bet · GI01AU4 · 1994-12-06 00:00:00 — Den nya regeln, som riktar sig mot bådeöverlåtaren och förvärvaren, anger att en företagsövergång intei sig skall utgöra saklig grund för uppsägning. Förbudet motuppsägning skall dock inte gälla om uppsägningar sker avekonomiska, tekniska eller organisatoriska skäl där förändringari arbetsstyrkan ingår.Även reglerna om företrädesrätt till återanställning i25 § LAS anknyts till övergångsbegreppet i den nya 6 b §.Företrädesrättsreglerna saknar självständig betydelse för denarbetstagare som bytt arbetsgivare i samband med en övergång menfyller en funktion för arbetstagare som slutat före övergången.Dessa kan ha en "latent" rätt till återanställning hosförvärvaren. Detta regleras genom en ändring i 25 § andrastycket. Enligt regeringen bör företrädesrätten i samband medkonkurs behållas. Eftersom övergångsbegreppet i 6 b § inteomfattar övergång i samband med konkurs, blir det nödvändigt medett tillägg till det nyssnämnda stycket som anger attföreträdesrätten även gäller när den tidigare arbetsgivarenförsatts i konkurs.Förändringar i MBL med anledning av övergångsdirektivetSom angetts tidigare föreskriver direktivet att förvärvarenefter överlåtelsen skall vara bunden av villkoren i löpandekollektivavtal, på samma sätt som överlåtaren var bunden avdessa villkor, till dess att avtalets giltighetstid har löpt uteller ett nytt kollektivavtal börjat gälla (artikel 3.2). Enligtpropositionen är innebörden av artikeln på många punkter oklar.Regeringen delar ARK:s bedömning att direktivet inte torde krävaatt överlåtarens kollektivavtal som sådant följer med. Det ärbara anställningsvillkoren i avtalet som skyddas, medan t.ex. deverkningar som ett kollektivavtal har i fråga om arbetstagarnasmedinflytande inte berörs.Huvudregeln enligt 28 § MBL innebär som nämnts tidigare attförvärvaren vid en företagsövergång blir skyldig att följaöverlåtarens kollektivavtal i tillämpliga delar. Två undantaggäller dock. blir inte tillämpligt för den nyearbetsgivaren om han redan är bunden av ett annat avtal som kantillämpas på arbetstagarna, och inte heller om avtalet sägs upppå grund av övergången. Regeringen kommer fram till att detförhållandet att ett hos förvärvaren redan tillämpligt avtalsåledes kan tränga undan villkoren i överlåtarens avtal, även omförvärvarens avtal ger sämre förmåner, skulle innebära ettavsteg från den princip som direktivet bygger på. Denna principbygger nämligen på att arbetstagarna övergångsvis skall varaskyddade mot försämrade villkor. Regeringen stannar ändå --liksom ARK -- vid bedömningen att den nuvarande regleringen i 28§ MBL är förenlig med direktivet.Regeringen anser emellertid att man bör gå längre i fråga omskyddet för anställningsvillkoren än vad direktivet kräver. Ipropositionen konstateras att politiska beslut under senare tidmedfört att verksamhet har lagts ut på entreprenad somalternativ till verksamhet i egen regi. Den effektivitet som manvelat uppnå har i många fall dessvärre endast handlat om attarbetstagarna fått sämre lön för samma arbete genom utnyttjandeav de skillnader som finns mellan anställningsvillkoren inom deolika avtalsområdena, sägs det i propositionen. Förändringar somgrundas på sådana premisser är enligt propositionen inte sunda,utan snedvrider konkurrensen som de enskildaarbetstagarna från den ena dagen till den andra kan få vidkännaslönesänkningar med betydande belopp.Av nu angivna skäl anser regeringen att de arbetstagare somföljer med till den nya arbetsgivaren vid en övergång alltidskall ha rätt till de anställningsvillkor som de enligtkollektivavtalet hade hos överlåtaren så länge somkollektivavtalet skulle ha gällt, dock under maximalt ett åreller till den tidigare tidpunkt då arbetsgivaren träffar nyttkollektivavtal som avser de övertagna arbetstagarna. Genom ettsådant nytt avtal är det möjligt att för en övergångsperiodreglera hur den övertagna personalens anställningsvillkor pålämpligt sätt skall anpassas till de villkor som allmänttillämpas hos