bet · GH01KU44 · 1994-04-28 00:00:00 — Motionären utgår från att regeringensjälv överväger behovet av preciseringar och begränsningar av bemyndigandet,och uppmärksammar i stället främst en mer principiell konstitutionell fråga,nämligen om det är ändamålsenligt att finansbemyndiganden kan ges utan krav pålagform. En olycklig effekt av den rådande formlösheten är enligt motionärensvårigheten att hålla ordning på alla de bemyndiganden som är givna, en annanär att tolkningen kan försvåras. En särskild omständighet är att bemyndigandetsinnebörd och omfång är av stort intresse inte enbart för dess direkta adressat,dvs. regeringen, utan också för många andra ekonomiska aktörer.BakgrundI proposition 1992/93:135 om åtgärder för att stärka det finansiella systemetföreslog regeringen att staten skulle garantera att banker och vissakreditinstitut kan fullgöra sina förpliktelser i rätt tid samt att regeringenskulle bemyndigas att besluta om stödåtgärder som säkerställer detta åtagande.I propositionen utsades att de statliga åtagandena skulle komma att bliomfattande och kunna uppgå till åtskilliga miljarder kronor, men att det inte"nu" gick att beräkna kostnaden för åtagandena. föreslogs därförbemyndiga regeringen att besluta om stöd till banker och andra kreditinstitut ierforderlig omfattning. Med hänsyn till att regeringen kunde väntas görabetydande åtaganden för statens räkning med stöd av det begärda bemyndigandetaviserades att regeringen fortlöpande skulle hålla informerad omvilka åtgärder som vidtas. Större enskilda åtaganden skulle kunnainformeras om under pågående . Härutöver avsågs redovisningar lämnasårligen i budgetpropositionen fr.o.m. år 1994.På tillstyrkande av näringsutskottet biföll regeringens förslag inämnda delar (1992/93:NU16, rskr. Lagen (1993:765) om statligt stöd tillbanker och andra kreditinstitut trädde i kraft den 1 juli 1993.Frågor om bankstödet m.m. behandlades även senare under /93.Med anledning av förslag i budgetpropositionen (prop. 1992/93:100 bil. 8)behandlades frågor om bankstödet m.m. i näringsutskottets betänkande NU24. Enproposition (prop. 1992/93:245) om lagreglering av det statliga stödet tillbanker och andra kreditinstitut, m.m. behandlades i betänkandet NU35 ochregeringens skrivelse 1992/93:251 med vidtagna åtgärder för att stärka detfinansiella systemet i betänkandet NU37. -- Även till årets harregeringen avlämnat en skrivelse med redogörelse för vidtagna åtgärder för attstärka det finansiella systemet (skr. 1993/94:61, NU7). Ytterligare redovisningges i budgetpropositionen (1993/94:100, bil. 8).Begärd utredningFinansutskottet behandlade i sitt betänkande 1992/93:FiU30 frågan om påvilket sätt skall utöva sin finansmakt.Utskottet påpekade att det finns motiv för att införa andra finansieringsformerför investeringar än via anslagsmedel men underströk att det är nödvändigt atti detta sammanhang beakta de krav som ställer beträffande möjlighetertill inflytande och överblick. Utskottet anförde vidare bl.a. att det hittillsvedertagna sättet att genom anslagsbeslut fastställa en budgetreglering förnästkommande budgetår skulle behöva utvecklas vidare till att omfatta äveninvesteringsbemyndiganden och liknande långsiktiga utgiftsåtaganden och att ennärmare prövning därför borde göras av hur finansmakt skallutformas. Utskottet ansåg att en utredning borde tillsättas med uppgift att seöver hur utgifter för statliga investeringar skall tas upp i statsbudgeten ochhur de skall redovisas. Det är därvid, framhöll utskottet, av stor vikt attinte endast strävan att förbättra den statliga redovisningen beaktas utan ävenhur beslutsunderlag skall utformas. Vidare bör bedömningar göras avvad skall ta ställning till och hur sådana utgifter skallfinansieras. Utskottet ansåg även att den av utskottet förordade utredningenockså bör överväga omfattningen av den statliga budgeten -- vilka principer somöver huvud taget skall gälla för att statlig verksamhet skall redovisas