bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — vill peka på att redan gällanderegler medger att husrannsakan i vissa fall kan företas hos enenskild -- som inte måste vara misstänkt för att ha sprittbarnpornografi -- i syfte att hos denne finna och i beslag taegendom som kan ha betydelse för en utredning som avser ettspridningsbrott. Enligt mening kan enkriminalisering av innehav inte innebära någon avgörandeskillnad härvidlag. Garantier för att rättssäkerhetenupprätthålls i detta avseende utgörs av att det i dessa falli enlighet med vad som förordas i det följande är endastJustitiekanslern som kan besluta om husrannsakan och andratvångsmedel. Några åtgärder med anledning av motionen är intenödvändiga. Motionen avstyrks.När det gäller frågan om när den innehavskriminalisering somkonstitutionsutskottet nu har förordat skall träda i kraft måstebestämmelserna i regeringsformen om grundlagsstiftning beaktas.Enligt 8 kap. 15 § regeringsformen stiftas grundlag genom tvålikalydande beslut. Det andra beslutet får inte fattas förrändet efter det första beslutet har hållits val till ochden nyvalda har samlats. Vidare gäller att det mellanden tidpunkt då ärendet första gången anmäldes i kammaren ochvalet skall förflyta , såvida intekonstitutionsutskottet med fem sjättedels majoritet medgerundantag härifrån. Bestämmelserna hindrar inte att ett förslagtill grundlagsändring läggs fram senare och läggs till grund förett vilande beslut. Om inte senast vidberedningen av ärendet medger undantag från tidsfristen, kanemellertid förslaget inte slutbehandlas under den närmastevalperioden. Det måste då i stället vila till den därpåföljande, alltså över två riksdagsval.Konstitutionsutskottet har tagit upp frågan om att medgeundantag från bestämmelsen såvitt avser förslag till ändringar itryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen medinnebörden att innehav av barnpornografi skall vara straffbartfr.o.m. Tio av konstitutionsutskottetsfemton ledamöter (s, c, kds, nyd) har därvid velat medge ettsådant undantag medan återstående fem ledamöter (m, fp) harmotsatt sig detta. Suppleanten från ansåg attkonstitutionsutskottet borde ha medgett undantaget.Detta innebär att de förordade grundlagsändringarna inte kanföreslås träda i kraft utan först den 1januari 1999. I den delen vill anföraföljande.En av mest angelägna uppgifter är att vidtaåtgärder för att barn skall skyddas mot övergrepp av olika slag.Ingen annan grupp är i samma behov av det allmännas stöd i olikaformer. Barnpornografi förutsätter regelmässigt att vuxnamänniskor grovt och hänsynslöst utnyttjar barn sexuellt.Konstitutionsutskottet anser att det redan finns etttillräckligt beslutsunderlag och att det mot den angivnabakgrunden därför är angeläget att nu tar ställning ifrågan om innehavskriminalisering av barnpornografi i ställetför att avvakta en utredning i ämnet. Resultatet av en sådanutredning skulle enligt mening ändå intekunna bli mycket annorlunda än vad som förordas. Ettriksdagsbeslut redan i vår blir enligt konstitutionsutskottetsmening en kraftfull markering från att barnpornografiinte kan tolereras. Ett beslut nu skulle också stärka Sverigesinternationella anseende på det nu aktuella området. Ett beslutredan under innevarande att som vilande anta förslagtill grundlagsändringar med denna innebörd innebär att enkommande riksdag blir tvungen att ta slutlig ställning tillfrågan. Skulle det visa sig att grundlagsändringarna bör ges enannan utformning för att tjäna sitt syfte, är nästa riksdagoförhindrad att fatta erforderliga beslut härom utan att dettakommer att försena ett ikraftträdande den 1 januari 1999.På grund av det anförda anser attriksdagen redan under innevarande bör som vilande antaförslag till grundlagsändringar som möjliggör en kriminaliseringav innehav av barnpornografi fr.o.m. den 1 januari 1999.Konstitutionsutskottets ställningstagande innebär att syftenamed de motioner som förespråkar