövning avverksamheterna. Resultatstyrningen med dess decentraliserade beslutsfattandekräver också enligt regeringen att ansvar utkrävs och att missförhållandenleder till reaktion och åtgärder.Utvecklingen av resultatstyrningen har haft sin tonvikt pårelationen mellan regeringen och myndigheterna. Inte minst Riksdagsutredningensförslag innebär en ökad uppmärksamhet på relationen mellan riksdag ochregering. Regeringen uttalar som sin avsikt att på ett bättre sätt än tidigarege ett analytiskt underlag för bedömningen av de s.k. sakanslagen.Informationen om resultaten och effekterna av existerande system förtransfereringar skall också utvecklas, sägs i propositionen. Även i övrigt börperspektiven på resultatstyrningen vidgas, t.ex. beträffande verksamhet sombedrivs i form av affärsverk eller stiftelser. Resultatstyrningen bör ocksåberöra statens inkomster.En interdepartemental arbetsgrupp har bildats och skall senare underinnevarande år lägga fram förslag till ytterligare åtgärder för att utvecklaoch stärka resultatstyrningen. Regeringen avser att återkomma med enredovisning budgetproposition.Utskottet anser i likhet med vad som sägs i propositionen att det ärviktigt att i det fortsatta utvecklingsarbetet på resultatstyrningens områdelägga ökad tonvikt på samspelet mellan och regeringen. Som utskottetanförde i sitt betänkande med anledning av årets finansplan är det väsentligtatt den nya styrmodellen fungerar i hela styrkedjan.Utskottet noterar att det av regeringen skisserade arbetet med att stärkaresultatstyrningen i flera avseenden är ambitiöst upplagt. Utskottet anser detvärdefullt att regeringen även fortsättningsvis avser att avrapporterautvecklingsarbetet till och i samband därmed vid behov lägga framförslag till åtgärder. Med det anförda ställer sig utskottet bakom det somanförs i propositionen.Regeringens åtgärder med anledning av revisionens iakttagelser år 1993I anslutning till regeringens övergripande redogörelse i årets finansplan omresultatet av revision -- och med anledning av en motion av DanielTarschys (fp) -- begärde utskottet att regeringen närmare borde redovisa förriksdagen vilka åtgärder som vidtagits eller planeras med anledning avrevisionens iakttagelser. En utförlig sådan redovisning lämnas nu ikompletteringspropositionen.Utskottet noterar att det är första gången som får enredogörelse av det aktuella slaget. De redovisade åtgärderna är resultatet avett systematiskt arbete från regeringens sida i dialog med berörda myndigheter.Utskottet vill också understryka att RRV:s revisionsberättelser numeraregelmässigt överlämnas till regeringen för hantering och reaktion.Utskottet konstaterar att det givetvis är regeringen såsom verkställande ochförvaltningsledande organ som ansvarar för att erforderliga åtgärder iförekommande fall vidtas. är det viktigt att en återrapportering skertill i dess egenskap av huvudman för den statliga verksamheten.Utskottet vill särskilt peka på att resultatet av revisionen kan utgöra enviktig utgångspunkt för utskotten i deras arbete med att följa upp ochutvärdera beslut. Utskottet ser således positivt på regeringensredovisning med anledning av revision.FinansfullmaktenI kompletteringspropositionen (bil. 1 s. 100--101) föreslås att riksdagenbemyndigar regeringen att för /95, om arbetsmarknadsläget kräverdet, besluta om utgifter i enlighet med vad som förordas i propositionen intillett sammanlagt belopp av fyra miljarder kronor.Regeringen föreslår vissa förändringar för finansfullmaktens användning iförhållande till vad som gäller. Finansfullmakten bör i första hand kunnaanvändas för att anpassa volymerna i de ordinarie arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna. Vidare bör regeringen i samband därmed kunna göra vissa tillfälligaändringar i gällande regelsystem.Finansfullmakten bör också få användas för att tidigarelägga, utvidga ellerpåskynda investeringar som i övrigt finansieras med statliga eller