överbudgeten eller vid sidan av budgeten. -- Utskottet ansåg slutligen attriksdagen som sin mening borde ge regeringen till känna vad utskottet anfört omatt utreda frågan om avgränsningar för statsbudgeten och i samband därmedöverväga en uppdelning av statsbudgeten i drifts- och investeringsutgifter.Riksdagen godkände vad finansutskottet anfört om att utreda frågan omstatsbudgetens omfattning och uppdelningen av statens utgifter i en drift- ochen kapitalbudget samt gav som sin mening regeringen detta till känna (rskr. 447och 454).I årets finansplan (prop. 1993/94:100, bil. 1) redovisas att det inomFinansdepartementet inletts ett utredningsarbete om hur statens inkomster,utgifter och förmögenhet bör budgeteras och redovisas samt att inom ramen fördetta arbete behandlas hur de statliga investeringarna bör budgeteras ochredovisas. Regeringen avser att successivt återkomma till med enredovisning av resultatet av detta arbete.Utskottets bedömningRiksdagen har begärt en utredning om bl.a. statsbudgetens omfattning. Därvidpåpekades att det är nödvändigt att beakta de krav som ställerbeträffande möjligheter till inflytande och överblick och att en närmareprövning bör göras av hur finansmakt skall utformas.Utredningsarbete pågår också inom Finansdepartementet.Utskottet anser att resultatet av den begärda utredningen skall avvaktas ochavstyrker motion 1992/93:K219.RiksbanksfrågorGällande bestämmelserRiksbanken är enligt 9 kap. 12 § regeringsformen rikets centralbank medansvar för valuta- och kreditpolitik. Den skall också främja ett säkert ocheffektivt betalningsväsende. är en myndighet under . Denförvaltas av åtta fullmäktige, av vilka sju väljs av . Valet avserriksdagens valperiod (8 kap. 6 § riksdagsordningen). Dessa sju riksdagsvaldaväljer i sin tur en fullmäktig, som skall vara chef för väljs för av . De riksdagsvalda fullmäktige väljerinom sig ordförande.MotionI motion 1992/93:K211 av () framhålls att rolli den ekonomiska politiken har ökat . Motionären anser attdemokratiskt valda politiker och inte marknadskrafterna skall bestämma om denviktiga avvägningen mellan inflation och sysselsättning och om valuta- ochräntepolitiken i övrigt. Han hänvisar till att det inför anpassningen till EGpågår en översyn av riksbankslagen samt anför att det finns starka förespråkareför en avpolitisering av . Inom EG får nu centralbankerna en alltsjälvständigare ställning i förhållande till regeringar och parlament. skall regeringar eller parlament inte kunna påverka beslut avcentralbankerna. Detta anser motionären vara en farlig utveckling, som på alltsätt måste motverkas. Han hemställer att skall besluta attRiksbankens inflytande över penning- och valutapolitiken skall vara politisktförankrad i (yrkande 1) och att riksbankschefens mandatperiod skallöverensstämma med (yrkande 2).Utredningsbetänkanden m.m.Riksbanksutredningen avlämnade sitt betänkande (SOU 1993:20)och prisstabiliteten. Utredningens uppdrag var att analyseraRiksbankens ställning och lämna förslag om mål och former för Riksbankensverksamhet i syfte att skapa en klar och ändamålsenlig ram förpenningpolitiken. Enligt tilläggsdirektiv hade utredningen att lämna förslagsom tillgodoser de krav som kan komma att ställas på penning- ochvalutapolitisk lagstiftning vid ett svenskt medlemskap i I syfte att ökapenning- och valutapolitikens effektivitet borde institutionellaoberoende därvid stärkas.Riksbanksutredningens förslag innebär bl.a. följande. skall ävenfortsättningsvis vara direkt underställd , som också skall utseledamöter i riksbanksfullmäktige. skall ange mål och ge andraföreskrifter i penning- och valutapolitiska frågor genom lag. Bankens ställningbör vara fristående i den meningen att riksdag och regering inte får bestämmahur den skall besluta i enskilda frågor. skall självständigt kunnaförfoga över de penningpolitiska styrmedlen. Ökad självständighet förRiksbanken förutsätter att ett mål för dess verksamhet anges av