förbud mot innehav avbarnpornografi blir tillgodosedda och att konstitutionsutskottetavstyrker yrkandet i motion K407 (m) om en utredning av frågan.Riksdagen får enligt 8 kap. 15 § andra stycket regeringsformeninte som vilande anta ett förslag om stiftande av grundlag, somär oförenligt med annat vilande grundlagsförslag, utan attsamtidigt förkasta det först antagna förslaget. Detta innebäratt det inte kan få föreligga två vilandegrundlagsförslag där det ena innehåller bestämmelser omkonfiskering och det andra bestämmelser om särskild rättsverkan,vilket innefattar förverkande, och där bestämmelserna i bådafallen riktar sig mot samma objekt. i det följande lägger framgrundlagsförslag om vidgade möjligheter att konfiskerabarnpornografi bör de förordade grundlagsbestämmelserna omkriminalisering av innehav av barnpornografi utformas utanhänvisning till vad som i lag är föreskrivet om särskildrättsverkan.Några rättegångsfrågorKonstitutionsutskottet vill slutligen ta upp någrarättegångsfrågor när det gäller det nya innehavsbrottet.Mål som rör bestämmelser om ingripanden på grund av innehålleti tryckta skrifter och filmer handläggs i den för grundlagarnasärskilda rättegångsordningen som syftar till vidast möjligayttrande- och informationsfrihet. Eftersom barnpornografiinnefattande spridande av tryckta skrifter och filmer handläggsi denna ordning bör enligt även mål somrör ansvar för innehav av sådana skildringar handläggas i sammaordning.Om forum för brottmål som handläggs som tryck- elleryttrandefrihetsmål finns bestämmelser i 7 kap. lagen (1991:1559)med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden. Utgångspunkten förforumreglerna är att anknytningspunkten bör vara där dentilltalade har sitt hemvist. Avgörande för var tryckfrihets-eller yttrandefrihetsmål skall tas upp är dock i fråga omperiodiska skrifter och om filmer den ort där skriften ellerfilmen utgavs. I sista hand skall den ort där skriften ellerfilmen anträffas vara avgörande för var målet skall tas upp. Motbakgrund härav anser att ett mål omansvar för innehav av en tryckt skrift eller en film bör tas uppvid den tryckfrihetsdomstol som är behörig att ta upp mål förden ort där den tilltalade eller svaranden har sitt hemvist.För att undvika stora kostnader och andra olägenheter bör detemellertid föreskrivas om en möjlighet att väcka åtal vid en ochsamma tryckfrihetsdomstol om det är fråga om flera personer somåtalas och t.ex. den ene åtalas för yttrandefrihetsbrott pågrund av innehållet i filmen och den andre på grund avinnehavet. Av samma skäl bör det föreskrivas om en möjlighet atten domstol får ta upp flera mål rörande ansvar för innehav avsamma upplaga av en film, även om enligt huvudregeln åtal skallväckas vid skilda tingsrätter.Vad som har anförts bör föranleda ändringar i lagen(1991:1559) med föreskrifter på tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens områden i likhet med vadkonstitutionsutskottet förordar i det följande när det gällerutvidgade möjligheter till konfiskering. Ett beslut om ändringari den lagen med anledning av grundlagsändringarna rörandeinnehavskriminalisering ligger långt fram i tiden, ochkonstitutionsutskottet lägger inte fram något förslag härom idetta sammanhang.Upprättade lagförslag med ikraftträdande den 1 januari 1999I enlighet med det anförda har, såvitt gäller åtgärder medverkan från , upprättats förslag till1. lag om ändring i tryckfrihetsförordningen,2. lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen,3. lag om ändring i brottsbalken.Lagförslagen har tagits in i bilaga 8.Författningskommentarer till lagförslagen med ikraftträdandeden 1 januari 1999Förslaget till lag om ändring i tryckfrihetsförordningen7 kap. 9 §Paragrafen är ny.Genom den nya bestämmelsen öppnas en möjlighet för att i lag() kriminalisera innehav av tryckta skrifter sominnefattar barnpornografi om skildringen är av verklighetstrogenkaraktär. Det straffbara området för innehav stämmer