bet · GH01LU16 · 1994-03-22 00:00:00 — Att på dettasätt utforma skyddet för fotografier som inte utgör verk så attdet i stor utsträckning nära ansluter till skyddet förfotografiska verk innebär att de praktiska problemen med tvåolika kategorier av fotografier i stor utsträckning begränsas. Inormalfallet torde det därför inte finnas skäl att ta ställningtill frågan huruvida ett fotografi utgör ett verk eller inte.Först efter fotografiets framställningsår, dvs. sedanskyddstiden för fotografier utan verkshöjd har löpt ut, kan detemellertid i en del fall finnas anledning att ta ställning tillom ett fotografi skall anses som ett verk och därför åtnjuta detupphovsrättsliga skyddet som omfattar efter upphovsmannensdödsår.I motion L8 av m.fl. (m, fp, c) begärs attskyddet för alla fotografiska bilder skall regleras i 5 kap.upphovsrättslagen, dvs. enligt den modell som i propositionenföreslås gälla för sådana fotografier som saknar verkshöjd(yrkande 1). Enligt motionärerna föranleder den föreslagnauppdelningen av fotografier i olika kategorier praktiskasvårigheter och den är inte sakligt motiverad. Enligtmotionärerna skulle det upphovsrättsliga skyddet för fotografierenligt 1 kap. upphovsrättslagen leda till praktiskt svåraverksbestämningar.Därtill kommer enligt motionärerna att det tilltänkta skyddetleder till ett icke önskat skydd för motiv och arrangemang påbilder. Det skapande som ingår i framställningen av ett verk kangälla just t.ex. motivval, arrangemang, kameravinkling,ljussättning och bearbetning. Verksskyddet kan därför enligtmotionärerna sträcka sig betydligt längre än till ett skydd motkopiering av det enskilda fotografiet. Hinder skulle därmeduppkomma mot att ta ett visst fotografi på nytt, och att dettaskulle leda till uppseendeväckande begränsningar avyttrandefrihetsinskränkande slag är enligt motionärernauppenbart.Vidare skulle enligt motionärerna den föreslagna regleringenleda till svårigheter att avgöra vem som är att anse somupphovsman. Till skillnad från det skydd som föreslås för övrigafotografier kan för fotografier som definieras som verk ävenannan än den som utlöst kameran bli att anse som upphovsman,t.ex. den som arrangerat motivet, den som svarat för denkonstnärliga ljussättningen etc. Flera kan med andra ord kommaatt gemensamt ha upphovsrätt till ett fotografi. Mot den angivnabakgrunden bör enligt motionärerna den föreslagna uppdelningenav fotografier i olika kategorier inte genomföras. Det skydd motefterbildning av fotografier som enligt förslaget ges i 5 kap.upphovsrättslagen är enligt motionärerna fullgott och det bördärför stanna därvid.Utskottet har såsom ovan nämnts redan i tidigare sammanhangsom sin principiella uppfattning uttalat att det är angelägetatt fotografier som kan anses vara verk i upphovsrättslig meningsnarast blir jämställda med annan bildkonst. Som framhålls ipropositionen utgör inte heller direktivarbetet inom EG längrenågot hinder mot en integrering av fotografirätten iupphovsrättslagen. har för övrigt den 29oktober 1993 antagit direktivet om skyddstiderna (Councildirective 93/98/EEC).Enligt utskottets mening innebär propositionens förslag enlämplig lösning som i största möjliga utsträckning undanröjerpraktiska tillämpningsproblem. Utskottet delar föredragandestatsrådets kritik mot förslag attskydda alla fotografier som om de vore verk i upphovsrättsligmening. En sådan ordning skulle strida mot hävdvunnaprinciper om upphovsrättsligt skydd. Med den utgångspunkten ärdet alltså ofrånkomligt att dela upp fotografierna i tvåkategorier genom att låta särskilda regler gälla för defotografier som inte kan betraktas som verk. Såsom framhålls ipropositionen är detta emellertid inget nytt problem.Fotografier med vetenskapligt eller konstnärligt värde har redanenligt gällande rätt en längre skyddstid än andra fotografier.Dessa kvalitetskrav överensstämmer nära med kravet på verkshöjd.Därtill kommer att man generellt vid handläggningen avupphovsrättsliga frågor har att göra bedömningen