riksdagen.Härigenom får penning- och valutapolitiken en demokratisk förankring. Målet förRiksbanken bör vara att värna penningvärdet. -- Sju fullmäktigeledamöterföreslås väljas av för en sjuårig mandatperiod genom successiva val.De sju av utsedda fullmäktigeledamöterna skall även fortsättningsvispå välja en riksbankschef, som därtill tillika blir fullmäktig, samt tvåvice riksbankschefer, vilka kan tjänstgöra som suppleanter i fullmäktige.Valbarheten till fullmäktige begränsas. Bl.a. föreslås att en ledamot avfullmäktige inte skall få vara ledamot av . För att stärkaden demokratiska kontrollen skall regelbundet inför riksdagenoffentligt redovisa sin syn på penning- och valutapolitiken. -- I enreservation till betänkandet föreslog de två socialdemokratiska ledamöterna,med hänvisning till att tidpunkten just nu är ovanligt illa vald att fattabeslut i frågor som gäller penning- och valutapolitikens institutionella ram,att utredningen skulle avstå från att lägga fram ett sedvanligt slutbetänkandeoch i stället avsluta sitt arbete med att enbart lägga fram det underlags- ochanalysmaterial den hade utarbetat. Reservanterna framhöll vikten av attpenningpolitik och finanspolitik står i samklang med varandra. De ansåg bl.a.att utgör en god rekryteringsbas för riksbanksfullmäktige och attförslaget med sjuåriga mandatperioder för flertalet fullmäktige somriksbankschefen skall utses inte har några större fördelar. --ställning behandlas även i ovan nämndabetänkande Nya villkor för ekonomi och politik, och kommissionens förslagligger i linje med Riksbanksutredningens.I regeringens proposition 1993/94:25 om inriktningen av den ekonomiskapolitiken framhåller regeringen i samband med en redogörelse för förändringartill följd av förslag att en bred politisk enighet ärnödvändig eller speciellt önskvärd på vissa områden och att detta gäller t.ex.Riksbankens ställning.Vid de överläggningar som hållits mellan företrädare förriksdagspartierna har även frågan om ställning berörts.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att något förslag till ändring i regeringsformen medanledning av förslag inte har lagts fram för riksdageninom den tid som gäller för förslag till grundlagsändringar som skall träda ikraft under nästa valperiod. Med hänsyn till önskemålet om bred politiskenighet vid en förändring av ställning utgår utskottet från attnågot sådant förslag inte heller läggs fram utan att sådan enighet nåtts.Utskottet anser därmed att motion 1992/93:K211 inte bör föranleda någotuttalande av . Utskottet avstyrker motionen.UtrikesnämndenGällande bestämmelser m.m.Regeringsformen innehåller i 10 kap. bestämmelser om förhållandet till andrastater. Bl.a. finns bestämmelser om . Enligt 6 § skallregeringen dels hålla underrättad om de utrikespolitiskaförhållanden som kan få betydelse för riket och överlägga med nämnden om dessaså ofta det erfordras, dels i alla utrikesärenden av större vikt normaltöverlägga med nämnden före avgörandet.Enligt 7 § består av talmannen samt nio andra ledamöter somriksdagen väljer inom sig, och närmare bestämmelser om nämndens sammansättningmeddelas i riksdagsordningen. Val av ledamöter avser valperiod (8kap. 7 § riksdagsordningen).MotionI motion 1992/93:K222 av m.fl. (nyd) påtalar motionärernaatt utformningen av gällande bestämmelser gör det ytterligt svårt för småpartier att få en plats i , och att det måste ifrågasättas ominte nämnden kan ha spelat ut sin roll i en modern demokrati på väg ut iEuropa. Motionärerna begär att konstitutionella funktion ochbetydelse blir föremål för särskild utredning (yrkande 3).BakgrundUtrikesnämnden inrättades som ett permanent organ genom en grundlagsändringår 1921. rådde personalunion mellan nämnden ochutrikesutskottet. I samband med att enkammarriksdagen infördes hävdespersonalunionen, och antalet ledamöter i nämnden minskades från sexton tillnio. Därvid åberopades "uppdragets särskilda förtroendekaraktär".Utrikespolitiken är enligt