bet · GH01SfU12 · 1994-04-20 00:00:00 — Ett antal orsaker tillden höga förtidspensioneringen kan nämnas.Arbetsmarknadens förändrade struktur, ett utvidgatsjukdomsbegrepp och en praxisutveckling, som bl.a. har inneburitatt det ställs lägre krav på den enskilde, framstår därvidsammanfattningsvis som väsentliga faktorer.Självfallet inverkar att förtidspension/sjukbidrag i vissasituationer framstår som det mest eftersträvansvärdaförsörjningsalternativet, när övriga alternativ utgörs avarbetslöshetsersättning eller socialbidrag. Att vara sjuk ochuppbära ersättning från socialförsäkringen ger ofta den högstaersättningen och har dessutom i mångas ögon en mer positivframtoning än att vara arbetslös eller socialbidragstagare.För att påverka nivån på förtidspensioneringen krävs bl.a.positiva insatser i arbetsmiljö och rehabilitering och en bättreharmoni mellan olika samhälleliga stödsystem. Det krävs ocksåändringar i lagstiftningen som mer tydligt än anger attgrunden för ersättning från sjukpenningförsäkring liksomförtidspension/sjukbidrag är nedsatt arbetsförmåga på grund avsjukdom eller skada.Ytterligare några ord om de olika faktorer som jag nu harnämnt. Först strukturförändringarna på arbetsmarknaden.Sedan lång tid sker en förändring av arbetsmarknadsstrukturenså att enkla och okvalificerade arbeten försvinner liksomarbeten av det slag som betecknats som "reträttposter" förpersoner som inte orkar med arbetstakten.Försäkringskassornas uppfattning är attarbetsmarknadsmyndigheternas inställning till arbetslösa som ärsjukskrivna eller som har arbetshinder av olika slag ofta äravvisande.Storföretagen och den offentliga sektorns omstruktureringskapar särskilda problem. Divisionalisering och decentraliseringmedför inte sällan att omplaceringsmöjligheterna mellan olikadelar av t.ex. en kommunförvaltning eller ett stort företagförsvåras.Under rubriken anpassning mellan individ och arbetsmarknad kannämnas att arbetslösa personer med sociala ellersocialmedicinskt betingade arbetshinder har mycket svårt attfinna arbete. Arbetsmarknaden för denna grupp har stadigtförsämrats.Under 1950-talet pensionerades ett fåtal personer på grund avdåliga ryggar. Förtidspension/sjukbidrag på grund av problem irörelseapparaten har ökat lavinartat.Under rubriken övervältringsproblem vill jag återknyta tillatt förtidspension/sjukbidrag, som ofta framstår som denersättningsform som ger den bästa ersättningen, har enpositivare framtoning än arbetslöshetsersättning ochsocialbidrag och dessutom ger en tryggare försörjning. Om detfinns möjlighet att välja mellan dessa alternativ är individendärför mer intresserad av att bli förtidspensionerad och strävardärför självfallet efter att hamna i den valsituationen.Sjukdomsbegreppet har vidgats till att omfatta sådant somtidigare inte räknades som sjukdom. Förskjutningen isjukdomsbegreppet är visserligen vetenskapligt väl motiverad.Men öppnar förskjutningen också utrymme för att"medikalisera" sociala och arbetsmarknadsmässiga problem.För att en rehabilitering skall komma till stånd är kassanberoende av att läkare, arbetsgivare, fack ocharbetsmarknadsmyndigheter är positivt inställda till attrehabilitering skall ske. Men i ett läge med knappa resurser, dåandra myndigheter och intressenter är pressade, blir det etttryck på att pensionera även personer som haren betydande restarbetsförmåga i ett för vederbörande personlämpligt arbete. Dessutom saknas vägledning i fråga om hurkravnivån på arbetsmarknaden i stort skall definieras. Detta börrättas till, och det bör bli en klarare lagstiftning på denpunkten. Kravet på den enskilde att aktivt delta irehabilitering är för svagt.Under rubriken läkarnas roll kan nämnas att vi frånförsäkringskassorna får signaler om att läkarna i sittsjukskrivningsbeteende tar hänsyn till om patienten friskskrivstill ett arbete eller till arbetslöshet. Det synes som omläkarna har svårt att friskskriva människor, om alternativet ärarbetslöshet.Vidare kan konstateras att det generellt räcker med en