förvärvaren (inrangeringsavtal).Möjligheten enligt 28 § för överlåtaren att säga uppkollektivavtalet vid en verksamhetsövergång bör enligtpropositionen finnas kvar, men även om en sådan uppsägning skerbör förvärvaren vara skyldig att tillämpa det uppsagda avtaletsvillkor under den i föregående stycke angivna övergångsperioden.Innebörden av de nya reglerna är att arbetsgivarenövergångsvis är skyldig att tillämpa kollektivavtaletsnormativa villkor även om han inte blir bunden av avtalet somsådant. För att åstadkomma detta skydd föreslås ett nytt tredjestycke i 28 § MBL. Regeln skall vara s.k. EG-dispositiv,vilket följer av ett tillägg till 4 § MBL.Genom en hänvisning i 28 § första stycket MBL till 6 b § LASmarkeras att övergångsbegreppet skall vara detsamma i de bådalagrummen.I fråga om direktivets föreskrifter om överläggning medarbetstagarnas representanter i samband med företagsövergångargör regeringen bedömningen att MBL uppfyller direktivets kravsåvitt avser arbetsgivare som är eller brukar vara bundna avkollektivavtal. Regeln i 11 § såvitt den avserföretagsövergångar bör dock göras s.k. EG-dispositiv, vilketsker genom ett tillägg till 4 § MBL.I förhållande till kollektivavtalslösaarbetstagarorganisationer är arbetsgivaren enligt 13 § skyldigatt förhandla bara när det gäller frågor som särskilt angårarbets- eller anställningsförhållandena för arbetstagare som ärmedlemmar i organisationen. Regeringen anför att ett beslut omen verksamhetsövergång typiskt sett knappast är en fråga somsärskilt angår sådana medlemmar. Efter ett resonemang om vadsom bör gälla i förhållande till kollektivavtalslösaorganisationer kommer regeringen fram till att en arbetsgivaresom inte är och inte heller brukar vara bunden av någotkollektivavtal alls skall vara skyldig att förhandla enligt 11 §MBL med alla berörda arbetstagarorganisationer. Regleringen görsgenom ett tillägg till 13 § MBL. Förhandlingsskyldighetenavser såväl beslutet att låta en verksamhet gå över till enannan arbetsgivare som beslutet att ta över en annan verksamhet.Den nya regeln riktas således både mot överlåtaren ochförvärvaren.Förändringar i annan lagstiftningEnligt regeringens bedömning bör en samordning ske mellanövergångsbegreppen i LAS, semesterlagen ochstudieledighetslagen. Detta föranleder en ändring i 31 §semesterlagen och en ny bestämmelse i studieledighetslagen,2 a §. I båda lagrummen hänvisas till den innebörd avövergångsbegreppet som anges i 6 b § LAS.Direktivet (75/129/EEG) om kollektiva uppsägningarI ingressen till direktivet anges att det är viktigt attarbetstagarna ges ett bättre skydd vid kollektiva uppsägningar,som hänsyn måste tas till en välbalanserad ekonomiskoch social utveckling inom gemenskapen. Det konstateras att detfinns skillnader mellan medlemsstaternas bestämmelser.Med kollektiva uppsägningar avses enligt direktivetuppsägningar från arbetsgivarens sida av ett eller flera skälsom inte är hänförliga till de berörda arbetstagarnapersonligen. Bestämmelserna är dock bara tillämpliga omuppsägningarna har viss omfattning. Direktivet undantarbesättningar på sjögående fartyg liksom arbetstagare som äranställda hos offentliga organ.En arbetsgivare som överväger kollektiva uppsägningar skall igod tid inleda överläggningar med arbetstagarrepresentanterna isyfte att försöka nå en överenskommelse. Medlemsstaterna kanföreskriva att arbetstagarrepresentanterna skall ha rätt attanlita experthjälp. Under överläggningarna skall arbetsgivaren igod tid lämna viss angiven information skriftligen, bl.a. omskälen till de planerade uppsägningarna, antalet arbetstagaresom skall sägas upp och vilka kategorier de tillhör.Arbetsgivaren skall skriftligen anmäla alla planeradekollektiva uppsägningar till berörd myndighet och då lämna allrelevant information. Uppsägningar får verkställas tidigast 30dagar efter det att anmälan har skett till myndigheten.Förändringar i MBL med anledning av direktivet om kollektivauppsägningarRegeringen konstaterar att svensk lagstiftning genom