bet · GI01KU15 · 1994-12-01 00:00:00 — För att de svenska reglernaskall uppfylla det andra generella direktivets krav måste enligtpropositionen en ändring göras i kyrkolagen så att inte baranordiska kantorsexamina omfattas, utan också sådana som avlagtsi något annat EES-land. Regeringen föreslår därför att den somhar avlagt en examen motsvarande kantorsexamen i något land inomEuropeiska samarbetsområdet (EES) skall vara behörig attanställas på en tjänst som kantor. Ändring föreslås i 37 kap. 10§ kyrkolagen.1.4.3 Utskottets bedömningUtskottet tillstyrker propositionens förslag.2. Motioner från allmänna motionstiden 19942.1 Stat--kyrka-frågan2.1.1 MotionenI motion 1993/94:A815 yrkande 55 av m.fl. (c)begärs att som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om ett bibehållet samband mellan kyrkaoch stat.Enligt motionärerna behövs en nära kontakt mellan kyrka ochsamhälle för att de kristna värderingarna skall ha möjlighet attgöra sig gällande i vårt land också . Motionärernaframhåller att kyrkosystem har en mycket lång traditionoch är djupt förankrat hos svenska folket. Detta talar enligtmotionärerna för ett fortsatt samband mellan kyrkan och staten.Det ger också garantier för demokrati och folkligt inflytande ikyrkan och gör enligt motionen att kyrkan kan vara en folkkyrkaöppen för alla.2.1.2 lade fram betänkandet (SOU1992:9) Ekonomi och rätt i kyrkan. Tre modeller för förändringari förhållandet mellan stat och kyrka redovisades. I modell 1 gesSvenska kyrkan en så självständig ställning som möjligt inomramen för ett bevarat konstitutionellt samband med staten.Modell 2 ger en mycket stor frihet för , meninnehåller ändå en viss lagstiftning. Modell 3 innebär att alllagstiftning avvecklas.I samband med behandlingen av regeringens proposition1991/92:85 Ny kyrkolag konstaterade (bet.1991/92:KU32) att stat--kyrka-frågan varit föremål fördiskussion . Utskottet uttalade att det motbakgrund av redovisningen i betänkande nuförelåg en god grund för det fortsatta arbetet med denna fråga.Utskottet förutsatte att betänkande skulle bliföremål för ett brett remissförfarande. Enligt utskottet var detangeläget att frågan om förhållandet mellan kyrka och stat ficken grundlig behandling genom en parlamentarisk beredning och attarbetet bedrevs i samverkan med företrädare för kyrkan. anfört gav som sin mening regeringen tillkänna.ERK-utredningens betänkande remitterades bl.a. till som bereddes tillfälle att -- i samrådmed och efterhörande av församlingar, pastorat och kyrkliga samfällighetersamt övriga myndigheter och organisationer inom kyrkan påstifts- och riksplanet -- lämna synpunkter på betänkandet.Betänkandet remitterades även till vissa statliga myndigheteroch andra icke-kyrkliga organ. Remissförfarandet avslutades den1 och svaren överlämnades till Kyrkoberedningen,som tillsatts våren 1992.Kyrkoberedningen (dir. 1992:45) hade som uppgift att se överden statliga regleringen av ställning,organisation och ekonomi. Beredningen har tidigare avlämnat tvåskrivelser och ett betänkande (SOU 1993:46) Vissa kyrkofrågor. Imars 1994 avlämnade beredningen sitt slutbetänkande (SOU1994:42) Staten och trossamfunden. I betänkandet föreslås bl.a.att får ställning som ett eget rättssubjekt, somvarken är statligt eller kommunalt. Församlingar,pastoratssamfälligheter och andra kyrkliga samfälligheterbehåller sin ställning som egna rättssubjekt men upphör att varakommuner. ställning (liksom församlingarnas ochsamfälligheternas) blir på ett nytt sätt offentligrättsligtreglerad och kommer till uttryck i regeringsformen och en lag omSvenska kyrkan. Lagen om föreslås få ett särskiltkonstitutionellt skydd. Principen om allmänna handlingarsoffentlighet kvarstår för , dess församlingar ochsamfälligheter.Beredningen anser att alla trossamfund bör behandlaslikvärdigt, varvid hänsyn dock skall tas till deras skildaförhållanden. Även andra trossamfund än måstedärför