bet · GH01NU18 · 1994-05-03 00:00:00 — Av skrivelsen framgår att frågan om ettsvenskt försäkringssystem bereds inom , men attden närmare utformningen och tidpunkten för dess införande blirberoende av de krav som det slutliga EG-direktivet ställer.Utskottet har tidigare behandlat frågan om ett insättarskyddoch då redogjort för det då aktuella direktivförslaget (bet.1992/93:NU24 s. 11). Vidare anförde utskottet att ettinsättarskydd bör införas, men att det är naturligtatt det anpassas till det väntade direktivet. De berördamotionerna avslogs av på förslag av utskottet.Enligt uppgift har en s.k. förlikningskommitté tillsatt avEuropaparlamentet och det nått enöverenskommelse om ett direktivförslag. Detta väntas bli antagetav parlamentet och rådet . Medlemsländernaskall enligt förslaget ha anpassat sin lagstiftning tilldirektivet den 1 juli 1995.Utskottet vill erinra om att det i samband med införandetav bankstödet betonades att det skulle utformas så att det sålångt som möjligt kunde återvinnas till staten. Detta har ävenkommit till direkt uttryck i lagen (1993:765) om statligt stödtill banker och andra kreditinstitut. tillämpar dessa regler i samband med att avtalom stöd sluts med enskilda banker. Utskottet har tidigare --bl.a. med hänvisning till det internationella förtroendet --även markerat vikten av att grunderna för det statliga stödetinte ändras. Mot denna bakgrund och med hänvisning till vad somanförts i skrivelsen i denna del avstyrker utskottet motion1993/94:N242 (s).Utskottet vill emellertid i detta sammanhang betona detangelägna i att ett förslag om insättarskydd utarbetas så attdet kan träda i kraft senast den 1 juli 1995.Garantiavgift i enskilda avtalI motion 1993/94:N34 (nyd) citeras ett avsnitt i skrivelsen(s. 25) angående ett avtal om statens åtagande gentemot de elvasparbanksstiftelser som är huvudägare i . Denciterade texten lyder: "Om lånen fram till och medden har återbetalats med ett belopp om sammanlagtminst , skall garantiavgiften på återbetalatbelopp endast vara . Skulle en högre garantiavgift haerlagts i samband med återbetalning före sistnämnda dag skallmellanskillnaden restitueras." Med hänvisning till vad som sägsi skrivelsen ifrågasätter motionärerna varför avgiften sänks. Deföreslår att det skall utgå full garantiavgift för de garantiersom staten har lämnat till enskilda banker.Texten är ett utdrag ur en beskrivning av ett avtal mellanBankstödsnämnden och sparbanksstiftelserna. Regeringen hargodkänt avtalet, som är slutet med stöd av riksdagensbemyndigande. I avtalet anges att garantiavgiften uppgår tillolika procentsatser beroende på i vilken takt återbetalningensker. Till en början är avgiften på garantibeloppetför att stiga till . Om emellertidstiftelserna före återbetalat ett visst lägstabelopp skall garantiavgiften endast vara på detta belopp.Enligt uppgift från har denna konstruktionvalts för att ge sparbanksstiftelserna incitament att återbetalalånen så fort som möjligt.Med hänvisning till vad som anförts avstyrker utskottetmotion /94:N34 (nyd) i aktuell del.Bankgarantins omfattningI motion 1993/94:N262 (s) hävdas att det ärotillfredsställande att bankgarantin inte omfattar sparkassoroch spar- och låneföreningar. Detta straffar de "goda" aktörernaoch snedvrider konkurrensen, anför motionärerna. De föreslårdärför att bankgarantin skall utsträckas till att omfattainlåningsmedel även i sparkassor och angivna föreningar.Frågan om vilka institut som skulle omfattas av den statligagarantin behandlades i propositionen som låg till grund förbeslutet om bankstödet (prop. 1992/93:135 s. 20). Garantinomfattar banker med svensk oktroj och deras dotterbolag samtvissa kreditinstitut med statlig anknytning. Institut såsomfristående finansbolag och försäkringsbolagen lämnades utanförmed hänvisning till att deras verksamhet inte är av det slagetatt "en betalningsinställelse leder till allvarligastörningar i betalningssystemet eller får vittgåendekonsekvenser för