regeringsform, liksom tidigare, enregeringens styrelsefunktion. I samband med författningsreformen framhöllemellertid såväl Grundlagberedningen som föredragande statsrådet attutrikespolitikens betydelse för rikets säkerhet motiverade att hadeen vidsträckt insyn och ett starkt inflytande på detta område. I ett yttrandetill (se KU 1976/77:36) angående ställning iden utrikespolitiska beslutsprocessen erinrade utrikesutskottet om att ettflertal former för insyn i och inflytande över utrikespolitiken harvuxit fram utöver dem som uttryckligen föreskrivs i grundlagen. Det var enligtutskottet givet att och utrikesutskottet har centralafunktioner, men information i olika utrikespolitiska frågor till riksdagenförekommer också i en rad andra berednings- och samrådsformer varigenomriksdagsledamöter och de politiska meningsriktningar de företräder kan få insyni och utöva påverkan på regeringspolitikens utformning på utrikesområdet.Utskottets bedömningUtrikesnämnden är ett forum för fortlöpande och förtroligt samråd mellanregeringen och i alla utrikesfrågor av större vikt och betydelse förvårt land. Utskottet ser inte anledning att ompröva nämndens roll ochsammansättning, och utskottet avstyrker motion 1992/93:K222 yrkande 3.OpinionsundersökningarMotionFrågan om politiska opinionsundersökningar och deras effekter tas upp imotion 1992/93:K802 av (). Motionären anför i motionen till enbörjan att de korta valperioderna i skapar en ryckighet och försvårarlångsiktiga lösningar och att landet skulle gagnas av väsentligt längrevalperioder. Den fråga som motionen avser är emellertid de tätt återkommandeopinionsundersökningarna, som enligt motionären påverkar det politiska livet påsamma ogynnsamma sätt. Motionären pekar på de stora felmarginalerna iopinionsundersökningar baserade på ett litet antal tillfrågadeintervjupersoner. Han vill inte förespråka något förbud motopinionsundersökningar men pekar på att i många länder finns lagligabegränsningar för publicering av opinionsundersökningar. I motionen föreslåsatt en utredning skall tillsättas med uppdrag att se över och redovisalitteraturen som finns om opinionsundersökningarnas effekter och bestämmelser iandra länder för olika former av begränsning för publicering avopinionsundersökningar mellan valen. Utredningen bör lägga fram alternativaförslag till eventuella begränsningar i genomförande eller publicering avopinionsundersökningar som är förenliga med grundlagen.Bakgrund med gällande bestämmelserRegeringsformens andra kapitel innehåller, som berörts ovan, bestämmelser omgrundläggande fri- och rättigheter. Varje medborgare är enligt 1 § gentemotdet allmänna tillförsäkrad yttrandefrihet och informationsfrihet.Yttrandefrihet definieras som frihet att i tal, skrift eller bild eller påannat sätt meddela upplysningar samt uttrycka tankar, åsikter och känslor.Informationsfrihet definieras som frihet att inhämta och ta emot upplysningarsamt att i övrigt ta del av andras yttranden.De nämnda fri- och rättigheterna får i viss utsträckning begränsas genom lag.Begränsning får göras endast för att tillgodose ändamål som är godtagbart i ettdemokratiskt samhälle. Begränsningen får aldrig gå utöver vad som är nödvändigtmed hänsyn till det ändamål som har föranlett den och inte heller sträcka sigså långt att den utgör ett hot mot den fria åsiktsbildningen som en avfolkstyrelsens grundvalar. Vidare får begränsning inte göras enbart på grund avpolitisk, religiös, kulturell eller annan sådan åskådning. Yttrande- ochinformationsfriheten får begränsas med hänsyn till rikets säkerhet,folkförsörjningen, allmän ordning och säkerhet, enskilds anseende, privatlivetshelgd eller förebyggandet och beivrandet av brott. Friheten att yttra sig inäringsverksamhet får begränsas. I övrigt får begränsningar av yttrandefrihetenoch informationsfriheten ske endast om särskilt viktiga skäl föranleder det. --Vid bedömandet av vilka begränsningar som får ske skall särskilt beaktas