bet · GH01KU28 · 1994-06-03 00:00:00 — Ytterligare åtgärder mot barnpornografi m.m. I detta betänkande behandlas 25 motioner om ytterligareåtgärder mot barnpornografi m.m.Konstitutionsutskottet föreslår med anledning av ett antalmotioner grundlagsändringar som innebär att det skall blistraffbart att inneha barnpornografi fr.o.m. den 1 januari 1999.För tiden fram föreslår konstitutionsutskottetvissa andra åtgärder som innebär ändring i grundlag. Sålundaföreslår att det fr.o.m. den 1 januari1995 skall bli möjligt att konfiskera barnpornografiskt materialsom påträffas i samband med en förundersökning och att det skallbli möjligt att förverka den ekonomiska vinningen avbarnpornografi. Beträffande dessa förslag harkonstitutionsutskottet beslutat om undantag frånniomånadersregeln i 8 kap. 15 § regeringsformen.Vidare föreslår att görtillkännagivanden till regeringen om begreppet barn ibestämmelserna om barnpornografibrott, om skärpt straff förbarnpornografibrott och om förbättringar inompolisorganisationen för att bekämpa barnpornografibrott.Till betänkandet har fogats en reservation, fyra särskildayttranden och en meningsyttring. 1993/94:K401 av och i (kds) vari yrkas att som sin mening ger regeringentill känna vad i motionen anförts om att kriminalisera innehavav barnpornografi.1993/94:K402 av och ()vari yrkas att hos regeringen begär en utredning föratt få fram en strategi för att minska videovåldets negativaeffekter.1993/94:K403 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadsom anförts i motionen om kriminalisering av innehav avbarnpornografi.1993/94:K404 av och () vari yrkasatt som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om kriminalisering av innehav avbarnpornografi.1993/94:K405 av () vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om lagstiftning om förbud att innehabarnpornografisk bild.1993/94:K406 av och ()vari yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om behovet att kriminaliserainnehav av barnpornografi.1993/94:K407 av () vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en höjning av straffpåföljden för brottmot förbudet mot spridning och tillverkning av barnpornografi,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en åldersgräns för personers medverkan ipornografiska sammanhang,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en utredning av konsekvenserna av etteventuellt förbud mot innehav av barnpornografi.1993/94:K410 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen beslutar kriminalisera innehav av barnpornografi.1993/94:K411 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om förbud mot innehav av barnpornografi.1993/94:K412 av m.fl. (s) vari yrkas attriksdagen beslutar kriminalisera innehav av barnpornografi.1993/94:K415 av m.fl. (fp) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kriminalisering av innehav avbarnpornografiskt material,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av tryck- ochyttrandefrihetslagstiftningen,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om översyn av straffsatserna förbarnpornografibrott.1993/94:K417 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om att innehav av barnpornografi börkriminaliseras.1993/94:K424 av () vari yrkas1. att ger regeringen till känna vad i motionenanförts om åldersgräns för medverkan i pornografiska sammanhangoch kriminalisering av innehav av barnpornografiska alster,2. att ger regeringen till känna att åldersgränsenför barn bör vara densamma som myndighetsåldern.1993/94:K426 av m.fl. (nyd) vari yrkas1. att beslutar att förbjuda innehav avbarnpornografi i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att beslutar utvidga förbudet mot olagavåldsskildring till att även avse innehav.1993/94:K427 av och () variyrkas att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kriminalisering av innehav avbarnpornografi.1993/94:K430 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en utvärdering av de förändringar somtillkom genom riksdagsbeslut om våldsskildringar,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om behovet av forskning om det s.k.underhållningsvåldets effekter.1993/94:K432 av m.fl. (s) vari yrkas1. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om kriminalisering av innehav och allhantering av barnpornografi,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om införande av skärpta straffsatser,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ett samnordiskt uppträdande ibarnpornografiska frågor, såväl inom som på detinternationella planet.1993/94:K436 av m.fl. (v) vari yrkas1. att hos regeringen begär förslag omkriminalisering av innehav av barnpornografi,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om sannolika skäl och domstolsbeslut somförutsättning för tvångsmedel,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om åldersgränsen för barnpornografibrott.1993/94:K439 av och () vari yrkasatt beslutar om erforderliga grundlagsändringar föratt förbjuda innehav av barnpornografi.1993/94:K440 av (nyd) vari yrkas1. att beslutar att förbjuda innehav avbarnpornografi i enlighet med vad som anförts i motionen,2. att beslutar utvidga förbudet mot olagavåldsskildring till att även avse innehav.1993/94:K445 av m.fl. (s, m, fp, c, kds,nyd, v, -) vari yrkas1. att beslutar kriminalisera innehav avbarnpornografi vars framställning förutsätter sexuella övergrepppå barn,2. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om datateknik och teleöverföring avbarnpornografi,3. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en översyn av lagstiftningen om spridningav barnpornografi,4. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en översyn av straffsatserna förbarnpornografiska brott.5. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om möjlighet för domstol att förstörabeslagtagna barnpornografiska foton, filmer, videor ellerdisketter,1993/94:Ju809 av m.fl. (s) vari yrkas5. att beslutar om sådan ändring i 7 kap. 4 § punkt12 tryckfrihetsförordningen samt 5 kap. 1 §yttrandefrihetsgrundlagen att innehav av barnpornografiförbjuds.1993/94:Ju810 av m.fl. (nyd) vari yrkas17. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om våldspornografi.1993/94:U615 av m.fl. (s) vari yrkas12. att beslutar att innehav av barnpornografi skallkriminaliseras.1993/94:A815 av m.fl. (c) vari yrkas48. att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om ändring av 16 kap. 10 b § . InledningBarnpornografibrottet infördes i ochtryckfrihetsförordningen . harbarnpornografi aktualiserats alltmer i den allmänna debatten ochi . I en skrivelse till justitieministern hösten 1992hemställde Rädda barnen att innehav av barnpornografi skulle blistraffbart. Genom två stora förundersökningar med åtföljanderättegångar har barnpornografibrottsligheten visat sig vara merutbredd och avsevärt grövre än vad de flesta har kunnatföreställa sig.I det ena fallet väckte Justitiekanslern åtal vidStockholms tingsrätt mot två personer med påstående omyttrandefrihetsbrott innefattande barnpornografibrott och olagavåldsskildring (det s.k. Huddingefallet). Fler än 100 filmer somhade tagits i beslag lämnades över till tingsrätten i sambandmed att åtalet väcktes. De flesta begärdes konfiskerade, men ettantal hade tagits i beslag i utredningssyfte och gavs in tilltingsrätten som bevisning. Filmerna kom efter prövning i Sveahovrätt att anses utgöra allmänna handlingar och någonsekretessbestämmelse var inte tillämplig på dem. Filmerna skulledärför visas för eller lämnas ut till dem som begärde att få tadel av dessa. Efter ett snabbt beredningsförfarande föreslogregeringen i en proposition till en ändring isekretesslagen (1980:100) av innebörd att sekretess skulle gällai mål om ansvar för barnpornografibrott. Efter en hänvändelsetill från Justitiekanslern kom påinitiativ av de lagändringar somriksdagen antog även att innefatta skildringar