den långsiktiga kreditförsörjningen". Sammaresonemang fördes i propositionen beträffandesparkasseverksamheten inom HSB (Hyresgästernas Sparkasse- ochByggnadsföreningar).Utskottet avstyrker motionsyrkandet i fråga med hänvisningtill vad som anförts i den nämnda propositionen och till vadutskottet sagt om stabilitet i utformningen avbankstödet. Det skall härutöver noteras -- vilket utskottetåterkommer till i det följande -- att förslag angående denframtida regleringen av sparkassor samt spar- och låneföreningarinom kort kommer att presenteras. Detta kan även ha betydelseför om de aktuella föreningarna skall komma att omfattas avbankgarantin.BankstödsnämndenAnslaget till får användas för löne- ochandra förvaltningskostnader som uppkommer vid beredning avansökan om stöd och hantering av beviljat stöd. Verksamhetenskall finansieras genom avgifter. Om antalet institut sombehöver stöd blir litet kan det bli oskäligt att kräva att dessaskall finansiera hela verksamhet, anförs det ibudgetpropositionen (bil. 8 s. 152). En möjlighet som skisserasi propositionen är att avgift i stället skall tas ut frånsamtliga banker och kreditinstitut som omfattas av det statligaåtagandet. Med hänvisning till att flera lösningar är möjligaföreslås att regeringen skall bemyndigas att utfärda nyaföreskrifter om avgifter för att täcka kostnaderna för nämndensverksamhet.I budgetpropositionen föreslås vidare att det tillBankstödsnämnden för /95 skall anvisas ettramanslag på ca 14 miljoner kronor.Av skrivelsen framgår att arbetsuppgifterminskar framöver och kommer att bestå av att förvalta ingångnastödavtal, att lämna information om innebörden av statensåtagande samt att dokumentera och föra vidare kunskaper somstödhanteringen har gett. Nämnden skall också ha beredskap förnya insatser. Så länge som det generella åtagandet består börnämnden finnas kvar som självständig myndighet, anförs det iskrivelsen.I den s.k. kompletteringspropositionen (prop. 1993/94:150),som avlämnats, sägs (bil. 1 s. 61) attBankstödsnämndens organisation och arbetsuppgifter skall sesöver för att anpassas till den nya situationen på de finansiellamarknaderna.Utskottet tillstyrker förslagen om anslag tillBankstödsnämnden och om att regeringen skall bemyndigas attutfärda nya föreskrifter om avgifter till nämnden.Tillsynen över de finansiella marknadernaUtredning om den finansiella tillsynenDe övergripande målen för är att bidra tillatt skapa stabilitet och säkerhet i det finansiella systemet,att upprätthålla förtroendet för och effektiviteten hos definansiella instituten och marknaderna samt att ge ett gottkonsumentskydd. I budgetpropositionen (bil. 8 s. 80) föreslåsatt dessa mål skall gälla även under den kommandetreårsperioden.Regeringen understryker att verksamheten inom tillsynsområdetkommer att ställa väsentligt ändrade och högre krav påFinansinspektionen. Inom de verksamhetsområden som avserkreditinstituten, försäkringsväsendet ochvärdepappersmarknaden gäller, sägs det i propositionen, att denaktiva tillsynen och samarbetet med tillsynsmyndigheterna inomövriga länder inom EES måste utvecklas. Det betonas därför attdet är angeläget att arbetet med kompetensutveckling fortsätter.Det nämns att inspektionen har inlett ett förändringsarbete somsyftar till att utveckla tillsynen och normgivningen.En fungerande finanstillsyn motiveras av de speciellaskyddsintressena på området, anförs det i motion 1993/94:N201(fp). Motionären hävdar vidare att huvudansvaret för bankkrisenåvilar bankerna, men att ett tungt ansvar även bärs av "lojala"bankrevisorer och särskilt av . Det krävs enomfattande satsning på förebyggande åtgärder för att en nybankkris inte skall inträffa, sägs det vidare i motionen. Iförsta hand behövs en reorganiserad och kompetensförstärktFinansinspektion med en kraftfull tillsynsfunktion, anförs det.Därutöver erfordras utökade insynsmöjligheter och en förstärktrevisorsroll. Tillsynsrollen måste preciseras både beträffandearbetsuppgifter och befogenheter, heter det vidare. Deövergripande målen för tillsynen borde sammanfattas i begreppenstabilitet, effektivitet och sundhet. Motionären understrykerockså betydelsen av internkontrollen i instituten och av attinspektionen samverkar med tillsynsmyndigheterna i övriga länderinom EES. Mot den angivna bakgrunden föreslår han att det görsen översyn av tillsynsverksamhet.