läkaresutlåtande vid prövning av rätt till förtidspension. Det är ipraktiken mycket svårt att "avstänga" en läkare från rätten attskriva intyg till . Vidare ärförtroendeläkarens roll inte tillräckligt aktiv.Under rubriken regelsystemet vill jag nämna att detsjälvfallet är angeläget att lagstiftningens motiv är entydigaoch överensstämmande med de mål som statsmakterna formulerar.Det är inte alltid så. Detta var några exempel, men det finnsmånga fler.Det faktum att rätten till SGI försvinner när helförtidspension/helt sjukbidrag beviljas är ett hinder irehabiliteringen för den som är förtidspensionerad eller harsjukbidrag.När det gäller förtidspension/sjukbidrag är det oklart ombegreppet full arbetsförmåga skall relateras till ett påarbetsmarknaden normalt förekommande heltidsarbete eller ombegreppet skall tolkas så, att den enskilde individens tidigarearbetsinsats samt hans planerade arbetsinsats ,oavsett hur realistisk denna är, skall utgöra grund förbedömning av graden av nedsatt arbetsförmåga.Försäkringskassan behöver utveckla sitt arbete och sin roll iförhållande till andra rehabiliteringsaktörer. Arbetsgivare,arbetsmarknadsmyndigheter, hälso- och sjukvård, socialtjänstm.fl. måste ta sitt ansvar för att genomföra derehabiliteringsåtgärder som behövs. Här finns mycket ytterligareatt åstadkomma.Slutligen vill jag under rubriken resurserför prövning nämna att vi just har fått en revisionsrapport frånRiksrevisionsverket, i vilken sägs att kvaliteten påbeslutsunderlaget för pension/sjukbidrag är låg. Företrädare förförsäkringskassorna liksom instämmer idenna kritik.Det är nödvändigt att försäkringskassorna i fortsättningenarbetar mer aktivt med rehabilitering också i de längresjukfallen, liksom att rehabiliteringsåtgärder planeras in ochgenomförs när en försäkrad beviljas sjukbidrag.Det är vidare angeläget med en regelbunden efterkontroll avbeviljade förtidspensioner genom en förnyad utredning av denförsäkrades möjligheter till rehabilitering och försörjninggenom eget arbete, t.ex. genom en obligatorisk arbetsprövning.Detta var ett antal faktorer som kan vara orsak till att det är ett så utomordentligt högt antal förtidspensioner -- ca400 000. Om andelen förtidspensionerade hade motsvarat den somvar 1970, skulle den vara 170 000.Hans Svensson: Som jag tidigare sade har vifrån förbundets sida gjort en snabb insamling av kassornas synpå dessa frågor. Jag skall redovisa några synpunkter. Jag kommersedan att överlämna materialet i dess helhet till utskottet.Enligt kassornas uppfattning har ingen förändring av betydelseskett när det gäller tillämpad praxis för beviljande avförtidspension. Den praxis som finns är gammal och ligger fast.En del kassor uttrycker dock vissa tolkningsbekymmer med debestämmelser som har trätt i kraft. Det gäller främsträtten till hel förtidspension i kombination med vissauppdragsinkomster samt den restriktiva bedömningen vid enfjärdedels förtidspension. Dessa regelförändringar har dockinget att göra med den oroande utvecklingen av antaletförtidspensioner.Det som flertalet försäkringskassor tar upp som förklaringartill ökningen är sambandet med förändringarna påarbetsmarknaden, dvs. en hög arbetslöshet och ett annorlundaarbetsutbud. som tillgången på mer enkla ochokvalificerade arbeten kraftigt har minskat har också kraven påutbildning och hög produktivitet ständigt ökat. Kortautbildningsinsatser i samband med rehabilitering är oftaotillräckliga.Arbetsmarknadsmyndigheternas inställning till arbetslösa somär sjukskrivna eller som har arbetshinder av olika slag gör attdessa inte prioriteras. Arbetsgivarna har inte hellerekonomiska incitament för att bereda arbete för dem som ärlångtidssjukskrivna, vilket också inverkar negativt påmöjligheten att lyckas med rehabilitering.Andra typer av omstruktureringar som har betydelse, något somockså tog upp, är en ökad bolagisering med endecentralisering av ansvar till mindre enheter. Därigenomuppstår mer eller mindre vattentäta skott inom de storaföretagen men också inom