bet · GI01SfU2 · 1994-10-27 00:00:00 — Vissa utlännings- och medborgarskapsfrågor Motioner väckta under den allmänna motionstiden /94 Utskottet behandlar i betänkandet ett antal motioner somväckts under /94 och som berör olika frågor medanknytning till utlänningslagen, såsom regler om visum,förvarstagande, s.k. människosmuggling ochsäsongsarbetstillstånd. I betänkandet behandlas också någramotioner rörande svenskt medborgarskap.Utskottet avstyrker bifall till samtliga motioner.Till betänkandet har fogats fem reservationer och tvåsärskilda yttranden. Motioner väckta under den allmänna motionstiden /94 1993/94:Sf601 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att förvarstagna asylsökande skallplaceras i lämpliga lokaler som tillgodoser kravet på respektoch värdighet,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att unga människor inte bör placeras ihäkten i avvaktan på att lämpliga lokaler iordningställs.1993/94:Sf608 av (-) vari yrkas13. att hos regeringen begär förslag om totalförbudmot förvarstagande av barn,15. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tillämpning av besöksviseringsreglerna ienlighet med 1983/riktlinjer,1993/94:Sf610 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om behovet av lämpliga lokaler förförvarstagande enligt utlänningslagen.1993/94:Sf615 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att regeringen noga följer tillämpningenav reglerna om förvar av asylsökande barn,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om tilläggsdirektiv till Invandrar- ochflyktingkommittén.1993/94:Sf618 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om förändringar i SFS 1991:29.1993/94:Sf619 av m.fl. (s) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om avgift vid ansökan om svensktmedborgarskap.1993/94:Sf621 av och (nyd) variyrkas8. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om viseringskrav för alla medborgare i detforna Jugoslavien.1993/94:Sf622 av m.fl. (v) vari yrkas15. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om missbruk av viseringsinstrumentet för atthindra människor från att fly,20. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om förbud mot förvar av vuxna i häkten ochpolisarrester,21. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ytterligare begränsningar av möjlighetenatt ta barn i förvar,22. att hos regeringen begär förslag om sådanändring i utlänningslagen att den som är anses sombarn,30. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om skärpta straff för människosmuggling,34. att hos regeringen begär förslag om sådanändring av lagen om svenskt medborgarskap att handläggningenförs över från till ,1993/94:Sf623 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om villkor för svenskt medborgarskap.1993/94:Sf624 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom utarbetande och spridning av en rekommendation tillkommunerna angående värdiga former för meddelande av svensktmedborgarskap.1993/94:Sf625 av () vari yrkas att riksdagensom sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförtsom tilläggsdirektiv.1993/94:Sf627 av m.fl. (s) vari yrkas4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att visumtvång inte bör användas för attreglera flyktinginvandring, samt att internationella initiativtas därom. ViseringsreglerVisering innebär enligt 2 kap. 1 § utlänningslagen (1989:529)tillstånd att resa in i och vistas i under viss kortaretid. Visering ges för högst tre månaders vistelse vid varjetillfälle men kan begränsas till och får förenas medvillkor. En utlänning som reser in i eller vistas i Sverigeskall enligt 1 kap. 3 § ha visering, om han inte haruppehållstillstånd eller är medborgare i annat nordiskt land.Regeringen får föreskriva andra undantag från kravet påvisering. Sådana undantag har föreskrivits i 2 kap. 1 §utlänningsförordningen (1989:547).Visering kan ges såväl för rena turistbesök som för besök