huruvida detalster saken gäller uppfyller kravet på verkshöjd. Det finnsingen grund för antagandet att denna bedömning skulle varasvårare att göra beträffande fotografier än i fråga om andraalster av litterär eller konstnärlig verksamhet. Genom dennärmare utformningen av propositionsförslaget begränsas ocksåbehovet av att för fotografiernas del i praktiken upprätthållaåtskillnaden mellan fotografier som utgör verk och fotografierutan verkshöjd. Propositionsförslaget är således ägnat attminimera de problem som i och för sig ligger i en uppdelning avfotografierna i två olika skyddskategorier. Det är utskottetsuppfattning att förslaget i så måtto är ändamålsenligt utformatoch att motionärernas farhågor om praktiska svårigheter ärbetydligt överdrivna.Vad motionärerna i övrigt har anfört mot den föreslagnakategoriindelningen synes vara grundat på en missuppfattning omupphovsrättens natur. Utskottet vill därför särskilt understrykaatt ett upphovsrättsligt skydd för en bild aldrig kan geupphovsmannen någon ensamrätt till motivet för bilden. Vare sigdet är fråga om ett fotografi med verkshöjd eller ett annatfotografi är det endast den individuella utformningen av bildensom är föremål för skyddet.Inte heller torde det faktum att flera upphovsmän samarbetar iskapandet av ett verk utgöra något större problem. I den månolika delprestationer var för sig kan anses utgöra verk gälleratt deras upphovsmän åtnjuter upphovsrättsligt skydd, var och enmed avseende på sin prestation.Med det anförda tillstyrker utskottet propositionens förslag idenna del och avstyrker bifall till motion L8 yrkande 1.Rätten till beställda fotografierSom inledningsvis nämnts innehåller fotografilagen en särskildregel som gäller rätten till beställda bilder (14 § förstastycket). Enligt den bestämmelsen tillkommer rätten till enbeställd bild beställaren, såvida inte annat uttryckligen haravtalats. Regeln är inskränkt så till vida att fotografen harrätt att på sedvanligt sätt ställa ut bilden i reklamsyfte, ominte beställaren förbjuder det.Propositionsförslaget innebär att beställarregeln inte försöver till upphovsrättslagen.I propositionen framhålls att det skäl som anfördes vidinförandet av fotografilagen, nämligen att beställaren hade ettbehov av skydd i förhållande till fotografen, inte längre hargiltighet. hade man för ögonen en privatperson sombeställde porträttfotografering, medan beställarna numera främstutgörs av tidningar, förläggare, reklambyråer och liknande.Generellt sett har beställaren därför enligt föredragandensmening inte längre behov av skydd i förhållande till fotografen.När det däremot gäller porträttbilder som beställs avprivatpersoner finns det enligt propositionen fortfarande ettskyddsbehov. Se vidare därom i följande avsnitt.Enligt propositionen kan det visserligen medföra en vissoklarhet rörande rättsförhållandet att låta resultatet av enavtalstolkning vara avgörande för frågan om hur rättigheternafördelar sig mellan fotografen och beställaren. Samtidigtpåpekas det emellertid att om avseende i varje särskilt fallfästs vid denna tolkning uppnås ett materiellt sett mertillfredsställande rättsläge i parternas förhållande än det somblir följden om alla rättigheter enligt lag tillkommerbeställaren. I själva verket, understryker föredraganden, synesdet inte möjligt att åstadkomma en rättspolitiskt lämpligavvägning mellan parternas intressen på annat sätt än att fästaavseende vid avtalstolkningen, eftersom omständigheterna iskilda fall är alltför olika.I motion L8 av m.fl. (m, fp, c) krävs attbeställarregeln bibehålls för fotografier och förs över tillupphovsrättslagen (yrkande 2). Motionärerna anser attpropositionsförslaget innebär att en väl fungerande regel tasbort och att det i stället skapas en oklarhet som i många fallkan komma att leda till domstolsprövning. Avskaffandet avbeställarregeln sägs också skapa osäkerhet för beställaren omvilken rätt denne egentligen har förvärvat till följd av ettfotouppdrag.Också i motion L9 av () begärs