bet · GH01KU43 · 1994-05-26 00:00:00 — I betänkandet lägger utskottet fram ett förslag till lag omekonomiska villkor för ledamöter. Förslaget grundarsig på förvaltningskontors förslag 1993/94:RFK4.Utskottet föreslår att riksdagsledamöternas egenpension, dvs.ålderspension och sjukpension, samt efterlevandepension bestämsi närmare anslutning till vad som gäller för statstjänstemän imotsvarande lönenivå enligt det nya pensionsavtalet, PA 91.Härigenom uppnås en anpassning till de statliga och privatapensionssystemen på arbetsmarknaden.Förslaget innebär beträffande inkomstgarantin bl.a. vissabegränsningar av ersättningens storlek och garantitidens längdsamt vissa ändringar vad gäller rätten till inkomstgaranti vidtjänstledighet och annan frånvaro.Utskottet föreslår att ett system med egenlivränta införs förledamöter som har sammanhängande tid i riksdagenoch som inte är berättigade till ålderspension.Underlaget för egenpension, egenlivränta ochefterlevandepension liksom underlaget för inkomstgarantiföreslås omfatta även vissa riksdagsarvoden utöverledamotsarvodet.Pensioner och inkomstgaranti enligt ersättningslagen ärkopplade till det gällande ledamotsarvodet.Utskottet föreslår att förmånerna skall anknytas tillbasbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring.Förslaget innebär i övrigt huvudsakligen redaktionellaändringar i nu gällande bestämmelser. Utskottetsställningstagande innebär att utskottet tillstyrkerförvaltningskontorets förslag. Sex motioner som har väckts medanledning av förslaget avstyrks. I betänkandet behandlas vidarefyra motioner från den allmänna motionstiden . Ocksådessa motioner avstyrks. I betänkandet finns en reservation.Lagen föreslås träda i kraft den 1 juli 1994.FörslagetFörslag 1993/94:RFK4 vari yrkas att antar ett avförvaltningskontoret utarbetat förslag till ersättningslag förriksdagens ledamöter. Motioner väckta med anledning av förslaget1993/94:K69 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar att för den som var riksdagsledamot den 1 juli 1994gäller bestämmelserna i lagen (1988:859) om ersättning m.m. tillriksdagens ledamöter innebärande att garanti kan utgå längsttill ingången av den månad då ledamoten fyller 65 år.1993/94:K70 av () vari yrkas att riksdagenbeslutar om ändring i förvaltningskontors förslagtill ersättningslag i enlighet med vad som anförts i motionen.1993/94:K71 av och () vari yrkasatt beslutar att införa en övergångsbestämmelse iersättningslagen för ledamöter i enlighet med vad somanförts i motionen.1993/94:K72 av och () variyrkas att i enlighet med vad i motionen anförtsbeslutar att pensionsrätten skall vara åldersneutral.1993/94:K73 av m.fl. (fp, m) vari yrkas1. att i enlighet med vad i motionen anförtsbeslutar om en sådan utformning av inkomstgarantin att denoberoende av ålder ger ersättning ,2. att i enlighet med vad i motionen anförtsbeslutar om sådan ändring av intjänandereglerna förålderspension att enbart antalet tjänsteår avgör pensionensstorlek,3. att i enlighet med vad i motionen anförtsbeslutar om sådan ändring av intjänandereglerna att enbartantalet tjänsteår avgör efterlevandepensionens storlek.1993/94:K74 av (nyd) vari yrkas att ienlighet med vad i motionen anförts beslutar att inkomstgarantinskall vara en lön och kunna tas ut under hel kommande mandatperiod med det totalbelopp somangivits i förslaget.Motioner från den allmänna motionstiden 19931992/93:K319 av (nyd) vari yrkas att ienlighet med vad som anförts i motionen ändrar reglerna förreseersättning åt riksdagsledamöter för resor inom såatt ersättningssystemet blir mera flexibelt och medgerersättning för resa med egen bil i större omfattning än förnärvarande.1992/93:K322 av (m) vari yrkas att riksdagenbeslutar att som särskilt pensionstillskott till tidigareriksdagsledamot skall utgå maximalt av riksdagsarvodetenligt nuvarande regler för tjänstgöring utan sammankopplingeller samordning med eventuellt