hossläktingar eller för arbete. För att visering skall medges krävsi praxis att utlänningen kan försörja sig här och att han intekan antas komma att begå brott eller bryta mot utlänningslagensbestämmelser. Visering medges inte om utlänningen kan antas haför avsikt att bosätta sig här utan att ha fåttuppehållstillstånd.Särskilda regler gäller, förutom för , för utlänningarsom omfattas av . Reglerna om fri rörlighet förpersoner inom EU/EES-området berör dock i huvudsak endastmedborgare i de aktuella länderna, medan medborgare inom områdetfrån "tredjeland" inte har samma rättigheter att röra sig fritt.Inom EG/EU har samarbetet kring en harmoniserad invandrings- ochasylpolitik pågått . Genom hardetta samarbete preciserats och formaliserats. Beträffandevisumfrågor gäller enligt en ny artikel 100c i attrådet på förslag av kommissionen och efter samråd medEuropaparlamentet enhälligt skall fastställa för vilkamedborgare i tredje land som visumtvång skall gälla vid passageav medlemsstaternas yttre gränser. Fr.o.m. den 1 januari 1996fattas dessa beslut med kvalificerad majoritet. EG-kommissionenhar lagt fram förslag till en förordning med förteckning över ca130 länder utanför EU vars medborgare måste ha visum vid inresaöver medlemsländernas yttre gränser.Gudrun m.fl. (v) hänvisar i motion Sf622 yrkande 15till regeringens beslut om viseringskrav förmedborgare i . Enligt motionärerna är dettasätt att använda viseringsinstrumentet en metod att förhindraflyktingar från att söka asyl i andra länder och klart i stridmed andan i . De begär ett tillkännagivande omatt detta missbruk av viseringsinstrumentet måste upphöra. HansGöran m.fl. (s) begär i motion Sf627 yrkande 4 etttillkännagivande om att visumtvång inte bör användas för attreglera flyktinginvandring och att internationella initiativ i frågan.Också motion Sf621 yrkande 8 av och (nyd) gäller visumfrågor. I motionen anges att människorfrån söker sig till på kroatiskapass, och enligt motionärerna bör därför visumtvång införas föralla medborgare från det . De begär etttillkännagivande härom.Utskottet har tidigare behandlat motioner om bruket avviseringsinstrumentet. Senast skedde detta i utskottets avriksdagen godkända betänkande 1993/94:SfU6. Utskottet anfördedärvid att det utan viseringskrav skulle vara förenat medstora svårigheter att reglera invandringen. Den som kommer tillSverige och ansöker om asyl behöver dock inte ha visum. Däremotkan den som måste lämna sitt land och resa till ipraktiken bli tvungen att försöka skaffa ett visum. Ibetänkandet hänvisades vidare till att enligt direktiven tillUtredningen om översyn av vissa delar avutlänningslagstiftningen m.m. (dir. 1992:51) borde utredarenöverväga om några ändrade regler är påkallade med hänsyn tillrisken för att viseringsregler -- bl.a. i kombination medsanktionsmöjligheter gentemot transportföretag som för med sigutlänningar som saknar visering -- kan medföra olyckligakonsekvenser för flyktingars möjligheter till skydd i ett annatland. Utskottet ansåg att i avvaktan på denna översyn ettgenerellt viseringskrav är nödvändigt för att invandringen iövrigt skall kunna regleras.Nämnda utredning har avgivit sitt slutbetänkandeSärskilda skäl -- utformning och tillämpning av 2 kap. 5 § ochandra bestämmelser i utlänningslagen (SOU 1994:60). Ibetänkandet anges bl.a. att kravet på visering föranleds avönskvärdheten och nödvändigheten att kunna kontrollera ochbegränsa invandringen från vissa länder samt avsäkerhetspolitiska skäl. Att tillgodose detta syfte utan attsamtidigt riskera att försvåra möjligheterna för personer utanvisering att ta sig hit är enligt utredaren omöjligt. Det ärnaturligt att t.ex. ett flygbolag, som riskerar att få ersättastaten för kostnaderna för en returresa, vägrar att låta enperson utan visering medfölja flygningen till . Inteheller är det möjligt för att ensidigt förhindra att enutlänning utan visering vägras att resa genom ett