bet · GI01FöU2 · 1994-11-29 00:00:00 — Lag om civilt försvar 1994/95FöU2I betänkandet behandlas propositionen 1994/95:7 Lag om civiltförsvar samt fyra motioner som väckts med anledning avpropositionen. Utskottet föreslår att antar propositionens förslagtill lag om civilt försvar. I lagen samlas en stor del av debestämmelser om det civila försvaret som har attbesluta om. Den innehåller bl.a. regler om kommunernas,landstingens och de kyrkliga kommunernas ansvar inom det civilaförsvaret. Dessa regler tar främst sikte på frågor om samordningsamt skyldigheten att vidta förberedelseåtgärder.Enligt lagen skall kommunerna få ersättning för sinaberedskapsförberedelser. Ersättningen är motiverad av denöverföring av uppgifter inom det civila försvaret som skett frånstaten till kommunerna. Ersättningen skall beräknas medutgångspunkt i bl.a. hur utsatt respektive kommun bedöms vara ikrig. I en reservation (c, kds) föreslås att dettaersättningssystem skall tillämpas även på de kyrkliga kommunernaoch stiftssamfälligheterna.Lagen innehåller också bestämmelser om säkerhetskyddet vidkommuner, landsting och kyrkliga kommuner. Bl.a. krävs svensktmedborgarskap för innehav av för totalförsvaret viktiga tjänstervid kommuner och landsting. företrädare iutskottet föreslår i en reservation att denna bestämmelse skallutgå.Lagförslaget innebär vidare att civilförsvaret upphör attexistera som statlig organisation. I stället blirbefolkningsskydd och räddningstjänst en uppgift ävenunder höjd beredskap. Benämningen skyddsrumsorter tas bort, ochi stället skall skyddsrum och skyddade utrymmen byggas i områdensom i krig kan antas bli särskilt utsatta för verkningar avstridsmedel. Skyddade utrymmen skall även byggas i andra utsattaområden. Kommunerna skall bestämma dessa områden i samråd medlänsstyrelserna. Utskottet betonar länsstyrelsernas betydelsevid detta samrådsförfarande liksom den nödvändiga länk som deäven i andra avseenden utgör mellan statsmakternas övergripandebeslut i försvars- och beredskapsfrågor och kommunernasberedskapsplanläggning.En motion (kds) med förslag om riksdagsuttalanden rörandehemskyddets och länsstyrelsernas uppgifter m.m. föreslås lämnasutan bifall av riksdagen.Den nya lagen ersätter civilförsvarslagen (1960:74), lagen(1964:63) om beredskap, lagen (1981:1216) om kyrkligberedskap m.fl. lagar.Följdändringar föreslås i ett flertal lagar. Även dessa lagarbör enligt utskottet antas av , i ett fall med tilläggav en viss övergångsbestämmelse. Regeringen har i propositionen föreslagit att antarregeringens förslag till1. lag om civilt försvar,2. lag om ändring i ,3. lag om ändring i räddningstjänstlagen (1986:1102),4. lag om ändring i lagen (1953:771) om skydd för vissainternationella sjukvårdsbeteckningar och för civilförsvaretsinternationella kännetecken,5. lag om ändring i förfogandelagen (1978:262),6. lag om ändring i lagen (1982:1004) om skyldighet förnäringsidkare, arbetsmarknadsorganisationer m.fl. att delta itotalförsvarsplaneringen,7. lag om ändring i lagen (1923:116) om hundskatt,8. lag (1942:335) om särskilda skyddsåtgärder för vissakraftanläggningar m.m.,9. lag om ändring i lagen (1971:309) om behörighet för allmänförvaltningsdomstol att pröva vissa mål,10. lag om ändring i lagen (1972:435) om överlastavgift,11. lag om ändring i vapenlagen (1973:1176),12. lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410),13. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,14. lag om ändring i (1987:10),15. lag om ändring i polislagen (1984:387),16. lag om ändring i lagen (1990:217) om skydd församhällsviktiga anläggningar m.m.,17. lag om ändring i lagen (1994:137) om mottagande avasylsökande m.fl.Propositionens lagförslag finns intagna som bilaga 1 tillbetänkandet. 