övriga pensionsförmåner.1992/93:K814 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom pensionsförmåner för heltidspolitiker.1992/93:Fi204 av (nyd) vari yrkas4. att beslutar utreda riksdagsledamöternaspensioner och andra förmåner i syfte att minska förmånerna. Bakgrund till förvaltningskontorets förslagLagen om ersättning m.m. till ledamöter(ersättningslagen) trädde 1988. Dess bestämmelser ompensioner och inkomstgaranti har inte varit föremål för någraändringar. Arbetsmarknadens gängse pensions- och trygghetssystemhar däremot delvis ändrats sedan ersättningslagens tillkomst.Förvaltningskontoret anför att det har funnit det motiveratmed en översyn av ersättningslagens bestämmelser om pensioneroch inkomstgaranti. Översynen har resulterat i ett förslag tillny lag beträffande riksdagsledamöternas ersättningar medrubriken för ledamöter. Bestämmelsernai ersättningslagen om arvode, traktamente, kostnadsersättning,reseförmåner, grupplivförsäkring och sjukvårdsförmåner har förtsöver till den nya lagen utan sakliga ändringar.Förvaltningskontoret anför att vissa ändringar rörandemandatperiodens längd, värdesäkring av pensioner på annat sättän genom basbeloppet, pensionsgrundande inkomst ochintjänandetid för pension kan komma att beslutas av riksdagen.Förvaltningskontoret pekar vidare på att en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring kommer att införas. Dessa förslag kanenligt förvaltningskontoret få återverkningar på hur reglernaför ledamöternas pensioner, egenlivränta och inkomstgaranti börutformas. Förvaltningskontoret går dock inte närmare in på dessafrågor.PensionerAllmänna utgångspunkterFörvaltningskontorets förslagEnligt förvaltningskontoret bör nuvarande bestämmelser omledamöters egenpension, dvs. ålderspension och sjukpension, samtfamiljepension anpassas till gängse pensionssystem påarbetsmarknaden. Förvaltningskontoret anför att ändringar aversättningsreglerna är påkallade för att ålderspensionen ihuvudsak skall motsvara den pensionsförmån som enstatstjänsteman i motsvarande lönenivå åtnjuter.En jämförelse mellan ersättningslagens nuvarande regler försjukpension och motsvarande regler enligt det nyapensionsavtalet PA 91 ger enligt förvaltningskontoret vid handenatt ersättningsnivån är avsevärt lägre enligt ersättningslagen.Förvaltningskontoret anser att det är rimligt att sjukpensioneni likhet med ålderspensionen regleras på ett sådant sätt iersättningslagen att pensionsförmånerna i huvudsaköverensstämmer med de förmåner som en statstjänsteman imotsvarande lönenivå åtnjuter enligt PA 91.Förvaltningskontoret anför att det i detta sammanhang ärnaturligt att efterlevandepensionsförmånerna utformas i näraanslutning till reglerna i PA 91. Detta innebär bl.a. attskyddet för efterlevande make förstärks under de fem första årenefter dödsfallet och att en rätt till efterlevandepension ivissa fall införs för sammanboende.MotionenEnligt motion 1992/93:Fi204 yrkande 4 av (nyd)bör en utredning komma till stånd om riksdagsledamöternaspensioner och andra förmåner i syfte att minska förmånerna.ÅlderspensionFörvaltningskontorets förslagÅlderspension enligt ersättningslagen utgår med lägre belopppå den del av underlaget för egenpensionsförmåner som överstiger7,5 basbelopp än som gäller enligt PA 91 för statstjänstemän imotsvarande lönenivå. Även beträffande den del av underlaget somunderstiger 7,5 basbelopp är enligt förvaltningskontoret enjustering av reglerna påkallad för att ålderspensionen enligtersättningslagen skall motsvara den pensionsförmån som enstatstjänsteman i motsvarande lönenivå åtnjuter.Enligt förvaltningskontorets förslag skall rätt tillålderspension tillkomma en riksdagsledamot som vid avgångenfyllt och som fullgjort minst sex riksdagsår. För helålderspension fordras tolv riksdagsår. Är villkoren för helålderspension inte uppfyllda, reduceras pensionen.