annat land påuppgiven väg till . Utredaren kan inte finna att Sverigegenom att ändra sina egna regler skulle kunna undvika dekonsekvenser för skyddssökande utlänningar som viseringskravetfaktiskt innebär. I betänkandet anges att intressekonflikteninte kan lösas annat än genom internationellt samarbete.Utskottet vill i detta sammanhang också erinra om attInvandrar- och flyktingkommittén (dir. 1993:1) har till uppgiftbl.a. att se över hur människor från andra länder som söker enfristad undan förtryck av olika slag skall kunna få dettatillgodosett i vårt land, men även göra överväganden omflyktingpolitiska insatser internationellt.Såväl ett eventuellt svenskt medlemskap i som resultatet avde nämnda utredningarna kan få betydelse för hanteringen avviseringsinstrumentet. vidhåller utskottet docksin tidigare inställning att ett generellt viseringskrav ärnödvändigt för en reglerad invandring. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motionerna Sf622 yrkande 15 och Sf627yrkande 4.Vad gäller viseringsfriheten för medborgare i ochSlovenien är detta i första hand en fråga för regeringen, ochriksdagen har inte anledning att nu göra något tillkännagivandei frågan. Utskottet avstyrker därför även motion Sf621 yrkande8.I motion Sf608 yrkande 15 av (-) begärs etttillkännagivande om att riktlinjer /84 ombesöksvisering bör tillämpas. Motionären framhåller att de hårdaviseringsregler som infört för bl.a.medborgare från och fortfarande gäller och attdessa regler lett till många familjetragedier.I proposition 1983/84:144 om invandrings- ochflyktingpolitiken uttalades att viseringspraxismåste bli generösare. I mindre behjärtansvärda fall kunde detfinnas anledning att följa principen att visering skall beviljasom det inte framstår som sannolikt att avsikten med besöket ären annan än den uppgivna. I de fall då det var fråga om mycketnära anhöriga och omständigheterna framstod som särskilt ömmandeborde visering ges. Någon anledning att mer konkret lägga fastregler i detta hänseende förelåg inte enligt föredragandestatsrådet. I stället borde ledautvecklingen av verkets viseringspolitik. Utskottet instämde isitt betänkande SfU 1983/84:30 i den i propositionen gjordabedömningen.Invandrarverkets styrelse fattade beslut omnya riktlinjer för viseringspraxis i fråga om bl.a. iranskamedborgare. Bakgrunden till beslutet om nya riktlinjer var enhög "avhoppsfrekvens" av beviljade viseringar. De nyariktlinjerna för besöksvisering tillämpades också för medborgarei , , , och . Innebördenav denna hårdare praxis är i princip att sökanden själv får göratroligt att syftet med resan till är ett besök. Visumbeviljas i regel för såväl föräldrar som syskon när tre gått. I speciellt ömmande situationer beviljas dessutomalltid visering, t.ex. för att närvara vid en nära anhörigsbegravning eller för att besöka en nära anhörig som är svårtsjuk.I sitt av godkända betänkande 1991/92:SfU10 vidhöllutskottet sin bedömning att tillämpningen avviseringsbestämmelserna, framför allt i fråga om släktbesök,borde vara generös och att de riktlinjer som fastställdes avriksdagen fortfarande skulle gälla. Utskottet ansåg attInvandrarverket ändå tycktes ha tillämpat bestämmelserna sågeneröst som omständigheterna medgivit. Utskottet utgick frånatt noga följde utvecklingen och skulle ändrasin praxis i mer generös riktning så snart detta blev möjligt.Utskottet anser att , liksom under föregåenderiksmöte (betänkande 1993/94:SfU5), bör vidhålla sin tidigareinställning och avstyrker bifall till motion Sf608 yrkande 15.FörvarstagandeFörvar av barnEtt utländskt barn får enligt 6 kap. 3 §utlänningslagen tas i förvar om det är sannolikt att barnetkommer att avvisas och att förordnande om omedelbarverkställighet kommer att meddelas eller fråga uppkommer omverkställighet av ett sådant beslut om avvisning, och det finnsen uppenbar risk för att barnet annars håller sig undan ochdärigenom äventyrar en