MBL:sregler uppfyller direktivets bestämmelser omöverläggningsskyldighet såvitt gäller arbetsgivare som är ellerbrukar vara bundna av kollektivavtal. Lagstiftningen bör däremotkompletteras för att omfatta det fallet att arbetsgivaren inteär och inte heller brukar vara bunden av något kollektivavtal.Detta sker genom ett tillägg till 13 § MBL där det anges atten arbetsgivare som inte är bunden av något kollektivavtal allsär skyldig att förhandla enligt 11 § MBL med alla berördaarbetstagarorganisationer i frågor som rör uppsägning på grundav arbetsbrist. Paragrafen ändras således både på grund avdirektivet om företagsövergångar och direktivet om kollektivauppsägningar.Direktivets regler om skriftlig information tillarbetstagarrepresentanterna i samband med överläggningarnasaknar motsvarighet i svensk lagstiftning. Inte heller finnsföreskrifter om att arbetsgivaren skall lämna en kopia av varseleller andra uppgifter i samband med en driftsinskränkning. Föratt direktivets krav skall uppfyllas föreslås därför nya regleri 15 § andra och tredje styckena MBL.Förändringar i annan lagstiftning med anledning av direktivetom kollektiva uppsägningarSkyldigheten enligt lagen om anställningsfrämjande åtgärder(främjandelagen) att varsla länsarbetsnämnden införuppsägningar utökas. Uppsägningar som företas inom ett vissttidsintervall skall läggas samman. Varsel skall lämnas om detunder en period av kan antas bli fråga omsammanlagt tjugo uppsägningar. Det nuvarande undantaget föruppsägningar som utgör ett normalt led i arbetsgivarensverksamhet bör enligt regeringen tas bort. Det nu angivnaföranleder ändringar i 1 § främjandelagen.Regler om vad ett varsel skall innehålla finns för närvarandei 5 § främjandelagen. Som ett alternativ till varsel kanarbetsgivaren under vissa förutsättningar i stället enligt 6 §underrätta länsarbetsnämnden om att förhandlingar enligt MBLpåkallats om en eventuell driftsinskränkning. Enligt regeringensbedömning uppfyller svensk rätt i huvudsak direktivets krav. Föratt nå en närmare överensstämmelse med direktivet bör reglernaändock justeras. Anpassningen föranleder ändringar i framförallt 1 § och en ny paragraf, 2 a §, som till stor delmotsvaras av den tidigare 5 §, som upphävs. I 25 § anges ivilka fall det får föreskrivas undantag från varselreglerna.Regeringen föreslår att regeln kompletteras med en upplysningatt undantag inte får medföra att mindre förmånliga regler förarbetstagarna tillämpas än som följer av direktivet. I övrigtföreslås vissa språkliga justeringar och ett antalföljdändringar.Slutligen föreslås en ändring i sekretesslagen. 10 § gäller sekretess bl.a. för vissa åtgärder ianställningsfrämjande syfte eller för att främja enskildsanpassning till arbetslivet. Med detta avses bl.a. åtgärderenligt främjandelagen. Enligt ett avgörande från kammarrättengäller sekretessen bl.a. namnuppgift i ett varsel. Som framgåttovan föreslås att arbetsgivaren i samband medmedbestämmandeförhandlingar skall vara skyldig att lämna enkopia av varslet till länsarbetsnämnden till den fackligaorganisationen. Enligt 14 kap. 7 § sekretesslagen utgörsekretess i vissa fall inte hinder mot att en myndighet fullgörsin lagliga skyldighet att lämna information till företrädareför arbetstagarorganisationen. Genom ett tillägg till dennabestämmelse klargörs att sekretessen enligt 7 kap. 10 § inteutgör ett hinder mot att en myndighet i sin egenskap avarbetsgivare fullgör sin skyldighet enligt MBL.Motioner med anknytning till övergångsdirektivetFyra motioner har väckts med anledning av proposition 102.I motion A16 av Per m.fl. (m) anges Moderaternasallmänna syn på den arbetsrättsliga lagstiftningen, som ansesvara alltför omfattande. En begränsad lagstiftning behövs föratt garantera skydd och säkerhet i arbetslivet och för atthindra oskäliga arbetsvillkor och avtalsförhållanden. Ett ökatinslag av individuella avtal är önskvärt. När EG-direktiveninförlivas med svensk rätt accentueras problemet med att lagenibland skall tillämpas parallellt