bet · GH01FiU20 · 1994-05-31 00:00:00 — Ettföretag som gör en direktavskrivning får vid investeringstillfället i principen skattekredit, som därefter amorteras genom högre skattebetalningar iframtiden på grund av bortfallande reguljära avskrivningar. Skattebetalningarnaomfördelas alltså över tiden, och likviditetsmässigt uppnår företagen bara entemporär fördel. För företagen innebär metoden vissa fördelar, i synnerhet omdet rör sig om investeringar i tillgångar med långa avskrivningsperioder. Avyttrandet framgår vidare att för att få företagen att tidigarelägga sinainvesteringar måste staten sålunda först ge dem en skattekredit för deinvesteringar som ändå skulle ha kommit till stånd. Dessutom måste staten påmotsvarande sätt stödja nytillskottet av investeringar. Hur stort tillskott somdärigenom uppkommer är svårbedömt. Gjorda beräkningar -- som utgår från att detreala förräntningskravet på en nyinvestering sjunker vid en partielldirektavskrivning -- tyder dock på att tillskottet kan väntas bli tämligenbegränsat, och att den tidigarelagda investeringsvolymen inte ens skulle kommaatt motsvara skattekrediten. Redan denna osäkerhet om det väntade utbytet avsatsningen talar för att andra vägar bör sökas för att stimulera tillväxten ochfå i gång sysselsättningen. Osäkerheten förstärks av att maskininvesteringargenerellt sett har ett mycket stort importinnehåll, och att den föreslagnasatsningen därigenom bara delvis skulle få effekt i . Därtill kommer attdet i första hand är de vinstrika exportföretagen som kan dra fördel avförslaget, vilket ytterligare skulle förstärka nuvarande tudelning mellan å enasidan utlandsinriktade företag som redan arbetar under gynnsamma betingelseroch å andra sidan företag som arbetar mot en kärv hemmamarknad. En annan ochavgörande invändning mot förslaget är de reaktioner som kan komma mot attbudgetunderskottet och det statliga upplåningsbehovet ökar kraftigt. Dettakommer att leda till högre räntor, vilket i sin tur kommer att verka dämpandepå efterfrågan och på investeringsaktiviteten.Utskottets slutsats kvarstår att det är mycket tveksamt huruvida effekten aven investeringsstimulans genom direktavskrivningar ens är i närheten av denstorleksordning som måste vara en förutsättning för att prognosen i motion Fi30(s) skall infrias.Det i motionen föreslagna stödet till byggsektorn -- dvs. stöd tillnyproduktion av bostäder, ROT-åtgärder och infrastruktursatsningar -- antasockså ge betydande effekter. De ofta förekommande igångsättningsproblemen lederutskottet till slutsatsen att de betydande investeringsökningar i denoffentliga sektorn som antas bli följden av de föreslagnaåtgärderna också saknar realism. Som utskottet vid ett flertal tillfällenunderstrukit bör den nödvändiga ökningen av investeringarna inte främst avseden offentliga sektorn och byggverksamheten. Det är i stället industrisektornsom måste ges utrymme att växa.I den socialdemokratiska motionen föreslås att ytterligare 4,7 miljarderkronor satsas på arbetsmarknadspolitiken.I likhet med motionärerna anser utskottet att situationen på arbetsmarknadenfortfarande är mycket allvarlig. Det finns emellertid nu allt mer tydligatecken på en återhämtning på vissa delar av arbetsmarknaden. Konkurrenskraftenhar förbättrats inom industrin. Varslen om uppsägning minskar påtagligt ochantalet nyanmälda lediga platser inom industrin är på uppåtgående. Utskottetvill i detta sammanhang betona att en varaktigt förbättrad sysselsättning barakan nås genom god och uthållig tillväxt i en stabil ekonomi med en flexibelarbetsmarknad och en god regional utveckling. Arbetsmarknadspolitikenshuvuduppgift måste därför vara att bidra till en flexiblare arbetsmarknad.Som framgår av kompletteringspropositionen kommer omfattandearbetsmarknadspolitiska insatser att bibehållas för att hålla tillbakaarbetslösheten och för att bevara och förstärka de arbetssökandes anknytningtill arbetsmarknaden. Under innevarande och beräknas i genomsnitt ca6 % av arbetskraften delta i någon form av arbetsmarknadspolitisk åtgärd.De reformer av arbetsmarknadspolitiken och arbetsrätten som hargenomförts utgör enligt utskottets uppfattning en godgrund för att sysselsättningsexpansionen främst blir inriktad mot näringsliveti den konjunkturuppgång som blir alltmer märkbar.Utskottet delar även den uppfattning som framförs i propositionen att detkrävs en särskild bevakning av tendenser till flaskhalsar som kan uppträda inomolika sektorer av arbetsmarknaden.