attbeställarregeln förs in i upphovsrättslagen. Motionärenframhåller att regeln har fungerat bra, att den har undanröjt deorimliga effekter som kan uppstå av ett relativt långt gåendeskydd av icke-konstnärliga fotografier och att regeln är välförankrad i det allmänna rättsmedvetandet. Det framhålls vidareatt det är många icke-professionella fotografiköpare somknappast kan föreställa sig att rättigheterna för fotografierutförda på beställning är vitt skilda från vad som gäller om mant.ex. beställer en teckning, staty eller modell.Icke-professionella köpare är privatpersoner, som kan tänkasbeställa fotografier av familjetilldragelser, eget hus ellerliknande, men också organisationer, som kanske beställer bilderav ett årsmöte, institutioner, t.ex. skolor, som beställerklassfoton eller liknande, samt åtskilliga företag ochmyndigheter som kan beställa bilder för kommersiellt eller annatändamål men som gör det så pass sällan att de inte kan betraktassom professionella köpare. Om beställarregeln avskaffas, hävdarmotionären, kommer fotografen att ha full förfoganderätt, ochbeställaren ingen annan förfoganderätt än den som denursprungliga beställningen avsåg, om det inte särskilt avtalats.I de nämnda situationerna måste man enligt motionären räknamed att fotografen har ett stort kunskapsövertag över köparen,dvs. fotografen har lätt att förlita sig på lagstiftningensamtidigt som risken är stor att köparen inte känner till denna.Detta skulle ge fotografen full rätt att sälja bilder t.ex. avfamiljefesten till en tidning, likaså av föreningsårsmötet ellerav företagets nya produktionsanläggning, om inte köparen hafttillräckliga kunskaper att avtala bort denna rättighet påförhand. På samma sätt, menar motionären, riskerar en förening,som beställer och betalar en fotograf för att ta en bild till entidning och som kanske efteråt använder bilden till enutställning om föreningens historia, att bli stämd för brott motupphovsrätten.Utskottet kan konstatera att beställarregeln skiljer sig frånvad som i övrigt gäller på upphovsrättens område, exempelvis närdet gäller texter och andra bilder än fotografiska. På hela detupphovsrättsliga området gäller nämligen att rättigheternafördelar sig mellan upphovsmannen och beställaren på det sättsom en rimlig tolkning av avtalet dem emellan ger vid handen.Av propositionen framgår att en strävan har varit att uppnå enenkel och överskådlig reglering och därför inte utan goda skälföreslå särregler för de fotografiska verken. Enligt förslagetskall dessa verk behandlas som övriga konstverk, utan avseendepå framställningstekniken. Ambitionen har varit densamma ävenbeträffande fotografier som inte är verk i upphovsrättslagensmening. En särskild anledning till detta har varit att det ipraktiken är vanskligt att avgöra om ett fotografi är ett verkeller inte.En annan betydelsefull omständighet är enligt utskottet attbeställarregeln, såvitt känt, inte finns i någon lagstiftningutanför . Därtill kommer att det vid det samråd som harskett mellan , , och iintegrationsfrågan har rått enighet om att beställarregeln intebör bibehållas.Att beställarregeln tas bort innebär att beställningsavtaletfår tolkas när det gäller att avgöra vilken rätt beställarenrespektive fotografen har. I den mån parterna inte närmare harkommit överens om vad som skall gälla, får det, i enlighet medvad som gäller generellt i avtalsförhållanden, med hjälp avallmänna tolkningsprinciper avgöras vad som har varitförutsebart för parterna när avtalet träffades. Beställarenskall då tillerkännas rätt att använda bilden på de sätt som harvarit förutsebara för fotografen. Vad som i det enskilda falletkan anses förutsebart för fotografen blir beroende av bl.a. vembeställaren är och -- enligt vad som är känt för fotografen -- ivilka sammanhang beställaren typiskt sett kan ha behov avbilden. En sådan tolkning av avtalet med utgångspunkt i ettförutsebarhetsrekvisit ger således helt olika resultat i olikabeställningssituationer, beroende på att omständigheterna