1994/95:Fö7 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen beslutar att begränsningar i mottagandet avasylsökande endast kan fattas av ,1994/95:Fö8 av m.fl. (mp) vari yrkas attriksdagen avstår 9 kap. 2 § i förslaget till lag om civiltförsvar,1994/95:Fö9 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om hemskyddets roll för ,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att systematisera redovisningarna omberedskapsläget i kommunerna,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om roll som stödresurs åtkommunerna,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kommunernas lednings- ochinformationsplanering,1994/95:Fö10 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att de lokala kyrkliga kommunerna liksomstiftssamhälligheterna skall få ersättning för sinaberedskapsförberedelser på samma sätt och efter samma principersom föreslås gälla de borgerliga kommunerna och att bestämmelserom detta tas in i 2 kap. 6 § lagen om civilt försvar. BakgrundDet moderna kriget är totalt och drabbar därför helasamhället. Civila och militära resurser måste därför samverkaför att stå emot och lindra krigets verkningar. Fredssamhället,dvs. det samhälle som skall värnas genom enförsvarsansträngning, utgör basen för allaförsvarsresurser. Vår beredskap grundas med andra ord påsamhällets inneboende förmåga att möta kriser och krig. I krigomfattar totalförsvaret samhällets totala ansträngningar.Totalförsvaret är sålunda en angelägenhet för hela samhället,vilket i sin tur innebär att såväl statliga myndigheter somkommuner, landsting och kyrkliga kommuner, organisationer,företag och enskilda skall samverka mot en gemensam hotbild ifredstid och under krigsförhållanden.Tidigare har det svenska totalförsvaret beskrivits som ettmaskineri med olika kugghjul, där kuggarna i hjulet harsymboliserat det militära försvaret, civilförsvaret, detekonomiska försvaret, det psykologiska försvaret och övrigttotalförsvar. Till övrigt totalförsvar har därvid förts bl.a.hälso- och sjukvården samt post-, tele- och polisväsendet.En fortgående omvärdering av detta sätt att utifrånorganisatoriska utgångspunkter systematisera totalförsvaret harägt rum . Man talar numera i ställetom att vårt totalförsvar omfattar militära och civilaverksamheter som måste upprätthållas för samhällets överlevnad.Detta innebär att en mängd verksamheter måste kunna fungerasåväl under kriser som i krig. För att beredskapen att möta hotav skilda slag skall vara god krävs olika typer av förberedelserpå såväl civil som militär sida.Det civila försvaret, som förevarande lagstiftningsärendehandlar om, genomgick betydande förändringar avledningsstrukturen . Dessa innebar bl.a. attkommunerna fick en mer framträdande roll på lokal nivå. Vidarebörjade man att indela det civila försvaret i funktionersamtidigt som den centrala organisationen ombildades.Den lagstiftning rörande det civila försvaret som finns i daghar sina rötter luftskyddslagstiftning och i lagarom utrymning m.m. som tillkom under . År 1944antogs en civilförsvarslag (1944:536) i vilken huvuddelen avdessa bestämmelser samlades. Enligt den nu gällandecivilförsvarslagen (1960:74) utgör civilförsvaret en särskildorganisation som på central nivå leds under regeringen avStatens räddningsverk och på regional nivå av civilbefälhavarnaoch länsstyrelserna. På lokal nivå har kommunerna såsom nyssnämnts fått ett ökat ansvar. Sålunda leder kommunernaverksamheten på lokal nivå vid beredskap och krig. Statenställer civilförsvarschef med stab till kommunernasförfogande. Även övrig personal samt materiel tilldelascivilförsvaret genom statens försorg. I krig ingår ocksåkommunernas räddningskår i civilförsvarsorganisationen.I civilförsvarslagen finns bl.a. bestämmelser omcivilförsvarsplikt, anordnande av skyddsrum, utrymning ochinkvartering, bortflyttnings- och inflyttningsförbud,kommunernas skyldigheter, fastighetsägarnas skyldigheter samtförfoganderätt för civilförsvarets behov.Bestämmelser om kommunernas, landstingens och de kyrkligakommunernas beredskapsförberedelser finns, förutom icivilförsvarslagen, också i lagen (1964:63) om kommunalberedskap och lagen (1981:1216) om