bet · GH01SfU24 · 1994-05-31 00:00:00 — betalar den som har en årsinkomstpå ingen skatt. En hundralapp extra i denna situationmedför egenavgifter på , och innehållet i plånbokenminskar med . Men med stigande egenavgifter ökarmarginaleffekterna. medför den extra hundralappen attinnehållet i plånboken minskar med . medförden extra 100-lappen en ren förlust på , och ominkomsten i exemplet ökar med får man behålla mindreän . -- Att marginaleffekterna i botten blir alltför högagäller inte endast i extremfall utan i ett brett inkomstskikt.Sverige kommer genom den förda regeringspolitiken att få ettskatte- och avgiftssystem där marginaleffekterna sjunker vidhöga inkomster. kommer på bara att ha gått frånett system med stark progressivitet till ett system medregressiva marginaleffekter. De regressiva inslagen förstärksdessutom som ovan påtalats av att egenavgifterna är avdragsgillavid beskattningen.Avdragsrätten gör att höjningen på genom egenavgifterreduceras med för inkomster under brytpunkten, och förinkomster över brytpunkten blir reduceringen . Höjningenav marginaleffekten blir i normalfallet för inkomsterunder brytpunkten, medan höjningen begränsas till överbrytpunkten. För inkomster över 7,5 basbelopp ca 250 000 krblir det ingen höjning av marginaleffekten.Resultatet för heltidsarbetande skulle bli en trappa medregressiva inslag, där marginaleffekten blir för inkomsterunder brytpunkten (ca ), marginaleffekt överbrytpunkten, och marginaleffekten faller sedan till förinkomster över 7,5 basbelopp, allt beräknat vid en kommunalskattpå 31 kr.Sådana marginaleffekter skulle leda till oacceptablafördelningspolitiska skevheter, och stora påfrestningar när detgäller medborgarnas acceptans för skattesystemet. Det äranmärkningsvärt att skatteutskottet i sitt yttrande tillsocialförsäkringsutskottet inte för ett utförligare resonemangangående dessa frågor.Vänsterpartiet kan inte acceptera en politik med dennainnebörd. De egenavgifter som regeringen föreslår är en del iett ideologiskt systemskifte. Genom dessa avgifter försvagas denkollektiva tanke som skattesystemet ytterst bygger på.Ett av skälen bakom regeringens förslag är att man skall görakostnaderna för pensioneringen tydligare. Den information somman i fortsättningen skulle få om dessa kostnader genom deföreslagna egenavgifterna blir dock helt missvisande redan avdet skälet att arbetsgivarna fortfarande skall stå för en del avfinansieringen. Därtill kommer att de föreslagna avgifterna intetill någon del bidrar till kostnaderna för att administrerasystemet. Som framhållits vid remissbehandlingen kommer dessakostnader att öka väsentligt med regeringens förslag.Kostnadsbilden blir alltså felaktig, och de enskildaförsäkringsformerna kommer oförskyllt i en ännu mer ofördelaktigdager än . Enligt uppfattning bör man kunnabelysa kostnadsfrågorna på ett lämpligare och mer allsidigtsätt.Den nuvarande folkpensionen och pensionstillskottet omvandlasenligt regeringens förslag till en garantipension. hardet kommunala bostadstillägget permanentats. Närmare 30 000pensionärer ligger i närheten eller under försocialt ekonomiskt bistånd, och ca 500 000 pensionärer har detekonomiskt svårt på grund av höga hyror, ökande kommunalaavgifter och dyrare sjukvård. Regeringen har inte försökt attlösa dessa problem.Vänsterpartiet anser att nivån för garantipension bör höjas.Vidare bör garantipensionen avtrappas inte bara motavtalspensioner och pensioner från utlandet, som regeringenföreslår, utan även mot individuella pensionsförsäkringar ochandra inkomster av förmögenheter. Konsekvenserna bör inte bliatt den som har hög förmögenhet skall kunna få garantipension.Avtrappningsreglerna för garantipension är alltså en av demånga frågor som bör övervägas ytterligare. villVänsterpartiet framhålla att de nuvarande reglerna omfolkpension och särskilt grundavdrag för pensionärer utformatspå ett sätt som innebär att man begränsar de ekonomiskasvårigheterna för dem som saknar ATP eller som endast har