kommunalamedel samt för att stimulera ROT-projekt liksom olika underhållsåtgärder medsyfte att öka sysselsättningen (normalt högst bidrag). Den bör ocksåkunna disponeras för andra åtgärder som regeringen bedömer kan ge omedelbareffekt på sysselsättningen (normalt högst bidrag). Åtgärderna bör intetränga undan ordinarie arbeten.Enligt vad utskottet erfarit efter kontakt med ärbakgrunden till regeringens förslag den snabba utvecklingen på arbetsmarknadensom gör det nödvändigt med en flexibel användning av de arbetsmarknadspolitiskamedlen. Det är omöjligt att nu säga var arbetskraftsbrister kommer att uppståoch att identifiera vilka grupper som har störst svårigheter att få arbete iden begynnande konjunkturuppgången och vilka åtgärder som kommer att varamest effektiva under det kommande budgetåret.Därför föreslår regeringen en mer öppen formulering för finansfullmaktensanvändning. Det ger regeringen möjlighet att disponera finansfullmakten föråtgärder som kan ge omedelbar effekt på sysselsättningen och som för närvarandeinte kunnat göras inom ramen för finansfullmakten. Åtgärderna bör leda till enmer flexibel arbetsmarknadspolitik. Exempel på insatser som bör kunna beslutasinom ramen för finansfullmakten är: utökning av antalet utbildningsplatser inomdet ordinarie utbildningsväsendet, försöksverksamhet med åtgärder somunderlättar rörligheten på arbetsmarknaden, nya former för intensifieradarbetsförmedling och vissa ökade möjligheter att kombinera olika stödformer.Finansutskottet vill med anledning av regeringens förslag anföraföljande.I regeringsformens 9 kap. om finansmakten föreskrivs bl.a. att statens medelinte får användas på annat sätt än bestämt (2 §). Endast riksdagenkan alltså anvisa statliga medel till olika ändamål och svara för deprioriteringar som måste göras. Enligt regeringsformen skall riksdagenanvisa anslag på statsbudgeten till angivna ändamål (3 §). Konjunkturpolitisktmotiverade ökade statsutgifter kan göras på två olika sätt. kanbevilja ytterligare medel på tilläggsbudget, och regeringen kan, omarbetsmarknadsläget kräver det, utnyttja finansfullmakten.Finansfullmakten är motiverad utifrån kravet på konjunkturpolitisk precision.Vilka konjunkturpolitiska åtgärder som är effektivast i en given situationberor -- dvs. tidpunkt för projektens igångsättande och derasvaraktighet --, platsen -- dvs. hänsyn måste tas till regionala olikheter iarbetsmarknadsläget -- och sektorn -- dvs. åtgärder måste sättas in i de delarav ekonomin där de är mest effektiva. Behovet av konjunkturpolitisk snabbhetinnebär att tidskrävande procedurer med tilläggsbudgetar i görligaste mån börundvikas.En väl avvägd användning av finansfullmakten kan ge goda förutsättningar fören god arbetsmarknads- och konjunkturpolitisk styrning från samtidigtsom regeringen ges viss flexibilitet och handlingsförmåga.Finansfullmakten bör emellertid inte ges den omfattning eller innebörd attregeringsformens regler om finansmakten åsidosätts. Den får således inteanvändas av regeringen om det är möjligt att i tilläggsbudget anslå medel förarbetsmarknadspolitiska insatser. Likaledes får den inte användas förarbetsmarknadspolitiska insatser av sådant slag som behandlat menavvisat. Vad beträffar tillfälliga förändringar av det arbetsmarknadspolitiskaregelsystemet -- som föreslås i propositionen -- berättigar finansfullmaktennaturligtvis inte regeringen att ändra i de regler som följer av lag ellerannat riksdagsbeslut.Att regeringen i sitt förslag gör det möjligt att starta försöksverksamhetmed verksamhet som inte tidigare förankrats i riksdagsbeslut med medel anvisadefrån ett specificerat anslag och att regeringen kan besluta om utgifter förarbetsmarknadspolitiska insatser som är en kombination av flera olika åtgärdersom i vanliga fall anvisas medel från olika anslag kan leda till rentredovisningsmässiga svårigheter. Skulle finansfullmakten användas på detta sättär det inte i förväg automatiskt bestämt