enligt beredningen ges möjlighet att också formellt varajust trossamfund. Beredningen föreslår därför att en särskildjuridisk form, registrerat trossamfund, skapas för dessasamfund. Bestämmelserna om detta placeras tillsammans med andrabestämmelser som rör trossamfund i allmänhet i en lag omtrossamfund. Även regeringsformen bör enligt beredningensförslag innehålla en bestämmelse om andra trossamfund än och om konstitutionellt skydd för vissa föreskrifter omdessa samfund.Den nuvarande församlingsskatten ersätts enligt beredningensförslag av en kyrkoavgift, som de som tillhör Svenska kyrkanskall betala. Kyrkoavgiften tas upp via skattesystemet. Även deandra trossamfund som så önskar kan utnyttja denna väg att taupp sina avgifter. De som inte tillhör skall intebehöva betala någon skatt eller avgift till denna.Svenska kyrkans ekonomi säkerställs -- förutom genomkyrkoavgiften -- av att den får behålla den egendom som den nudisponerar. Vidare föreslår beredningen att staten skall betaladels ersättning för vården av kulturhistoriskt värdefullabyggnader, dels visst verksamhetsbidrag.Lagen om föreslås innehålla endast bestämmelserom identitet, skyldigheten för dem som tillhörden att betala avgift till den, dess rätt att besluta i kyrkligaangelägenheter samt -- mycket översiktligt -- dess organisation.I övriga frågor får enligt beredningen beslutasjälv, i första hand genom kyrkomötet.Kyrkoberedningens betänkande är föremål förremissbehandling.Med hänvisning till Kyrkoberedningens då pågående arbete harriksdagen (bet. 1993/94:KU7) avslagit motionergällande stat--kyrka-frågan.2.1.3 Utskottets bedömningKyrkoberedningen har i sitt slutbetänkande lagt fram förslagom den framtida ställning och organisation ochom dess ekonomi. Förslagen innebär bl.a. att Svenska kyrkanskulle få en ställning som ett eget rättssubjekt, som varken ärstatligt eller kommunalt. Dessa förslag är nu föremål för enremissbehandling. I avvaktan på den fortsatta beredningen avKyrkoberedningens förslag anser utskottet att inte börgöra något uttalande i frågan om ett fortsatt samband mellankyrkan och staten. Utskottet avstyrker därför motion A815yrkande 55.2.2 Medlemskap i kyrkan2.2.1 MotionernaBengt Silfverstrand m.fl. (s) yrkar i motion K602 attriksdagen skall begära hos regeringen att initiativ tas i syfteatt undanröja motsättningen mellan regeringsformens 2 kap. 2 §och religionsfrihetslagen. Enligt motionärerna är det inteacceptabelt att hänvisa till pågående utredningsarbete angåendemedlemskapet i . utredningsarbeteborde det enligt motionen vara helt uteslutet förkonstitutionsutskottet att avstyrka motionsyrkandenom frivilligt medlemskap i med hänvisning tillinomkyrkligt utredningsarbete. Frågan om medlemskapet i ensvensk statskyrka är ingen inomkyrklig angelägenhet utan ettkonstitutionellt problem av stor principiell räckvidd. Enligtmotionen står bevisligen bestämmelserna om medlemskap i i klar strid mot regeringsformens fri- ochrättighetskatalog. måste därför enligt motionärernautan ytterligare dröjsmål begära att regeringen undanröjermotsättningen mellan 2 kap. 2 § regeringsformen ochreligionsfrihetslagen så att det blir individens egenviljeyttring som utgör grunden för medlemskap i ett trossamfund.I motion K617 yrkande 1 begär () etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförtsom medlemskap i . Motionären framhåller att detborde vara en självklarhet att det krävs en viljeyttring för attbli medlem i ett trossamfund. Bestämmelserna om medlemskap iSvenska kyrkan strider enligt motionen mot regeringsformens fri-och rättighetskatalog. Motionären konstaterar att deövergångsbestämmelser som därför tvingats införa nuhar gällt och att de tenderar att bli permanenta, vilketenligt motionären inte kan vara avsikten med bestämmelser avövergångskaraktär. Enligt motionen är det ohållbart att år efterår hänvisa till olika beredningar och utredningar. Motionärenanser