Åtgärder för att undanröja riskerna för inflationsspridning från sådanasektorer blir framöver en viktig uppgift för den ekonomiska politiken.I motion Fi30 (s) riktas stark kritik mot regeringens fördelningspolitik. Denförda politiken har, sägs det i motionen, inneburit växande klyftor isamhället. Tudelningen i ekonomin -- dvs. den snabbt växande exportsektornsamtidigt som hemmamarknaden stagnerar -- är ett allvarligt hot mot Sverigesframtida återhämtning.Utskottet är självfallet väl medvetet om att den ekonomiska kris som drabbadeSverige efter överhettningsåren har satt många människori en svår situation inte minst genom den kraftiga ökningen av arbetslösheten.Utskottet konstaterar att de två stora fördelningsproblemen är denväxande statsskulden och arbetslösheten. Statsskuldens hantering och saneringenav de offentliga finanserna återkommer utskottet till i avsnittet ombudgetpolitiken. När det gäller arbetslösheten är den ekonomiska politikeninriktad på att den skall ha minst halverats i slutet av 1990-talet.Under den exceptionellt svåra lågkonjunktur som genomlevt under detre har fördelningspolitiken ställts inför mycket svåraavvägningar. En bedömning av fördelningspolitikens resultat kan emellertidendast göras utifrån en seriös analys. Det kan från denna synpunkt vara avvärde att ta del av den fördelningspolitiska studie som redovisas ikompletteringspropositionens bilaga 1.5.Studien leder bl.a. fram till följande slutsatser:Den ökade inkomstspridning som fanns , bl.a. till följd av destora prisökningarna, överhettningen och kasinoekonomin, bröts under perioden1991--1994.Under regeringsperioden 1991--1994 minskade inkomstspridningen något. Dettastår i motsats till vad som skedde under 1980-talet.Det är också tvärtemot vad som ofta framförs i debatten omfördelningspolitiken gruppen höginkomsttagare som har förlorat mest påbudgetsaneringen och den ekonomiska neddragningen -- både i absoluta tal ochsom andel av inkomsten.Pensionärernas ekonomiska standard har förbättrats. Detta är en viktig faktorsom bidragit till att hålla tillbaka inkomstspridningen. Särskilt depensionärer som endast har grundförmåner har fått ökad köpkraft genom höjtpensionstillskott och KBT.Riksdagen har tidigare framhållit (jfr 1992/93:FiU30, rskr. 447) att enredovisning av bedömningarna av fördelningspolitikens effekter borde görasregelbundet, t.ex. i anslutning till den preliminära eller revideradenationalbudgeten. I bilaga 1.5 till den nu aktuella kompletteringspropositionenlämnas en sådan redogörelse. Utskottet finner det beklagligt att intesocialdemokraterna i sin partimotion och heller inte de övrigaoppositionspartierna ser det som angeläget att ta upp de frågor som behandlas ifördelningsstudien till en mer ingående diskussion.Med hänvisning till vad utskottet här anfört om det socialdemokratiskaförslaget till inriktning av den ekonomiska politiken avstyrker utskottetmotion Fi30 (s) yrkande 1 i här aktuell del.I motion Fi31 av m.fl. (nyd) konstateras att Sverigeär i en akut kris med hög arbetslöshet. Huvudbudskapet i motionen är attbesparingarna i statens budget måste bli väsentligt större. Finanspolitiken ärinte tillräckligt stram och den måste inriktas på långtgående förändringar itransfereringssystemen med kraftiga neddragningar av ersättningsnivåerna. Detduger inte, sägs det i motionen, att "skära lite här och där". Regeringen är,menar motionärerna, handlingsförlamad och förmår inte vidta nödvändigaåtgärder. Arbetsmarknadspolitiken måste ändra inriktning vilket