bet · GI01BoU4 · 1994-11-17 00:00:00 — I betänkandet behandlas nio motioner från allmännamotionstiden . Utskottet avstyrker samtliga.En reservation beträffande regeringsprövningen av vissa frågorenligt naturresurslagen och vattenlagen har avgivits avföreträdare för v och mp. I betänkandet behandlas de under allmänna motionstiden 1994väckta motionerna1993/94:Bo510 av m.fl. (m) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av att klarlägga ansvarsfrågan medanledning av översvämningar i Norrlandsälvarna.1993/94:Bo515 av Bo Finnkvist och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ersättning för skador i samband medöversvämningar efter reglerade vattendrag.1993/94:Bo517 av () vari yrkas1. att hos regeringen begär en översyn av nuvarandelagstiftning rörande omprövning av tillstånd enligt äldrevattenrättslig lagstiftning,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet att beakta allmän- ochmiljöintressena.1993/94:Bo518 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn över de utfyllnader som gjortsutmed samt utreda ägandet och eventuell köpeskillingför ytor till utfyllnad,1993/94:Bo519 av m.fl. (v) vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär förslag om att avskaffaregeringens förprövning enligt naturresurslagen och vattenlagen.1993/94:Bo520 av och () variyrkas att beslutar om ändring i lagen (1983:292) ominförande av vattenlagen (1983:291) i enlighet med vad somanförts i motionen.1993/94:Bo524 av () vari yrkas att somsin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts omändring av utvinningen av mark genom att använda havsbotten.1993/94:Jo629 av m.fl. (fp) vari yrkas4. att hos regeringen begär förslag till sådanändring av vattenlagen som innebär prövning avbevattningsföretag i enlighet med vad i motionen anförts.1993/94:N426 av och () variyrkas2. att hos regeringen begär en skyndsam översyn avvattenlagen i syfte att åstadkomma en värdering av intrång ochkonsekvenser av vattenregleringar, som bättre än för närvarandestår i överensstämmelse med elkraftens marknadsmässiga värde.Uppgifter i anslutning till motionernaSammanfattning av reglerna om prövning av vattenmål samt avvattenlagens regler om ersättning och avgifter m.m.Första domstol i vattenmål kallas vattendomstol. Överrätt ivattenmål (vattenöverdomstol) är . Sista domstol ärHögsta domstolen.Tillåtligheten av vissa större vattenföretag m.m. skall prövasav regeringen. Regeringen prövar bl.a. vattenkraftverk avseddaför en installerad generatoreffekt av ,vattenregleringar av en viss minsta storlek ochgrundvattentäkter för tillgodogörande av en större vattenmängdav . (11 kap. 1 § vattenlagen [VL]).Regeringen får vidare (11 kap. 3 § VL) förbehålla sigprövningen av annat vattenföretag än sådant som anges i VL 11kap. 1 § och som är av betydande omfattning eller ingripandebeskaffenhet. Regeringen har tämligen ofta utnyttjat denmöjlighet som ges i VL 11 kap. 3 §.Även vid vissa ärenden enligt naturresurslagen (NRL) finnsmöjlighet för regeringen att förbehålla sig prövningen.Regeringen kan också pröva ett vattenföretag som avses i 3 kap.6 § tredje stycket naturresurslagen. Enligt detta lagrum gällerälvskyddet inte sådana vattenföretag som förorsakar endastobetydlig miljöpåverkan.Enligt 3 kap. 1 § VL gäller att ett vattenföretag inte fårkomma till stånd om det med hänsyn till valet av plats eller pånågot annat sätt möter hinder från allmännaplaneringssynpunkter. Vid tillståndsprövningen skall NRLtillämpas.De vattenrättsliga ersättningsbestämmelserna, som finnssamlade i 9 kap. VL, är anpassade främst tillexpropriationslagen. Ersättningsskyldighet enligt VL föreliggeri princip för tillståndshavaren om tillstånd givits att ta ianspråk eller att vidta åtgärder som skadar annans egendom. Ivissa fall utgår ersättning vid omprövning av tillstånd, i andrainte. Regler finns om viss ersättningsfrihet för det allmännanär omprövning av givna tillstånd sker eller