Ålderspension betalas enligt förslaget avunderlaget för egenpensionsförmåner upp till ATP-taket och med65 % därutöver. För statstjänstemän i motsvarande lönenivågäller 10 resp. jämte en kompletterande ålderspension(KÅPAN), som utbetalas . KÅPAN utgör år 1994och ökar successivt till mot slutet av 1990-talet.Förslaget innebär en ålderspension från på imånaden. Tillsammans med ATP och folkpension utgör densammanlagda ålderspensionen , eller ca 73 %av nuvarande ledamotsarvode. Har ledamoten någon form avtillgodoräkningsbara tilläggsarvoden eller fasta månadsarvoden,blir den sammanlagda ålderspensionen högre.MotionernaI motion K70 av () i denna del vänder sigmotionären mot kravet att ledamoten skall ha fyllt vidavgången för att få rätt till ålderspension. Motionären menaratt rätten till ålderspension enbart borde baseras på antaletriksdagsår oavsett när under ledamotens livstid uppdragetfullgörs. Också i motion K72 av och () i denna del vänder sig motionärerna mot kravet på 50år. De menar att rätten till pension bör vara åldersneutral. Enliknande uppfattning förs fram i motion K73 yrkande 2 av KarinPilsäter m.fl. (fp, m).Samordningen mellan pension till riksdagsledamot ochtjänstepensionBakgrundEnligt förordningen (1988:719) om samordning av statligtjänstepension med egenpension enligt lagen (1988:589) omersättning m.m. till ledamöter skall enriksdagsledamots egenpension samordnas på visst sätt.Samordningen innebär att det bara kan utgå en hel pension, denhögsta.Enligt de kommunala pensionsavtalen gäller att pensionen förriksdagsledamot samordnas med och landstingskommunaltjänstepension. Detta innebär att det, i likhet med vad somgäller för det statliga området, skall utgå endast en helpension. Den enskilda kommunen kan dock besluta om undantag,dvs. att samordning inte skall ske eller att samordningen inteskall ske fullt ut.Tjänstepension som grundas på privat anställning samordnasinte med pensionen för riksdagsledamot.Förvaltningskontorets bedömningFörvaltningskontoret har funnit anledning att uppmärksammafrågan om samordning mellan pension för riksdagsledamot ochtjänstepension.Förvaltningskontoret anför att skälet till samordning mellanpension för riksdagsledamot och statlig tjänstepension samtkommunal tjänstepension är att sammanlagt, av offentliga medel,endast skall kunna bestridas en hel pension.Förvaltningskontoret förklarar sig dela denna bedömning.MotionernaI motion 1992/93:K322 av (m) pekar motionären påatt riksdagledamöter som kommer från statlig tjänst har blivitmissgynnade i pensionshänseende. Motionären konstaterar att densom är riksdagsledamot och därmed tjänstledig från det ordinariearbetet halkar efter i löneutvecklingen. Detta får betydelse förpensionens storlek eftersom den baseras på lönen. Till följd avdet politiska engagemanget blir enligt motionären pensionenalltså lägre än vad den annars skulle ha blivit. Enligtmotionären kan bestämmelsen som berättigar en tidigareriksdagsledamot en ersättning om maximalt av arvodet intege någon kompensation för denna lägre pensionsnivå. För dentidigare statsanställde ställs nämligen krav på samordning avhans pension som statstjänsteman och som riksdagsledamot.Motionären anser att detta förhållande bör ändras och föreslåratt samtliga tidigare rikdagsledamöter skall uppbära ettpensionstillskott som uppgår till av riksdagsarvodetoavsett övriga pensionsbestämmelser. Uppräkningen till från16 % hänger enligt motionären samman med att ledamotsarvodena sålänge har legat på samma nivå till följd av de särskildabesluten om att frångå ersättningslagens bestämmelser.Enligt motion 1992/93:K814 av () utgår pensiontill riksdagsledamöter samt landstings- och kommunalråd med något av dessa uppdrag. som riksdagsledamotoch som landstings- eller kommunalråd -- tillsammans 18års politiskt arbete -- ger däremot enligt motionären en storotrygghet. Han anser att detta hämmar byten mellankommunalpolitiska och rikspolitiska uppdrag och partiernasmöjligheter