bl.a. innebäratt reformeringen av arbetsrätten måste intensifieras. Penningpolitiken måstebli tydligt expansiv genom att man ökar takten i räntesänkningarna. I ettsärskilt yrkande framhålls betydelsen av att skattetrycket sänks.Det är utskottets uppfattning att den kritik av den av regeringen valdainriktningen av den ekonomiska politiken som framförs i Ny demokratispartimotion i flera avseenden saknar rimlig balans. Med anledning av deinvändningar som framförs i motionen vill utskottet sammanfattningsvis ikorthet erinra om hur den ekonomiska politiken utformats under de gångna treåren.Under den snart avslutade mandatperioden har omfattande åtgärder vidtagitsinom flera av de områden som tas upp i motionen. Regeringens saneringsprogramför de offentliga finanserna har fullföljts enligt planerna och förslag omytterligare i budgetförstärkningar kommer att läggas fram.Saneringsprogrammets totala omslutning ökar därmed från 81 till ca 100miljarder kronor. Avregleringar, åtgärder för ökad konkurrens, strategiskaskattesänkningar, förbättrad kapitalförsörjning och insatser för att stimulerainnovationer är exempel på genomförda åtgärder. Arbetet med att skapa godaförutsättningar för företagande fortsätter. Vad gäller transfereringssystemenhar de sociala försäkringssystemen reformerats. De arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna har inriktats på att hävda de aktiva åtgärdernas företräde ochmotverka långtidsarbetslöshet, och minska arbetsmarknadspolitikensnegativa statsfinansiella effekter. Arbetsrätten har reformerats för att öka demindre företagens växtkraft och öka arbetsmarknadens anpassningsförmåga bl.a.genom ökade möjligheter till tidsbegränsad anställning. I samma syfte har detoffentliga monopolet på arbetsförmedling avskaffats.De förslag till åtgärder som framförs i motion Fi31 (nyd) , liksom i Nydemokratis motion väckt med anledning av budgetpropositionen, hänför sigframför allt till det budgetpolitiska området. Utskottet återkommer till dessafrågor senare i betänkandet.Den inriktning av penningpolitiken som förordas i motion Fi31 (nyd) innebärkrav på större och snabbare sänkningar av marginalräntan än de som Riksbankenhittills genomfört. Penningpolitiken behandlas i ett särskilt avsnitt ibetänkandet men utskottet vill ändå här göra följande kommentar tillmotionärernas krav på kraftiga marginalräntesänkningar.En kraftig sänkning av den korta räntan kan skapa osäkerhet om Riksbankensambition att hålla nere inflationen. Det kan i sin tur framkalla en försvagningav kronkursen och förväntningar om stigande långa räntor. Det kan därför inteuteslutas att en sådan inriktning av penningpolitiken direkt skulle motverka enökning av investeringarna. Det är därför enligt utskottets mening viktigt attRiksbanken värnar om sin uppgift att hålla inflationen på en låg nivå. Förstdärigenom kan en långsiktigt låg räntenivå komma till stånd.I motion Fi31 (nyd) finns även två mycket allmänt hållna yrkanden. Imotionens yrkande 6 ställs krav på en stram finanspolitik som inte har, som detuttrycks i motionen, som kännetecken att man "skär lite här och där". Framförallt måste transfereringarna förändras i grunden till en nivå som kanklara av. I yrkande 19 framhålls nödvändigheten av ett väsentligt lägreskattetryck.I motsats till vad som anförs i motionen anser utskottet att den fördafinanspolitiken är stram och att åtgärder genomförts utifrån ett omfattandeoch väl genomtänkt saneringsprogram. I likhet med motionärerna ser ävenutskottet det som angeläget att sänka skattetrycket. Med kravet att saneringenav den offentliga finansieringen måste genomföras på ett ansvarsfullt sätt ärdock möjligheterna begränsade att genomföra en sänkning avskatterna. Med en ökad BNP-tillväxt förväntas dock skatteandelen fortsätta attsjunka. Vissa fortsatta förändringar i skattesystemet är nödvändiga att vidta.Den allvarliga statsfinansiella situationen skärper emellertid kraven på valetmellan var för sig angelägna skatteförändringar. Det