bet · GH01LU21 · 1994-03-29 00:00:00 — Enligtvad som anförs i budgetpropositionen (bil. 14 s. 62) kommerSverige med största sannolikhet, genom ett tillägg tillEES-avtalet, att förpliktas införa också EG:smiljömärkningssystem. Inom övervägs förnärvarande på vilket sätt EG:s system skall införas i Sverige.Också frågan om de framtida formerna för handhavandet av dennordiska miljömärkningen övervägs. Regeringens avtal med SIS harsagts upp med verkan från för att möjliggöranödvändiga anpassningar till EG:s miljömärkningssystem.Utskottet utgår från att någon form av utvärdering avmiljömärkningssystemet kommer till stånd inom ramen för dettaarbete och att regeringen i lämpligt sammanhang redovisarresultaten till riksdagen.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaJo659 yrkande 4 och Jo694 yrkande 33.Eva () framhåller i motion L712 attNaturvårdsverket bör få i uppdrag att ge förslag till hurmiljömärkningen skall kunna göras enhetligare och meröverskådlig. Enligt motionären är den uppsjö av olikamiljömärkningssystem som finns förvirrande förkonsumenterna.Den fråga som tas upp i motionen har varit föremål förbehandling av . I sitt betänkandekonstaterar kommittén att det förekommer ett stort antalmiljösymboler på marknaden som i varierande grad beaktarprodukternas funktion och effekter på miljön. För att marknadenskall fungera effektivt är det enligt kommittén viktigt attkonsumenterna har god kännedom om vad miljösymbolerna står för.Efter hand som antalet symboler ökar finns det en risk för attkonsumenterna får allt svårare att överblicka marknaden.Kommittén föreslår mot den bakgrunden att den nyakonsumentmyndigheten skall få i uppdrag att fortlöpande följautvecklingen på området genom bl.a. jämförande analyser avmiljömärkta produkter och bedömning av olika former avmiljömärkning. Vidare bör konsumentmyndigheten enligt kommitténmedverka till att förbättra informationen på området.I sammanhanget vill utskottet också erinra om attkonsumentombudsmännen i de nordiska länderna utarbetatkriterier för bedömningen av miljöargument i marknadsföringen.I avvaktan på regeringens ställningstaganden till kommitténsförslag avstyrker utskottet bifall till motion L712.I motion L713 anför () att det är svårtatt hitta miljövänliga leksaker till barn. Många leksaker ärdessutom av undermålig kvalitet och måste kastas tämligenomgående. Enligt motionärens mening bör regeringen se till attlämplig statlig myndighet samlar leksaksbranschen tillöverläggningar i syfte att få fram miljömärkta och miljövänligaleksaker. I motionen yrkas att skall ge regeringendetta till känna.I ärendet finns inte något närmare underlag för att utskottetskall kunna bedöma behovet av sådana åtgärder som motionärenvill ha till stånd. Utskottet utgår från att KOV inom ramen förverkets instruktion (1988:61) och tillgängliga resurser följerutvecklingen på området och vidtar de åtgärder som kan befinnaserforderliga. Något initiativ i saken från sida kaninte anses påkallat. Med det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion L713.2.7 Konsumentpolitiskt samarbete mellan EG och EFTAInom utövas ett direkt konsumentinflytandeav ett särskilt rådgivande konsumentråd, the . är en av flera hundrakommittéer som är rådgivande till kommissionen. Rådet kankonsulteras av kommissionen i alla frågor som rör skyddet avkonsumenternas intressen. I praktiken torde det fungera så attrådet yttrar sig på kommissionens begäran. bestårav 16 representanter från fyra europeiskasamarbetsorganisationer på konsumentområdet och 17 nationellakonsumentorganisationer, som bl.a. företräder handikappintressenoch regionala intressen, samt en expert på jämförandeprovningar. Medlemmarna utses av kommissionen som också fungerarsom sammankallande. Också inom EFTA finns en rådgivandekonsumentkommitté, EFTA Consumer Consultative Committee.Kommittén började sitt arbete . I kommittén ingår tremedlemmar och tre suppleanter från varje EFTA-land. Under år1993 inleddes ett informellt