offentlig förvaltning, vilket medförökade svårigheter att göra omplaceringar m.m.Antalet långa sjukfall har rent historiskt sett ökat kraftigtunder . Det gäller inte minst de riktigt långasjukfallen. Den tidigare fördelaktiga ersättningen frånarbetsskadeförsäkringen kan ha spelat en vissroll för denna utveckling. skedde, som ni allavet, en dramatisk praxisförändring för arbetssjukdomarna, vilketinnebar att närmare nio av tio prövade besvär från exempelvisrörelseorganen godkändes. Kombinationen bristande resurser ochlånga handläggningstider hos kassorna försvårade arbetsprövningoch rehabilitering innan skadan var avgjord. När sjukfrånvaronhar varat eller mer är det också väl känt attrehabiliteringspotentialen blir väsentligt lägre.En så kraftig ökning av antalet långa sjukfall som skeddeunder får därför naturligtvis också ett genomslag iett ökat antal förtidspensioner. saknadeockså kassorna verkningsfulla instrument som t.ex.Dagmarpengarna och medel för inköp av yrkesriktade tjänster.Att ökningen av förtidspensioner just nu är särskilt markantär inte särskilt förvånande. De regelförändringar isjukförsäkringen som har genomförts får till konsekvensett ökat antal sjukbidrag och förtidspensioner. Jag villsärskilt nämna den begränsning av ersättning för rehabiliteringsom inskränktes till i princip , likasåövergången från sjukpenning till förtidspension som i principockså skulle ske . Sänkningen av ersättningen frånsjukförsäkringen, som vi debatterade här , ikombination med de allmänna och avtalsbaserade försäkringarnahar säkert också haft sin betydelse.Dessa ändringar sammantaget för naturligen med sig attförsäkringskassorna tidigare än förut aktualiserar frågan omförtidspension. Detta sker också i en mycket besvärligarearbetssituation.En annan förklaring till ökningen kan ligga i befolkningensålderssammansättning. De stora barnkullarna har nubörjat uppnå en mer aktningsvärd ålder. Det innebär också att viförväntar oss ett ökat antal nya förtidspensioner under dekommande åren, alldeles oavsett övriga faktorer som påverkardetta.Andelen förvärvsarbetande kvinnor i har ökat fråndrygt hälften till i början av 90-talet.Kvinnorna har inte haft de mest välbetalda, stimulerande ochutvecklande jobben precis. I stället har många fått dubbelarbetaoch slita hårt i vårdyrken, eller också har de haft mer ensidigajobb inom inudstrin.Det här visar sig också i en ökad frekvens avförtidspensioner. Speciellt gäller det kvinnorna i åldersgruppen40--. pensionerades fler män änkvinnor i den åldersgruppen. Men --1984 är dettvärtom. Det finns naturligtvis fler orsaker till den härökningen än de som jag har berört just , men de hoppas jag kankomma fram i den fortsatta utfrågningen.Helt kort vill jag beröra vad man gör ute på kassorna. Vi harfått redovisat att det pågår en rad olika projekt och särskildasatsningar, som syftar till att förebygga och hindra onödigaförtidspensioneringar. Det kan gälla allt från granskning avsjukskrivningspraxis till att identifiera riskgrupper förförtidspension eller långvariga sjukskrivningar. Även olikatyper av mer aktiva rehabiliteringsinsatser undersjukbidragstiden prövas.De företrädare för försäkringskassorna som finns här kansäkert också ge flera konkreta exempel på åtgärder som vidtaseller planeras med anledning av den oroande utvecklingen.Jag skulle också avslutningsvis vilja passa på att tackautskottet för initiativet till den här utfrågningen, därförsäkringskassorna på detta sätt kan få tillfälle att framförasynpunkter. Ett litet önskemål från vår sida är dock att till enkommande gång kanske få litet mer tid att analysera de frågorsom utskottet vill ha svar på.Till det här debattavsnittet har jag med mig tre och som båda är ledamöter avFKF:s styrelse och ordförande i var sin socialförsäkringsnämnd,och , som är direktör för kassa.Ordföranden: tackar för det. Det där med tiden är vimedvetna om, men vi kommer igen.Lennart : Jag är ordförande iFörtroendeläkarföreningen, den förening inom somfinns för förtroendeläkare, och