innebär som utskottet serdet att regeringen måste fortsätta att prioritera förändringar av sådanaskatter som är särskilt skadliga för produktion och sysselsättning.Med hänvisning till vad utskottet anfört avstyrks yrkandena 1, 6 och 19 imotion Fi31 (nyd).I motion Fi32 av m.fl. (v) understryks vikten av attSverige inte fastnar i en permanent massarbetslöshet. Flera måste komma ut påden ordinarie arbetsmarknaden om de offentliga finanserna skall kunna saneras.Omvänt gäller att en rejäl sänkning av arbetslösheten inte är möjlig om interäntorna går ned vilket kräver minskade offentliga underskott. För en starkarebudget krävs besparingar, men motionärerna ser det som nödvändigt att ocksåskatterna höjs för dem som kan bära detta. Enligt motionärerna kan läget påarbetsmarknaden förbättras genom att kommuner och landsting fårbesked om att de inte kommer att drabbas av några drastiska sparprogram somframtvingar avskedanden. tidigare förslag om inrättande av en"kommunakut" upprepas också i motionen. Byggbranschen är i akut behov avstödåtgärder. Den mest effektiva åtgärden är att vänta med neddragningen avräntesubventionerna. Insatserna för arbetsmarknadsutbildning,företagsutbildning, utbildningsvikariat och beredskapsarbete måste förstärkas.Långsiktigt behövs enligt motionärerna investeringsprogram för utbildning,miljö och informationsteknologi. Det tidigare förslaget om en framtidsfondåterkommer även i denna motion. I motionen understryks kravet på vadmotionärerna uppfattar som en rättvis fördelningspolitik innebärande bl.a. ökadprogressivitet i skatteskalorna och avvecklandet av grundavdraget förhöginkomsttagare.Utskottet finner att förslagen i motion Fi32 (v) med ökade satsningar påoffentlig sektor, höjt skattetryck och krav på åtgärder för att styraföretagens verksamhet står i god överensstämmelse med den inriktning av denekonomiska politiken som tidigare förordat. Det är utskottetsbestämda uppfattning att en sådan inriktning av den ekonomiska politiken måsteavvisas.I det inledande avsnittet till motionen ges emellertid en beskrivning av deekonomiska problemen i den svenska ekonomin som borde kunnat bilda utgångspunktför en diskussion av åtgärder som skiljer sig från traditionell vänsterpolitik.I inledningen anges att nya arbetstillfällen måste skapas på den ordinariearbetsmarknaden och att detta endast kan ske genom en ekonomisk politik sombidrar till lägre räntor och stimulerar investeringar. Förslagen i motioneninnebär i stället att det är i en återigen expanderande offentlig sektor som denya jobben skall skapas. går t.o.m. så långt i stödet till denoffentliga sektorn att man föreslår att garanterar ett resursgolv förkommuner och landsting. Kommuner och landsting skall sålunda få en garanti avriksdagen att inga ytterligare minskningar av statsbidragen skall ske underresten av . Finansieringen av en växande offentlig sektor föreslåsske genom t.ex. höjda kapitalskatter och ett återinförande avdubbelbeskattningen av aktieutdelningar. Utskottet vill nu liksom vid ettflertal tidigare tillfällen understryka att det inte är möjligt att lösaarbetslöshetsproblemen genom en förnyad expansion av den offentliga sektorn.För att en uthållig tillväxt och en ökad sysselsättning skall komma till ståndmåste det privata näringslivet tillåtas växa. Ett nödvändigt villkor för att såskall kunna ske är att inga nya tillväxthämmande skatter införs.Med hänvisning till vad utskottet här anfört avstyrks motion Fi32 (v)yrkandena 1 och 2.PenningpolitikenUtvecklingen på penning- och obligationsmarknaderna har varit relativt olikai skilda länder . I , där konjunkturuppgångenvarit kraftfull, bromsades obligationsräntefallet upp och ersattes av enstigande trend. Som framgått av utskottets redogörelse tidigare i betänkandetför den internationella ekonomiska utvecklingen har önskemålet om att i tidmotverka tendenser till ökande inflation gjort att Federal Reserve börjatbedriva en mindre expansiv penningpolitik. Effekten därav har också märkts