kyrklig beredskap. Dessabestämmelser innehåller bl.a. regler för planläggning,anskaffning av reservanordningar och reparationsberedskap.Som framgår av det föregående har synen på samhälletsberedskapsåtgärder genomgått stora förändringar under detsenaste årtiondet. Förändringarna har också i väsentligahänseenden genomförts i praktiken. I den nuvarande regleringenav det civila försvaret återspeglas emellertid dessaförändringar endast provisoriskt eller inte alls.Det har därför framstått som angeläget att bringalagstiftningen i överensstämmelse med de faktiska förändringarnaoch skapa en modern reglering där olika lagar somfinns på området sammanförs i så stor utsträckning som möjligt.Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade chefen förFörsvarsdepartementet hovrättspresidentenCarl-Ivar Skarstedt att som särskild utredare se övercivilförsvarslagstiftningen. Utredningen, som antog namnetCFL-utredningen, hade att överväga om kommunernas verksamhet itotalförsvaret skulle samlas i en författning samt skapa ettregelsystem som bättre än det nuvarande hängde ihop systematisktoch begreppsmässigt (dir. 1985:1). Vidare skulle utredningenklarlägga om krav på svenskt medborgarskap borde gälla för vissatjänstemän i kommuner och landsting samt sträva efter attförenkla regelsystemet. I tilläggsdirektiv (dir. 1987:38) fickutredningen i uppdrag att också överväga en ny terminologi inomvad som benämns civilförsvar, se över lagen (1960:513) omberedskapstillstånd och övriga författningar som berördes avdenna lag samt överväga behovet av ytterligare lednings- ochsamordningsbestämmelser för totalförsvarets civila del.Utredningen har redovisat resultatet av sitt arbete ibetänkandet (SOU 1989:42) Det civila försvaret.Även utredningen om lednings- och myndighetsorganisationen förförsvaret (LEMO) har i delbetänkandet (SOU 1993:95) Ansvars- ochuppgiftsfördelningen inom det civila försvaret utrett ochbehandlat vissa frågor rörande det civila försvaret.Efter remissbehandlingen av betänkande visadesig vissa frågor beträffande förslaget till en ny lagstiftningom det civila försvaret återstå att lösa. Därför bröt regeringenut den del av betänkandet som gällde förslag till nylagstiftning om beredskapshöjningar och förelade ettförslag till lag om höjd beredskap som antogs av år1992 (prop. 1992/93:76, FöU2, rskr. 83, SFS 1992:1403). förslag rörande plikttjänstgöring har lyfts utoch behandlas i en särskild proposition om totalförsvarsplikt(prop. 1994/95:6), som behandlas i parallellt meddetta ärende.Den här behandlade propositionen vilar på CFL-utredningensförslag i övrigt och på de synpunkter som remissinstanserna harlämnat.En sammanfattning av överväganden och delagförslag den utarbetat i här relevanta delar är fogade tillpropositionen som bilagorna 1 och 2.De lagförslag som regeringen har överlämnat till Lagrådet föryttrande finns i den till propositionen fogade bilagan 4.Lagrådets yttrande över lagförslagen, vilket i huvudsak är avförfattningsteknisk karaktär, finns i propositionens bilaga 5.Som en del av sin uppföljning och utvärdering av hurriksdagens beslut har förverkligats har utskottet låtitgenomföra en granskning av den kommunala beredskapen. Resultatetav granskningen, som publicerats i rapportserien Utredningarfrån (1993/94:URD 3), har ingått som underlag förutskottets beredning av detta ärende.Utskottet har berett konstitutions-, skatte-, justitie-, lag-,socialförsäkrings-, arbetsmarknads- och bostadsutskottentillfälle att yttra sig över propositionen 1994/95:6Totalförsvarsplikt och den här behandlade propositionen1994/95:7 Lag om civilt försvar. harbeträffande propositionen 1994/95:7 framfört synpunkter som rörtvå däri upptagna lagförslag. Yttrandet är fogat till dettabetänkande som bilaga 2. Övriga berörda utskott har avstått frånatt yttra sig.Lag om civilt försvarLagteknisk lösning och grundläggande begreppPropositionen(s. 6, 47--52, 96)I propositionen föreslås bl.a. att