avseende olagavåldsskildringar (prop. 1992/93:256, bet. 1992/93:KU40, rskr.1992/93:364). Ändringarna gällde 5 kap. 6 §, 9 kap. 16 § och 12kap. 3 § sekretesslagen och trädde i kraft (SFS1993:437).I det andra fallet inledde Justitiekanslern enny förundersökning om barnpornografibrott, och därefter har över2 000 filmer som misstänks innefatta barnpornografibrott tagitsi beslag (det s.k. Norrköpingsfallet).Justitiekanslern har i ett remissyttrande tillJustitiedepartementet över den i det följande nämndadepartementspromemorian Ökat skydd för barn anfört att det i denämnda två fallen är fråga om inspelningar, vanligenoprofessionellt gjorda och av tekniskt sett mycket varierande,ofta mycket låg kvalitet, som syntes ha sitt ursprung i andraländer, företrädesvis ostasiatiska. Enligt Justitiekanslernförekommer dock även inspelningar med svenskt tal och med svenskmusik i materialet. Han anser att det även på andra grunderklart kan konstateras att barnpornografi spelas in i . s.k. är det enligt Justitiekanslernnämligen belagt fall med en direkt koppling mellan sexualbrottmot barn och produktion av barnpornografi med barn i Sverige.Justitiekanslern anför vidare att barn, allt från späd ålder ochupp i tonåren, finns representerade i materialet och att dettainnehåller barnpornografiskt material av ett slag somallmänheten kanske kan föreställa sig hur det ser ut. Mendärutöver, och det är enligt Justitiekanslern mycket allvarligt,förekommer även skildringar där barn, också i späd ålder,utsätts för tortyr av direkt sexuell natur eller för extremaperversiteter.I aktualiserades frågan om kriminalisering avinnehav av barnpornografi motionsvägen (mot.1992/93:Ju15, Ju14, Ju16 och Ju648). Justitieutskottetkonstaterade då i sitt av godkända betänkande(1992/93:JuU16 s. 11) att frågan om kriminalisering av innehavär komplicerad och rymmer en rad principiella frågor. Enkriminalisering skulle dock ytterligare understryka hurallvarligt samhället ser på hanteringen med barnpornografi.Något ställningstagande då ansåg justitieutskottet emellertidinte aktuellt. I stället borde ett pågående beredningsarbete iJustitiedepartementet avvaktas.Hösten 1993 publicerades den nämnda departementspromemorian(Ds 1993:80) Ökat skydd för barn, vilken har remissbehandlats.Remisstiden gick ut . I promemorian föreslogs,främst med hänvisning till bärande tryckfrihetsrättsliga ochyttrandefrihetsrättsliga principer, ingen kriminalisering avinnehav av barnpornografi. Denna slutsats kritiserades avflertalet remissinstanser. Inom Justitiedepartementetupprättades därefter en promemoria om grundlagsändringar i frågaom barnpornografi.Under den allmänna motionstiden har, som framgår avmotionsredovisningen i det föregående, väckts ett stort antalmotioner med krav på ytterligare åtgärder mot barnpornografi. flesta förespråkas att innehav av barnpornografi skall blistraffbelagt.Konstitutionsutskottet beslutade vid sammanträde den 8februari 1994 att motionerna skulle behandlas med sikte på ettriksdagsbeslut . bereddesjustitieutskottet tillfälle att yttra sig över motionerna.Justitiekanslerns remissyttrande över promemorian Ökat skyddför barn och promemoria omgrundlagsändringar lades till grund för en s.k. hearing idepartementet . Yttrandet liksom promemorianinnehöll utkast till lagtext för att illustrera vilka ändringari grundlagarna en kriminalisering av innehav av barnpornografieller en utvidgad möjlighet till konfiskering av sådana alster iprincip skulle kräva.Konstitutionsutskottet och justitieutskottet anordnadegemensamt en utfrågning om barnpornografi,bilaga 11.Den 17 mars 1994 överlämnade regeringen en remiss tillLagrådet som innehöll två alternativa förslag. Det anfördes attregeringen -- mot bakgrund av lagstiftningsärendets speciellaart -- hade låtit utarbeta två olika alternativ tillgrundlagsändringar i syfte att inhämta Lagrådets synpunkter pådessa.Enligt det ena alternativet kriminaliseras