förestående verkställighet som inte börfördröjas. Barnet får inte tas i förvar om det är tillräckligtatt det ställs under uppsikt. Förvar får också tillgripas omfråga uppkommer om verkställighet av ett beslut om avvisning iannat fall än som sägs ovan eller av ett beslut om utvisning näruppehållstillståndet gått ut om det vid ett tidigare försök attverkställa beslutet inte visat sig tillräckligt att barnetställs under uppsikt.Barnet får inte skiljas från sin vårdnadshavare eller, om deär flera, en av dem genom att vårdnadshavaren eller barnet tas iförvar. Har barnet ingen vårdnadshavare här i riket får det tasi förvar endast om det föreligger synnerliga skäl.Barnet får inte hållas i förvar än , ellerom det finns synnerliga skäl ytterligare 72 timmar.De nuvarande reglerna, som innebär en begränsning iförhållande till vad som tidigare gällde av möjligheterna att tabarn i förvar, infördes (prop. 1991/92:138,bet. 1992/93:SfU3, rskr. 1992/93:68).I motion Sf622 yrkande 21 av m.fl. (v) anförsatt begränsningarna av möjligheterna att ta barn i förvar somgenomfördes inte går tillräckligt långt.Förvar av barn skall enligt motionärerna i princip varaförbjudet men kunna godtas vid avvisning med omedelbarverkställighet till tredje land som annars skulle omöjliggöras.Ett förvar skall inte heller få pågå mer än 72 timmar.Motionärerna begär tillkännagivande härom. (fp) begär i motion Sf615 ett tillkännagivande omangelägenheten av att regeringen noga följer tillämpningen avreglerna om förvar av barn (yrkande 1). Vidare bör se över reglerna om förvar av barn ochlägga fram förslag som i princip förbjuder detta (yrkande 2). Imotion Sf608 yrkande 13 av (-) begärs förbud motatt ta barn i förvar.Förslaget i proposition 1991/92:138 innebar störreinskränkningar i möjligheterna att ta barn i förvar än vad somsedan blev beslut. Utskottet framhöll i sittbetänkande att utlänningslagen bygger på principen att de beslutsom fattats i utlänningsärenden skall följas och att ett beslutär verkställbart även i de fall den enskilde inte frivilligträttar sig efter det. Propositionen innebar enligt utskottet ändrade på denna grundläggande princip i lagstiftningen närdet gäller barnfamiljerna. Utskottet ansåg att det ytterstalltid måste, som en sista utväg, finnas möjlighet att motbarnets och familjens vilja verkställa beslut även i andraavvisningsfall än dem för vilka förvarsmöjligheten behöllsenligt propositionen, och i utvisningsfallen. Utskottet kundedärför inte till fullo ställa sig bakom propositionens förslag.En yttersta möjlighet att ta även ett ensamt barn i förvar måsteockså finnas kvar, eftersom barnet i annat fall hade möjlighetatt vägra lämna landet utan att det kunde tvingas till det.Vid behandlingen under föregående av motioner ifrågan vidhöll utskottet i sitt betänkande 1993/94:SfU5 att detalltid måste finnas en yttersta möjlighet att avlägsna den sominte har rätt att stanna i landet. Utskottet förutsatte attregeringen utan något särskilt tillkännagivande från riksdagenssida noga följer tillämpningen av de nya reglerna om förvar avbarn. Utskottet förutsatte också att kommer att diskutera förvarsreglerna närförslag om den framtida flyktingpolitiken utarbetas.Utskottet vill i detta sammanhang nämna att en särskildutredare har fått i uppdrag att utreda frågor om verkställighetav beslut om avvisning och utvisning (dir. 1994:74). Utredarenskall bl.a. undersöka hur beslut om avvisning och utvisningskall kunna verkställas under värdiga former och såeffektivt som möjligt. Resultatet av denna utredning kan enligtutskottet få betydelse även för förvarsreglerna. I avvaktan påresultatet av denna utredning och Invandrar- ochflyktingkommitténs arbete vidhåller utskottet sin tidigareinställning och avstyrker bifall till motionerna Sf608 yrkande13, Sf615 och Sf622 yrkande 21.Utskottet behandlar i detta sammanhang även två motionerangående en höjning av den nuvarande 16-årsgränsen