samarbete mellan EG:s konsumentrådoch EFTA:s konsumentkommitté.I motion L608 anför m.fl. (s) att EES-avtaletinte garanterar något direkt inflytande över den framtidautvecklingen av EG:s konsumentpolitik som enligt avtalethar förbundit sig att överföra till svensk lagstiftning.Konsultationer med de EES-länders regeringar som inte ärmedlemmar i förutses dock i avtalet. Motionärerna anser attdet är viktigt att det kommer till stånd ett formellt samarbetemellan och konsumentkommitté. Dennamöjlighet finns inte inskriven i varför det,enligt motionärernas mening, behövs ett tillägg i avtalet. Imotionen yrkas att skall begära att regeringen läggerfram ett förslag därom i (yrkande 3).Utskottet konstaterar att också detta motionsspörsmålbehandlats av . I sitt betänkandeanför kommittén att följden av närmandet till EG blir att detkonsumentpolitiska arbetet delvis flyttas ut i . Samrådkommer att bli nödvändigt när det gäller marknadskontroll ochmarknadsövervakning för att förverkliga det fria flödet av varoroch tjänster. Det internationella samarbetet vad avserstandardisering kommer fortsatt att spela en stor roll anserkommittén. När det gäller samarbete om det gemensammaregelsystemets utformning konstaterar kommittén attsamrådsformerna inom EES ännu inte tagit form. Det är därförsvårt att överblicka behovet av insatser inom detta område.Kommittén påpekar emellertid, helt i linje med vad sommotionärerna är inne på, att behöver kompletterasför att garantera möjligheterna till kontakt och samarbetemellan och . Kommitténföreslår därför ett tillägg till i enlighet härmed.Enligt utskottets mening finns det mot denna bakgrund inteanledning för att ta något särskilt initiativ ifrågan. Utskottet utgår från att saken kommer att behandlas avregeringen inom den pågående konsumentpolitiska översynen ochavstyrker därför bifall till motion L608 yrkande 3.3 Lagstiftningsfrågor3.1 Diskriminerande reklamIngbritt Irhammar och (båda c) anför i motionL701 att det behövs lagstiftning mot reklam som försätterkvinnor i kränkande och nedvärderande situationer. Med enlagstiftning skulle markeras att diskriminerande och kränkandereklam är oacceptabelt. I motionen yrkas tillkännagivande om vadsålunda anförts.Också m.fl. (v) anser att det är dags att i lagförbjuda reklam som är könsdiskriminerande eller uppmuntrar tillhälsofarligt beteende. I motion So492 yrkas att hosregeringen skall begära ett lagförslag i enlighet med detanförda (yrkande 3). Vidare vill motionärerna att riksdagenskall begära att regeringen ger en lämplig myndighet i uppdragatt genomföra en översyn av den verksamhet som bedrivs avNäringslivets etiska råd mot könsdiskriminerande reklam () isyfte att öka rådets effektivitet (yrkande 2).Enligt vad som framgår av budgetpropositionen (bil. 14 s. 18)utreds inom möjligheten ochlämpligheten av att införa lagstiftning mot marknadsföring somär diskriminerande på grund av kön, ras, religion osv. Undersommaren 1993 anordnade en hearing för att fåen bredare belysning av frågan. Enligt utskottets mening börresultatet av det pågående arbetet avvaktas. Utskottetförutsätter att den verksamhet som bedriver isyfte att motverka könsdiskriminerande reklam kommer att belysasi det pågående utredningsarbetet.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motionernaL701 och So492 yrkandena 2 och 3.3.2 Prisinformation m.m.Enligt prisinformationslagen (1991:601), som trädde i kraftden , är näringsidkare i detaljistledet skyldiga attlämna information om priset på de varor och tjänster som detillhandahåller konsumenterna. Prisinformationen skall i regellämnas när näringsidkare marknadsför bestämda varor ochtjänster. I 11 § prisinformationslagen föreskrivs att i butikersom tillhandahåller dagligvaror genom självbetjäning priset iregel skall anges på varan eller dess förpackning(artikelprismärkning). Priset får dock anges på hyllkantsetiketteller skylt om det finns praktiska hinder mot prismärkning påvaran eller dess förpackning. Prismärkning