innehav avbarnpornografiska bilder och innehav av tryckta skrifter sominnehåller sådana bilder samt innehav av barnpornografiskafilmer. För att innehavet skall vara straffbart krävs dock attbilden innefattar en skildring av verklighetstrogen karaktär.Att inneha sådana skildringar i form av endast text eller ljudblir inte straffbart.Enligt det andra alternativet utvidgas möjligheten attkonfiskera och förverka barnpornografiska bilder, trycktaskrifter och filmer som innefattar skildringar avverklighetstrogen karaktär och som påträffas i samband med enförundersökning.De lagförslag som regeringen remitterade till Lagrådet hartagits in som bilaga 1 till betänkandet.En proposition i ärendet, som alltså skulle förväntasinnehålla förslag till grundlagsändringar, skulle komma attläggas fram för senare än vid den senaste tidpunkt somnormalt gäller för grundlagsändringar enligt 8 kap. 15 § förstastycket regeringsformen. Enligt den bestämmelsen stiftasgrundlag genom två likalydande beslut med val emellan. Riksdagenfår dock inte fatta slutligt beslut i en grundlagsfråga medmindre ärendet anmälts i kammare senast nio månaderföre valet. I lagrådsremissen antyddes emellertid attkonstitutionsutskottet skulle kunna utnyttja en undantagsregel isamma grundlagsbestämmelse och ge dispens frånniomånadersregeln. I så fall skulle en ny reglering kunna trädai kraft den 1 januari 1995.Lagrådet anför i sitt yttrande över förslagen (bilaga 2) att det inte är tillfredsställande att frågor omändring av grundlag drivs under sådan tidspress som i dettaärende, och Lagrådet anför att de motiv för att i förevarandefall tillämpa den nyssnämnda undantagsregeln inte är särskiltstarka. Lagrådet understryker att remissbehandlingen avlagförslag inom det yttrandefrihetsrättsliga området brukaravkasta värdefulla synpunkter av både saklig och tekniskkaraktär som kan tas till vara i den fortsatta beredningen avärendet. Sammanfattningsvis ifrågasätter Lagrådet om ärendetfått den allsidiga belysning som bör föreligga innan engrundlagsändring genomförs. Lagrådet pekar vidare på brister ilagförslagen i remissen och anför härutöver att de lösningar sompresenteras i remissen inte är de enda tänkbara. Avslutningsvisföreslår Lagrådet vissa ändringar i de remitterade lagförslagen.Justitiedepartementet meddelade attregeringen inte nu kommer att förelägga något förslagom grundlagsändringar när det gäller barnpornografibrott.Justitieutskottet avgav sitt yttrande tillkonstitutionsutskottet, bilaga 3.Inom har den 19 maj 1994upprättats en promemoria med lagförslag rörande vissaytterligare åtgärder mot barnpornografi, bilaga 4.Konstitutionsutskottet beslutade att inhämtaLagrådets yttrande över vissa av de i promemorian framlagdalagförslagen. Lagrådet avgav ett yttrande ,bilaga 5.Den 26 maj 1994 beslutade att beredajustitieutskottet tillfälle att avge yttrande över en i enbilagd promemoria berörd fråga om inrättandet av en särskildenhet inom med uppgift att bekämpabarnpornografi. avgav ettyttrande över frågan, bilaga 6.Grundläggande principer i den tryckfrihetsrättsligaregleringenRegeringsformen och den särskilda grundlagsregleringen avtryckfriheten och yttrandefrihetenEnligt 2 kap. 1 § regeringsformen är varje medborgare gentemotdet allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet: frihet att i tal,skrift eller bild eller på annat sätt meddela upplysningar samtuttrycka tankar, åsikter och känslor. Varje medborgare är enligtparagrafen vidare tillförsäkrad informationsfrihet: frihet attinhämta och motta upplysningar och i övrigt ta del av andrasyttranden.Tryckfriheten och motsvarande frihet att yttra sig iljudradio, television och vissa liknande överföringar, filmer,videogram och andra upptagningar av rörliga bilder samtljudupptagningar har emellertid undantagits frånregeringsformens regelsystem. I stället gäller vad som ärföreskrivet i tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagen.Viktiga