iutlänningslagen. I motion Sf622 yrkande 22 av . (v) begärs förslag om en höjning av åldersgränsen till 18år medan () i motion Sf625 anser att bör få tilläggsdirektiv att överväga om enhöjning av åldersgränsen i utlänningslagen är motiverad.Utskottet framhöll med anledning av en motion i samma syfte isitt betänkande 1992/93:SfU3 att utskottet utgick från attfrågan om åldersgränsen i utlänningslagen bör ändras skullekomma att uppmärksammas inom den då aviserade utredningen om enöversyn av flykting- och invandringspolitiken och att motionendärmed inte borde föranleda någon åtgärd från sida. Isitt betänkande 1993/94:SfU5 tillade utskottet att direktiventill utredningen inte gav någon ledning för bedömning av omfrågan kommer att tas upp, men med hänsyn till utredningensinriktning och parlamentariska sammansättning utgick utskottetfortfarande från att frågan om åldersgränsen kommer att tas uppinom ramen för utredningsarbetet. Någon åtgärd ifrågan ansåg utskottet inte påkallad.Utskottet vidhåller sin tidigare bedömning och avstyrkerbifall till motionerna Sf622 yrkande 22 och Sf625.FörvarslokalerBeslut om avvisning eller utvisning skall verkställas avpolismyndighet. För det praktiska genomförandet anlitarpolismyndigheterna i huvudsak Kriminalvårdens transporttjänst.Såvitt gäller barn finns i 5 kap. 12 §utlänningsförordningen ett förbud mot omhändertagande ikriminalvårdsanstalt, häkte eller polisarrest.I tre motioner tas frågan om lokaler för förvar upp. I motionSf622 yrkande 20 anför m.fl. (v) att det ärnödvändigt att omgående i lag förbjuda att förvarstagna placerasi häkten eller polisarrester, och motionärerna begär etttillkännagivande härom. () anser i motionSf610 att det måste åligga att se till att detfinns andra lämpliga lokaler än häkten att använda förförvarstagande. Ett tillkännagivande om att förvar skall ske ilämpliga lokaler begärs även i motion Sf601 yrkande 1 av LiisaRulander (kds). I yrkande 2 begärs vidare ett tillkännagivandeom att, i avvaktan på att lämpliga lokaler iordningställs, ungamänniskor inte bör placeras i häkten.Särskilda förvarslokaler fanns tidigare endast vidInvandrarverkets anläggning i . harsärskilda förvarslokaler inrättats vid Invandrarverketsanläggning i . Särskilda förvarslokaler inrättas under åretockså i , och Malmö.Som ovan redovisats har en särskild utredare fått i uppdragatt utreda frågor om verkställighet av beslut om avvisning ochutvisning. I direktiven anges bl.a. att det är angeläget attförvarstagna utlänningar inte annat än i undantagsfall tas omhand i kriminalvårdsanstalt, allmänt häkte eller polisarrest.Sedan numera flera särskilda förvarslokaler inrättats skallenligt direktiven närmare utredas om bevakning och drift avdessa lokaler även på bör vara en uppgift förpolisen eller om det finns andra alternativ som är lämpligare.Enligt utskottets mening bör man sträva efter att utlänningarsom skall avvisas inte förvaras i häkteslokaler o.d. Med hänsyntill det arbete som redan pågår med att få fram särskildaförvarslokaler anser utskottet att någon åtgärd från riksdagenssida inte erfordras. Frågan om ansvaret för lokalerna kommerdessutom att bli föremål för överväganden.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaSf601, Sf610 och Sf622 yrkande 20.MänniskosmugglingI 10 kap. 2 a § utlänningslagen stadgas straff för den somhjälper en utlänning att komma in i i strid motgällande bestämmelser i utlänningslagen eller i en författningsom utfärdats med stöd av lagen.Straffbestämmelsen tar främst sikte på den som hjälper enutlänning att passera en gränskontroll då denne saknarnödvändiga handlingar för inresa, exempelvis genom att hållautlänningen gömd i bagageluckan i en bil. Bestämmelsen är ocksåtillämplig då någon hjälper en person att ta sig igenom enpasskontroll genom att tillhandahålla förfalskade dokument. Förstraffansvar krävs inte att vinstsyfte föreligger eller ens attersättning över huvud taget