med omfattande kollektivavtal.I stället för att som göra regelverket än mer kompliceratborde införlivandet föranleda en översyn av hela den svenskaarbetsrättslagstiftningen, sägs det i motionen.Den lagstiftning som föreslås är enligt motionärernalångtgående, men också svårtillgänglig. Företagsövergångarkommer att försvåras. Färre människor får därmed arbete.I motionen föreslås följande korrigeringar:En anställd bör inte kunna välja att vid en företagsövergångstanna kvar i anställning hos överlåtaren i stället för attfölja med till förvärvaren. Lagen bör begränsas till att ge denanställde rätt att i en sådan situation frånträda anställningen.Regeringsförslaget kan på grund av turordningsreglerna få tillföljd att anställda som väljer att stanna kvar slår ut andraanställda med kortare anställningstid, trots att de inte haftmed den överlåtna verksamheten att göra (yrk. 1 och 2).Rätt till återanställning bör inte föreligga i samband medkonkurs. Ett syfte med EU-anpassningen är att nå en enhetligbegreppsbildning. Med regeringsförslaget blir det svårare försvenska företag att verka på lika villkor som andra europeiskaföretag (yrk. 3).De nya reglerna om uppsägningsförbud och automatisk övergångbör inte gälla i fråga om sjögående fartyg och i offentligverksamhet. Det finns i detta hänseende inte anledning att gålängre än vad direktivet kräver. Regeringsförslaget skulleväsentligt försvåra förändringar och omorganisation inomförvaltningsväsendet (yrk. 4).Den som förvärvat en verksamhet bör inte vara generelltskyldig att tillämpa det kollektivavtalsom överlåtaren var bunden av på de arbetstagare som går över.Regeringsförslaget är här mera långtgående än direktivet. Detkan försvåra verksamhetslösningar genom s.k. avknoppningar ochprivatiseringar. Förslaget kommer att leda till praktiskasvårigheter och skapa motsättningar mellan olikaarbetstagargrupper som får olika anställningsvillkor. Detta ärinte förenligt med principen om lika lön för likvärdigt arbete.Även i motion A13 av Tom () yrkas att reglerna omautomatisk övergång inte görs tillämpliga på sjögående fartyg.Regeringsförslaget skulle enligt motionären innebära storatillämpningsproblem för svenska rederier när ett fartyg överförsfrån ett annat land till , eftersom den utländskabesättningen får behålla befattningar och anställningsvillkor.Motion A14 av () rör direktivetsuppsägningsförbud. Motionären anser att den föreslagna regeln i7 § är motsägelsefull eftersom den å ena sidan anger att enövergång i sig inte skall utgöra saklig grund, men å andrasidan anger att detta förbud inte skall hindra uppsägningar somsker av bl.a. ekonomiska skäl. Det finns risk för kringgåendenoch onödiga tvister i arbetsdomstolen. Oklarheterna börundanröjas, anser motionären.I m.fl. (v) motion A15 framhålls att intressetatt skydda den enskilde arbetstagaren från försämradeanställningsvillkor väger tyngre än andra intressen. Därför börden föreslagna nya regeln i 28 § tredje stycket MBL omförvärvarens skyldighet att tillämpa överlåtarens kollektivavtalmodifieras. Denna skyldighet bör gälla även omkollektivavtalets giltighetstid har löpt ut. Ett nyttkollektivavtal får tillämpas bara om det inte ger arbetstagarenmindre förmånliga regler än tidigare.I motion 1993/94:A250 från den allmänna motionstiden framförVänsterpartiet kravet att direktivet omsätts i svensk lag (yrk.37).Ett motsvarande yrkande har även framställts i motion1993/94:A717 av m.fl. (s) som väckts under denallmänna motionstiden föregående riksmöte.Utskottets övervägandenSkyldigheten för att uppfylla EG-direktiven m.m.Proposition 102 avlämnades till innan frågan ommedlemskap i unionen var avgjord för del.Propositionens bedömning av behovet av att införliva de tvåEG-direktiven /187/EEG och 75/129/EEG gjordes med utgångspunkti . Regeringen ansåg det viktigt att det inte skulleråda någon tvekan i frågan om att uppfyller sinaåtaganden enligt det avtalet. Det ansågs därför viktigt atträttsläget blev tydliggjort och att lagändringar vidtogs.Utskottet