iEuropa. Centralbankerna har gjort bedömningen att uppgången av långräntorna iEuropa i allt väsentligt inte är ett uttryck för ökade inflationsförväntningar.Allmänt gör man den bedömningen att räntetrenden fortsatt pekar nedåt. Detmåste dock konstateras att de internationella räntorna alltjämt stiger. Sålundahar den tyska obligationsräntan stigit kraftigt och dragit med sig räntorna imånga andra länder, däribland . Dessutom har räntedifferensen mot bl.a.Tyskland ökat. Detta är en erfarenhet som delar med andra länder medstora underskott i de offentliga finanserna och som varit höginflationsländer.Utskottet vill i detta sammanhang understryka vikten av att förtroendet försaneringen av statsfinanserna befästs. Detta är en avgörande faktor för att denbakomliggande nedåtgående räntetrenden i också skall omfatta Sverige.I motion Fi30 (s) framhålls att realräntor på dagens nivåer självfalletverkar starkt dämpande på den ekonomiska aktiviteten, dels indirekt genomeffekterna på förmögenhetsvärden och köpkraft, dels direkt genom att höjaavkastningskraven på investeringar.Penningpolitiken kännetecknas av lång och varierande eftersläpning mellanåtgärd och effekt. Penningpolitiken måste därför ha en långsiktig inriktning påde för samhällsekonomin centrala problemen. Det är, sägs det i motionen, ettnationellt intresse att åstadkomma ett investeringsvänligt klimat, ochpenningpolitiken har därvid en viktig roll. Men det är den sammanvägda effektenav finans- och penningpolitiken som måste vara sådan att vi får till stånd enkraftig förbättring av kapacitetsutnyttjandet och sysselsättningen i densvenska ekonomin. Det är framgångarna i dessa avseenden som är avgörande förnationens finansiella styrka och för förtroendet för den svenska kronan.Som motionärerna ser det finns det flera faktorer som underlättar en sådaninriktning av penningpolitiken. För det första visar bytesbalansen nu intenågot underskott, vilket innebär att behovet av kapitalimport försvinner. Fördet andra finns det goda förutsättningar att hävda enprisstabilitet på god europeisk nivå och klara det uppställda målet om eninflation . Prisstegringarna är nu mycket låga, bland delägsta i och cirka hälften av de tyska. Såväl penningpolitiken somövrig ekonomisk politik måste utformas så att det uppställda målet om eninflation uppnås. I motionen understryks att det är avyttersta vikt att inflationsproblemen inte tillåts återkomma i den svenskaekonomin.Ny demokrati har, sägs det i motion Fi31 (nyd), konsekvent framhållit attmarginalräntan borde ha sänkts tidigare och framför allt kraftigare. I motionenupprepas kravet att räntesänkningstakten måste öka.Motionärerna ser det som ytterst anmärkningsvärt att regeringen inte hargjort något åt det enorma räntegap som vi nu har haft . Staten ärägare till Nordbanken och kan där, menar motionärerna, genom styrelsen påverkaen räntesänkning, vilket skulle påverka räntan i hela banksystemet.I motionen hävdas att det även borde ha varit möjligt att vid förhandlingarmellan bankerna och om stöd och garantier ställa krav påräntebegränsningar.Det avsnitt som behandlar inriktningen av penningpolitiken i motion Fi30 (s)är enligt utskottets mening svårtolkat. I den socialdemokratiska motionen ijanuari med anledning av budgetpropositionen ställdes krav på en "djärvarepenningpolitik" utan att innebörden av detta uttalande närmare definierades. nu aktuella motionen sägs allmänt att penningpolitiken utgör en del avmedelarsenalen för att föra ut ur det nuvarande svåra ekonomiska läget.Samtidigt betonas uttryckligen att penningpolitiken måste inriktas så attinflationsproblemen inte återkommer i den svenska ekonomin och att målet förRiksbankens inriktning av penningpolitiken skall vara att begränsa förändringeni konsumentpriserna till med en tolerans om +/- . Utskottetkan inte se annat än att socialdemokraterna till fullo stöder Riksbankensnuvarande uppläggning av penningpolitiken.Utskottet avstyrker med det anförda yrkande 1 i motion Fi30 (s) i häraktuell