att disponera sina krafter på bästa sätt. Motionärenmenar därför att det är angeläget att utreda möjligheterna samordning av pensionsförmånerna för riksdagsledamöter ochkommunal- och landstingsråd. Utredningen bör syfta till enpensionsrätt sammanlagd tid oavsett vilket avuppdragen vederbörande har haft.SjukpensionBakgrundEnligt nuvarande bestämmelser har riksdagsledamot somfrånträder sitt uppdrag på grund av sjukdom som är varaktigeller kan antas bli bestående avsevärd tid rätt till sjukpensiontill dess han fyller . Hel sjukpension utgör avgällande ledamotsarvode. Samordning sker med beaktande bl.a. avvad ledamoten är berättigad att uppbära i form avförtidspensionsförmåner enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring.Förvaltningskontorets förslagFörvaltningskontoret föreslår att sjukpension skall betalastill en ledamot som frånträder sitt uppdrag på grund av sjukdomsom är varaktig eller kan antas bli bestående under avsevärdtid. Sjukpension utges längst t.o.m. månaden för den månad dåledamoten fyller . För hel sjukpension fordras tolvriksdagsår. Ledamot får därvid även tillgodoräkna sig de år somåterstår fram till utgången av det riksdagsår ledamoten fyller65 år. Uppgår inte antalet riksdagsår till tolv, skall så stordel av sjukpension utbetalas som svarar mot antalet riksdagsår.Sjukpensionen skall beräknas på samma sätt som förstatstjänsteman i motsvarande lönenivå och samordnas med bl.a.förtidspensionsförmåner från den allmänna försäkringen.Förslaget innebär att sjukpensionen kommer att motsvara ca 85 %av ledamotsarvodet. För sjukpension enligt förvaltningskontoretsförslag förutsätts att ledamoten företer ett beslut avförsäkringskassan om förtidspensionsförmån från den allmännaförsäkringen.EgenlivräntaBakgrundVid tillkomsten av PA 91 tillgodoräknades en statligarbetstagare tiden som riksdagsledamot fullt ut vid beräkning avpensionsgrundande tjänstetid i den mån rätt till riksdagspensioninte förelåg. Enligt bestämmelserna i 91 får däremot tillgodoräknas. Den som är tjänstledig frånkommunal- eller landstingsanställning för riksdagsuppdrag fårenligt gällande avtal tillgodoräkna sig 18 månader sompensionsgrundande tid. För en privatanställd arbetstagare, somär tjänstledig för riksdagsuppdrag, är tjänstledighetstiden intetill någon del pensionsgrundande.PA 91 innehåller vissa regler om egenlivränta för dem som inteär berättigade till pension.Förvaltningskontorets förslagDet bortfall av pensionsgrundande tid som uppdraget somriksdagsledamot enligt det föregående kan medföra bör enligtförvaltningskontoret kompenseras på annat sätt.Förvaltningskontoret anser därför att ett system medegenlivränta bör ingå i riksdagsledamöternas pensions- ochtrygghetsförmåner.Förvaltningskontoret föreslår att rätt till egenlivränta skalltillkomma riksdagsledamot som vid avgången fullgjort minst tresammanhängande riksdagsår före den månad ledamoten fyller 65 åroch som inte är berättigad till ålderspension enligt denföreslagna ersättningslagen. Rätten upphör för ledamot som efteråterinträde i blir berättigad till ålderspension.Egenlivränta skall enligt förslaget utges fr.o.m. den månadledamoten fyller t.o.m. den månad då ledamoten avlider.Underlaget för egenlivränta fastställs på samma sätt somunderlaget för egenpensionsförmåner. Tidsfaktorn utgörs avförhållandet mellan antalet hela riksdagsår och talet 30.Jämförelsetalet 30 motiveras av att det i PA 91 och andratjänstepensionssystem i regel fordras för heltjänstepension. Egenlivräntan utgör tidsfaktorn multipliceradmed av underlaget för egenpensionsunderlaget upp till 7,5basbelopp och därutöver. Huvudsyftet med egenlivränta äratt kompensera bortfallet av pensionsgrundande tid i andrapensionssystem. Enligt förvaltningskontoret utbetalas videxempelvis av tre sammanhängande riksdagsår ett belopp om3/30 av maximal livränta.EfterlevandepensionsförmånerFörvaltningskontorets förslagEfterlevandepension