en stor del av debestämmelser om det civila försvaret som har attbesluta om samlas i en ny lag (lagen om civilt försvar). Deinledande bestämmelserna (1 kap. 1 §) i förslaget till den nyalagen anger sålunda att denna innehåller bestämmelser om såvälkommunernas och landstingens som de kyrkliga kommunernas ansvarinom det civila försvaret. Reglerna tar främst sikte på frågorom samordning samt skyldigheten att vidta förberedelseåtgärder.Dessa regler är tillämpliga också på områden där självainnehållet i verksamheten vid höjd beredskap regleras av olikaspeciallagar. Som exempel härpå kan nämnas hälso- ochsjukvårdens samt verksamhetsområden. Som skälhärför anförs att just samordningen av ledning ochberedskapsförberedelser mellan olika verksamhetsområden är avavgörande betydelse för att undvika dubbelarbete ochdubbelinvesteringar i fred och för att erhålla största möjligaförsvarseffekt i krig. Lagen upptar också bestämmelser omhemskydd, verkskydd och befolkningsskydd.Lagförslaget innehåller inga bestämmelser som riktar sig tillmyndigheter under regeringen. Dessa frågor avses ävenfortsättningsvis regleras genom föreskrifter av regeringen.Propositionen konstaterar att totalförsvarsbegreppet är avgrundläggande betydelse för beredskapsplanläggningen. Iberedskapsförordningen (1993:242) definieras totalförsvaret somden verksamhet som är nödvändig för att förbereda landet införyttre hot och för att ställa om samhället tillkrigsförhållanden. Vidare anges i beredskapsförordningen atttotalförsvaret under krigsförhållanden omfattar hela densamhällsverksamhet som då skall bedrivas. Även i andra lagaranvänds begreppet totalförsvaret, dock utan att definieras. Somexempel nämns tryckfrihetsförordningen, riksdagsordningen,och sekretesslagen (1980:100). I propositionenuppges att och harfått i uppdrag att analysera hur innebörden avtotalförsvarskonceptet har förändrats över tiden. Detta kan,framhålls det i propositionen, leda till en ny definition avbegreppet totalförsvar. Därför tar man inte nu in någondefinition av begreppet totalförsvar i lagförslaget.I propositionen konstateras att det finns oklarheter ochmissuppfattningar när det gäller begreppen civilförsvar,civilt försvar och den civila delen av totalförsvaret. Det ärdärför enligt propositionen angeläget att överväga den fortsattaanvändningen av dessa begrepp.Beträffande civilförsvarsbegreppet delar propositionenCFL-utredningens uppfattning att detta inte bör utvidgas tillatt omfatta alla icke-militära verksamheter inom totalförsvaret.Ett på detta sätt utvidgat begrepp skulle, hävdas det ipropositionen, med säkerhet leda till sammanblandningar med detsom tilläggsprotokoll I till 1949 årsGenèvekonvention betecknas som "civil defence" och som tillsvenska översätts med civilförsvar.I propositionen föreslås att den del av totalförsvaret sominte är militärt försvar skall sammanfattas med uttrycketcivilt försvar eller i bestämd form det civila försvaret.Det understryks att det ofta synonymt använda begreppettotalförsvarets civila del liksom benämningen totalförsvaretsmilitära del har undvikits för att inte skapa oklarhet.I propositionen framhålls vidare att inte heller det nuvarandebegreppet civilförsvar bör användas. Utredningen har föreslagituttrycket befolkningsskydd och räddningstjänst i dessställe. I propositionen föreslås att begreppet befolkningsskyddoch räddningstjänst löses upp i två begrepp som allt efter behovkan användas separat eller tillsammans. I 1 kap. 2 § iförslaget till lag om civilt försvar anges befolkningsskydd avseåtgärder för att skydda befolkning och civil egendom frånkrigets verkningar. finns definierad i 2 §räddningstjänstlagen, en definition som enligt propositionenmåste anses gälla räddningstjänst såväl i fred som i krig.CFL-utredningens förslag att i lag också definiera den s.k.ansvarsprincipen (den som har ansvaret för en vissverksamhet i fred skall behålla detta ansvar under krig, omverksamheten skall