att måste ge sin mening till känna utan attavvakta pågående utredning inom och attövergångsbestämmelsen bör upphävas.2.2.2 BakgrundEnligt 2 kap. 2 § regeringsformen är varje medborgare gentemotdet allmänna skyddad mot tvång att tillhöra trossamfund ellerannan åskådning i religiöst hänseende. Det automatiskamedlemskapet i är inte förenligt med dennagrundlagsregel (se prop. 1991/92:85, bet. 1991/92:KU32 s. 12).Enligt punkt 3 i övergångsbestämmelserna till ändringarav regeringsformen gäller dock bestämmelserna om medlemskap iSvenska kyrkan utan hinder av grundlagsregeln.Bestämmelserna om medlemskap i finns i 6--9 §§religionsfrihetslagen (1951:680). Enligt 6 § må endast svenskmedborgare eller här i riket bosatt utlänning vara medlem avSvenska kyrkan. Barn i äktenskap inträder enligt 7 § i vid födseln om båda föräldrarna tillhör Svenska kyrkan.Detsamma gäller då endast den ene av föräldrarna tillhör kyrkanom inte föräldrarna från födseln anmäler attbarnet inte skall tillhöra kyrkan. Barn utom äktenskap inträderenligt 8 § i om modern tillhör kyrkan. Den somförvärvar svenskt medborgarskap tas också upp i kyrkan utannågon särskild ansökan, om han eller hon är evangelisk-luthersktrosbekännare och inte särskilt har anmält att han eller honinte önskar träda in i kyrkan (9 §).JO har i ämbetsberättelsen 1989/90 (s. 355) ifrågasatt denautomatik som följer av 9 § religionsfrihetslagen. JO framhöllatt i stället för att som fordra en aktiv handling i form aven anmälan hos pastor av den som vill bryta automatiken ochsåledes inte inträda i kyrkan, borde krav på en sådan anmälanuppställas för den som verkligen vill bli medlem.Konstitutionsutskottet behandlade en rad motionermed samma innehåll som de nu aktuella. Utskottet förutsatte(bet. 1991/92:KU32 s. 12) att medlemskapsfrågan skulle komma attbli föremål för behandling under den parlamentariska beredningenav betänkande och att därvid även beaktas vadutredningen anfört om att frågan bör kunna lösas oberoende avstat--kyrka-frågan. Enligt utskottets mening saknades anledningatt föregripa detta beredningsarbete. reservation mot motiveringen framhöll Folkpartietsföreträdare att övergångsbestämmelsen i regeringsformenriskerade att bli permanent, vilket strider mot syftet med ensådan bestämmelse. Det var enligt reservanten angeläget attfrågan fick en snar lösning.I direktiven till den ovan nämnda Kyrkoberedningen (dir.1992:45) hänvisades till att det pågår ettinomkyrkligt arbete om dopets betydelse för kyrkotillhörigheten.Departementschefen instämde i uttalandeom att medlemskapsfrågan borde behandlas av beredningen och attdet därvid borde beaktas vad uttalat om attfrågan borde kunna lösas oberoende av stat--kyrka-frågan.Kyrkoberedningen borde enligt direktiven utforma sådana förslagtill regler om medlemskap i att vad som sägs iregeringsformens föreskrifter om medborgerliga fri- ochrättigheter tillgodoses. I denna del borde beredningenuppmärksamma de diskussioner som förts inomSvenska kyrkan i medlemskapsfrågan och ta del avremissinstansernas synpunkter på förslag idenna del.I Kyrkoberedningens avlämnade slutbetänkande (SOU1994:42) Staten och trossamfunden föreslås att det överlämnastill själv att inom de ramar som lagen anger,t.ex. bestämmelserna om negativ religionsfrihet i 2 kap. 2 §regeringsformen, besluta sina regler om kyrkotillhörighet.Enligt nuvarande punkt 9 i övergångsbestämmelserna tillregeringsformen fordras för ändring av föreskrifter ommedlemskap i beslut av med kyrkomötetssamtycke. Beredningen anser att frågan om kyrkotillhörighetenskall överlämnas till kyrkomötet, varvid nu gällandeövergångsbestämmelse till 2 kap. 2 § regeringsformen upphävs.Kyrkomötet skall vid sina beslut om kyrkotillhörighet ta hänsyntill regeringsformens bestämmelser om negativ religionsfrihetoch till statens krav på att skall varademokratiskt uppbyggd.I betänkandet anges att beredningens uppgift att ge förslag