Även i motion 1993/94:N34 (nyd) efterlyses förslag till hurFinansinspektionen skall kunna utföra en effektivare kontroll avdet finansiella systemet. I motionen erinras om attFinansinspektionen bl.a. skall verka för att det finansiellasystemet värnas och att allmänhetens förtroende för systemetupprätthålls. Det är uppenbart, anser motionärerna, attinspektionen inte lyckats fullgöra sina åtaganden. lämna ett delbetänkande omFinansinspektionen, sägs det i motionen.Den senaste tidens kreditförluster inom den finansiellasektorn är till betydande del en direkt följd av bristen påinternkontroll, hävdas det i motion 1993/94:N204 (s). Tiotalsmiljarder kronor hade kunnat räddas om bankerna tillåtit sinainternrevisioner att utvecklas i takt med den finansiellaexpansionen, anför motionärerna. De beskriver den internakontrollkedja som finns i bankerna och som består avprimärkontroll (att följa bankens egna instruktioner),sekundärkontrollen (internrevisionen) och (som har ett övergripande ansvar för internkontrollen ibankerna). Revisorerna måste få ökade möjligheter att följaverksamheten internt, anser motionärerna. Revisorernas rapporterborde kontinuerligt innehålla besked om den finansiellasituationen. För att internrevisionen skall bli bättre föreslårmotionärerna att skall se över nuvaranderegler och arbetsinstruktioner för revisorerna samt utforma ettutbildningsprogram för dessa.I motion 1993/94:N230 (fp) sägs att det under bankkrisenframgick att bankrevisionen fungerade otillfredsställande. Detframstår som obegripligt att ingen enda bankrevisor slog larm iavgivna revisionsberättelser, sägs det. En ingående analys avbankrevisorernas funktion är nu nödvändig, anser motionären. Hanmenar att det därvid bör övervägas att lagfästa skärpta krav påbankrevisorer.Finansinspektionen har genom undersökningar av bankkrisensutveckling och av förmögenhetsbrott i bankerna kunnat konstateraatt den interna kontrollen i bankernas verksamhet under senareår blivit allvarligt åsidosatt inom centrala riskområden.Inspektionen har därför gjort en samlad genomgång av de bristersom konstaterats hos bankerna. Resultatet av kartläggningen hari redovisats i promemorian Intern kontroll ochinternrevision i bankerna. Där redovisas följande slutsatser: Brister i kreditgivningen. Befogenheter i kreditinstitutenhar i många fall överträtts och kontroll av formalia harförsummats. Detta har bidragit till bankernas kreditförluster. Brister i ADB-stöd. Viktig ekonomisk information omverksamheten har ofta funnits i olika ADB-system isolerade frånvarandra. Helhetsbilden av ett kundengagemang har i många fallfått tas fram manuellt ur olika tekniska system. Brister har konstaterats i avstämningar mellan å ena sidanuppgifter i trading- och treasuryrörelsen och å andra sidan dencentrala affärsbokföringen.Brister i kontrollrutiner och behörighetskontroller isamband med den traditionella kassaverksamheten.En viktig slutsats som dragit avkartläggningen är att internrevisionens ställning och roll måstestärkas. Inspektionen inleder nu en dialog med banker och andrakreditinstitut om inriktningen på den framtida tillsynen. Syftetär att komma ut med nya riktlinjer i form avallmänna råd om riskhanteringen inom instituten. Dessa råd avsesgälla centrala riskområden såsom kreditrisker, internkontroll,likviditet samt ränte- och marknadsrisker.I den nämnda promemorian om bankernas internkontroll ochinternrevision anger inspektionen hur den anser attinternrevisorerna skall garanteras oberoende och få entillräcklig status inom banken. Det föreslås ske genom att deskall placeras i