uppehållas då) avböjs i propositionen medmotiveringen att en allmän princip av detta slag inte lämpar sigatt uttryckas i lagform.Utskottets bedömningUtskottet anser det vara riktigt att såsom föreslås ipropositionen samla en stor del av bestämmelserna rörande detcivila försvaret i en enda lag. Detta ökar överskådligheten ochunderlättar tillämpningen av bestämmelserna. Den redaktionellaoch språkliga översyn som har vidtagits bidrar ocksåtill att skapa en mera lättillgänglig lagstiftning på området.Den nu gällande lagstiftningen är i vissa fall föråldrad ochåterspeglar inte alltid de faktiska förändringar som under detsenaste årtiondet har skett inom det civila försvaret.Utskottet finner det också lämpligt att på sjuk- ochhälsovårdens liksom på och räddningstjänstensområden reglera lednings- och ansvarsfrågorna i den föreslagnalagen, medan reglerna för själva verksamheterna finns intagna irespektive speciallag.Av konstitutionella skäl anser utskottet det vara riktigt attden nya lagen om civilt försvar inte belastas med bestämmelsersom är riktade till regeringen underställda myndigheter.Propositionens definition av vissa begrepp kan också godtas avutskottet. Utskottet anser dock att det hade varit naturligt atti detta sammanhang också definiera totalförsvarsbegreppet menhar förståelse för regeringens uppfattning att man innan så skerbör avvakta resultatet av och Försvaretsforskningsanstalts pågående arbete rörandetotalförsvarskonceptets utveckling.Såsom framgår av det föregående bör enligt propositionen dens.k. ansvarsprincipen inte regleras i lag, en uppfattning somutskottet också delar. Betydelsen av denna princip bör likvälenligt utskottets mening understrykas i detta sammanhang. Isjälva verket utgör den grunden för att kommunerna, landstingenoch de kyrkliga kommunerna ikläds ansvaret för sina respektiveverksamhetsområden även under beredskap och krig. Detta innebäratt de redan i fredstid måste planera så att de även i sådanasituationer är i stånd att utöva de delar av den fredstidaverksamhet som då skall finnas kvar och när det gällerkommunerna dessutom klara av vissa nytillkomna uppgifter somstaten tidigare haft hand om.Utskottet har ingen erinran mot de bestämmelser som finnsintagna i 1 kap. i det framlagda förslaget till lag om civiltförsvar.Beredskapsförberedelser och verksamhet vid höjd beredskapPropositionen(s. 6--8, 52--64, 96--100)I propositionens förslag till lag om civilt försvar fastläggskommunernas, landstingens och de kyrkliga kommunernas ansvar försina egna beredskapsförberedelser (2 kap. 1 § förstastycket) som kommunstyrelsens, landstingsstyrelsensoch kyrkorådets ansvar för beredskapsförberedelserna inomrespektive organisation 2 kap. 1 § andra stycket).Vidare skall kommunen enligt lagförslaget verka för att destatliga myndigheternas, kommunens och och dekyrkliga kommunernas beredskapsförberedelser på lokal nivåsamordnas på ett ändamålsenligt sätt och ges en enhetliginriktning. Den kyrkliga kommunen skall vidberedskapsplanläggningen samverka även med andra trossamfund --såväl kristna som icke-kristna -- än (2 kap.1 § tredje stycket och 2 §).Stiftsstyrelsen skall verka för ändamålsenlighet i de kyrkligaberedskapsförberedelserna inom stiftet (2 kap. 3 §).Kommunen, och den kyrkliga kommunen åläggs enligtlagförslaget också att medverka i utbildning (2 kap. 4 §).I lagförslaget finns vidare intagen en bestämmelse som läggerfast kommunens skyldigheter att ge de statliga myndigheternaunderlag för deras uppföljning och utvärdering av verksamhetenpå lokal nivå (2 kap. 5 §). Kommunens skyldighet regleras påsåsätt att underrättelse sker till den myndighet som regeringenbestämmer. Eftersom uppföljningen och utvärderingen lämpligenbör ske på regional nivå, avser regeringen föreskriva att dessauppgifter skall lämnas till länsstyrelserna. Det är ocksålänsstyrelserna som skall uppehålla en fortlöpande dialog medkommunerna om beredskapsfrågorna. De centrala myndigheternaskall