när nyavattenföretag utförs till förmån för vissa kvalificeradeallmänna intressen. Sådana är bl.a. det allmänna fiskeintressetoch den allmänna miljövården. I fråga om omprövning av villkortill förmån för den allmänna miljövården kan bl.a.Kammarkollegiet ansöka om sådan. I förarbetena till VLkonstaterades att det förelåg ett behov avomprövningsmöjligheter. Det kan således inte uteslutas att ettvillkor från början har varit olämpligt utformat eller att nyaomständigheter uppkommit som motiverar en omprövning, såsomt.ex. ny teknik, nya samhälleliga värderingar rörandeförhållandet mellan ett utbyggnads- och ett bevarandeintresseeller stora förändringar på det samhällsekonomiska området. Nären fastighet löses in i sin helhet skall, i princip,löseskilling betalas som motsvarar fastighetens marknadsvärde.Som framgått ovan föreligger i regel ersättningsskyldighetenligt VL om tillstånd till vattenföretag tillåtits även omersättningsfrihet finns i vissa situationer. Beträffandeomprövning av villkor enligt äldre vattenrättslig lagstiftningtill förmån för kvalificerade allmänna intressen gäller atttillståndshavaren inte får någon ersättning för den förlust avvatten eller fallhöjd eller inskränkning i rätten att regleravattnets avrinning som föranletts av nya tillståndsvillkor tillden del värdet av detta bortfall inte överstiger en tjugondel avproduktionsvärdet vid anläggningen resp. värdet av denvattenmängd, fallhöjd eller magasinsvolym som omfattas avtillståndet. Kammarkollegiet har i en framställning tillregeringen pekat på skillnaden mellan de ersättningsregler somgäller vid omprövning av villkor för tillstånd som meddelats medstöd av vattenlag och sådana som meddelats med stöd aväldre vattenrättslig lagstiftning. Skadeförebyggande ochskadekompenserande åtgärder som föreskrivs i en omprövningsdom,bör enligt kollegiet, även om omprövningen avser ett tillståndsom meddelats enligt den äldre lagstiftningen, ersättas avtillståndshavaren och inte av den som ansökt om omprövning, dvs.det allmänna. Kollegiet har föreslagit att lagen (1983:292) ominförande av vattenlagen (1983:291) ändras så att ävenskadeförebyggande och skadekompenserande åtgärder som föreskrivsvid omprövning av äldre tillstånd skall bekostas avtillståndshavaren. Kollegiets framställning harremissbehandlats.Frågan om ersättningsreglerna vid omprövning av villkor förtillstånd givna enligt äldre vattenlagstiftning togs upp ipropositionen 1993/94:30 En strategi för biologisk mångfald(bilaga 1, s. 26). Där angavs att den av Kammarkollegietaktualiserade frågan bereddes vidare i medsikte på ett förslag till . I det aviseradeförslaget skulle behandlas frågan om att vid omprövning av äldretillstånd föreskrivna skadeförebyggande och skadekompenserandeåtgärder skall bekostas av tillståndshavaren inom ramen förvärdet av den ersättningsfria andel som gäller för förlust avvatten eller fallhöjd m.m.Någon proposition i ärendet överlämnades inte till riksdagenvåren 1994. Vid förfrågan i hösten 1994har meddelats att ett arbete i frågan pågår med sikte på enlagrådsremiss.Omprövning av tillstånd meddelade enligt nuvarande vattenlag(15 kap. 3 §) kan i princip ske efter utgången av , dvs.efter en tioårig övergångstid.I VL 10 kap. finns bestämmelser om avgifter. Dessa är av tvåslag, nämligen bygdeavgifter och fiskeavgifter. Om ettvattenföretag innebär drift av ett vattenkraftverk,vattenreglering som avser års- eller flerårsreglering,vattenöverledning för annat ändamål än kraftändamål ellerytvattentäkt skall en årlig bygdeavgift betalas. Bygdeavgiftenskall användas i bygden för gottgörelse för enskilda skador samtför allmänna ortsändamål. Den utgår för varje kalenderår tilloch med det år företaget läggs ned.Tillståndshavare kan åläggas att betala en särskild avgift förfrämjande av fisket i det vatten som berörs av vattenföretageteller inom något angränsande vattenområde. Avgiften kanfastställas som en