såledesinte helt överens med det enligt 7 kap. 4 § 12tryckfrihetsförordningen straffbara området för spridning. Detskall nämligen inte kunna vara straffbart att inneha trycktaskrifter med barnpornografiska bilder om bilderna inte är avverklighetstrogen karaktär.För att innehavet skall kunna föranleda ingripanden krävs attden tryckta skrift i vilken bilden förekommer skall ha utgivitspå sådant sätt som anges i 1 kap. 6 § tryckfrihetsförordningeneller, beträffande skrifter som har tryckts utomlands, 13 kap. 2§ tryckfrihetsförordningen. Detta innebär att bestämmelsen ibrottsbalken om straff för innehav inte kan omfatta bilder isådana skrifter som skall utges, men som inte redan harutgivits. Den som innehar en skrift som inte tidigare utgivitsoch som avser att ge ut den, kan således inte fällas till ansvarför innehav. Meddelarfriheten berörs inte till den del den avseröverlämnande av icke redan utgivna skrifter (jfr 1 kap. 1 §tredje stycket tryckfrihetsförordningen). Däremot medger den nyabestämmelsen att den som innehar en utgiven, tryckt skrift kandömas för detta innehav även om den tryckta skriften överlämnastill t.ex. en tidningsredaktion för att offentliggöras på nytt.Det försvarlighetsrekvisit som bestämmelsen ställer upp som kravför en kriminalisering i vanlig lag torde dock i många fallkunna föranleda bedömningen att ett sådant innehav inte medföransvar.För innehavsbrott skall den kunna dömas till ansvar som inteär ansvarig enligt ansvarighetsbestämmelserna i 8 kap.tryckfrihetsförordningen eller, såvitt gäller utländskaskrifter, i 13 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen. Detta innebäratt en känd utgivare, en författare, den som har haft hand omtryckningen eller tryckt skriften, eller slutligen utspridarenav den tryckta skriften skall fällas till ansvar för det brottetoch inte för innehavet. Förutsättningarna för ansvar för ettinnehavsbrott är inte desamma som för ansvar enligt de särskildaansvarighetsreglerna i tryckfrihetsförordningen. För sistnämndafall är ansvaret i princip strikt, och frågan om t.ex. utgivareneller spridaren kände till att framställningen innefattadebarnpornografi eller inte är därmed oftast inte relevant. Vidbedömande av fråga om ansvar för den som skall svara för trycktskrift skall nämligen så anses som om vad skriften innehållerinförts däri med hans vetskap och vilja (8 kap. 12 §tryckfrihetsförordningen). Är det fråga om ansvar för ettinnehavsbrott måste emellertid det barnpornografiska innehålletvara täckt av innehavarens uppsåt (se nedan vid kommentaren till16 kap. 10 a § ).Att den tryckta skriften skall innefatta skildring av barn ipornografisk bild innebär givetvis inte att ansvar för innehavinte skall kunna komma i fråga sedan ett eventuellt föregåendetryckfrihetsbrott preskriberats. Även om den som enligt 8 kap.är ansvarig för tryckfrihetsbrottet kan åtalas fördetta brott på grund av att preskription inträtt, skall ändåansvar kunna komma i fråga för innehav om denne för innehålletannars ansvarige fortfarande innehar några exemplar av dentryckta skriften. I undantagsfall kan detta få till följd attden som bär huvudansvaret för att skrifterna spritts inte kandömas för detta, medan den som förvärvat dem och som har demkvar kan dömas för innehavet.I bestämmelsen anges att den tryckta skriften skall innefattaskildring av barn i pornografisk bild, dvs. sådan skildring somavses i 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen. Att den gärningsom begicks när den tryckta skriften gavs ut kan ha varitförsvarlig får alltså inte den omedelbara konsekvensen att ettinnehav av en sådan tryckt skrift är straffritt. Ett innehav aven skildring som när den spreds utgjorde en försvarlig gärningtorde dock i regel bli att bedöma som försvarligt. Attinformationsfrihetsintresset skall beaktas i detta sammanhangberörs i den allmänna motiveringen på s. 26.I paragrafen finns ingen hänvisning till vad som i lag ärföreskrivet