del.I motion Fi31 (nyd) yrkande 5 ställs krav på snabba successiva sänkningar avmarginalräntan. Av vad utskottet framfört i det föregående om penningpolitikensinriktning med anledning av motion Fi30 (s) följer att det är utskottetsuppfattning att detta yrkande måste avstyrkas.I motion Fi31 (nyd) yrkande 8 krävs åtgärder som leder till att räntenivånsänks. Av texten i motionen framgår att vad motionärerna avser är en minskningav bankernas räntemarginaler.Finansutskottet vill med anledning härav anföra följande. Det ankommer intepå eller regeringen att besluta om bankernas räntemarginaler.Räntegreglering som kreditpolitiskt instrument i fredstid har numerautmönstrats ur den kreditpolitiska arsenalen. Genom liberalisering avlagstiftningen på det kreditpolitiska området och olika åtgärder för att stärkadet finansiella systemet har goda förutsättningar skapats för att ökakonkurrenstrycket inom banksektorn. Bankernas räntemarginaler har successivtsjunkit . Skillnaden mellan de genomsnittliga in- ochutlåningsräntorna i bankerna för lån i svenska kronor var per den sistadecember 1993 enligt , vilket innebar enminskning sedan motsvarande tidpunkt . Fram tillfebruari 1994 minskade skillnaden med . Med enökad konkurrens inom banksektorn kan denna utveckling förväntas fortsätta,vilket inte minst antalet ansökningar om oktroj och det ökande antaletutländska banker som bedriver verksamhet här tyder på.Något uttalande i enlighet med vad som anförs i motion Fi31 (nyd) kanutskottet således inte ställa sig bakom. Motionens yrkande 8 avstyrks därför avfinansutskottet.Finansiella derivatI motion Fi31 (nyd) yrkande 9 hemställs om åtgärder för att öka kontrollen avhandeln med finansiella derivat. Derivat är spekulationsobjekt som till sinnatur inte kan länkas in i kontrollerade banor, anför motionärerna.Motionärerna menar att regeringen bör hörsamma de varningar som framförtsbeträffande handeln med olika derivat och återkomma till med förslagtill erforderliga åtgärder.Med anledning av detta yrkande anför näringsutskottet (NU8y) följande.Användningen av olika derivatinstrument (optioner, terminer, svappar ochfutures) har ökat starkt och kommit att utgöra en ickeoväsentlig del av de finansiella marknaderna. Inom har i början avår påbörjats ett projekt rörande derivatmarknaderna. I projektet kartläggsstorleken på handeln med derivat i samt omfattningen av svenskaaktörers användning av derivat gentemot utländska motparter. Huvudinriktningenär att risksituationen på OTC-marknaden skall studeras. En rapport beräknaskunna framläggas . Handeln med derivat är också förnärvarande en prioriterad fråga inom . Där pågår nu engranskning av denna handel med avseende på olika aspekter -- rapportering,redovisning, marknadsrisker och normgivning.Av den lämnade redovisningen framgår att handeln med finansiella derivat förnärvarande är föremål för översyn inom såväl som Finansinspektionen.Om det därvid framkommer behov av åtgärder från sida förutsätternäringsutskottet att regeringen lägger fram förslag härom.Finansutskottet ansluter sig till näringsutskottets ställningstagande ochavstyrker motion Fi31 (nyd) yrkande 9.Den ekonomiska politiken och EU:s konvergenskravNy demokrati anför i sin motion Fi31 att man hoppas att folkomröstningen ihöst skall leda till att blir medlem i EU . Manställer sig emellertid frågan hur och när med regeringens ekonomiskapolitik kommer att uppfylla de fyra konvergenskraven. Regeringen uppmanas imotionen redovisa ett program härom.Alla medlemsländer -- utom -- har under den pågåendelågkonjunkturen stora problem med att uppfylla EU:s konvergensvillkor.Förutsättningarna för en hög och varaktig tillväxt i måste emellertid inuläget bedömas vara gynnsamma. De strukturella reformer som genomförts desenaste åren, t.ex. skattereformen och förändringar inom sjuk-, arbetskade- ocharbetslöshetsförsäkringen har förbättrat ekonomins funktionssätt. Detta kanförväntas komma till tydligt uttryck i ett läge med högrekapacitetsutnyttjande.