iskilda fall är olika. Just därigenom åstadkoms emellertid enanpassning till båda parternas intressen. Fotografen får föregen del inte använda ett beställt fotografi så att hansanvändning skulle konkurrera med beställarens avsedda användningeller på annat sätt strida mot beställarens intressen. Det kanaldrig bli fråga om att fotografen utan vidare, såsom enmotionär har befarat, får full förfoganderätt till bilden. Dettaförutsätter att en uttrycklig överenskommelse härom har träffatsmed beställaren.Om en beställning kommer från en privatperson och gäller enbild av ett hus, är det förutsebart att beställaren kan viljaanvända bilden t.ex. när han annonserarut huset till försäljning. Det är emellertid i den situationeninte utan vidare förutsebart att bilden används t.ex. i enreklamkampanj eller på något annat sätt i näringsverksamhet. Ensådan användning bör fotografen därför inte utan särskildöverenskommelse tåla, vilket han däremot är tvungen att göra ombeställarregeln gäller. Ett beställt porträtt kan beställarenvilja ta in i en tidning eller någon publikation med biografisktinnehåll. En sådan användning är klart förutsebar och det följeralltså därmed av beställningsavtalet att han får göra det.Att beställarregeln avskaffas får således främst betydelse förbeställarens rätt att använda fotografier i sådana sammanhangsom inte var förutsebara för fotografen när beställningsavtaletingicks. Beställaren har nämligen rätt att utan särskildöverenskommelse använda ett beställt fotografi för alla deändamål som, enligt vad en tolkning ger vid handen, har varitförutsebart för fotografen eller, med andra ord, som fotografenhaft anledning att räkna med. De praktiska effekterna av attbeställarregeln avskaffas blir därför enligt utskottets meningbegränsade.Utskottet vill i detta sammanhang framhålla att i fråga omfotografier som har tillkommit i anställningsförhållanden är entolkning av anställningsavtalet även fortsättningsvis avgörandeför hur rättigheterna fördelas mellan arbetsgivaren och denanställde fotografen.Bland de skilda synpunkter på beställarregeln som harframförts i skrivelser till utskottet har det bl.a. framhållitsatt borttagandet av regeln kommer att göra det svårt för museeroch hembygdsföreningar att anlita fotografer för verksamheten.Inte heller för museernas del bör enligt utskottets meningavskaffandet av beställarregeln innebära någon större skillnad.Den fotograf som har utfört ett arbete på uppdrag av ett museumhar -- om inget annat har överenskommits -- att räkna med attmuseet kommer att använda bilderna i skilda sammanhang i denordinarie verksamheten. Detta bör också vara förutsebart förfotografen. Utan något särskilt avtal har ett museum såledesrätt att använda beställda bilder i utställningsverksamheten,för arkivändamål, för publicering i årsböcker och i annandokumentation, för upptryckning av vykort som säljs i museetm.m.Trots att avskaffandet av beställarregeln enligt det sagdatorde vara av begränsad betydelse, är det dock enligt utskottetsmening angeläget att det skapas standardavtal som kan komma tillanvändning i alla de situationer som inte kräver särskildaindividuella avtalsvillkor. Därigenom kan skapas generellavillkor, utformade med hänsyn till de skilda förutsättningar sområder i olika uppdragssituationer. Utskottet förutsätter attsådana branschavtal kommer till stånd.Med det anförda delar utskottet den i propositionen redovisadeståndpunkten att beställarregeln inte bör föras över tillupphovsrättslagen. Utskottet avstyrker således bifall tillmotionerna L8 och L9.Beställda porträttbilderEnligt 27 § andra stycket upphovsrättslagen får upphovsmannen,i fråga om en beställd porträttbild, inte utöva sin rätt utantillstånd av beställaren eller, efter dennes död, av hansefterlevande make eller arvingar.Upphovsrättslagens regel om beställd porträttbild bör enligtföredragande statsrådet göras tillämplig också på fotografiskaporträtt. Beställaren får därigenom skydd i förhållande tillfotografen när det