instämmer i den bedömning som regeringen gjorde.Folkomröstningen om EU-medlemskap och det efterföljanderiksdagsbeslutet om medlemskap i unioneninnebär ingen ändrad bedömning i frågan om uppfyllandeav direktiven. är skyldigt att införliva direktivenoavsett om det sker på grund av eller på grund avmedlemskap i . Skillnaden är att skyldighet att sommedlem uppfylla direktiv kommer att grunda sig pågemenskapsrätten, medan motsvarande skyldighet före medlemskapetgrundar sig på en internationell överenskommelse, EES-avtalet.Av den föreslagna särskilda lagen med anledning av anslutningenföljer att de direktiv som antagits av EG gäller här i landetmed den verkan som följer av direktivet i fråga.Utskottet anser att en allmän utgångspunkt bör vara att detinte skall råda någon tvekan om uppfyller sinaåtaganden.Frågan om och i vilken mån ändringar måste göras i den svenskalagstiftningen är beroende av hur EG-reglerna skall tolkas.Inom gemenskapen är det som har det ytterstaansvaret för tolkningen av EG:s rättsakter. Tolkningen kanförsvåras av att det inte finns förarbeten av det slag som vi ärvana vid. De enda officiella motiv som finns är de relativtkortfattade och allmänt hållna ingresser som vanligen inledervarje förordning eller direktiv. Några uttalanden om hur en vissbestämmelse skall tolkas förekommer inte där. Inte heller gesnågon sådan vägledning i andra dokument eller uttalanden frånkommissionen eller ministerrådet i samband med att reglernaantas.Genom anslutningen förbinder sig att verka för enenhetlig tolkning och tillämpning av reglerna i EG-rätten. Dettaomöjliggör i princip att det i propositioner ellerutskottsbetänkanden i samband med införlivandet av sådana reglergörs uttalanden om hur dessa regler skall tolkas. Det finnsalltså ett begränsat utrymme för sådana motivuttalanden som isvensk rätt av tradition har tillmätts stor betydelse ilagstiftningssammanhang. I regeringens proposition 1994/95:19Sveriges medlemskap i unionen, Del 1 s. 529,framhålls att det från EG-rättslig synpunkt i och för sig intefinns något som hindrar att det i en proposition eller ettutskottsbetänkande ges vägledning om hur en viss införlivaddirektivbestämmelse skall tillämpas. Ett sådant uttalande fåremellertid inte göra anspråk på att utgöra ett auktoritativtbesked om bestämmelsens rätta tolkning utan bör ses somett på fakta och erfarenhet grundat övervägande om hur frågankan komma att bli bedömd av i sista hand EG-domstolen.Särskilt övergångsdirektivet innehåller regler som är svåraatt tyda med säkerhet. Reglerna ger upphov till ett flertalfrågeställningar. Det handlar om att i möjligaste mån belysa democh deras återverkningar för den svenska rätten. Bedömningarnainnefattar flera osäkerhetsmoment, eftersom det saknasauktoritativa avgöranden av på många punkter.De uttalanden som görs i proposition 102 och i dettabetänkande i anslutning till de lagförslag som föranleds avdirektivens krav på införlivande har alltså en annan karaktär ängängse lagförarbeten. Det är fråga om bedömningar av vadEG-rätten innebär och hur skulle komma att tolkaden. I den mån lagförslagen går utöver direktiven är det däremotfråga om traditionella motivuttalanden.Utskottet övergår nu till de konkreta förslagen och inriktarsig därvid huvudsakligen på sådana frågor som aktualiserats imotioner. Det är uteslutande frågor med anknytning tillövergångsdirektivet.Tillämpning på sjögående fartygSom framgått tidigare är direktivet enligt Artikel 1.3 intetillämpligt på sjögående fartyg, (sea-going , navires demer, Seeschiffe, i engelsk, fransk resp. tysk översättning).Regeringen ser inget skäl att undanta arbetstagare på sjögåendefartyg från reglerna om automatisk övergång.Invändningen i motion A16 grundar sig på derasprincipiella uppfattning att det inte finns skäl att gå längreän vad direktivet föreskriver. Svenska aktörer skulle få sämrekonkurrensförutsättningar än andra.Utskottet anser för sin del att det finns ett värde i att sålångt som möjligt upprätthålla principen om att