viktenav vidaste möjliga yttrandefrihet och informationsfrihet i politiska,religiösa, fackliga, vetenskapliga och kulturella angelägenheter.Forskningsrådsnämnden utgav i serien Källa ett häfte med rubrikenMakten över opinionen (Källa 23). I en av uppsatserna i häftet konstateradesatt samhällsforskningen ännu inte har någon bestämd uppfattning om effekternaav opinionsundersökningar i den politiska processen. I en annan uppsatshänvisades till de relativt likartade riktlinjer för opinionsjournalistik, somutvecklats i , och , och som för del formulerats avESOMAR (Society for Opinion and ) iInternational Code of Practice for the Publication of Public Opinion Research.Vidare nämndes fransk lagstiftning mot publicering av opinionsundersökningarinför val, och en redogörelse lämnades för de slutsatser som enutredningskommitté under lämnat . Kommittén ansåg attskärpta kontroller varken var önskvärda eller nödvändiga. Inte heller var detenligt kommittén nödvändigt eller värdefullt att eftersträva internationelltharmoniserad lagstiftning, men undersökningsinstituten borde efterleva lämpligaetiska riktlinjer och medlemsstaterna använda sitt inflytande för att försäkrasig om att undersökningsinstituten tillämpade någon form av självreglering.Utskottets bedömningDen utredning som föreslås i motion 1992/93:K802 skulle ha till uppgift bl.a.att föreslå sådana begränsningar i fråga om genomförande och publicering avopinionsundersökningar som är förenliga med grundlagen. Utskottet kan inte sehur sådana begränsningar skulle kunna åstadkommas utan att komma i konflikt medgrundlagsreglerna om informations- och yttrandefriheten. beträffande ändring i regeringsformenatt med anledning av proposition 1993/94:115 och motion1992/93:K218 yrkande 2 och med avslag på motionerna 1993/94:K16, 1993/94:K17,1992/93:K218 yrkande 3 och 1992/93:K321 i denna del som vilande antar det avutskottet i bilaga 2 framlagda förslaget till lag om ändring i regeringsformen,res. 1 (nyd)2. beträffande ändring i kommunallagen m.m.att med anledning av propositionen antardels det av utskottet i bilaga 2 framlagda förslaget till lagom ändring i kommunallagen (1991:900),dels det av utskottet i bilaga 2 framlagda förslaget till lagom ändring i kommunalförbundslagen (1985:894),3. beträffande övergång till republikatt avslår motion 1993/94:K209,men. (v) - delvis4. beträffande statschefens religionstillhörighetatt avslår motionerna 1992/93:K209 i denna del och1993/94:K617 yrkande 2,5. beträffande vissa skyldigheter för tronföljaren m.fl.att avslår motion 1992/93:K209 i denna del,6. beträffande val i kyrkliga församlingaratt avslår motionerna 1992/93:K705 och 1993/94:A815yrkande 56,7. beträffande skilda valdagar m.m.att avslår motion 1992/93:K218 yrkandena 5 och 6,8. beträffande sambandet mellan mandat och partiatt avslår motionerna 1992/93:K215 och 1992/93:K220,res. 2 (nyd)9. beträffande antalet ledamöter i riksdagenatt avslår motionerna 1992/93:K201, 1992/93:K204,1992/93:K321 i denna del och 1993/94:K203,10. beträffande sänkning av rösträttsåldernatt avslår motion 1993/94:K705,11. beträffande slopat krav på medborgarskap för rösträttatt avslår motionerna 1992/93:K207 yrkande 4,1992/93:Ju618 yrkande 10, 1993/94:K210 yrkande 3 och 1993/94:Sf616 yrkande 8,men. (v) - delvis12. beträffande rösträtt för nordiska medborgareatt avslår motion 1992/93:K216,13. beträffande folkomröstningsinstitutetatt med bifall till motion 1992/93:K208 och medanledning av motionerna 1992/93:K207 yrkande 10 och 1993/94:K210 yrkande 2 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört,res. 3 (s)14. beträffande grundlagsutredningatt avslår motionerna 1992/93:K218 yrkande 1 och1992/93:K222 yrkande 1,res. 4 (nyd)15. beträffande politiska resurser m.m.att avslår motionerna 1992/93:K207 yrkandena 1 och 2 och1993/94:K210 yrkande 1,men. (v) - delvis16. beträffande förtroendet för politikeratt avslår motion 1993/94:K807,17. beträffande finansbemyndigandeatt