gäller det slags bilder som beställaren oftahar ett personligt intresse i.I två motioner tas frågan upp om innebörden av regleringen avbeställda porträttbilder. I motion L7 av ochBerit () anförs att lagstiftaren i motiven till 27 §upphovsrättslagen förutsatte att beställaren och denavporträtterade i vissa situationer skulle kunna vara en ochsamma person. När det gäller fotografier är det emellertidnumera ofta tidningar, förläggare, reklambyråer och liknandejuridiska personer som är beställare. Detta innebär enligtmotionärerna att beställaren inte längre har behov av skydd iförhållande till fotografen. Om alla bilder som förekommer idags- och veckopressen på olika personer skall betraktas somporträttbilder och då med rätt för beställaren att hindraexemplarframställning, kommer detta att leda till en radkonflikter. Enligt motionärerna bör det därför klargöras pålämpligt sätt att skyldigheten att begära tillstånd avbeställaren eller dennes närstående endast gäller i de fall dåden avporträtterade själv är beställare.Motion L807 av och ()har samma inriktning som L7, och motionärerna föreslår att det i27 § upphovsrättslagen förs in ett förtydligande av innebörd attden är tillämplig endast i de fall den avporträtterade ochbeställaren är samma person.Utskottet kan konstatera att, såsom påpekas i motionerna,lagstiftaren vid införandet av regeln i 27 § utgick frånsituationen att beställaren var en privatperson. I detutredningsförslag som föregick lagstiftningen avsågs medbegreppet beställd porträttbild endast sådana bilder somavbildar beställaren eller någon närstående till honom.Utredningsförslaget togs in i upphovsrättslagen utan någonförändring. Därför är rättsläget det att regeln om de beställdaporträttbilderna är tillämplig endast i den utsträckning sommotiveras av dess syfte att tillgodose legitima personligaintressen. Det är således en regel av denna innebörd som genomintegrationen av fotografirätten blir tillämplig även på defotografiska porträtten. Vid utövandet av den rätt till enporträttbild som kan tillkomma en fotograf är det således endastnär det gäller fotografier som avbildar beställaren eller någonnärstående till beställaren som fotografen måste inhämtamedgivande från den avbildade.Det rättsläge som enligt den lämnade redovisningen redangäller och som kommer att omfatta även fotografiska porträtt äruppenbarligen i linje med vad motionärerna efterlyser. Någonåtgärd med anledning av motionerna erfordras därför inte.Utskottet avstyrker således bifall till motionerna L7 och L807.UpphovsmannakontoEnligt 1 § lagen (1979:611) om upphovsmannakonto kan en fysiskperson få uppskov med inkomstbeskattningen av sådana intäkter avnäringsverksamhet som har tillkommit honom i egenskap avupphovsman enligt upphovsrättslagen. I propositionen föreslås nu-- som en följdändring med anledning av integrationen avfotografirätten i upphovsrättslagen -- att det i lagen omupphovsmannakonto tas in ett undantag för intäkter som avserfotografiska verk. Som skäl för detta anförs att förslagetsåvitt avser ändrade immaterialrättsliga regler är av rentcivilrättslig karaktär och inte bör medföra en förändring avrättsläget när det gäller upphovsmannakonto.Frågan om fotografers rätt att dra nytta av upphovsmannakontotas upp i två motioner. I motion L6 av m.fl. (s)anförs att propositionsförslaget i denna del är märkligt,eftersom konstnärliga verk i övrigt kommer att jämställas,oavsett med vilken teknik de har framställts. Även upphovsmäntill fotografiska verk bör enligt motionärerna omfattas av lagenom upphovsmannakonto. I motionen föreslås att ettprövningsförfarande vid en myndighet bör införas för attfastställa om en fotografs arbeten når verkshöjd och, om så ärfallet, medge avsättningar till upphovsmannakonto. En sådanprövning bör, enligt vad som sägs i motionen, inte vara alltförkomplicerad, eftersom det är fråga om en begränsad grupp avfotografer som arbetar med fotografi på sådant sätt attresultaten når verkshöjd. Motionärerna yrkar att hosregeringen