om särskild rättsverkan. De föreslagna reglerna i 7kap. 7 § tryckfrihetsförordningen om konfiskering avbarnpornografiska tryckta skrifter som påträffas i samband medförundersökning gör nämligen en sådan hänvisning obehövlig.Förhållandet berörs i den allmänna motiveringen på s. 28.9 kap. 2 §I första stycket har förts in en hänvisning till den nyabestämmelsen i 7 kap. 9 § som medger föreskrifter i vanlig lagom straff för innehav av barnpornografiska tryckta skrifter.Straffprocessuella tvångsmedel som husrannsakan, beslag m.m.kan komma att behöva användas i syfte att beivra innehavsbrott.I likhet med vad som gäller beträffande tryckfrihetsbrottenskall endast Justitiekanslern kunna besluta om tvångsmedel, ochhan skall vara ensam behörig åklagare i dessa mål. AttJustitiekanslern blir ensam behörig åklagare i mål ominnehavsbrott framgår av 9 kap. 2 § tredje stycket jämförd med12 kap. 1 §.12 kap. 1 §Genom ett tillägg i andra stycket hänvisas till den nyabestämmelsen i 7 kap. 9 §. Ändringen innebär atträttegångsförfarandet i tryckfrihetsmål blir tillämpligt i målom ansvar för innehav. Därmed gäller även föreskriften i 14kap. 3 § om skyndsam handläggning.Förslaget till lag om ändring i yttrandefrihetsgrundlagen5 kap. 7 §Paragrafen är ny.Genom den nya bestämmelsen öppnas en möjlighet för att i lag() kriminalisera innehav av filmer som innefattarbarnpornografisk skildring. Det straffrättsliga området förinnehav är dock inskränkt i förhållande till brott sominnefattar spridande. Det skall inte vara straffbart att innehafilmer med barnpornografiska bilder om bilderna inte är avverklighetstrogen karaktär.För att innehavet skall kunna föranleda ingripande enligtbestämmelse i vanlig lag förutsätts att filmen har givits ut.Bestämmelsen i vanlig lag om straff för innehav kan alltså inteomfatta filmer som inte har utgivits, men som skall utges.Meddelarfriheten berörs inte till den del den avser innehav avicke redan utgivna filmer. Däremot medger den nya bestämmelsenatt den som innehar en redan utgiven film kan dömas för dettanya innehav även om filmen överlämnas till t.ex. ennyhetsredaktion för att offentliggöras på nytt. Detförsvarlighetsrekvisit som bestämmelsen ställer upp som krav fören kriminalisering i vanlig lag torde dock i många fall kunnaföranleda bedömningen att ett sådant innehav inte medför ansvar.För innehavsbrott skall den kunna dömas som inte är ansvarigenligt de särskilda ansvarsbestämmelserna i 6 kap.yttrandefrihetsgrundlagen eller, såvitt gäller filmer somframställts utomlands, i 10 kap. 1 § yttrandefrihetsgrundlagen.Detta innebär att en känd utgivare eller den som skulle utseutgivare eller, slutligen, den som sprider filmen skall fällastill ansvar för det brottet och inte för innehavet.Förutsättningarna för ansvar för ett innehavsbrott är intedesamma som för ansvar enligt de särskilda ansvarighetsreglernai yttrandefrihetsgrundlagen. I sistnämnda fall är ansvaret iprincip strikt, och frågan om t.ex. utgivaren eller spridarenkände till att filmen innefattade barnpornografi eller inte ärdärmed oftast inte relevant. Enligt 6 kap. 7 §yttrandefrihetsgrundlagen skall nämligen den som ansvarar förett yttrandefrihetsbrott i en framställning anses ha haftkännedom om innehållet i framställningen. Är det fråga om ansvarför ett innehavsbrott måste emellertid det barnpornografiskainnehållet vara täckt av innehavarens uppsåt (se nedan vidkommentaren till 16 kap. 10 a § ).Att den utgivna filmen innefattar skildring av barn ipornografisk bild innebär givetvis inte att ansvar för innehavinte skall kunna komma i fråga sedan ett eventuellt föregåendetryckfrihetsbrott preskriberats. Även om den som enligt 6 kap.