lågATP. Det särskilda avdraget får denna effekt i ett brett skiktupp till en nivå som ligger för ensam pensionäroch för två makar. Avtrappningsreglerna förgarantipensionen bör enligt vår uppfattning utformas så attekonomiskt svaga grupper inte får försämringar. Konsekvensernahar inte belysts i propositionen, och dessa frågor böruppmärksammas noga.Som framhålls i motion Sf52 medför den omläggning som föreslåsi propositionen administrativa problem av många slag. Enligt våruppfattning är det nödvändigt att utforma pensionssystemet såenkelt som möjligt inte bara från administrativ synpunkt utanockså för att den enskilde skall kunna bedöma de ekonomiskakonsekvenserna.Vänsterpartiet avstyrker propositionen och tillstyrker motionSf52.Lagutskottets yttrande1993/94:LU5yBilaga 3Riktlinjer för vissa ändringar i äktenskapsbalkensbodelningsreglerTill socialförsäkringsutskottetSocialförsäkringsutskottet har beslutat attbereda bl.a. lagutskottet tillfälle att avge yttrande överproposition 1993/94:250, Reformering av det allmännapensionssystemet, jämte eventuella motioner såvitt propositionenoch motionerna rör lagutskottets beredningsområde.I propositionen föreslår regeringen att godkännervissa riktlinjer som bör vara vägledande för ett reformeratålderspensionssystem. Förslagen baseras påPensionsarbetsgruppens betänkande, (SOU 1994:20), Reformeratpensionssystem. I den föreslagna reformen ingår ett särskiltsystem som innebär att intjänad pensionsrätt skall kunna delasmellan makar. Sålunda skall makar, födda eller senare, ienlighet med Pensionsarbetsgruppens förslag kunna delapensionsrättigheter som tjänas in inom det reformeradepensionssystemet. Delningen skall vara frivillig och skefortlöpande, år för år, för äktenskapets bestånd. Deålderspensionsrättigheter som två makar intjänat i detreformerade pensionssystemet läggs samman och delas på såsätt att vardera maken som pensionsrätt för året tillgodoförs iprincip hälften. Anmälan om delning skall enligt förslaget görasgemensamt av makarna och får till följd att delning börjar attäga rum därefter. Anmälan om utträde kan görasensidigt av någon av makarna. Delningen upphör också omäktenskapet upplöses.Utöver vad Pensionsarbetsgruppen föreslagit innebärregeringens förslag att också makar som är födda under åren1935--1953 bör få dela pensionsrättigheter intjänade inom detreformerade pensionssystemet.I propositionen hänvisar regeringen till tidigare framfördkritik mot att likadelning mellan makar av den ATP-rätt detjänat in under äktenskapet inte kunnat delats. Kritiken har ihuvudsak gått ut på att kvinnor missgynnats av nuvarande regler.I sådana fall där kvinnan tagit det huvudsakliga ansvaret förbarnen och hemmet har hon generellt sett, vid t.ex. enskilsmässa efter ett långvarigt äktenskap, haft små möjligheteratt bättra på sitt eget pensionsskydd.Regeringens förslag innebär att enbart pensionsrättigheterinom det allmänna reformerade pensionssystemet skall kunna bliföremål för en renodlad delning mellan makar. De principiellasynpunkter som ligger bakom förslaget om att pensionsrätt skallkunna delas mellan makar bör dock, enligt regeringens mening,delvis överföras också på andra former av pensionsrättigheter.Mot denna bakgrund föreslår regeringen vissa riktlinjer för ettsärskilt utredningsarbete rörande ändringar i äktenskapsbalkensregler om bodelning (avsnitt 7.2). Arbetet skall syfta till nyaregler som innebär att rätt till pension på grund av frivilligaindividuella pensionsförsäkringar och medel på pensionssparkontoenligt lagen (1993:931) om individuellt pensionssparande, tillskillnad från vad som gäller , regelmässigt skall ingå ibodelningen efter äktenskapsskillnad. Övriga former avpensionsrättigheter, dvs. inom avtalspensioneringarna och såvittgäller ATP enligt nuvarande regler, bör enligt propositionenjämkningsvis kunna beaktas vid en bodelning efteräktenskapsskillnad, om det med hänsyn till makarnas förhållandeni det enskilda fallet är uppenbart oskäligt att undanta dem frånbodelningen.Lagutskottet har beslutat att avge yttrande i ärendet såvittavser ovan redovisade förslag beträffande äktenskapsbalkensbodelningsregler. Någon motion i den delen har inte väckts.Lagutskottet får anföra följande.