engångsavgift eller som en årlig avgift.Såväl bygdeavgiften som den årliga fiskeavgiften har anknutitstill basbeloppet.Som ett alternativ till fiskeavgift kan vattendomstolföreskriva skyldighet för den som vill utföra vattenföretag somkan skada fisket att utan ersättning vidta och underhållabehövliga anordningar till skydd för eller främjande av fisket.Vissa rättsförhållanden angående utvinning av material frånhavsbotten m.m.Uppgifterna i nedanstående avsnitt bygger huvudsakligen på densammanställning av metoder och kunskaper som Boverketpublicerade 1993 i skriften Kust och hav i den översiktligaplaneringen. Beträffande de juridiska förutsättningarna ikustvatten och havsområden anförs i skriften bl.a. följande.Kustvatten- och havsområden inom kommunen har juridiskt settalltid en ägare. Äganderätten gäller såväl vattenytan sombottnen samt vattenvolymen däremellan. Äganderätten begränsardock inte rätten att fritt färdas över vattenområdet ellerrätten till fritt fiske. Däremot behöver man ägarens tillåtelseför att utföra anläggningar m.m. i vattenområdet, t.ex. föranläggning av vägbankar, småbåtshamnar och bryggor eller förtippning av muddermassor.Vattenområden är antingen enskilda eller allmänna.Gränsdragningen mellan enskilt och allmänt vatten regleras ilagen (1950:595) om gräns mot allmänt vattenområde.Enskilt vatten i havet sträcker sig 300 m ut från fastlandeteller större öar eller ut till 3 m vattendjup. Enskiltvattenområde tillhör en fastighet. Fastigheters gränser på landoch i vatten finns redovisade på lantmäteriets fastighetskartor.Ägoförhållandena i kustvattenområdet kan dock vara kompliceradeoch kräva särskild lantmäteriutredning. Fastigheter kan ägas avenskilda personer, av juridiska personer som t.ex. aktiebolagoch föreningar, av kommuner eller av staten.Allmänt vatten sträcker sig från gränsen för enskilt vatten uttill territorialgränsen. Staten anses sedan gammalt ha rådighetöver det allmänna vattenområdet och företräds här avKammarkollegiet.Vattenägare har enskild rätt bl.a. till utvinning av materialfrån botten, t.ex. sand och grus, för husbehov.Allemansrätten gäller också i våra kust- och havsområden men,liksom på land, skall hänsyn tas till den enskildefastighetsägarens hemfridszon på stranden och ut i vattnet. Detär t.ex. inte tillåtet att förtöja sin båt vid enskild bryggaannat än vid tillfällen då man söker nödhamn. Det rörligafriluftslivets tillgång till stränder och strandnära vattenskyddas genom naturvårdslagens strandskyddsbestämmelser.Beträffande kommungränser i havet gäller att kusten förnärvarande administrativt delas in i 15 kustlän och 85kustkommuner. Med kustområden avses kommun som inom sina gränserhar havs- eller saltsjöområden. Enligt 1 § kommunallagen ärkommunindelningen av riket heltäckande, dvs. såväl land- somsjöterritoriet är indelat i kommuner. Kustkommunernas områdesträcker sig ut till territorialgränsen i havet, som också ärgräns för länsstyrelsernas ansvarsområde.När det gäller planeringen av havets nyttjande har vissadefinitioner stor betydelse för vilka lagar och författningarsom är tillämpliga. Havet indelas rättsligt i inre vatten,territorialhav och det fria havet.Gränsen mellan inre vatten och territorialhav utgörs av enlinje, baslinjen, som binder samman de yttersta uddarna,holmarna och skären eller följer lågvattenlinjen där skärgårdsaknas. Gränsen mellan territorialhavet och det fria havetutgörs av territorialgränsen, som är belägen 2 mil ()utanför baslinjen. På vissa kuststräckor är territorialhavetsbredd något mindre.Mittlinjen -- en linje som ligger emellan två ländersbaslinje -- indelar det fria havet mellan två länder. Om enannan indelning överenskoms genom avtal mellan länder benämnslinjen avgränsningslinje. I det fria havet utanförterritorialgränsen kan förekomma olika typer av zoner, t.ex.ekonomisk zon. En svensk ekonomisk zon upprättades utanförsvenskt territorium ut till