är ansvarig för yttrandefrihetsbrott kan åtalas fördetta brott på grund av att preskription inträtt, skall ändåansvar kunna komma i fråga för innehav om den för innehålletannars ansvarige fortfarande innehar några exemplar av filmen. Iundantagsfall kan detta få till följd att den som bärhuvudansvaret för att filmerna spritts inte kan dömas för detta,medan den som förvärvat dem och som har dem kvar kan dömas förinnehavet.I bestämmelsen anges således att filmen skall innefattaskildring av barn i pornografisk bild, dvs. sådan skildring somavses i 7 kap. 4 § 12 tryckfrihetsförordningen. Att den gärningsom begicks när den tryckta skriften gavs ut kan ha varitförsvarlig får alltså inte den omedelbara konsekvensen att ettinnehav av en sådan film är straffritt. Ett innehav av enskildring som när den spreds utgjorde en försvarlig gärningtorde dock i regel bli att bedöma som försvarligt. Attinformationsintresset skall beaktas i detta sammanhang berörs iden allmänna motiveringen på s. 27.I paragrafen finns ingen hänvisning till vad som i lag ärföreskrivet om särskild rättsverkan. De föreslagna reglerna i 5kap. 6 § yttrandefrihetsgrundlagen om konfiskering avbarnpornografiska filmer som påträffas i samband medförundersökning gör nämligen en sådan hänvisning obehövlig.Förhållandet berörs i den allmänna motiveringen på s. 28.Förslaget till lag om ändring i brottsbalken16 kap. 10 a §I andra stycket i paragrafen föreskrivs att den som innehar enpornografisk bild av barn kan dömas för barnpornografibrott. Detstraffbara området för innehav utan spridningsuppsåt äremellertid inskränkt i förhållande till framställnings- ochspridningsbrottet. Endast innehav av en bild som är avverklighetstrogen karaktär skall vara straffbart. Bilden skallgivetvis innefatta barnpornografi, vilket bl.a. innebär att detendast är skildringar av barn vars könsmognadsprocess inteavslutats som det kan vara straffbart att inneha. Detta innebäratt tecknade bilder i huvudsak faller utanför det straffbaraområdet. Det är vidare inte straffbart att inneha bilder somutgör t.ex. ett för ögat synbart montage av andra bilder somuppenbart inte skildrar en verklig händelse. Förvanskade ellerpå annat sätt konstruerade bilder som kan uppfattas som enskildring av verkligheten skall dock kunna föranleda ansvar förinnehavsbrott. Det skall här understrykas att bilden måste varapornografisk i paragrafens mening.Grundlagsstödet för bestämmelsen beträffande tryckta skrifteroch filmer finns i de föreslagna 7 kap. 9 §tryckfrihetsförordningen resp. 5 kap. 7 §yttrandefrihetsgrundlagen. Av dessa bestämmelser framgår attendast innehav av enligt grundlagarna utgivna tryckta skrifteroch filmer kan straffbeläggas genom bestämmelse i vanlig lag.Innebörden av grundlagarnas krav på utgivning överensstämmer iprincip med innebörden av spridningsrekvisitet enligt dennaparagraf. En bild som anses spridd enligt denna bestämmelse ärsåledes att anse som utgiven enligt grundlagarna.För innehav som faller utanför tryckfrihetsförordningens ochyttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområden tillämpas endastdenna paragraf. Detta innebär att för innehav av bilder som inteär tryckta samt av bilder i datornät som inte faller under 1kap. 9 § yttrandefrihetsgrundlagen skall endast brottsbalkensbestämmelser tillämpas, såsom gäller beträffande spridningav sådana bilder. Det innebär att sådana bilder inte behöver haspritts för att grunda straffbarhet vid innehav.Innebörden av begreppet innehav skall vara likställd med vadsom i andra straffrättsliga sammanhang menas med innehav. Medinnehav avses då i huvudsak detsamma som att i civilrättsligmening ha besittning till egendomen (jfr Kommentaren tillbrottsbalken I 5:e uppl. s. 330 f.). Frågan om någon skall ansesinneha barnpornografiska skildringar blir alltså att bedöma påsamma sätt som vid innehav av t.ex. narkotika.