och kompletterande efterlevandepensionbetalas enligt förslaget efter den som vid sin död var ledamotav eller berättigad till egenpension.Efterlevandepension skall enligt förslaget tillkommaefterlevande make och därmed jämställd samt arvsberättigat barnsom inte fyllt och utges under högst fem år.Beräkningsgrunden föreslås för en efterlevande utgöra 1,2basbelopp och för varje berättigad därutöver 0,5 basbelopp.För hel kompletterande efterlevandepension krävs enligtförslaget tolv riksdagsår. Uppgår antalet riksdagsår inte tilltolv, utbetalas så stor del av efterlevandepension som svararmot antalet riksdagsår.Enligt förslaget anpassas pensionsförmånerna för efterlevandetill PA 91. Det innebär att efterlevande make som inte gifterom sig samt arvsberättigat barn som inte fyllt har rätttill en tidsbegränsad efterlevandepension , dock längsttill den tidpunkt då den avlidne skulle ha fyllt eller, omledamoten avgått med ålderspension efter fyllda , längstunder räknat från avgången. Livsvarig kompletterandeefterlevandepension betalas till efterlevande make ellersammanboende. Vidare betalas kompletterande efterlevandepensiontill arvsberättigat barn fram till dess barnet fyller 20 år.Kravet i ersättningslagen att pension till make endast betalasom giftermålet ingåtts senast den dag ledamoten fyllt 60 årföreslås i fortsättningen gälla endast beträffande denkompletterande förmånen. I förhållande till gällande reglerinnebär de föreslagna förändringarna bl.a. att skyddet förefterlevande make förstärks efterdödsfallet.Rätt till efterlevandepension föreslås, till skillnad från vadsom nu gäller enligt ersättningslagen, i vissa fall äventillkomma en sammanboende. I analogi med vad som gäller enligtPA 91 skall med efterlevande make jämställas den som, utan attvara gift, stadigvarande sammanbodde med en ogift ledamot viddennes död och som varit gift med eller har eller harhaft eller då väntade barn med denne.Förslaget innebär enligt förvaltningskontoret attefterlevandepension och hel kompletterande efterlevandepensionför efterlevande make eller barn utbetalas under högst fem årmed sammanlagt motsvarande avledamotsarvodet. Därefter betalas endast den kompletterandeefterlevandepensionen, som utgör eller 3,42 %av arvodet (beräknat nivå).MotionernaI motion K72 av och () i dennadel vänder sig motionärerna mot att rätten tillefterlevandepension efter den som vid sin död var berättigadtill ålderspension förutsätter att denne var vid sinavgång från . De anser att rätten till pensionen börvara åldersneutral. En liknande uppfattning förs fram i motionK73 yrkande 3 av m.fl. (fp, m).InkomstgarantiBakgrundDet gamla systemet med visstidspension och avgångsersättningersattes av inkomstgarantin när ersättningslagen infördes den1 . Förvaltningskontoret uttalade i det förslag somföregick lagen (förs. 1987/88:13 s. 4 f.) att de motiv som an-fördes vid införandet av bestämmelserna om visstidspension ochavgångsersättning fortfarande hade bärkraft.Förvaltningskontoret framhöll att uppdraget som riksdagsledamotvar behäftat med osäkerhet och att det var rimligt att de somtog på sig ett sådant viktigt samhällsuppdrag fick en trygghet ihändelse av att de av det ena eller andra skälet lämnadeuppdraget. Ett system som gav ett rimligt mått av trygghet varenligt förvaltningskontoret viktigt bl.a. av rekryteringsskäloch med hänsyn till behovet för ett parti att förändrapersonuppsättningen i . Av förvaltningskontoretsöverväganden framgick också bl.a. att ett av flera syften medinkomstgarantin var att förbättra tryggheten för personer under50 års ålder.Förvaltningskontorets förslagUppdraget som riksdagsledamot är enligt förvaltningskontoretförenat med en sådan osäkerhet att det ter sig rimligt attledamöterna ges den trygghet som inkomstgarantin innebär. Deskäl som framfördes när garantin infördes är alltjämt giltiga.Det har som systemet har varit i kraft inte hellerframkommit