vilket anslag utgifterna skallbelasta. Utskottet utgår från att avsikten är att finansfullmakten även iframtiden skall kunna utnyttjas för att öka volymen i viss verksamhet som redanfinansieras från ett anslag på statsbudgeten, dvs. utnyttjandet avfinansfullmakten kommer i redovisningen till uttryck som en ökad belastning påett befintligt anslag.Regeringen föreslår en höjning av finansfullmakten till fyra miljarderkronor. Höjningen motiveras med att vissa omdisponeringar och minskningargjorts i anslagen under tionde huvudtiteln. (har i avsnittet omarbetsmarknadspolitiken ovan behandlat dessa förslag.) Bakgrunden till dessaomdisponeringar är att regeringen bedömer att kravet på arbetsmarknadspolitiskaåtgärder kommer att minska något i samband med konjunkturuppgången.Vänsterpartiet anser i sin motion (Fi32 yrkande 4) att regeringen får nöjasig med de den disponerar genomfinansfullmakten. Partiet yrkar avslag på regeringens begäran om en utökning avfinansfullmakten med . I stället vill motionärernaomedelbart använda beloppet till arbetsmarknadspolitiska åtgärder.Av utskottets ställningstagande till omfattningen av dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna följer att förslag inte kantillstyrkas.Utskottet vill i sammanhanget påpeka att om regeringen vid tillfället förbudgetpropositionens presentation är förvissad om att de medel som finnstillgängliga i finansfullmakten kommer att komma till användning under detkommande budgetåret skall dessa föras upp som en utgift i statsbudgeten. Iannat fall kommer budgeten ej att avspegla de förväntade statsutgifterna underdet kommande budgetåret och därmed inte att vara rättvisande.Utskottet föreslår att med anledning av propositionen och medavslag på motion Fi32 yrkande 4 (v) bemyndigar regeringen att för budgetåret1994/95, om arbetsmarknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet medvad som förordats intill ett sammanlagt belopp av samtsom sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.Regeringen anmäler i kompletteringspropositionen att några beslut om utgifterenligt finansfullmakten under innevarande budgetår inte fattats. Redovisningenföranleder inget uttalande från utskottets sida.Finansiering av EU-avgiftI partimotionerna från Ny demokrati (Fi31) och (Fi32) ställsfrågan hur avgiften till EU:s budget skall finansieras.I den reviderade finansplanen redovisas vissa budgeteffekter av etteventuellt medlemskap. Avgiften beräknas preliminärt till 18,3miljarder kronor enligt nu gällande generella regler. I det avtal som träffatsmellan och EU:s medlemsländer ingår en s.k. avgiftsinfasning under fyraår. Den innebär att avgiften för minskas med 4,4 miljarder kronor.Nettoavgiften blir därmed . Effekten påstatsbudgeten blir emellertid lägre eftersom vissa utgifter som i dagfinansieras över statsbudgeten blir föremål för unionens gemensamma politik ochdärmed kommer att finansieras över EU-budgeten. Det avlyft som uppkommer förden svenska budgeten beräknas till ca . Det kvarståendefinansieringsbehovet uppgår således till i storleksordningen 9 miljarder kronorför . Under innevarande budgetår uppstår en belastning . Regeringen avser att senare precisera budgeteffekterna avmedlemskapet.Som framgått är det ett stort antal poster som påverkar belastningen påstatsbudgeten av ett eventuellt medlemskap i . Därutöver tillkommereventuellt skattebortfall till följd av den inre marknaden (alkohol- ochtobaksskatter), andra effekter av anpassningen till unionens regelverk (främstcigarettbeskattningen) samt budgeteffekter av EU-stöd till den svenska ekonomin(återflödet). Utskottet vill emellertid framhålla att de viktigastebudgeteffekterna är effekterna på såväl inkomst- som utgiftssidan avförbättrade samhällsekonomiska förutsättningar i form av bl.a. högre tillväxtoch lägre ränteläge. Dessa bedöms av utskottet ge ett positivt bidragtill samhällsekonomin och statsbudgeten som mer än väl motsvarar de