med hyllkantsetiketteller med skylt är också tillåten om prissystemet i butiken gördet möjligt för konsumenten att på ett enkelt sätt beräkna densammanlagda kostnaden för varorna före betalning och kontrolleraatt det pris som betalas stämmer överens med prisangivelsen ibutiken, om inte detta redan är tekniskt säkerställt. Regeringeneller den myndighet regeringen bestämmer meddelar föreskrifterom vad som skall anses utgöra praktiska hinder mot att prisetanges på varan eller dess förpackning och om kraven för kontrollskall vara obehövliga. KOV har genom föreskrifter omprisinformation (KOVFS 1992:1) föreskrivit att praktiska hindermot att lämna prisinformation på varan eller dess förpackningfinns för vissa närmare angivna varuslag.I motion L705 av och (båda m)yrkas att skall upphäva 11 § prisinformationslagen.Motionärerna menar bl.a. att prisinformation, i likhet medservice, kvalitet och öppethållande, skall vara ettkonkurrensmedel.Utskottet erinrar om att avslog ettförslag från regeringen om att slopa den särskilda bestämmelsenom artikelprismärkning av dagligvaror som tillhandahålls genomsjälvbetjäning (prop. 1991/92:55, LU15, rskr. När utskottetvåren behandlade motioner med samma förslag ansåg utskottetatt ställningstagandet inte borde frångås. Isitt av godkända betänkande (bet. 1992/93:LU32) fannutskottet att det fanns skäl att avvakta erfarenheterna avtillämpningen av den då förhållandevis nya bestämmelsen under entid. Utskottet förutsatte att en utvärdering av bestämmelsensför- och nackdelar från konsumentsynpunkt kommer till stånd närman bättre kan överblicka dess konsekvenser. Med det anfördaavstyrkte utskottet de då aktuella motionerna.Utskottet är inte heller nu berett att förorda att 11 §prisinformationslagen, som varit i kraft , upphävs.Konsumentpolitiska kommittén har i sitt betänkande redovisat denkritik som från näringslivshåll framförts motprisinformationslagen från konkurrenssynpunkt och föreslagit atten utvärdering av lagens effekter initieras och attkonkurrensaspekterna därvid beaktas. Utskottet utgår därför frånatt också frågan om en utvärdering av prisinformationslagenkommer att behandlas av regeringen inom ramen för denkonsumentpolitiska översynen och avstyrker bifall till motionL705.En annan informationsfråga tas upp i motion L708 av MagnusPersson (s). Motionären vill få till stånd en översyn avavtalslagen i syfte att få till stånd bättre information tillkonsumenterna om innebörden av ingångna avtal. Enligtmotionärens mening är konsumenterna inte alltid medvetnaom vilka allvarliga konsekvenser som kan uppstå om ett avtalinte fullföljs (inkassoförfarande, betalningsföreläggande,exekutiva åtgärder av kronofogdemyndighet osv. ).Utskottet har ingen annan uppfattning än motionären om detönskvärda i att konsumenterna informeras om konsekvenserna avatt ingångna avtal inte fullföljs. Sådan information torde ocksåvara värdefull på så sätt att den allmänt sett kan leda tillhöjd betalningsmoral. Utskottet vill emellertid peka på att deti många standardavtal finns angivet vilka påföljder som säljarenkan göra gällande om köparen inte fullgör sin del av avtalet.Vidare följer av inkassolagen (1974:182) att rättsliga åtgärdermed anledning av en fordran inte får vidtas förrän gäldenärentillställts skriftligt krav med uppgift om borgenärens namn omdet förhållandet som fordringen grundar sig på. I samband medkrav skall också anges viss skälig tid inom vilken gäldenärenhar att betala eller anmäla om han har någon invändning. Attgenom lagstiftning ålägga näringsidkare att i allaavtalssituationer ge en uttömmande information om samtligatänkbara konsekvenser för en konsument som inte fullföljer sindel av avtalet anser utskottet inte kan komma i fråga.Med det anförda avstyrker utskottet bifall till motion L708.3.3 Köparens skydd mot säljarens borgenärerVid försäljning av lösa saker gäller som huvudregel i Sverigeatt köparen får skydd mot säljarens borgenärer först när varankommit i köparens