avslår motion 1992/93:K219,18. beträffande Riksbankenatt avslår motion 1992/93:K211,19. beträffande Utrikesnämndenatt avslår motion 1992/93:K222 yrkande 3,res. 5 (nyd)20. beträffande opinionsundersökningaratt avslår motion 1992/93:K802.Stockholm den 28 april 1994På vägnarThage G PetersonI beslutet har deltagit: (), (), BirgerHagård (m), (), (), (),(), (), (), (),(), (), (), vonder Esch (m) och (nyd).Från , som inte företräds av någon ordinarie ledamot iutskottet, har suppleanten () närvarit vid den slutligabehandlingen av ärendet. Ändring i regeringsformen (mom. 1)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 18 börjar med "Medregeringens" och slutar med "denna del." bort ha följande lydelse:Regeringens förslag bygger på partival med inslag av personröstning.Utskottet anser detta vara fel väg. till bör i stället grundas påpersonval där den kandiderande personen kan, men inte måste, tillhöra ettparti. Som framhålls i motion 1993/94:K17 skulle personval vitaliserademokratin och motverka fastlåsningar i åsikter och handlingsstrategier inompartierna. Ett personvalssystem av finsk eller rysk modell vore enligtutskottets mening att föredra. Detta förhindras genom att en sådan bestämmelsesom regeringen föreslår införs i 3 kap. 1 § regeringsformen. Utskottet anserdärför att regeringens förslag i denna del bör avslås.dels att moment 1 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse:1. beträffande ändring i regeringsformenatt med anledning av motionerna 1992/93:K218 yrkande 2,1992/93:K321 i denna del och 1993/94:K17 och med avslag på motionerna1993/94:K16 och 1992/93:K218 yrkande 3dels avslår det i proposition 1993/94:115 framlagda förslagettill lag om ändring i regeringsformen såvitt avser 3 kap. 1 §,dels som vilande antar det i propositionen framlagda förslagettill lag om ändring i regeringsformen i övrigt,2. Sambandet mellan mandat och parti (mom. 8)(nyd) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 19 börjar med"Utskottet vidhåller" och på slutar med "och 1992/93:K220." bort ha följandelydelse:Som framhålls i motion 1992/93:K220 utses för varje mandat som ett partierhåller en riksdagsledamot och en ersättare för ledamoten. Enligt utskottetsuppfattning förutsätter väljarna med nuvarande valsystem att den som väljs förett visst parti skall fullgöra det uppdrag som han eller hon har åtagit sig ochinte lämna partiet. Möjligheten för ledamöter att stanna kvar i utanatt representera det parti som han eller hon har valts för är ägnad att rubbatilltron till det politiska systemet, den representativa demokratin och dessfunktioner. Gällande regler i detta hänseende bör därför ändras.Det anförda bör som sin mening ge regeringen till känna, ochregeringen bör vidta de åtgärder som tillkännagivandet ger anledning till.dels att moment 8 i utskottets hemställan bort ha följande lydelse:8. beträffande sambandet mellan mandat och partiatt med bifall till motion 1992/93:K220 och medanledning av motion 1992/93:K215 som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört,3. (mom. 13), , , ,, och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 26 börjar med "Såsomanförs" och slutar med "till känna." bort ha följande lydelse:Den representativa demokratins principer är grundläggande för det svenskastatsskicket. De regler som gäller för folkomröstning i den svenskaförfattningen har utvecklats med utgångspunkt från dessa principer.Ett vidgat bruk av folkomröstningar och ett införande av beslutandefolkomröstningar kommer att allvarligt försvaga det parlamentariskastyrelseskicket och motverka strävandena att stärka ställning. Ensådan utveckling är inte önskvärd.Ändringar i regelverket för folkomröstningsinstitutet måste därför ske medstor varsamhet och utan att de grundläggande principerna för detparlamentariska styrelseskicket går förlorade.Så sent som /har ett flertal frågor som rör detsvenska statsskicket diskuterats och beretts av de politiska partierna iriksdagen.