begär förslag om ett prövningsförfarande av det slagsom nämnts så att även fotografer kan få göra avsättning tillupphovsmannakonto.I en motion med samma inriktning, L806 av (), begärs att som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts om att rättentill insättning på upphovsmannakonto också skall avse intäkt avfotografiska verk.Skatteutskottet har beretts tillfälle att yttra sig överpropositionen i förevarande del och motionerna. Skatteutskottethar emellertid inte funnit anledning att avge yttrande i frågan.Lagutskottet kan ansluta sig till motionärernas uppfattning iså måtto att det enligt utskottets mening generellt bör gällasamma regler för verksfotografier som för annan bildkonst. Attge fotograferna rätt att göra avsättningar tillupphovsmannakonto skulle emellertid innebära att det blevnödvändigt att skilja ut verksfotografierna -- och de inkomstersom dessa genererar -- från bilder och inkomster i fotografisknäringsverksamhet i övrigt. Det bör i det sammanhanget erinrasom att skyddet enligt 5 kap. upphovsrättslagen för fotografiernautan verkshöjd, som omnämnts i det föregående, har utformats inära anslutning till det upphovsrättsliga skyddet förfotografiska verk just med avsikten att det i normalfallen inteskall vara nödvändigt att ta ställning till frågan huruvida ettfotografi utgör ett verk eller inte. Även om verksbedömningenbeträffande fotografier inte i och för sig torde bjuda störresvårigheter än bedömningen av annan bildkonst, skulle den docknär det gäller fotografier utgöra ett ständigt återkommandemoment som inte utan vidare låter sig integreras i den praktiskahanteringen av skattelagstiftningen.Mot bakgrund av det anförda är utskottet inte nu berett attjämställa upphovsmän till fotografiska verk med upphovsmän tillannan bildkonst när det gäller rätten att göra avsättning tillupphovsmannakonto. Utskottet utgår dock från att regeringenföljer frågan och vid behov vidtar erforderliga åtgärder.Utskottet avstyrker därmed bifall till motionerna L6 och L806.Utskottet har uppmärksammat att 1 § andra stycket lagen(1979:611) om upphovsmannakonto har fått en ny lydelsegenom lagen (1993:1558) om ändring i förenämnda lag (prop.1993/94:50, SkU15, rskr. Med anledning härav börlagförslaget i den nu aktuella propositionen justeras.Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser m.m.I propositionen föreslås att den nya lagstiftningen skallträda i kraft . Ett riksdagsbeslut i ärendet kanemellertid inte förväntas förrän ochikraftträdandetidpunkten bör därför flyttas fram till den1 juli 1994.Enligt propositionens förslag till övergångsbestämmelser skallde nya reglerna i princip tillämpas också på fotografier som harframställts före ikraftträdandet. Detta skall dock inte gälla ifråga om åtgärder som har vidtagits eller rättigheter som harförvärvats före den tidpunkten. De nya bestämmelserna omskyddstid för fotografier skall tillämpas på redan framställdafotografier under förutsättning att skyddstiden enligt äldreregler inte har löpt ut när de nya reglerna träder i kraft. --förslag innebar att de nyaskyddstiderna skulle tillämpas även på sådana fotografier, förvilka skyddstiden vid de nya reglernas ikraftträdande redan hadelöpt ut. Skyddet för dessa fotografier skulle därigenomåteruppväckas. Flera remissinstanser pekade på att en sådanordning skulle medföra svåra problem för användningen avfotografier på många områden.Utskottet anser att det är positivt att regeringen haranpassat sitt förslag till den kritik som har riktats motutredningsförslaget, och utskottet kan för sin del konstateraatt förslaget i denna del har utformats på ett lämpligt sätt.Genom att de nya reglerna skall tillämpas på fotografier som hartillkommit före lagens ikraftträdande endast i den mån skyddetenligt äldre regler då inte redan har löpt ut blir det intefråga om något återuppväckande av rättigheter.Av skrivelser till utskottet har framgått att innebördenav de föreslagna övergångsbestämmelserna i flera fall harmissuppfattats.