har lämnats.Efter en straffskärpning fr.o.m. (prop.1993/94:52, bet. 1993/94:SfU7, rskr. 1993/94:77) är påföljdenfängelse eller, när omständigheterna ärförmildrande, böter. Är brottet grovt döms till fängelse . Vid bedömandet av om brottet är grovt skall särskiltbeaktas om gärningen utförts mot ersättning, avsett ett stortantal personer eller utförts under hänsynslösa former.Straffbestämmelser finns även för försök och förberedelse.Enligt 10 kap. 5 § utlänningslagen kan vidare den dömas tillansvar som i vinstsyfte planlägger eller organiserar enverksamhet som är inriktad på att främja att utlänningar tar sigtill utan pass eller de tillstånd som krävs förinresa i . Straffmaximum är fängelse. Vidförmildrande omständigheter kan böter utdömas.För straffbestämmelsens tillämplighet krävs inte attutlänningen har för avsikt att ta sig in i illegalt. Detsaknar också betydelse att utlänningen när han kommit hit harrätt att stanna här, exempelvis på grund av asylskäl. Förstraffansvar är det tillräckligt att verksamheten gällt del avresa till om det för den som främjat resan stått klartatt målet för resan var Sverige.Fr.o.m. utvidgades också kretsenstraffansvariga så att den som utan att vara gärningsman meninsåg eller hade skälig anledning att anta att resan anordnats ivinstsyfte kan dömas för medhjälp till brottet.I motion Sf622 av m.fl. (v) yrkande 30 anförsatt de skärpta straffen för s.k. människosmuggling i kombinationmed visumpolitik och sanktioner mot transportörer som medförpassagerare utan erforderliga resehandlingar är en inhumanpolitik som ökar antalet internflyktingar. Motionärernamotsätter sig därför kriminalisering av den som av ideella skälhjälper en asylsökande in i landet, och de begär etttillkännagivande härom.Utskottet anförde i sitt betänkande 1993/94:SfU7 attmänniskosmuggling hade varit ett tilltagande problem försvensk invandrings- och flyktingpolitik under det senastedecenniet. Förfarandet innebar att utlänningars önskan att kommain i utnyttjades i vinningssyfte. /93förekom några särskilt upprörande fall av människosmuggling därasylsökande erlade ersättning till personer som åtagit sig attordna transport till och sedan under farligaförhållanden förde asylsökande över . Utskottet deladeregeringens bedömning att det var nödvändigt att stävja ochbegränsa dessa förfaranden i möjligaste mån. Åtgärderna kundedäremot enligt utskottets mening inte tas till intäkt för attpåstå att försöker hindra eller begränsa flyktingarsmöjligheter att enligt gällande bestämmelser finna en fristadhär i landet.Utskottet vidhåller denna inställning. Utskottet vill därvidframhålla att det inte är straffbart att i ideellt syfte hjälpanågon att ta sig till den svenska gränsen för att här sökaasyl eller annat uppehållstillstånd. Med det anförda avstyrkerutskottet bifall till motion Sf622 yrkande 30.ArbetstillståndBestämmelser om rätten för utlänningar att vistas i och haanställning i finns i utlänningslagen ochutlänningsförordningen.Med undantag för den som har permanent uppehållstillståndeller är medborgare i annat nordiskt land måste en utlänning hauppehålls- och arbetstillstånd för att arbeta i Sverige.Tillstånd utfärdas av Statens invandrarverk.Arbetsmarknadsstyrelsen beslutar om riktlinjer för bedömningenav ärenden om arbetstillstånd. ochArbetsmarknadsstyrelsen har träffat överenskommelser om olikayrkesgrupper som kan tillåtas arbetskraftsinvandra.Invandrarverket skall i arbetstillståndsärenden samråda medlänsarbetsnämnden, om ansökan i ärendet inte skall avslås.Sådant samråd anses dock ha skett om följtArbetsmarknadsstyrelsens riktlinjer.I vissa fall gäller undantag från kravet på arbetstillstånd.Detta kan vara fallet vid arbete under kortare vistelser omhögst för vissa yrkesutövare och för sådanautländska studerande som beviljats uppehåll i förstudier och som arbetar --den 15september.Ett mer generellt och förenklat säsongsarbetstillståndinfördes .