direktabudgetkostnaderna. Som framgår av propositionen kommer regeringen att längrefram precisera budgeteffekterna av medlemskapet. Något särskilttillkännagivande härom är enligt utskottet obehövligt. Motionerna Fi31 (nyd)yrkande 40 i denna del och Fi32 (v) yrkande 5 avstyrks därför av utskottet.Justering av vissa anslag avseende lokalkostnaderAv propositionen framgår att regeringen avser att ge i uppdrag att för lokalkostnadskomponenten iförvaltningsanslagen ta fram ett nytt underlag för budgetering avmyndigheternas anslag års budgetproposition. Lokalförsörjningsverkethar också fått i uppdrag att beräkna en lokalomräkningsindex förprisomräkningen av lokalkostnadsbasen i myndigheternas anslag.Redogörelsen i den reviderade finansplanen avser emellertid en justering avvissa förvaltningsanslag i årets budgetproposition. Utgångspunkten förjusteringen av anslagen är att någon ny beräkningsteknik för budgeteringen avlokalkostnaderna i enlighet med de principer som redovisades i föregående årsbudgetproposition (prop. 1992/93:100 bil. 1) inte har tillämpats /95. Myndigheternas anslag för /95 är därigenombudgeterade utifrån tidigare avisering för budgetåret1993/94. Denna avisering, som gjordes , avspeglar inte dagenshyresnivå för kommersiella lokaler. För de myndigheter som haft möjlighet attomförhandla sina hyreskontrakt inför /95 innebär dettaförhållande att resurser har frigjorts. Regeringen gjorde i budgetpropositionenbedömningen att dessa slumpmässigt frigjorda resurser, till följd av detmarkanta prisfallet på hyresmarknaden, inte fullt ut bör tillfalla berördmyndighet.Totalt bedöms enligt en rapport från ca 30myndigheter vara berörda, och de frigjorda resurserna till följd av sänkningarav hyresnivåerna bedöms uppgå till ca . Därutöver är vissamyndigheter inom försvarsområdet berörda.Regeringen avser att innehålla de medel för /95 som ärfrigjorda till följd av sänkningar av hyresnivåerna med utgångspunkt i ovanredovisade principer. De resurser som frigjorts endast genom omdisponeringar,dvs. utan förändringar av hyresnivåerna, skall enligt propositionen ej omfattasutan kvarstår till myndighetens disposition. Innehållandet av medel är enbartbaserat på att de resurser som budgeterats under anslaget inte på etttillfredsställande sätt motsvaras av utgifter för lokaler för dessa myndigheterunder /95. I propositionen betonas att åtgärden inte skall sessom att myndigheterna inte skall få tillgodoräkna siglokalbesparingar utan enbart som en justering av anslagen för budgetåret1994/95 i avvaktan på att den tidigare nämnda nya budgeteringsprincipen införsfr.o.m. /96.I årets betänkande med anledning av budgetpropositionen (1993/94:FiU10s. 70) framhöll utskottet att det är värdefullt att principer utvecklas förhur myndigheterna skall hantera sina lokalkostnader. Utvecklingen påfastighetsmarknaden med fallande hyror visar också viktenav att nya budgeteringsprinciper införs vid fastställandet av 1995/96 årsbudget.Det kraftiga prisfallet på hyresmarknaden har inneburit att vissa myndigheterslumpmässigt -- i den meningen att dessa myndigheter haft möjligheter attomförhandla och utnyttja en tillfällig svacka på fastighetsmarknaden -- hartillförts ökade resurser.Utskottet vill med anledning av det begärda bemyndigandet anföra följande.Införandet av rambudgetering motiverades bl.a. av att en myndighet skulle gesmöjligheter att för sin verksamhet mer effektivt kunna utnyttja sina resurser.Så t.ex. är avsikten att myndigheten skall kunna öka sina resurser för denegentliga verksamheten genom att minska kostnaderna för lokaler. Genom att deresurser som vissa myndigheter frigjort genom lägre hyra vid lokalbyte hållsinne för /95, görs ett avsteg från rambudgeteringsprincipen.