principer i tryckfrihetsförordningen ochyttrandefrihetsgrundlagenTryckfrihetens innebörd m.m.Med tryckfrihet förstås enligt 1 kap. 1 § första styckettryckfrihetsförordningen "varje svensk medborgares rätt att,utan några av myndighet eller annat allmänt organ i förväg lagdahinder, utgiva skrifter, att sedermera endast inför lagligdomstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annatfall kunna straffas därför, än om detta innehåll strider mottydlig lag, given att bevara allmänt lugn, utan att återhållaallmän upplysning".I fråga om ljudradio, television och vissa liknandeöverföringar, filmer, videogram och andra upptagningar avrörliga bilder samt ljudupptagningar finns en regel avmotsvarande innebörd i 1 kap. 1 § första stycketyttrandefrihetsgrundlagen.Enligt tredje stycket i 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningenskall det stå var och en fritt att i alla de fall då ej annat ärföreskrivet i tryckfrihetsförordningen meddela uppgifter ochunderrättelser i vad ämne som helst för offentliggörande itryckt skrift till författare, tidningsredaktioner och liknandei bestämmelsen angivna mottagare. En motsvarande regel finns i 1kap. 2 § första meningen yttrandefrihetsgrundlagen.Enligt fjärde stycket i 1 kap. 1 § tryckfrihetsförordningenskall var och en ha rätt att, om ej annat följer avtryckfrihetsförordningen, anskaffa uppgifter och underrättelseri vad ämne som helst för att offentliggöra dem i tryckt skrifteller för att lämna meddelande som avses i tredje stycket. Enliknande regel finns i 1 kap. 2 § andra meningenyttrandefrihetsgrundlagen.Förbudet mot censur och rätten att framställa, att ge ut ochatt spridaEnligt 1 kap. 2 § första stycket tryckfrihetsförordningen fårdet inte ställas upp något krav på att myndigheter skall granskaen skrift före det att den ges ut. Inte heller får det införasbestämmelser som innebär ett förbud mot att trycka en skrift.Detta förbud mot censur är utan undantag.I tryckfrihetsförordningen finns även bestämmelser om skyddför tryckning, utgivning och spridning av tryckt skrift (1 kap.2 § andra stycket, 4 kap. 1 § och 6 kap. 1 §). Bestämmelsernainnebär att myndigheter inte på grund av innehållet i skriftenfår hindra tryckning eller utgivning av den eller att den spridsbland allmänheten, att det inte får ställas krav på tillståndatt driva tryckeri samt att alla har rätt att sprida redantryckta skrifter. Rätten att trycka är också undantagslös. Somframgår av det följande finns däremot vissa inskränkningar ispridningsrätten.De nu berörda tryckfrihetsrättsliga principerna har överförtstill yttrandefrihetsgrundlagens tillämpningsområde med undantagfrån möjligheten att i lag föreskriva om godkännande ochgranskning av filmer som skall visas offentligt. Det får såledesinte förekomma att något som är avsett att framföras i ettradio- eller TV-program, i en ljudupptagning eller i en film sominte skall visas offentligt först måste granskas av en myndigheteller annat allmänt organ. Inte heller är det tillåtet förmyndigheter eller andra allmänna organ att på grund av detväntade innehållet i ett program, en ljudupptagning eller enfilm förbjuda eller hindra att framställningen offentliggörseller att den sprids (1 kap. 3 § yttrandefrihetsgrundlagen).Enligt yttrandefrihetsgrundlagen har vidare alla rätt attframställa och sprida filmer m.m.Bestämmelserna i de båda grundlagarna hindrar inte att detmeddelas föreskrifter i lag om straff och särskild rättsverkanför vissa förfaranden med bilder, tryckta skrifter och filmer.Enligt 6 kap. 2 § tryckfrihetsförordningen hindrar nämligenbestämmelserna i förordningen inte vad i lag är föreskrivet fördet fall att någon1. förevisar pornografisk bild på eller vid allmän plats genomskyltning eller något liknande förfarande på ett sätt som ärägnat att väcka allmän anstöt eller utan föregående beställningmed posten sänder eller på annat sätt tillställer någon sådanbild,2. bland