Äktenskapsbalken utgår från att makar kan ha två slag avtillgångar, giftorättsgods och enskild egendom. Enligt 7 kap.1 § är en makes egendom giftorättsgods i den mån den inte ärenskild egendom. I vilka fall en makes egendom kan vara enskildanges i 7 kap. 2 §. Främst märks det fallet att makarna genomäktenskapsförord bestämt att viss egendom skall vara enskild.Vidare anges i lagrummet att egendom kan vara enskild om en makehar fått den i gåva från någon annan än den andra maken medvillkoret att egendomen skall vara mottagarens enskilda.Detsamma gäller i fråga om egendom som under sådana villkortillfaller en make genom arv eller testamente. kan ävenegendom som en make förvärvar genom förmånstagareförordnande vidlivförsäkring, olycksfallsförsäkring eller sjukförsäkring, somtecknats av någon annan än den andra maken vara enskild omförsäkringstagaren föreskrivit det. Frågan vilken karaktäregendomen eller tillgången har får betydelse vid bodelningmellan makar.Bodelning skall göras inte bara då äktenskapet upplöses genomäktenskapsskillnad utan även vid den ena makens död. Makarna harockså möjlighet att -- om de är överens om det -- göra bodelningutan samband med äktenskapets upplösning. Giftorättsgods skallsom huvudregel ingå i bodelningen, medan enskild egendom iprincip inte skall göra det. bygger påprincipen att makarnas giftorättsgods vid bodelningen skalldelas lika mellan dem sedan vardera maken erhållit täckning försina skulder.Enligt 10 kap. 3 § har vardera maken rättatt undanta viss egendom eller rättighet från bodelningen trotsatt egendomen eller rättigheten utgör giftorättsgods. Ilagrummets första stycke föreskrivs att rättigheter som inte kanöverlåtas eller som i annat fall är av personlig art inte skallingå i bodelning om det skulle strida mot vad som gäller förrättigheten. Därav följer att rätten till pension från denallmänna försäkringen skall hållas utanför bodelningen. Detsammatorde gälla en anställds rätt enligt en pensionsförsäkring somarbetsgivaren tecknat. Av andra stycket i paragrafen följer attockså rätt till pension på grund av en privat försäkring somnågon av makarna äger skall undantas. En förutsättning är dockatt utfallande belopp skall beskattas som inkomst och attförsäkringen gäller rätt till ålderspension ellerinvalidpension, eller efterlevandepension i fall då rätt tillutbetalning av pension föreligger vid bodelningen. Rätt tillpension som tillkommer någon av makarna på grund avpensionssparavtal enligt lagen (1993:931) om individuelltpensionssparande, som trädde i kraft , skallinte heller ingå i bodelning.De angivna slagen av pensionsrättigheter på grund av en privatförsäkring eller ett pensionssparavtal skall dock, enligt 10kap. 3 § fjärde stycket , helt eller delvisingå i bodelningen om det med hänsyn till äktenskapets längd,makarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigtskulle vara oskäligt att undanta pensionsrätten från bodelning.I förarbetena uttalades att jämkningsbestämmelsen får ses som enundantagsregel och därför bör tolkas restriktivt (prop.1989/90:30, bet. Pensionsrättigheterna kan också enligt10 kap. 4 § första stycket ingå i bodelningen om makarna äröverens om detta.Enligt 11 kap. 4 § har make rätt tillkompensation vid bodelning för det fall den andra maken inför enförestående äktenskapsskillnad gjort vederlagsfriatransaktioner. Bestämmelsen innebär att resultatet avbodelningen skall korrigeras om den ena maken föreansökan om äktenskapsskillnad genom gåva avhänt siggiftorättsgods i inte obetydlig omfattning eller använt sittgiftorättsgods till att öka värdet av sin enskilda egendom.Detsamma gäller när giftorättsgodset använts till att öka värdetav en sådan pensionsförsäkring som enligt 10 kap. 3 §äktenskapsbalken inte skall ingå i