besittning, den s.k. traditionsprincipen. Omvaran lämnas kvar hos säljaren kan den, trots att den är helteller delvis betald, genom utmätning eller konkurs tas i anspråkför betalning av säljarens skulder. Köparens rätt inskränker sigdå till att han i konkurrens med övriga borgenärer kan göragällande en fordran mot gäldenären. Enligt en i vissa andraländer tillämpad princip får köparen däremot skydd mot säljarensborgenärer redan genom köpeavtalet, den s.k. avtalsprincipen.Som skäl för traditionsprincipen brukar anges bl.a. att denminskar risken för skenöverlåtelser och att det blir obehövligtatt skilja omsättningsöverlåtelser från säkerhetsöverlåtelser,dvs. Till förmån för avtalsprincipen haranförts att den är en enkel och klar princip och att de flestamänniskor utgår från att de får hämta en sak som de har köpt,även om säljaren blir insolvent.Vidare gäller enligt lösöresköpslagen (1845:50 s. 1) attköparen kan freda lösöre som lämnas kvar hos säljaren frånutmätning eller konkurs, om egendomen förtecknats i enskriftligt bevittnad handling med uppgift om köpeskillingen. Detkrävs vidare att försäljningen kungjorts och registrerats ochatt förflutit därefter. Avhandling om köpet måstedessutom ha visats upp för kronofogdemyndigheten i det län däregendomen finns.Konsumentskydd vid säljarens konkurs tas upp i två motioner. Imotion L715 anför och (båda s)att det är viktigt att se över gällande rätt så att enkonsument inte förlorar de pengar han betalt i förskott närsäljaren går i konkurs.Liknande synpunkter framförs i motion L702 av (). I motionen begärs att regeringen skall återkomma medförslag som innebär ett bättre skydd för konsumenter inäringsidkares konkurs.Riksdagen har vid ett flertal tillfällen behandlat motionermed liknande innehåll som de nu aktuella. När frågan behandladessenast uttalade lagutskottet i sitt av riksdagengodkända betänkande (bet. 1992/93:LU2) att det på särskildarättsområden kan finnas anledning att överväga om kravet påbesittningsöverföring för skydd mot säljarens borgenäreralltjämt bör upprätthållas. Utskottet förutsatte att frågan omatt ersätta den nuvarande lösöresköplagen med tidsenliga och förköparen praktiskt hanterbara bestämmelser skulle komma att tasupp till närmare överväganden.Därefter har denna fråga, tillsammans med en del andrakonsumenträttsliga spörsmål, varit föremål för en hearing iJustitiedepartementet med deltagande av företrädare för bl.a.näringsliv och konsumenter. Enligt vad utskottet erfaritframfördes därvid från många håll att traditionsprincipenorsakar problem för konsumenterna. Problemens omfattning kundedock inte klarläggas. Från KOV och från konsumentvägledareframfördes emellertid att det inom vissa branscher är ettåterkommande problem. Som redovisats inledningsvis tillkalladeregeringen en särskild utredare för att göra enutvärdering och översyn av vissa frågor med anknytning tillkonsumentköplagen och konsumenttjänstlagen. Enligt direktiven(dir. 1993:101) bör utredaren klarlägga i vilken omfattning ochi vilka branscher det förekommer att konsumenter åsamkasförluster vid insolvens hos näringsidkare på grund av att köptavaror lämnas kvar hos näringsidkaren och därvid tas i anspråkför säljarens skulder. Utredaren bör i samband därmed redovisahur lösöresköplagen har tillämpats vid konsumentköp. Vidare börutredaren enligt direktiven överväga om skyddet för konsumentervid säljarens insolvens behöver förstärkas. I så fall skallutredaren undersöka om det är möjligt att skapa ett bättre skyddgenom en modernisering av lösöresköplagen. Om det skulle visasig lämpligare att i stället genom särskilda bestämmelser skapaett avsteg från traditionsprincipen vid konsumentköp börutredaren lägga fram förslag till bestämmelser härom. Uppdragetskall redovisas före den 31 december 1994.Mot denna bakgrund finner utskottet inte skäl till någraytterligare initiativ från sida. Utskottet avstyrkerdärför bifall till motion L702 och L715.3.4 Konsumentskydd vid offentliga tjänsterKarin () vill i motion L707 ha till stånd etttillkännagivande från om en översyn avkonsumentskyddslagstiftningen så att den blir tillämplig ocksåpå offentligt producerade tjänster, t.ex. barnomsorg, hemtjänstoch sjukvård.Konsumentpolitiska kommittén har i sitt betänkande pekat påden pågående avregleringens betydelse för lagtillämpningen.Enligt 3 kap. 16 § kommunallagen (1991:900) får en kommun lämnaöver vården av en handhavandeinte särskild ordning föreskrivits till ett aktiebolag, etthandelsbolag, en ekonomisk förening, en ideell organisationeller en stiftelse. I och med att detta sker kommer denkonsumenträttsliga lagstiftningen att bli tillämplig på såvälstatliga som kommunala organ som i sådan form driver verksamhetav ekonomisk natur. Också nya verksamhetsområden som tidigareinte bedrivits på annat sätt än i myndighetsform kommer därmedatt omfattas av t.ex. marknadsföringslagen, avtalsvillkorslagenoch produktsäkerhetslagen. För övrigt har redanmarknadsföringspåståenden från en bostadsstiftelseprövats av MD på talan av KO. När det gäller pris, kvalitet ochtillgänglighet är möjligheterna att åtgärda eventuella problemgenom lagstiftning begränsad anför kommittén vidare. På sammasätt som när det gäller prissättning på varor, etablering avbutiker eller öppethållande har näringsidkaren frihet att självbestämma. Kommittén konstaterar att denna typ av problem somkonsumenterna möts av i samband med avregleringar eller näroffentliga tjänster erbjuds mot betalning måste hanteras påannat sätt. Eftersom klagomål ofta synliggör brister i enverksamhet och kan användas för att förbättra den är det enligtkommittén viktigt att klagomålsprocedurer utformas för atttillgodose konsumenternas behov. Konsumenterna måste veta attdet finns möjlighet att klaga och till vem klagomålen skallställas. KOV har inte haft till uppgift att bevakakommunala eller andra offentliga tjänster. Enligt kommitténsuppfattning bör den nya konsumentmyndigheten ha sådana uppgifteroch i samverkan med utveckla och främjaanvändningen av modeller för lokala prisundersökningar.I sammanhanget vill utskottet också erinra om attMarknadsföringsutredningen i sitt betänkade (SOU 1993:59) Nymarknadföringslag föreslagit en viss utvidgning av begreppetnäringsidkare. Enligt förslaget skall den nya lagen omfattastatliga och kommunala organ till den del verksamheten intebestår i myndighetsutövning. Härigenom kommermarknadsföringslagen att omfatta offentliga verksamheter sombedrivs efter ekonomiska principer med eget resultatansvar varsmarknadsföring principiellt inte skiljer sig från privataverksamheters. Betänkandet har såsom redovisats inledningsvisremissbehandlats och övervägs nu inom Civildepartementet.Vidare vill utskottet peka på det arbete som för närvarandeutförs av . Som inledningsvisredovisats går utredningsarbetet ut på att överväga och föreslåde lagstiftningsåtgärder som kan behövas till skydd mot skadorför enskilda personer som nyttjar varor och tjänster i offentligverksamhet (dir. 1993:46). Arbetet skall vara slutfört senastden 1 juli 1994.Utskottet ser mot denna bakgrund inte något närmare behov avett tillkännagivande från sida. Till saken hör ocksåatt vad som anförts i motionen även framförts i ett särskiltyttrande i Konsumentpolitiska kommitténs betänkande. Utskottetutgår därför från att de frågeställningar som tas upp i motionenblir föremål för överväganden inom ramen för denkonsumentpolitiska översynen. Utskottet avstyrker med detanförda bifall till motion L707. beträffande anslaget till Marknadsdomstolenatt med bifall till regeringens förslag under tolftehuvudtiteln till för /95anvisar ett ramanslag på ,2. beträffande anslaget till Konsumentverketatt med bifall till regeringens förslag och medavslag på motionerna 1993/94:L704 och 1993/94:L714 undertrettonde huvudtiteln till för budgetåret1994/95 anvisar ett ramanslag på ,res. 1 (s)res. 2 (nyd)3. beträffande anslaget till Allmänna reklamationsnämndenatt med bifall till regeringens förslag