mittlinjen den 1 januari 1993.Ansvaret för verksamheter och beslut i havsområdet delasmellan många olika myndigheter. De viktigaste centralamyndigheterna är Kammarkollegiet, ,, , geologiska undersökning,(SGU), , ,, , och centrala ämbetsverk har dessutom regionalaförvaltningar, vilka har som uppgift att bevaka sektorsområdetsintressen samt tillhandahålla underlagsmaterial. Länsstyrelsenhar den samordnande rollen för statliga sektorsintressen ochkommunal planering i länet.Kommunen har ansvar för planeringen av mark och vatten inomkommunens gränser. Eftersom staten råder över det allmännavattenområdet behandlas dock fortfarande tillståndsansökningarför olika typer av nyttjande av kustvattenområdet i första handav centrala verk och myndigheter. Kommunernas möjlighet attpåverka användningen av kustvattenområdena hävdas främst genomNRL och PBL. Genom de lagar som har anknytning till NRL gesmöjligheter att påverka beslutande myndigheter om kommunenredovisar sitt ställningstagande i översiktsplanen.Regelverket för utnyttjandet av de svenska kust- ochhavsområdena har numera i princip samma uppbyggnad somregelverket för planering och nyttjande av markområden.Naturvårdslagens strandskyddsbestämmelser och minerallagen ärde enda lagar som enbart omfattar enskilt vatten. Minerallagenersätts på allmänt vatten av kontinentalsockellagen. Vidprövning av ansökan om att få utnyttja resurser inom denekonomiska zonen skall, liksom vid prövning enligtkontinentalsockellagen, NRL tillämpas. Ocksåmiljöskyddslagen kan tillämpas vid prövning av verksamheti den ekonomiska zonen. , som gäller frånterritorialgränsen ut till mittlinjen, innehåller bl.a.föreskrifter om skydd av den miljön och reglerartillståndsplikten för utnyttjandet av naturtillgångar i zonen.Lagen omfattar dock inte de naturtillgångar som redan regleras ikontinentalsockellagen och fiskelagen.Utvinning av ämnen och material från havsbottnen regleras avminerallagen och kontinentalsockellagen, som är knutna till NRL.Översiktsplanen skall vara vägledande vid beslut om tillståndför utforskning eller utvinning enligt dessa lagar. Iöversiktsplanens motiveringar och rekommendationer kan kommunenhävda att utvinning skall underordnas andra intressen.Utvinning av sand och grus från havsbottnen har bedrivits iSverige . Förekomsten av sand- ochgrustillgångar i havet framgår bl.a. av SGU:s kartor. I den tillkontinentalsockellagen anknutna kontinentalsockelförordningen(1966:315, ändrad senast 1992:1223) finns angivet bl.a. hurfrågor om tillstånd till sandtäkt meddelas. Inom allmäntvattenområde meddelas sådant tillstånd av SGU, som i ärendetskall inhämta yttrande från kommunen, och andraberörda myndigheter. För tillstånd utgår avgift om företagetsringa omfattning eller annat särskilt skäl inte föranlederannat. Om ansökan avser täkt av större omfattning eller kanmedföra betydande skadeverkningar eller annars omNaturvårdsverket begär det skall SGU med eget yttrande hänskjutaärendet till regeringen.Exempel på hur bevarandevärden inom vattenområden kan hävdasär det naturreservat som bildades iFalsterbonäsets havsområde i kommun.DammsäkerhetsfrågorDammsäkerhetsutredningen avgav betänkandet(SOU 1987:64) Dammsäkerhet och skydd mot översvämningar. Pågrundval av bl.a. utredningens arbete föreslog regeringen ipropositionen 1988/89:116 om vissa dammsäkerhets- ochvattenkraftsfrågor m.m. ändringar i vattenlagen som innebär attbl.a. beslut om tillstånd skall innehålla bestämmelser omvattenföretagets säkerhet. Regeringen föreslog också att enuttrycklig bestämmelse skulle införas i (1987:10) om att risken för översvämning skall beaktas avkommunerna vid lokalisering av bebyggelse. Kommunerna måste iplanarbetet ta hänsyn till både grund- ochytvattenförhållandena. beslöt i enlighet med förslageni propositionen (bet. 1988/89:BoU12 och JoU22). I syfte att förebygga och minska skador av översvämningar gavregeringen i uppdrag att utreda