en stabsavdelning direkt under verkställandedirektören och genom att de skall arbeta efter en instruktionfastställd av bankens styrelse. Inspektionen markerar vikten avatt ledningen av internrevisionsavdelningen har hög kompetensoch stor revisionserfarenhet. En nära samverkan mellan internaoch externa revisorer krävs när det gäller planeringen avrevisionsverksamheten. Med syfte att god revisionssed skallföljas skall de externa revisorerna bedöma internrevisionenskompetens och fackmässighet i arbetet samt revisionsavdelningensställning och självständighet.För att stärka den operativa tillsynen och få en kraftfullareorganisation för finansiell analys har inspektionen gjort enomorganisation, som trädde i kraft den 1 april 1994.Som tidigare redovisats har till uppgift attbl.a. göra en översyn av tillsynens innehåll och inriktning. Denskall utreda om det hade varit möjligt att förhindra attproblemen fick en sådan omfattning, om tillsynen ochverksamhetsreglerna haft en annan utformning. Kommittén skalllämna förslag till erforderliga förändringar. Arbetet skall, somredan nämnts, vara slutfört före utgången av år 1994.Riksrevisionsverket () genomför också en granskning avstatens finansiella tillsyn. Granskningens syfte är attidentifiera problem och föreslå åtgärder vad avser inriktningenoch genomförandet av tillsynsuppgiften. Rapporten väntas bliklar i maj 1994.Det finns även anledning att i detta sammanhang redovisa vissaåtgärder som enskilda organisationer vidtagit på området.Föreningen () har utfärdat enrekommendation om den interna revisionen. har gett ut allmännariktlinjer för internrevision i bank. Vidare kan nämnas utbildningsprogram försåväl externa som interna revisorer. genomförs temadagarom bl.a. revision i banker och finansbolag. Det kan ocksånoteras att det finns en särskild förening förinternrevisorerna. Denna avser att bilda en sektion medinriktning på bankerna. Föreningen har etiska regler och harpåbörjat certifiering av internrevisorer som genomgått särskildutbildning och uppfyller angivna krav.Utskottet anser att de frågor rörande Finansinspektionenstillsynsverksamhet och revisionen i bankerna som tas upp i deaktuella motionerna är av stor betydelse. Det är uppenbart attfinanskrisen måste leda till skärpningar på dessa områden. Avden redogörelse som utskottet lämnat framgår att tillsynennumera tillmäts en ökad vikt. Vidare har Finansinspektionenvidtagit omfattande åtgärder för att förbättra dels sina egnamöjligheter att utföra en effektiv operativ och finansielltillsyn, dels bankernas internkontroll och riskhanteringssystem.Det kan också här nämnas att har till uppgiftatt dokumentera och föra vidare erfarenheterna av finanskrisen.Härutöver är tillsynen över det finansiella systemet föremål förutredningar av såväl RRV som . Underlag förvidare överväganden om hur tillsynen skall bedrivas kan därförväntas . Mot denna bakgrund saknas detenligt utskottets uppfattning anledning för att nuinitiera ytterligare utredningar på detta område. Utskottetavstyrker därför de aktuella motionerna i berörda delar.Finansinspektionens anslagRegeringen föreslår att får ettresurstillskott för /95 på 5,8 miljoner kronorför att möjliggöra nyrekryteringar. gäller ettrationaliseringskrav på inspektionen. Nettoeffekten avresurstillskott, rationaliseringskrav samt pris- ochlöneomräkning är att anslaget föreslås öka med drygt 7 miljonerkronor till ca 98 miljoner kronor.Det anförs vidare att det är svårt att få en klar bild avinspektionens framtida arbetsuppgifter, eftersom flerautredningar pågår som rör verksamhetsområdet. , som bl.a. skall belysa kreditmarknadensutveckling mot bakgrund av tillsynens och regelverkensutformning.I motion 1993/94:Fi412 (nyd) föreslås att anslaget tillFinansinspektionen för nästa budgetår skall uppgå till ca 91miljoner kronor, dvs. samma belopp som för innevarande budgetår.För att skall kunna förstärka sin kompetensoch därmed effektivisera sin tillsyn är det enligtutskottets