Även om det i propositionen betonas att denna resursminskning för berördamyndigheter är en engångsföreteelse är det ofrånkomligt att en sådan åtgärdmotverkar syftet med rambudgetering. Utskottet utgår ifrån att regeringen nogaprövar på vilket sätt indragningen av medel skall genomföras. För att deincitament till en effektiv resursanvändning som rambudgeteringen är avsedd attmedverka till inte skall skadas bör i detta läge samtliga myndigheter, somhar möjlighet att omförhandla sina hyreskontrakt, få vidkännas att en viss delav förvaltningsanslaget för /95 hålls inne. Som utskottet serdet är det angeläget att denna åtgärd inte utformas så att den motverkarmyndigheternas intresse att ompröva sina lokalbehov och ta till varamöjligheten till rationaliseringar i lokalutnyttjandet.Regeringen aviserade budgetproposition (prop. 1993/94:100 bil. 154) att vissa myndigheters anslag under fjärde huvudtiteln bör justeras iregleringsbrevet för /95. Dessa myndigheter erhöll en preliminärlokalkostnadskompensation för /94 i samband med att vissaförsvarsfastigheter överfördes till dåvarande och därmedbelastades med kapitalkostnader. En uppföljning av den preliminärahyreskompensationen har genomförts och ger vid handen att en del myndighetersanslag bör justeras upp medan andra anslag bör justeras ner.Utskottet har ingen erinran mot det i propositionen begärda bemyndigandet attgöra den nämnda justeringen i årets regleringsbrev.Försäljning av olja ur de statliga beredskapslagrenI samband med försvarsbeslut (prop. 1991/92:102 kap. 11, bet. FöU12)bemyndigades regeringen att sälja ut olja från krigslagren så att dessaminskades till en lägre, dock ej närmare angiven, säkerhetspolitiskt motiveradnivå.De medel som frigjordes från denna utförsäljning fick användas för att --utanför planeringsramen -- stärka olika funktioner inom den civila delen avtotalförsvaret. För /93 avsågs av inkomsternaanvändas för sådana åtgärder.Våren 1993 beslutade (prop. 1992/93:100 bil. 13, bet. NU28) attregeringen skulle få disponera influtna medel från oljeutförsäljningen även förändamål inom den militära delen av totalförsvaret.Regeringen fattade därefter beslut om att en del avutvecklingskostnaderna för luftvärnsrobotprojektet samt viss verksamhetinom marinen skall finansieras -- genom särskilda beslut av regeringen ommerutgift -- med inkomsterna från utförsäljningen av olja. Dessa kostnader, somsammantaget beräknas uppgå till ca , ligger utanför deekonomiska planeringsramarna för totalförsvaret.Riksdagen har -- på förslag av näringsutskottet (bet. 1993/94:NU19)-- bifallit regeringens förslag i proposition 1993/94:141 innebärande att destatliga lagren av olja för krigssituationer nu helt skall avvecklas. I ställetskall lager byggas upp i näringslivet för att där integreras med lagringen förfredskriser och den övriga kommersiella lagringen av oljeprodukter.Med hänsyn främst till omfattningen av den nu beslutade totalautförsäljningen av olja uttalade , på näringsutskottets förslag, attregeringen borde återkomma till med förslag till hur medlen från denfortsatta utförsäljningen skall användas. Regeringen hade i propositionenendast angett att den senare för skulle lämna en redogörelse föranvändningen av de medel som inflyter genom den fortsatta utförsäljningen.I ett yttrande till näringsutskottet anförde försvarsutskottet (FöU6y) attmedlen från försäljningen skulle användas för ändamål inom totalförsvaret. Imotsats härtill menade näringsutskottet, vilket också anslöt sigtill, att regeringen borde vara fri att föreslå till vilka ändamål som medlenbör användas.I kompletteringspropositionen (bil. 1 s. 75) konstateras att beslutet om entotal utförsäljning av de statliga oljelagren innebär attförsäljningsinkomsterna blir avsevärt större än vad som tidigare bedömdes. Motbakgrund av det statsfinansiella läget föreslår regeringen att de merinkomstersom följer av en total utförsäljning jämfört med tidigare planering skalltillgodogöras statsbudgeten. Budgetförstärkningen beräknas uppgå till totaltminst när försäljningen har avslutats ().Näringsutskottet (NU8y) har inget att erinra mot vad som i denna delanförs i kompletteringspropositionen.