svenskarbetsrättslagstiftning bör ha generell tillämplighet, vilkettalar för att låta reglerna om övergångar omfatta även sådantsom ligger utanför direktivet.Den väsentliga frågan är om en utvidgning skulle leda tillstora tillämpningssvårigheter. Det är detta som hävdas i motionA13 av Tom (). Motionären pekar på en radkomplikationer, särskilt i internationella förhållanden.Vid en uppvaktning i utskottet har representanter för framfört liknande synpunkter som motionären tillstöd för att propositionen bör ändras i denna del. Ävenrepresentanter för , och harlämnat synpunkter inför utskottet. Därvid framkom att man serfördelar med propositionens förslag, bl.a. frånsjösäkerhetssynpunkter.Utskottet konstaterar att lagförslaget i den nu berörda deleninte är grundat på vad direktivet kräver. En utgångspunkt börenligt utskottet ändå vara att direktivets regler om övergångarskall tillämpas analogt i dessa fall. För att det skall varafråga om en övergång i direktivets mening skall det finnasidentitet i fråga om verksamheten före och efter övergången. Enhelhetsbedömning skall göras under beaktande av ett flertalomständigheter. Av särskild betydelse är om rörelsen var aktiv,"a going concern", som saken uttrycks av EG-domstolen.Verksamheten skall kunna identifieras, och det gäller sedan attavgöra vilka arbetstagare som kan anses höra till denna del.Mot bakgrund av de nu angivna kriterierna framstår det somtveksamt om vissa diskuterade slag av överlåtelser av fartygöver huvud taget omfattas av direktivets övergångsbegrepp. Detkan med andra ord ifrågasättas om det rör sig om identiskaverksamheter före och efter överlåtelsen. Vad som avses är attdet inte går att identifiera någon personal som kan anses "höratill" fartyget/verksamheten därför att anställningarna är knutnatill rederiet, och att den verksamhet som bedrivs efteröverlåtelsen i väsentliga avseenden skiljer sig från denföregående. I sammanhanget bör den föreslagna lagtextens"arbetstagare -- -- -- på sjögående fartyg" observeras.Utskottet är på anförda skäl inte berett att gå ifrånpropositionens förslag om att reglerna skall vara tillämpligaäven i fråga om sjögående fartyg. Utskottet förutsätter attregeringen återkommer till om reglerna skulle visa sigmedföra icke godtagbara effekter eller om de diskussioner somförs inom EU om förändring av direktivet på denna punkt skulleföranleda detta.Med det anförda avstyrks motionerna A13 och A16 yrkande 4 iberörd del.Tillämpning i offentlig verksamhetUppfattningen i motion A16 att direktivet inteheller bör vara tillämpligt i offentlig verksamhet grundas ävenden på att lagstiftningen inte bör gå längre än vad direktivetkräver. Man pekar även på att en sådan lagstiftning väsentligtskulle försvåra förändringar och omorganisationer.Utskottets redovisade principiella uppfattning att svenskarbetsrättslagstiftning så långt som möjligt bör ha generelltillämplighet är ett starkt skäl att inkludera arbetstagare iallmän tjänst, även om direktivet inte sträcker sig så långt.Detta är för övrigt också vad LAS innebär enligt 1 §. Det skulledessutom föranleda problem att skilja ut de fall då direktivetskulle vara tillämpligt; enligt ARK:s analys skulle detta varafallet vid verksamhet av ekonomisk natur men inte när det ärförvaltningsuppgifter som flyttas.Med det anförda avstyrks motion A16 i den nu berörda delen.Övergång och företrädesrätt i samband med konkurs m.m.EG-domstolens praxis innebär att direktivet inte behövertillämpas vid överlåtelse efter konkurs. I propositionensförslag till 6 b § undantas följaktligen konkurs från regeln omautomatisk övergång. Företrädesrätt enligt 25 § LAS bör däremotenligt regeringen liksom föreligga även i detfall att den tidigare arbetsgivaren försatts i konkurs.Moderaternas avvisande av propositionen i denna del motiverasmed intresset av en enhetlig begreppsbildning och gemensammaregler vid företagsöverlåtelser i kan inte se hur införlivandet avdirektivet skulle kunna motivera försämringar för arbetstagarnai gällande rätt.