Är det fråga om spridning som avses i grundlagarna eller ibrottsbalken, skall givetvis den som är ansvarig för detta dömasför spridningsbrottet och inte för innehavsbrottet. Däremot kanden som är tryckfrihetsrättsligt ansvarig för t.ex. innehållet ien tryckt skrift vara ansvarig för innehavsbrott beträffande enfilm som han innehar. Ur ren straffrättslig synvinkel torde ettspridningsbrott i de flesta fall vara att bedöma som merallvarligt än ett innehavsbrott. Även för bilder som fallerutanför grundlagarnas tillämpningsområde bör därför ansvar iförsta hand komma i fråga för spridningsbrottet.Annan befattning med barnpornografi skall inte vara straffbar.Det skall således inte vara straffbart att t.ex. endast "titta".Uppsåt måste finnas beträffande såväl innehavet som bildensinnehåll, dvs. att den är pornografisk. Det skall dock intekrävas kännedom om att en bild faktiskt skildrar en faktiskbrottslig gärning riktad mot ett barn, eftersom ett straffbartinnehav endast förutsätter att bilden är av verklighetstrogenkaraktär.Ett i och för sig straffbart innehav skall inte föranledaansvar om innehavet med hänsyn till omständigheterna ärförsvarligt. Försvarlighetsrekvisitet torde i detta sammanhangfå samma innebörd som det nu har beträffande skildrings- ochspridningsbrottet. Detta torde medföra att t.ex. en meddelaresinnehav av en tryckt skrift eller film (jfr 1 kap. 1 § tredjestycket tryckfrihetsförordningen och 1 kap. 2 §yttrandefrihetsgrundlagen), som skall överlämnas till ennyhetsredaktion för ett offentliggörande på nytt, i många fallundgår straffansvar för innehavsbrott. Naturligtvis skall inteheller myndigheters innehav, t.ex. Justitiekanslerns ellerBiografbyråns innehav, som är betingat av deras verksamhet kunnaföranleda ansvar. Detsamma gäller arkivmyndigheters ochbiblioteks innehav. För t.ex. organisationers innehav som är ettled i seriös stöd- och informationsverksamhet torde ocksåförsvarlighetsrekvisitet oftast medföra att det inte ansesföreligga brott.Straffskalan för innehavsbrottet är densamma som förspridningsbrottet. För innehav av ett fåtal exemplar tordeendast böter kunna komma i fråga. Att det finns fängelse istraffskalan även för innehavsbrott innebär att det på grund avmisstanke om innehavsbrott kan beslutas om tvångsmedel såsomhusrannsakan, men även anhållande och häktning, eftersomstraffskalan sträcker sig utöver . Beslut omfrihetsberövande på grund av misstanke om endast ett innehavtorde dock sällan kunna anses motiverat.För innehav av tryckta skrifter som omfattas avtryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagen är detJustitiekanslern som är ensam behörig att fatta beslut omtvångsåtgärder.Ytterligare åtgärder mot barnpornografi fr.o.m. år 1995BakgrundGenom att den av i det föregåendeförordade kriminaliseringen av innehav av barnpornografi intekan träda i kraft förrän uppkommer fråganvilka åtgärder mot barnpornografi som kan vara möjliga att vidtaför tiden fram . Som nämndes i inledningen harinom upprättatsen promemoria (bilaga 4) med lagförslag rörande vissaytterligare åtgärder mot barnpornografi, nämligen utvidgadekonfiskeringsmöjligheter m.m., kriminalisering av sådantöverlämnande av en barnpornografisk film till annan där ansvarför yttrandefrihetsbrott inte kan krävas ut samt särskildrättsverkan i fråga om ekonomisk av barnpornografibrott.I de delar som rör konfiskering m.m. är lagförslagen utformade iöverensstämmelse med vad Lagrådet föreslagit i sitt yttrandeöver de lagförslag i ämnet som regeringen remitterade tillLagrådet . beslutade den19 att inhämta Lagrådets yttrande över de lagförslag ipromemorian som gällde kriminalisering av överlämnande av enbarnpornografisk film till annan i de angivna fallen ochsärskild rättsverkan i fråga om ekonomisk avbarnpornografibrott. Lagrådet avgav ett yttrande den 26 maj1994, bilaga 5.Konstitutionsutskottet har tagit upp frågan om att medgeundantag från niomånadersregeln i 8 kap. 15 § regeringsformensåvitt avser lagförslag av den innebörd som föreslås ipromemorian. Fyra av ledamöter (m) hardärvid motsatt sig ett sådant undantag beträffande lagförslagetom kriminalisering av överlämnande av en barnpornografisk filmtill annan i de angivna fallen. Detta innebär attkonstitutionsutskottet har beslutat att inte medge undantag fördet lagförslaget.