mening nödvändigt att den får ytterligareresurser. Utskottet tillstyrker därför regeringens förslag tillanslag och avstyrker motion 1993/94:Fi412 (nyd) i denna del.Finansiell verksamhet i ekonomisk föreningI de nära likalydande motionerna 1992/93:N260 (s) och1992/93:N303 (c) konstateras att lagen (1992:1610) omkreditmarknadsbolag innebär att kreditverksamhet får bedrivasendast i aktiebolagsform. Detta aktualiserar frågan omneutralitet mellan företagsformerna. Motionärerna hänvisar tilltidigare uttalanden av (SOU 1988:29) ochnäringsutskottet (bet. 1992/93:NU9) om värdet av att olikaföretagsformer kan bedriva finansiell verksamhet. På denoligopolliknande kreditmarknaden har intresse uppkommit attstarta nya kreditföretag, påpekas det i motionerna.Föreningsformen -- där medlemmen är både ägare och användare --ger förutsättningar för en stark och uthållig relation, vilketär särskilt viktigt för finansiell verksamhet, understrykermotionärerna. De framhåller vidare att det är angeläget att intebryta mot svensk och europeisk rättstradition, som tillåtervariation och mångfald i fråga om företagsformer. Ägarna måstesjälva få avgöra vilken företagsform som är bäst lämpad för atttillgodose deras intressen. I motionerna föreslås därför attlagen om kreditmarknadsbolag kompletteras så att den omfattarkreditverksamhet bedriven även av ekonomisk förening och attföreningsbankslagen (1987:620) behålls som en del av dengenerella banklagstiftningen.Liknande förslag om en komplettering av lagen omkreditmarknadsbolag återfinns i motion 1993/94:N300 (c, s).I motion 1993/94:N262 (s) anges att det finns flera starkaskäl för att finansiering av kooperativ verksamhet genommedlemsinlåning via sparkassor inte skall omfattas av denfinansiella lagstiftningen. De argument som anförs är bl.a. attdet inte är fråga om finansiell verksamhet och att inlåningen ären del av den kooperativa särarten. Motionärerna hävdar vidareatt en reglering skulle snedvrida konkurrensen förhuvudverksamheten och att gränsdragningsproblem skulle kunnauppstå mellan sparkasse- och huvudverksamheten.Spar- och låneföreningar bedriver däremot finansiellverksamhet, påpekas det. Att sådana föreningar är reglerade påmånga håll utomlands utgör inte skäl för reglering i Sverige.Motionärerna anser att det bör klargöras att in- och utlåningför medlemmar i ekonomisk förening får bedrivas utan hinder avbankrörelselagen (1987:617). I motionen föreslås vidare attbefintliga spar- och låneföreningar skall undantas från EG:sdirektiv angående kreditinstitut och att föreningsbankslagenskall omarbetas så att den i realiteten ger utrymme förkooperativa banker. Även frågor om offentlig tillsyn tas upp imotionen.Riksdagen avslog på förslag av utskottet ettmotionsyrkande om att den inlåningsverksamhet som (JordArbete Kapital) och Fria kulturfonden bedriver borde undantasfrån tillämpningen av EG:s direktiv angående kreditinstitut.Utskottet (bet. 1992/93:NU9 s. 8) anförde därvid bl.a.följande: "Frågan om att särskilt undanta t.ex. HSB:s och KF:ssparkassor eller och från gällandelagstiftning bör enligt utskottets mening anstå till dess attdet redovisats någon närmare bedömning av om verksamheten är atthänföra till bankrörelse eller annan auktorisationspliktigfinansieringsverksamhet, eller om det finns skäl att införasärskild lagstiftning för just sådana institut. "(Fi 1992:14) har genom tilläggsdirektiv(dir. 1993:56) fått i uppgift att göra en översyn avden verksamhet som bedrivs av sparkassor och andra föreningar.Utredningen skall kartlägga vilka institut som för närvarandebedriver in- och utlåningsverksamhet men som inte omfattas avnågon reglering. Utredningen skall vidare bedöma resp.verksamhet utifrån existerande regelverk för banker och andrafinansieringsinstitut. Frågan om föreningarna kan komma attbetraktas som kreditinstitut enligt EG:s förstabanksamordningsdirektiv skall särskilt belysas. Utredningenskall också överväga om särskild lagstiftning behöver