i sin tur ge länsstyrelserna det underlag som de behöverför att kunna genomföra denna dialog.I lagförslaget (3 kap.) lagfästs också kommunens ansvar fördet civila försvaret inom kommunens område under höjdberedskap.Kommunstyrelsen, och kyrkorådet ellermotsvarande organ skall inom kommunen, respektiveden kyrkliga kommunen åläggas ansvaret för ledningen avverksamheten under höjd beredskap (3 kap. 1--3 §§).En kommuns eller ett landstings möjlighet att få hjälp avandra kommuner eller landsting vid stora påfrestningar underexceptionella förhållanden vidgas (3 kap. 5 §).MotionenI yrkande 2 i motion 1994/95:Fö9 (kds) framhålls att det ärnödvändigt att systematisera de samlade bedömningarna ochredovisningarna till de statliga myndigheterna avberedskapsläget i kommunerna.Motionären understryker också vikten av att länsstyrelsernahar de resurser och den kompetens som erfordras för att kunna gekommunerna det stöd de kan behöva för att kunna genomföra denplanering som krävs (yrkande 3).Motionären anser vidare att kommunerna även måste åläggas attplanera för de lednings- och informationssatsningar som ettkris- och krigsläge kräver. Utbildning av förtroendevalda ochberörda tjänstemän framhålls också som nödvändig inte minst föratt ge ökad uppmärksamhet åt beredskapsplaneringens betydelse(yrkande 4).Vad sålunda anförts i motionen föreslås som sinmening ge regeringen till känna.Utskottets bedömningUtskottet har ingen erinran mot det framlagda lagförslaget ifråga om beredskapsförberedelser (2 kap. 1--5 §§) ochverksamhet under höjd beredskap (3 kap.). Utskottet återkommer idet följande till frågan om ersättning från staten förkommunernas och landstingens beredskapsförberedelser (2 kap.6 §).Utskottet vill dock här något uppehålla sig vidlänsstyrelsernas roll när ansvaret för beredskapsfrågor i ökadutsträckning överflyttas till den lokala nivån. Frågan har bl.a.aktualiserats i den rapport rörande läge och problem inom denkommunala beredskapens område som utskottet låtit genomföraliksom i yrkandena 2--4 i motion Fö9 (kds).Rapporten betonar starkt länsstyrelsernas betydelse somstödresurs åt kommunerna i deras beredskapsplanering. Utan etteffektivt stöd från länsstyrelserna anses många mindre kommunerfå svårt att svara upp mot de krav som den nya lagstiftningenkommer att ställa på dem. Förändringarna kommer också, framhållsdet i rapporten, att medföra omställningar såväl ilänsstyrelsernas arbetssätt som i personalens kompetensprofil.Förändringarna kommer också att ställa krav på en preciseringoch renodling av rollfördelningen mellan länsstyrelserna och decentrala myndigheterna. De senare kommer i ännu högre grad änför närvarande att bli hänvisade till att använda sig avlänsstyrelserna som sluss för kontakterna med kommunerna.Slutligen understryks vikten av en förbättrad uppföljning avberedskapsläget i kommunerna. Bl a. betonas behovet att ta frambättre metoder för uppföljningen.Liknande synpunkter rörande länsstyrelsernas uppgifter tillföljd av den nya lagen framförs, såsom framgått av detföregående, i yrkandena 2--4 i motion Fö9 (kds).Även utskottet vill betona länsstyrelsernas betydelse som ennödvändig länk mellan statsmakternas övergripande beslut iförsvars- och beredskapsfrågor och den beredskapsplanering somkommunerna har att ombesörja. Sålunda ankommer det pålänsstyrelserna att ge kommunerna förutsättningar för derasberedskapsplanering och stödja dem med råd i planeringsarbetet.Varje kommun skall vidare, som redovisats, hållalänsstyrelsen underrättad om vilka beredskapsförberedelser somvidtagits. har sedan att systematisera och granskadet rapporterade beredskapsläget i kommunerna. För att kunnafullgöra dessa uppgifter måste länsstyrelserna självklart ha förändamålet anpassade resurser till sitt förfogande. Utskottet harinhämtat att regeringen i det återstående arbetet med attutfärda föreskrifter till berörda myndigheter m.m. kommer attbeakta synpunkter av det slag som anförts.