hur ett dammregister skullekunna läggas upp. I uppdraget ingick att utredaförutsättningarna för och behovet av s.k. älvcentraler i älvarsom är känsliga för översvämningar och att utreda behovet avforskning om översvämningar.Länsstyrelsernas övergripande och kontrollerande funktion somansvariga för tillsynen enligt vattenlagen betonades ipropositionen. Länsstyrelserna fick avregeringen i uppdrag att inventera översvämningskänsliga områdenoch att genomföra länsvisa damminventeringar. , somförutsattes ansvara för att det finns en central överblick överöversvämningskänsliga områden i landet, deltog i arbetet och harsedermera gjort en sammanställning av materialet.I propositionen slog regeringen fast att den bildadeDammsäkerhetsnämnden borde stödja länsstyrelserna mer aktivt ideras roll som tillsynsmyndighet. Nämnden, som inte är någonmyndighet men vars ledamöter utses av regeringen, förutsattesbli förstärkt med kompetens när det gäller räddningstjänst ochhydrologi. Det förutsattes att nämnden skulle granska delänsvisa damminventeringarna. Så har också skett.Regeringen anförde i propositionen att bordeöverväga att meddela allmänna råd om samverkan när det gällerden fysiska planeringen, befolkningsskyddet ochräddningstjänsten. De i propositionen aviserade utredningarnafrån om dammregister, älvcentraler och forskningredovisades år 1989.I avsikt bl.a. att följa upp och utvärdera de rättsliga ochorganisatoriska åtgärder som genomfördes tillkalladeregeringen en särskild utredare med uppgift attutreda frågor dels om dammsäkerhet, dels om skydd motöversvämningar. I direktiven till utredningen erinras bl.a. omatt dammägaren enligt vattenlagen har ett grundläggande ansvarför dammsäkerheten medan staten har det övergripande ansvaret.Utredaren skallse över ansvarsfördelningen för dammsäkerheten med särskildtonvikt på tillsyn och samordning mellan dammägare, myndigheter,kommuner och andra organ samt utvärdera hur detta ansvar börfullgöras;överväga de dammsäkerhetsåtgärder resp. förebyggande åtgärdermot översvämningar som dammägarna, , länsstyrelserna,och vidtagit till följd avDammsäkerhetsutredningen och propositionen 1988/89:116 om vissadammsäkerhets- och vattenkraftsfrågor m.m. samt föreslåeventuella kompletterande åtgärder;pröva hur den tekniska forskningen om dammsäkerheten kan bidratill att utveckla metoder för mätningar och analys avsäkerheten;utreda hur information om dammsäkerhet och översvämningar kanförbättras mellan dammägarna, , ,länsstyrelser, samt kommuner och allmänhet längsälvarna.Utredaren skall redovisa sitt uppdrag . Regler om prövning av vattenmål samt vattenlagens regler omersättning och avgifterI motion 1993/94:Bo519 (v) föreslås ett riksdagenstillkännagivande till regeringen om att avskaffa regeringensförprövning enligt naturresurslagen (NRL) och vattenlagen (VL).Motionärerna anser att regeringens prövning enligt NRL och VLskall avskaffas och ersättas med prövning i Koncessionsnämndenför miljöskydd. Utgångspunkten för förslaget är prövningen avansökan om en fast förbindelse över Öresund.Utskottet vill inledningsvis upplysa om att senareunder hösten kommer att behandla regeringens skrivelse1993/94:95 Redogörelse för handläggningen av prövningen avansökan om en fast förbindelse över Öresund.Vad rör motionsförslaget som sådant vill utskottet erinra omatt frågan om behovet och omfattningen av regeringsprövningenenligt NRL behandlades i proposition /86:3 med förslag tillnaturresurslag m.m. Där anfördes bl.a. (s. 124) -- medhänvisning till den då gällande ordningen beträffanderiktlinjerna i den fysiska riksplaneringen -- att det ansågsmotiverat att prövningen lades på regeringen eftersom ingenannan än den kunde åstadkomma en allsidig prövning med ensammanvägning av bl.a. miljöskyddsmässiga,arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska synpunkter.Framför allt ansågs det viktigt att beslut i sådana frågorfattades av ett organ av vilket politiskt ansvar kunde utkrävas.