införasför dessa institut.Betaltjänstutredningen väntas avge betänkande i dessa frågor imaj 1994. Utredningen kommer därvid enligt uppgift bl.a. attföreslå ändringar i kreditmarknadsbolagslagen så att verksamhetsom avses där kan bedrivas även av ekonomiska föreningar. Vidarekommer utredningen att föreslå en förändring avföreningsbankslagen så att bankrörelse även kan bedrivas avekonomisk förening. Förslagen innebär att det blir klarlagt hurolika sparkassor samt spar- och låneföreningar berörs av denfinansiella lagstiftningen.Här kan också erinras om gjorda uttalandetill regeringen -- på förslag av utskottet (bet. 1993/94:NU15s. 51) -- angående likabehandling av kooperativa företagjämfört med andra företagsformer.Utskottet anser att det är angeläget att ekonomiskaföreningar ges samma legala förutsättningaratt bedriva finansiell verksamhet som aktiebolag har. Utskottetutgår från att regeringen på grundval av de förslag somBetaltjänstutredningen väntas avge återkommer tillriksdagen med förslag i den angivna riktningen. Mot bakgrundhärav saknas det anledning för att nu ta någotinitiativ i frågan. De berörda motionerna avstyrks därför såvitthär är i fråga.Konsumentfrågor på bankområdetAntalet kontoslag som bankerna erbjuder sina kunder ökar, ochdet är svårt för den enskilde bankkunden att veta om densparform han eller hon en gång valt ger den bästa räntan, sägsdet i motion 1993/94:N215 (s). Bankerna borde därför åläggas attårligen på kontoutdrag inte endast ange räntans storlek utanockså räntesatserna på bankens övriga konton. Bankkunden skulledärefter kunna göra önskade omplaceringar, påpekar motionären.I motion 1993/94:N231 (fp) erinras om att de rättsligaregelsystemen inom flera samhällsområden kompletteras med någonform av etisk norm, t.ex. god advokatsed. Någon sådanmotsvarighet finns inte inom det svenska bankväsendet, hävdarmotionären. Han hänvisar till en etikmodell som tillämpas iAustralien. Grundtanken i den är att främja relationerna mellanbankerna och kunderna genom att bl.a. etablera minimistandarderför bankens verksamhet. Främst handlar det om bättre service ochmöjlighet till klagomål. Enligt motionären tas bl.a. följandefrågor upp i denna kodex: informationens omfattning ochinnehåll, synen på kunders integritet, långivningen,marknadsföringen samt klagomålsprocedurens utformning.Tillämpningen av kodexen kan följas upp av en oberoende instans.Motionären föreslår att en svensk banketikkodex skall utarbetasav i nära samverkan med bankerna ochKonsumentverket.Ett vanligt villalån amorteras vanligtvis en gång i kvartalet,sägs det i motion 1993/94:N273 (s). Med tätare amorteringarskulle kostnaderna för den enskilde minska betydligt.Möjligheten att välja amorteringsperiod finns när ett lån läggsupp, men bankerna informerar inte om detta, anför motionären.Hon föreslår därför att regeringen skall anmodas uppdra åtFinansinspektionen att utforma regler om skyldighet för bankernaatt ge fullgod information om amorteringsvillkoren.Frågan om ränteinformation behandlades av utskottet senastvåren 1993 (bet. 1992/93:NU24 s. 24). Ett yrkande likalydandemed det nu aktuella avstyrktes då, eftersom det ansågs vara ihuvudsak tillgodosett, och avslogs senare av riksdagen.Utskottet konstaterade nämligen att verkarför att bankerna skall informera om hur räntan beräknas och omvilka räntesatser som gäller för olika konton. Flertalet bankerlämnar också information på det sätt som motionären efterlyste.Utskottet underströk att det är ett viktigt konsumentintresseatt lättillgänglig information ges om räntevillkoren. Utskottetsa sig utgå från att berörda institut skyndsamt efterkommerberättigade krav på ökad information från Finansinspektionenssida.Härefter har gett ut allmänna råd ominformation för inlåningskonton m.m. (FFFS 1993:20), där detbl.a. hänvisas till vad utskottet anfört i det nyssnämndabetänkandet. Inspektionen fortsätter sitt arbete med att fåbankerna att ge tydlig information om sina produkter.