är i min vardagliga gärningneurolog. Jag arbetar då med människor med både synliga ochosynliga handikapp.När det gäller sjukpensioneringen och problemen runt den ärnaturligtvis arbetsmarknadssituationen en bidragande faktor tillatt det är svårt att återföra människor med begränsning avarbetsförmågan till yrkeslivet igen.Tyvärr har gränsen för när man börjar sänka prioriteringen förrehabiliteringsarbete successivt sjunkit från de ursprungliga 60åren, som man hade tänkt sig, ned till i praktiken nu ofta40--. Man ser ofta att människor i medelåldern kanske intelika aktivt återförs i arbete som egentligen vore önskvärt,beroende på att det finns så många som är betydligt yngre somockså behöver de här insatserna.De resurser som finns i sjukvården, på försäkringskassor ochinom arbetsförmedlingar, och liknande är alltsåbegränsade.Det är helt enkelt svårt att komma till. Det kan göraatt många får insatserna insatta för sent och kanske också fårfelaktiga åtgärder. Det gör att man kanske inte återvinnerarbetsförmågan.Vi ser också att allt fler begränsat arbetsföra slås ut. Mångamed begränsad arbetsförmåga har arbetat i små företag. Många avde här små företagen har gått omkull i den konjunktur som råder.De begränsat arbetsföra förlorar arbetet. Då ställs man infördet praktiska problemet att man helt enkelt inte hittar någonsom vill anställa de personer som har reducerad arbetsförmåga.Det här är mycket tragiskt, därför att för många av de härmänniskorna är arbetet, precis som för alla oss andra, en viktigdel av livet, av det sociala livet och av självförtroendet, somhänger samman med detta.Det finns också en tendens som vi ofta ser blandkorttidsutbildade. Det är svårt att få korttidsutbildade åter påarbetsmarknaden. Ofta är det människor med rätt måttligamedicinska problem, men med långa sjukskrivningar avinaktiverande art. Där beror det ofta på problem i relationenmellan sjukvård och försäkringskassa att insatser sätts inalldeles för sent.Vi ser också ett problem med att många människor som behöveren skyddad verksamhet slås ut från arbetsmarknaden. De harmycket begränsad arbetsförmåga, men det är av sociala ochpsykologiska skäl viktigt att de hålls kvar ute i yrkeslivet,åtminstone på deltid. Även skyddade verksamheter har alltmer,enkelt uttryckt, skaffat sig krav på räntabilitet på satsatkapital, dvs. man vill ha personer som är produktiva och som kange vinst. Vi skulle behöva någon form av verksamhet av typenindustriell terapi eller de gamla skyddade arbetena, ett Samhall2, så att säga, som skulle kunna hjälpa människor till enmeningsfull aktivitet, även om de inte är direkt lönsamma. Vadman nu menar med det.Vi upplever också en hel del problem när det gäller underlagenför socialförsäkringsnämndernas bedömning. K G Schermanpoängterade att man kanske skulle önska sig mer aktivaförtroendeläkare. Förtroendeläkaren är ju en medicinsk konsultåt försäkringskassetjänstemannen och kopplas in närtjänstemannen så önskar. Vi skulle nog helst se att allaläkarintyg och alla utlåtanden som går tillsocialförsäkringsnämnden gick genom händerna påförtroendeläkaren också, just för att tillgodose kravet på verkligen har ett bra underlag för att kunna fatta etträttvist beslut för den försäkrade.Ofta behöver också underlaget för socialförsäkringsnämndernaförbättras när det gäller kvaliteten. Det är väsentligt att manhar en förstärkt kompetens när det gäller handläggningen isocialförsäkringsnämnderna; föredragande med en ökad kunskapom det enskilda fallet.Inte minst behövs det också bättre läkarintyg, intyg som ärmer ägnade att ta ställning till rehabiliteringsfrågor,bedömning av arbetsförmågan, mer än bara en dokumentation avvilken åkomma som vederbörande har drabbats av. Där fordrasökade insatser i utbildningen av läkarkåren. Det fordras bättrekontakter mellan försäkringskassa och sjukvård. Inte minstbehövs det belöning och även kanske möjligheter att bestraffaeller negativt belöna bra respektive dåliga intyg.Sedan tror jag också att det är viktigt att