bodelningen. Korrigeringenskall göras så att man vid bodelningen beräknar den andra makensandel i boet som om det aktuella giftorättsgodset alltjämt hadefunnits kvar.Sedan den egendom som inte skall ingå i bodelningen frånskiltsoch korrigering gjorts för skuldtäckning och för dispositioner,som någon av makarna gjort från ansökan omäktenskapsskillnad, skall som huvudprincip makarnas samladegiftorättsgods delas lika mellan dem. Denna princip kanemellertid frångås i vissa situationer då ett striktfasthållande vid en likadelningsregel skulle leda till ettoskäligt resultat. Sålunda stadgas i 12 kap. 1 §äktenskapsbalken att vid bodelning som förrättas under makarnaslivstid ena maken av sitt giftorättsgods kan få behålla mer änsin andel av sitt giftorättsgods om en likadelning skulle varaoskälig med hänsyn till äktenskapets längd men även tillmakarnas ekonomiska förhållanden och omständigheterna i övrigt.I har vidare införts en särskild regel omjämkning av äktenskapsförord.Före ikraftträdande varhuvudregeln att privata pensionsförsäkringar ingick ibodelningen medan flertalet andra pensionsförmåner i enlighetmed vad som också nu gäller enligt 10 kap. 3 § första stycketäktenskapsbalken hölls utanför. Under förarbetena tilläktenskapsbalken framhöll departementschefen (se prop.1986/87:1, s. 162) att det stora flertalet människor har sinpensionering ordnad på det sättet att förmånen inte ingår i enbodelning. Till försvar för att pensionen på grund avpensionsförsäkring enligt då gällande regler däremot ingick ibodelningen brukade, enligt departementschefen, anföras attbetalningen av försäkringspremierna i realiteten belastar bäggemakarnas ekonomi och därför får anses utgöra resultatet av derasgemensamma uppoffringar. Det hade också framhållits attpensionsförsäkringarna ofta innefattade mycket stora ekonomiskatillgångar. Skatteaspekter och andra hänsyn hade medverkat tillatt pensionsförsäkringar ofta hade karaktär av kapitalplacering.Emellertid hade enligt departementschefen också kritik riktatsmot att pensionsförsäkringarna inte följde samma regler somannan pension. Kritiken mot att dessa försäkringar omfattades avbodelning efter äktenskapsskillnad framträdde med särskildstyrka i det fallet att den andra maken hade rätt till pensionvars värde inte ingick i bodelningen. I anslutning till dettauttalande erinrade departementschefen om attpensionsförsäkringar i kommunalskattelagens bemärkelse numera ärinskränkta till sådana försäkringar som tillgodoserpensioneringsbehov. Vid inkomstbeskattningen tillåts inte helleravdrag för högre än som anses behövliga för attförsäkringstagaren skall erhålla en normal pension.Försäkringstagaren saknar vidare -- med vissa i sammanhangetbetydelselösa undantag -- möjligheter att disponera över detförmögenhetsvärde som försäkringen representerar. Med hänsyntill anförda förhållanden ansåg departementschefen att det inteborde göras någon skillnad vid bodelning mellan vanlig pensionoch pensionsförmåner från pensionsförsäkring.Efter ikraftträdande har utskottet vid fleratillfällen behandlat motioner med yrkanden om ändring avpensionsförsäkringars ställning i bodelningshänseende. Utskottethar därvid funnit att de skäl som åberopats till stöd förnuvarande ordning alltjämt äger giltighet. Vidare har utskottetpekat på den fördel som bestämmelsen i 10 kap. 3 §äktenskapsbalken ger den efterlevande maken vid bodelning medanledning av den ena makens död. Enligt tidigare gällandeordning kunde den efterlevande maken tvingas att från sin andelav giftorättsgodset utge kompensation till den avlidne makensbröstarvingar för värdet av den pensionsrätt som tillkom henneenligt en försäkring, och detta gällde både i fall då hon självtecknat försäkringen och i fall då hon insatts som förmånstagaretill makens försäkring (se bl.a. bet. 1989/90:LU11).Utskottet har också vid ett antal tillfällenbehandlat motioner vari anförts att makarnas totalapensionsskydd bör beaktas vid bodelning. Utskottet har därvidpekat bl.a. på att rätten till egen pension eller avtalspensionär en sådan rättighet som i regel inte kan överlåtas och att dendärför i likhet med andra sådana rättigheter -- enligt vad somlänge gällt inom äktenskapsrätten -- undantas från bodelning. Enförändring i detta avseende skulle, enligt vad utskottet anfört,innebära att man frångår en grundläggande princip på området (sebet. 