undertrettonde huvudtiteln till /95 anvisar ett ramanslag på ,4. beträffande stöd till konsumentorganisationeratt med bifall till regeringens förslag och medavslag på motion 1993/94:Jo233 yrkande 9 under trettondehuvudtiteln till Stöd för konsumentorganisationer /95 anvisar ett reservationsanslag på 2 100 000kr,res. 3 (s)5. beträffande konsumentforskningatt med bifall till regeringens förslag och medavslag på motion 1993/94:L711 under trettonde huvudtiteln tillKonsumentforskning för /95 anvisar ettreservationsanslag på ,res. 4 (s)6. beträffande programmet Service på lika villkoratt avslår motion 1993/94:L710,7. beträffande stöd till miljömärkning av produkteratt med bifall till regeringens förslag undertrettonde huvudtiteln till Stöd för miljömärkning avprodukter för /95 anvisar ett anslag på5 ,8. beträffande utvärdering av miljömärkningenatt avslår motionerna 1993/94:Jo659 yrkande 4 och1993/94:Jo694 yrkande 33,res. 5 (s)9. beträffande enhetligare miljömärkningatt avslår motion 1993/94:L712,10. beträffande miljömärkning av leksakeratt avslår motion 1993/94:L713,11. beträffande konsumentpolitiskt samarbete mellan EG ochEFTAatt avslår motion 1993/94:L608 yrkande 3,res. 6 (s)12. beträffande diskriminerande reklamatt avslår motionerna 1993/94:L701 samt1993/94:So492 yrkandena 2 och 3,13. beträffande artikelprismärkningatt avslår motion 1993/94:L705,14. beträffande näringsidkares informationsskyldighetatt avslår motion 1993/94:L708,15. beträffande köparens skydd mot säljarens borgenäreratt avslår motionerna 1993/94:L702 och 1993/94:L715,16. beträffande konsumentskydd vid offentliga tjänsteratt avslår motion 1993/94:L707.Stockholm den 29 mars 1994På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (),(), (nyd), (),() och Per (). Anslaget till (mom. 2), , , ,, och (alla s)anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 6 som börjarmed "Vad gäller" och på s. 7 slutar med "och L714" bort haföljande lydelse:När det gäller motion L704 vill utskottet peka på att ocksåregeringen i budgetpropositionen (bil. 14 s. 54) ansett attEES-avtalet ställer krav på insatser från KOV:s sida i form avbl.a. Som framhålls i propositionen blirKOV i och med ikraftträdande tillsynsmyndighetenligt flera nya lagar, som trätt i kraft medEES-avtalet. Nya insatser kommer att krävas med bl.a.systematiska kontroller på produktsäkerhetsområdet. /95 kommer tillsynen framför allt att omfattahushållsapparater, maskiner för personligt bruk, textilier ochleksaker.Enligt utskottets mening är det anmärkningsvärt att dessaväsentligt utökade arbetsuppgifter inte föranlett något förslagfrån regeringen om höjt anslag till KOV. I budgetpropositionengörs endast ett påpekande från regeringens sida om att det ärviktigt att KOV avsätter tillräckliga resurser för verksamheten.Som framhålls i motion L704 innebär regeringens förslag enväsentlig anslagsminskning, om man tar hänsyn tillengångsanslaget på för informations- ochutbildningsinsatser i samband med att skuldsaneringslagen träderi kraft. De förslag som lagts fram av om bl.a. finansieringen av marknadskontrollen kommerunder alla omständigheter inte att kunna påverka KOV:sresursbehov under /95.Med hänsyn till vikten av att redan nu följer sinaåtaganden enligt och utför den marknadskontroll somförutsatts anser utskottet att utöver vad regeringenföreslagit bör anvisa till KOV, ett belopp somöverensstämmer med KOV:s kostnadsberäkningar förmarknadskontroller under det kommande budgetåret.Inom begreppet marknadskontroll ryms också, såsom framhålls imotion L704, frågan om prisinformation. Sådan information ärenligt utskottets mening viktig för att stärkakonsumentpolitiken och ge hushållen möjligheter att utnyttjasina resurser på ett effektivt sätt. Genom prisinformationslagenhar tillskapats ett utomordentligt konsumentpolitisktinstrument. Enligt utskottes mening är det därför allvarligt attprisinformationslagen fortfarande, efter lagensikraftträdande, inte efterlevs i tillräcklig omfattning.