kassan harmöjligheter att snabbt kunna få en medbedömning. Om man inte fårett bra underlag för bedömning till sin socialförsäkringsnämndeller för kassatjänstemannens beslut drabbar det ju i förstahand den försäkrade. Det är viktigt att man upparbetar brakontakter mellan sjukvård och försäkringskassa för att manden vägen skall kunna se till att man skaffar ett bra underlagför de beslut som tjänstemännen i socialförsäkringsnämndernasedan fattar.Bengt (): Fru ordförande! Jag tycker att detvar tre intressanta bilder vi fick av orsakerna till den snabbtökande förtidspensioneringen. Jag tror vi alla känner stark oroför den pågående utvecklingen, och vi är alla benägna attförsöka finna de åtgärder som drar ned på förtidspensioneringeni vårt samhälle. Men då gäller det också att förstå orsakernabakom. Jag skulle vilja att vi ägnar litet mer tid åt att borrai de tänkbara orsakerna och att vi försöker få en tydligare bildav det.Jag kände att -- om man skall göra en jämförelsemellan de tre presentationerna -- lade "skulden" mer åt denenskildes håll. Det handlade om det enskilda perspektivet, denenskilda människans uppträdande i det här systemet, medan jagtyckte att var mer inne på arbetsmarknadensfunktionssätt. Det är oerhört viktigt att förstå litet bättrehur de här bilderna faktiskt ser ut. Om de människor vi talar omi den här kretsen är desamma och om de är ungefär lika många ärdet egentligen en spegel av hur arbetsmarknaden förändras ochhur produktivitetskrav och sådant ökar, eller handlar det om attdet inom det här systmet finns lockelser för enskilda människoratt uppträda på ett visst sätt?En annan dimension är rehabiliteringens förmåga att fånga uppde här människorna och hjälpa dem tillbaka ut i arbetslivetigen. I vilken utsträckning spelar dagens brister irehabiliteringsorganisationen in?Vi talade tidigare om slopandet av arbetsskadesjukpenningen.Jag skulle gärna vilja att ni också kommenterade dess betydelsei det här sammanhanget, som en orsak till attförtidspensioneringen har ökat.Det finns också betydande regionala skillnader. Det voreintressant att höra om detta enligt olika tolkares uppfattningär ett uttryck för att försäkringskassorna uppträder olika ellerom det är faktiska förhållanden på platsen som gör det.Slutligen: Varför ökar de ungas inslag i förtidspensioneringennu? Det är kanske det mest oroande.Sigge Godin (fp): Jag har ungefär samma frågeställningarsom . När talade om ökaderehabiliteringsåtgärder och i samma andetagsäger att han har en känsla av att man inte är riktigt likaaktiv när det gäller att sätta människor i rehabilitering när deär över 40--, skulle jag egentligen vilja vända mig tillGerhard och fråga honom -- om han får ordförandenstillåtelse att svara -- hur han ser på de här frågorna, som hanär mycket väl bevandrad i.När sade att det är angeläget med regelbundenefterkontroll kändes det precis som om det var ett önskemål somni har på . Vem skall leva upp till det?Har ni inte tagit tag i den frågan? Tänker ni göra det, ellerhur skall det gå till? Det finns ju en del avarter i systemetsom kassorna måste följa upp. kanske harsynpunkter på detta.Bengt var väldigt mycket inne på rehabilitering. Närsjuklön infördes skulle man överföra personalen i kassorna tillrehabiliteringsuppgifter. Detta har gått mycket trögt ochkritiserats av bl.a. generaldirektören. Min fråga är: När harman flyttat över all personal, ? Det här brådskarfaktiskt.K G : Min vision var att peka på olika inslag ibilden. sade att jag lade skulden mer åt deenskildas håll. Jag vill peka på att det finns faktorer hos bådede enskilda och arbetsmarknaden. Det är mycket viktigt att hadet perspektivet. Det är alldeles för ofta så att man antingensäger att det är den förskräckliga arbetsmarknaden eller att detär den förskräcklige enskilde. I verkligheten är det ett samspelmellan alla dessa faktorer. Det tror jag har stor betydelse.Jag har själv den uppfattningen att man under de senaste10--15 åren kanske inte har pratat så mycket om den enskilde ochfrågan