1989/90:LU11). När spörsmålet behandlades senast nu i vårhänvisade utskottet till de överväganden som då pågick inomregeringskansliet med anledning av Pensionsarbetsgruppensbetänkande (bet. 1993/94:LU19).I propositionen föreslås att en särskild utredare skall få iuppdrag att utarbeta förslag till ändringar i äktenskapsbalkensom innebär att rätt till pension på grund av frivilligaindividuella pensionsförsäkringar och medel på pensionssparkontoenligt lagen om individuellt pensionssparande regelmässigt skallingå i bodelningen efter äktenskapsskillnad. Arbetet skallbedrivas med sikte på att ett ikraftträdande kan ske den 1januari 1996.Vidare framhålls i propositionen att syftet med den ändringsom gjordes i bodelningsreglerna vid tillkomsten aväktenskapsbalken var att åstadkomma likformighet med andraformer av pension, nämligen folk- och tilläggspension samtavtalspension. När nu reglerna för den allmänna pensioneringenkommer att ändras och delning kommer att medges av pensionsrättintjänad inom det reformerade ålderspensionssystemet föreligger,enligt regeringens mening, inte längre detta skäl att hållafrivilliga, individuella pensionsförsäkringar utanförbodelningen. Tvärtom anser regeringen att det finns anledningatt ompröva det tidigare riksdagsbeslutet ompensionsförsäkringars behandling vid bodelning just för attåstadkomma en fortsatt parallellitet olika pensionsformeremellan. Samma synsätt bör anläggas på det individuellapensionssparandet. Utredningsarbetet bör syfta till att utarbetaett system som innebär att frivilliga, individuellapensionsförsäkringar och medel på pensionssparkontofortsättningsvis skall ingå i bodelningen efteräktenskapsskillnad, i huvudsak enligt de regler förpensionsförsäkringar som gällde före år 1988.När det gäller övriga former av pensionsrättigheter bör,enligt vad som anförs i propositionen, utarbetas förslag ochtekniska lösningar som innebär att de framöver skall kunna tas ibeaktande vid en bodelning -- inte regelmässigt men i speciellasituationer -- nämligen om det med hänsyn till makarnasförhållanden i det enskilda fallet är uppenbart oskäligt attundanta dem från bodelningen. En sådan ordning skulle alltsåkunna gälla beträffande pensionsrättigheter inom dethittillsvarande allmänna pensionssystemet och inomavtalspensioneringarna. Den skulle även kunna ta sikte på detreformerade pensionssystemet för situationer där makarna intehar använt sig av delningssystemet. Utgångspunkten bör härvid,enligt regeringens mening, vara att pensionsrättigheter endast iundantagsfall skall kunna beaktas vid en bodelning mot en avmakarnas vilja. Detta skall kunna ske bara när fördelningen avmakarnas resp. pensionsskydd sammantaget framstår som orimligt,bl.a. i relation till makarnas förhållanden under äktenskapetoch de framtida möjligheterna att påverka skyddet. Även fråganom hur pensionsrättigheterna skall kunna påverka bodelningenbör, enligt regeringens mening, penetreras närmare. I principbör pensionsrättigheterna inverka endast på fördelningen avannan egendom i stort, och pensionsrättigheterna som sådana böralltså inte föras över från en make till en annan.Mot bakgrund av de förslag som läggs fram om ett system fördelning av intjänad pensionsrätt anser utskottet att det ärmotiverat att en ändring av bodelningsreglerövervägs. Från lagutskottets utgångspunkter finns ingaerinringar mot att det av regeringen förordade utredningsarbetetkommer till stånd och bedrivs med den inriktning som angetts ipropositionen. En översyn av bodelningsreglerförutsätter dock att förslaget om möjlighet till delning avmakars pensionsrätt kommer till stånd.I övrigt vill utskottet