något som gör att inkomstgarantin som sådan börifrågasättas. Vissa konsekvenser av bestämmelserna böremellertid enligt förvaltningskontoret rättas till när detgäller ersättningens storlek, garantitidens längd och rättentill inkomstgaranti vid tjänstledighet och annan frånvaro.Reglerna för inkomstgarantin framstår enligtförvaltningskontoret som generösa. Förvaltningskontoret menaratt de därför bör ändras när det gäller hur storaförvärvsinkomster den avgångne ledamoten kan ha innan garantinminskar och helt upphör. Nuvarande bestämmelser innebär enligtförvaltningskontoret t.ex. att ledamoten kan ha andra inkomsterpå ca utan att inkomstgarantin reduceras.Reduceringsreglerna har den utformningen attinkomstgaranti kan utgå trots att den avgångna ledamotens övrigainkomster betydligt överstiger ledamotsarvodet.Även reglerna om den längsta tid, , undervilken inkomstgaranti kan utgå bör enligt förvaltningskontoretsmening omprövas.Förvaltningskontoret förordar därför att inkomstgarantinsregler beträffande reducering och garantitidens längd skalländras.Förvaltningskontoret föreslår att inkomstgaranti skallutbetalas under följande förutsättningar. Den som före 65 årlämnar sammanhängande tid somriksdagsledamot skall ha rätt till inkomstgaranti. För den somhar tre men inte sex sammanhängande riksdagsår skall garantinbetalas . Till skillnad från gällande ordning börgarantin, för den som varit riksdagsledamot av men inte uppnått åldervid avgången från , gälla . För en ledamot medminst sex sammanhängande riksdagsår, som vid avgången är mellan40 och föreslås garantin betalas i stället förnuvarande varaktiga garanti fram till . Vid avgång efter 50års ålder och med minst sex sammanhängande riksdagsår skallgarantin dock gälla fram till dess ledamoten uppnår 65 årsålder.Förvaltningskontoret anför att inkomstgarantin, liksom ,bör minskas med vad en ledamot uppbär i form avsjukpension/sjukbidrag. I övrigt skall inkomstgarantin börjareduceras först sedan bl.a. förvärvsinkomster ochpensionsförmåner motsvarande ett basbelopp undantagits.Inkomstgarantin föreslås upphöra helt om dessa inkomster uppgårtill mer än garantitaket. Garantitaket skall motsvaragarantiunderlaget jämte ett basbelopp.Inkomstgarantin fastställs enligt förslaget vidavgångstillfället och knyts fortsättningsvis till basbeloppet.Beträffande inkomstgarantin för ledamöter med tre men mindre i görs dock inte någon sådan anknytning.Hel inkomstgaranti föreslås utgöra av garantiunderlagetvid avgångstillfället för . Det innebär enligtförvaltningskontoret en förbättring för ledamöter som avgårefter en sammanhängande tid i iförhållande till gällande ordning. Denna grupp får i daginkomstgaranti av ledamotsarvodet. Efter det förstaåret bör enligt förvaltningskontoret, i överensstämmelse med vadsom gäller , hel inkomstgaranti enligt förvaltningskontoretutgöra av garantiunderlaget vid avgångstillfället ochutbetalas till den som slutar i riksdagen.För ledamot som slutar efter sex--i föreslåsinkomstgarantin bli reducerad enligt samma regler som gäller förnärvarande.Tjänstledighet och annan frånvaro som beviljats av riksdageneller talmannen samt sjukfrånvaro skall enligt förslaget intemedföra att rätten till inkomstgaranti begränsas.Förvaltningskontoret anser att innehållet i reglerna iersättningslagen om efterlevandeskydd för arvsberättigade barntill den som vid sin död var berättigad till inkomstgaranti börändras. Efterlevandeskyddet föreslås för år utgöra ett beloppmotsvarande 0,5 basbelopp per barn. Efterlevandeskyddet skallbestå , dock längst till dess barnet fyller 20 år.Efter den som har rätt till egenpension gäller i ställetreglerna för efterlevandepension och kompletterandeefterlevandepension.MotionernaI motion K73 yrkande 1 av m.fl. (fp, m) anförmotionärerna att inkomstgarantin normalt bör betalas under baraett år men att den då bör vara så hög att man kan leva på den.Motionärerna föreslår .