barn och ungdom sprider tryckt skrift, som genom sittinnehåll kan verka förråande eller eljest medföra allvarlig faraför de ungas sedliga fostran.En motsvarande undantagsbestämmelse finns i 3 kap. 12 §yttrandefrihetsgrundlagen i fråga om bilder och filmer.EnsamansvarI både tryckfrihetsförordningen och yttrandefrihetsgrundlagenär huvudprincipen att endast en person skall vara ansvarig förinnehållet i den tryckta skriften eller filmen. Dettaensamansvar innebär att andra som medverkar vid framställningenstillkomst i princip inte kan ställas till ansvar för innehållet.Ansvaret är formellt i den meningen att det anses att den som äransvarig för framställningen känner till dess innehåll.För periodiska skrifter, för radio- och TV-program, filmer ochvideogram skall det finnas en utgivare. Denne är i första handansvarig för innehållet. Utgivaren har bestämmanderätten övervad som skall tas in i framställningen. Om det inte finns någonutgivare för en periodisk skrift, är det ägaren som är ansvarigför innehållet. som inte är periodiska är det iförsta hand författaren som är ansvarig för innehållet, om hanfinns angiven på skriften. I annat fall faller ansvaret på densom har haft hand om tryckningen eller givit ut annans skrift(förläggaren). Om man inte vet vem som är förläggare, är den somfaktiskt har tryckt skriften ansvarig.Om det inte finns någon utgivare för en film, är det den somlåtit framställa filmen som är ansvarig för innehållet.För såväl tryckta skrifter som filmer finns en gemensam isista hand ansvarig person för innehållet, nämligen spridaren.I tryckfrihets- och yttrandefrihetsprocessen finns vissaregler som syftar till att utröna vem som skall anses somansvarig. En person som inte först är ansvarig i de nämndaansvarskedjorna och som åtalas för tryckfrihets- elleryttrandefrihetsbrott skall vid en förberedande förhandling imålet uppge de omständigheter som kan medföra att någon annan iansvarighetskedjan är ansvarig för innehållet för att undvikaatt själv bli ansvarig. En spridare som åtalas föryttrandefrihetsbrott i en film kan gå fri från ansvar genom attuppge en tidigare inte känd person som låtit framställa filmen.Åtal skall då i stället väckas mot den personen (8 kap. 11 §tryckfrihetsförordningen och 6 kap. 6 §yttrandefrihetsgrundlagen). Om spridaren inte gör någoninvändning, anses han som ansvarig för framställningen vid denfortsatta handläggningen av målet.När det gäller skrifter som trycks utomlands och filmer somframställs utomlands vilar det tryck- ochyttrandefrihetsrättsliga ansvaret på den som lämnar ut dem härför spridning, dvs. den som ser till att skriften eller filmen"ges ut" här. Om den personen inte går att identifiera, eller omdenne inte bodde här när skriften eller filmen gavs ut, är detutspridaren som är ansvarig.De nu nämnda ansvarighetsreglerna innebär att den som enbartköper eller på annat sätt förvärvar tryckta skrifter ellerfilmer som innefattar tryck- eller yttrandefrihetsbrott inte kanfällas till ansvar för detta.Principen om ensamansvaret är inte helt utan undantag. I vissafall kan även den som skaffar fram eller lämnar en uppgift redaktion eller någon som är verksam i de former som skyddasav grundlagarna bli ansvarig. Och om någon av dessa personer harskaffat fram informationen genom brottsliga metoder kan de bliansvariga för de brott som de då kan ha gjort sig skyldiga till(7 kap. 3 § tryckfrihetsförordningen och 5 kap. 3 §yttrandefrihetsgrundlagen).Betydelsen av utgivningUtgivningen är av betydelse på flera sätt. Tryckfrihets- ochyttrandefrihetsbrott föreligger först genom utgivningen ochingripande mot sådana brott får ske först efter utgivningen.Kontrollen över tryckta skrifter och filmer knyter också an tillutgivningen. När skriften eller filmen ges ut inträder nämligenen skyldighet att lämna exemplar för arkiv och granskning (4kap. 4 § tryckfrihetsförordningen och 3 kap. 6 och 9 §§yttrandefrihetsgrundlagen).