om kraven. Men rent analytiskt har det nog hela tidenstått klart att den enskildes agerande har stor betydelse här,liksom självfallet läget på arbetsmarknaden.Jag strävar nu inte efter att vara fullständig. Det var någonsom sade att jag pratar alldeles för mycket. Jag tar bara upptvå andra saker. Den ena är vem som skall ta hand omefterkontrollen. Svaret är att det är försäkringskassorna. Jagvill påstå att någon sådan efterkontroll inte görs . Det ären ganska stor resursfråga, faktiskt, att systematiskt sätta igång med detta. Men vi gör numera den bedömningen att dettamåste vi hävda och måste vi göra.Slutligen kan jag som svar på frågan om överflyttningen avfolk glädja utskottet och mig själv med att man numera,åtminstone om vi ser på statistiken på riksnivå, fört över deresurser som skulle föras över. Det är fortfarande några kassorsom släpar efter. Jag kan förvissa utskottet om att jag liggerefter dem som en igel.Gerhard : Fru ordförande! Jag har stött på frågornaom förtidspensionering i en del sammanhang där jag har arbetatden . Jag tycker att det finns tendenser iutvecklingen som är oroande, inte enbart ökningen utan isynnerhet att ökningen ligger koncentrerad i mellangrupperna ochbland de allra yngsta i arbetsför ålder.Det finns en rad förklaringar till detta. En hel del harnämnts här. Jag vill peka på några saker som inte kommit upp såtydligt . Vi har varit inne på arbetsmarknadsläget.Människor som är sköra befinner sig i en besvärligare gråzon inuläget jämfört med tidigare på grund av den högaarbetslösheten. Det finns ett par saker där som jag tror ärviktiga att komma ihåg.Av dagens arbetslösa är det som inte har någoninkomstrelaterad ersättning, vilket betyder att man är beroendeav behovsprövade bidrag från socialförvaltningen för att få sinekonomi tryggad. Detta tillsammans med arbetslöshet är en riskför att man intresserar sig mer för sjukbidrag och så småningomförtidspension.Vi har också som en konsekvens av arbetsmarknadsläget ett parhundratusen människor i ungdomspraktik och arbetslivsutveckling.Det är människor som arbetsgivare har utan någon kostnad, medanman måste betala på sedvanligt sätt om man anställer människorsom är sköra.Jag vill också peka på, vilket inte har direkt medarbetsmarknadsläget att göra, risken för utestängning. Att vihar ett rehabiliteringsansvar hos arbetsgivare för människor sommår dåligt på arbetsplatsen och att vi har ettarbetsgivarinträde i sjukförsäkringen är i och för sig positivasaker. Men det finns en baksida i form av att man lätt drar sigför att anställa personer som är sköra. Det behövs vissakorrigerande åtgärder i det avseendet.Jag tror också att det är viktigt att ta upp de ekonomiskaincitamenten när det gäller arbetsgivare ochanställningsmöjligheter. betalar arbetsgivaren de första14 dagarna av en sjukskrivning, medan det allmänna, viasocialförsäkringen, betalar långtidssjukskrivning ochförtidspensionering. Det betyder att när en person mår dåligtoch är borta länge finns det inga speciella ekonomiskaincitament. Det är av andra skäl man engagerar sig på det sättethos en arbetsgivare. Som några har varit inne på behövs det merpositiva möjligheter till rehabilitering.Låt mig, eftersom jag blev apostroferad med anledning avSamhall, peka på att vi borde ha haft ett ungefärfyra gånger så stort om vi skulle ge handikappade sammamöjligheter till arbete som . En sådandramatisk förändring har vi på arbetsmarknaden.Men det jag vill peka på med den här bilden är ett av våraföretag där vi erbjuder försäkringskassorna och andraarbetsgivare tillfälliga arbetsplatser. Den visar vad det gåratt åstadkomma med en rehabiliteringsinsats. Av de personer somhar varit sjukskrivna över i genomsnitt en treårsperiod harefter en tids arbete och ett par månaders anpassning i någon avvåra anläggningar kunnat komma tillbaka till arbete.Jag vill peka på några åtgärder. Jag tror att det är viktigtatt man gör en bredare mer vittomfattande prövning innan någonfrån sjukbidrag övergår till förtidspensionering.