framhålla att de frågor som utredarenkommer att ställas inför i många fall kan bli lagteknisktsvårlösta, inte minst när det gäller sådana situationer därmakarna inte har använt sig av delningssystemet. Eftersomdelningen av pensionsrätt mellan makar i det reformeradeålderspensionssystemet förutsätts vara frivillig uppkommerfrågan vilken betydelse i bodelningshänseende som skall läggasvid att någon delning inte kommit till stånd. En annan fråga somkräver särskilda överväganden gäller hur pensionsrättigheternaskall värderas vid en bodelning.Som framgått av redovisningen ovan är de nuvarande reglerna iäktenskapsbalken ganska komplicerade. Enligt utskottets meningär det angeläget att framlagda förslag såvitt gälleräktenskapsbalken inte leder till att regelsystemet ytterligarekompliceras.De lagtekniska svårigheterna skall emellertid inte överdrivas,och utskottet ser från sina utgångspunkter sammanfattningsvisinga hinder mot att man går vidare med förslaget.Stockholm den 24 maj 1994På lagutskottets vägnarHolger GustafssonI beslutet har deltagit: (), PerStenmarck (m), (), (),(), (), (), BertilPersson (m), (), (nyd), HansStenberg (s), (), (), Per ErikGranström (s) och ().Utrikesutskottets yttrande1993/94:UU6yBilaga 4UD-makars socialförsäkringsvillkorTill har genom beslut (protokoll 1993/94:13) berett utrikesutskottet tillfälle attyttra sig över motion 1993/94:Sf202 av () omUD-makars socialförsäkringsvillkor.UtskottetUtskottet anser att motion 1993/94:Sf202 (fp) ger en i alltväsentligt korrekt bild av situationen för medföljande tilltjänstemän i utrikesförvaltningen. UD-makarna är en gruppbestående av omkring 600 personer, inbegripet makor, makar ochsamboende till UD-tjänstemän. Inom ramen för en livslångUD-karriär är det vanligt att tjänstemän fullgör två tredjedelareller omkring av sin tjänstgöring utomlands. Av UD-makarnaär drygt hälften medföljande utomlands.UD-tjänstens karaktär med förflyttningsplikt innebärotvivelaktigt särskilda påfrestningar för familjen. För denmedföljande UD-maken är, som anförs i motionen, möjligheternatill kontinuerlig yrkesutövning utomlands utomordentligt små.Den medföljande blir som regel ekonomiskt beroende avUD-tjänstemannen och förlorar möjligheten att intjänapensionspoäng. Som framhålls i motionen (Sf202 (fp)) drabbasmedföljande särskilt hårt vid eventuell skilsmässa eller makesdödsfall. Vid utlandsstationering förlorar den medföljande --vare sig han/hon har förvärvsarbetat eller ej -- rätten att varaanmäld till arbetsförmedlingen som arbetssökande. I avsaknad avförvärvsarbete i utlandet kan UD-maken ej heller erhållaarbetslöshetsersättning vid hemkomsten.Utskottet har uppmärksammatUD-makarnas situation. I betänkande 1989/90:UU14 underströksbl.a. följande:Enligt utskottets mening måste utrikesförvaltningen gesmöjlighet att sörja för att dess anställda och medföljande makarfår acceptabla ekonomiska villkor, utomlands och hemma. Dettakan ske på olika sätt. I första hand genom förbättrademöjligheter till yrkesarbete för den medföljande eller genomekonomisk kompensation för utebliven inkomst samt förbättradepensionsförmåner.Därtill kommer att den medföljandes, dvs. i de flesta fallhustruns, roll har undervärderats. Både genom egetyrkesarbete och genom stödfunktion till den utsände spelar denmedföljande en viktig roll för utrikesförvaltningen.Utskottet vidhåller dessa synpunkter.I motionen (Sf202 (fp)) redovisas några av de åtgärder somvidtagits för att ge medföljande UD-makar rimligare villkor,bl.a. inrättande av den s.k. MAK-pensionen och den år 1991inrättade tjänsten vid UD:s administrativa avdelning förtillvaratagande av UD-makarnas intressen. Utskottet välkomnardessa åtgärder, vilka kan underlätta för UD-familjer att varatillsammans vid längre perioder av utlandsstationering.Utskottet vill framhålla att detta är angeläget inte endast urpersonalpolitisk synvinkel. Det är också av allmänpolitisktintresse att utomlands kan företrädas av ett brett ochrepresentativt urval av tjänstemän.