Även andra motiv anfördes i propositionen för den föreslagnaordningen. Bl.a. angavs att vissa etableringar hade en mycketstor omgivningspåverkan och att de därmed kunde innebära riskerför konflikter med ett stort antal markanvändningsintressen.Vidare anfördes att etableringarna ofta ställde stora krav påsamhälleliga följdinvesteringar.Vad beträffar regeringsprövningen av vissa ärenden enligt VLskall som angivits ovan (s. 2) NRL tillämpas. Även enligt VL kanregeringen efter särskilt beslut i vissa fall förbehålla sigprövningen.Utskottet kan i och för sig instämma i motionärernasuppfattning om att bl.a. kravet på miljökonsekvensbeskrivningarkan ha inneburit att behovet av en regeringsprövning enligtnuvarande ordning numera inte gör sig lika starkt gällande.Emellertid finns enligt utskottets uppfattning inte tillräckligaskäl för att föreslå någon förändring av nu gällandeordning. Utskottet vill dessutom hävda att frågan omutformningen av prövningssystemet naturligen hör hemma i arbetetmed förslaget till miljöbalk.Med det anförda avstyrker utskottet motion 1993/94:Bo519 (v)om regeringsprövningen enligt NRL och VL.I motionerna 1993/94:Bo517 (s) yrkandena 1 och 2 samt1993/94:Bo520 (fp) förs fram förslag om ändring ivattenlagstiftningen i avsikt att bringaersättningsbestämmelserna vid omprövning av tillstånd enligtäldre vattenrättslig lagstiftning bättre i överensstämmelse meddem som gäller enligt nuvarande VL.Utskottet har ovan (s. 3--4) redovisat gällandeersättningsbestämmelser samt upplyst om att ett arbete ienlighet med förslaget i motionerna pågår iJustitiedepartementet med sikte på en lagrådsremiss. Medhänvisning till detta arbete får syftet med motionerna1993/94:Bo517 (s) yrkandena 1 och 2 samt 1993/94:Bo520 (fp) omersättningsbestämmelserna enligt äldre vattenrättsliglagstiftning anses till inte ringa del tillgodosett utan någonriksdagens vidare åtgärd.En översyn av VL förordas i motion 1993/94:N426 (c) yrkande 2i syfte att åstadkomma en värdering av intrång och konsekvenserav vattenregleringar som bättre än står iöverensstämmelse med elkraftens marknadsmässiga värde.Av redovisningen ovan (s. 4) framgår att det i VL finns tvåslags avgifter, nämligen bygdeavgifter och fiskeavgifter.Avgifterna har anknutits till basbeloppet. Avsikten med dennakonstruktion är att anpassa dem till förändringarna ipenningvärdet. Därmed kan i viss mån tas sådana hänsyn vidbedömning av ersättningsfrågor enligt VL som rimligen kanpåfordras. Ett beslut om översyn av VL med deninnebörd som förordas i motion 1993/94:N426 (c) yrkande 2 kaninte anses erforderligt.I detta avsnitt bör också behandlas motion 1993/94:Jo629 (fp)yrkande 4. Motionärerna tar upp frågan om prövning avbevattningsföretag, främst avseende bevattning inom jordbruket.För att försäkra sig om en god skörd också under torrår harjordbrukarna allt oftare börjat konstbevattna sina marker.Konflikter i samband med bevattningen har inte sällan blivitföljden bl.a. på grund av konkurrens från andra näringar ochfrån motstående intressen såsom naturvård, fiske ochfriluftsliv.Den i motionen aktualiserade frågan har tagits upp avJordbruksverket i rapporten 2000. Den har ocksåbehandlats i slutbetänkande SOU1994:96 Följdlagstiftningen till . ändringar i VL så att den som driver vattentäkt ärskyldig att vid vattenbrist orsakad av torka avstå från detvatten som är nödvändigt för att skydda naturmiljön. Remisstiden utgick i oktober 1994.Eftersom den genom motion 1993/94:Jo629 (fp) yrkande 4aktualiserade frågan om prövning av bevattningsföretagkommer att övervägas av regeringen saknas enligt utskottetsmening anledning för att bifalla yrkandet.Utvinning av material från havsbottnenInnebörden av förslaget i motion 1993/94:Bo518 (kds) yrkande 1är att bör ge regeringen till känna att en översyngörs om hur de utfyllnader som gjorts utmed påverkarmiljön ur alla aspekter.