ifråga om kyrkotillhörigheten sammanfaller tidsmässigt med detarbete inom som pågått ikyrkotillhörighetsfrågan. Regeringens föreskrift om attberedningens arbete skulle vara avslutat gavenligt beredningen inte utrymme att avvakta en sådan inomkyrkligbearbetning. Det kunde förutsättas attKyrkotillhörighetsberedningens förslag skulle komma attbearbetas vidare inom och föreläggas kyrkomötet1994.Som ovan framgått är Kyrkoberedningens betänkande förnärvarande föremål för remissbehandling.Kyrkotillhörighetsberedningen, som tillsattes av på begäran av kyrkomöte,avlämnade betänkandet Kyrkotillhörigheten i . I betänkandet föreslogs att dopet blir huvudvägen in iSvenska kyrkan. Vidare föreslogs att begreppet "medlemskap" ikyrkolagen byts ut mot begreppet "kyrkotillhörighet".Betänkandet innehåller ett förslag till ändring av 3 kap.kyrkolagen som föreslogs bli rubricerad Kyrkotillhörighet iSvenska kyrkan. Förslagets 3 kap. 1 § motsvarar i huvudsak de nugällande bestämmelserna i 6 § religionsfrihetslagen. 2 § skall den som döpts i ordning bliupptagen i . Barn föreslås enligt 3kap. 3 § i andra fall tas upp i efter meddelandefrån vårdnadshavaren. Enligt 3 kap. 4 § skall den som fyllt 18år och som i annat fall än som avses i 2 § vill inträda iSvenska kyrkan tas upp i efter skriftlig anmälanom han är döpt i eller annan evangelisk-lutherskkyrkas ordning, om han är döpt i någon annan kyrkas ordning ochbegär undervisning i tro, bekännelse och läraeller om han med anmälan begär sådan undervisning.Kyrkoberedningen har i sitt slutbetänkande (s. 97) ansett attKyrkotillhörighetsberedningens förslag uppfyllerregeringsformens krav. Endast de föreslagnaövergångsbestämmelserna kan enligt beredningen ge anledning kommentar. Enligt dessa regler skall av dem som tillhörSvenska kyrkan inte krävas någon ytterligare åtgärd för attkyrkotillhörigheten skall bestå. Detta kan enligtKyrkoberedningen godtas med hänvisning till attkyrkotillhörigheten utgör ett redan etablerat rättsförhållandevid tidpunkten för förändringen av kyrkotillhörighetsreglerna.Efter remissbehandling av Kyrkotillhörighetsberedningensbetänkande lade fram förslagtill kyrkomöte (CsSkr 1994:4) Kyrkotillhörigheten iSvenska kyrkan. I skrivelsen gavs förslag om rättslig regleringav kyrkotillhörigheten, om valbarhet till kyrkligaförtroendeuppdrag, om dopet och om församlingsregistret.Förslagen överensstämde i huvudsak med de förslag som lämnats avKyrkotillhörighetsberedningen. I skrivelsen föreslogCentralstyrelsen vidare konsekvensändringar i kyrkolagen och ivissa kyrkliga kungörelser.I skrivelsen föreslogs att bestämmelser om kyrkotillhörighetskulle införas i 3 kap. kyrkolagen. Enligt förslaget skulle somhuvudregel gälla -- för såväl barn som vuxna -- att upptagande iSvenska kyrkan sker genom dopet. Barn skall dock också upptasefter meddelande från vårdnadshavare. Vidare föreslogs att vuxnaskall upptas efter anmälan om de är döpta i enevangelisk-luthersk kyrka eller om de är döpta i annan kristenkyrkas ordning och begär undervisning om tro, bekännelse och lära. Centralstyrelsen föreslogdessutom att en vuxen som inte är döpt och som begärundervisning om tro, bekännelse och lära somförberedelse till dop skall kunna upptas i kyrkan efter anmälan.Någon tidsbegränsning för kyrkotillhörighet i avvaktan på dopföreslogs inte. I skrivelsen föreslogs också att den som tillhörSvenska kyrkan skall behålla sinkyrkotillhörighet utan särskild åtgärd.Kyrkomötet har (2 KL 1994:7), med vissa redaktionellajusteringar, antagit Centralstyrelsens förslag till utformningav kyrkotillhörighetsreglerna och anhållit att regeringenförelägger förslag till ändringar i kyrkolagen ochreligionsfrihetslagen.Liknande motionsyrkanden som de nu aktuella avslogs avriksdagen (bet. 1993/94:KU7) med hänvisning tillKyrkoberedningens då pågående utredningsarbete. I ett särskiltyttrande av fp-ledamoten anfördes att mot bakgrund av detinomkyrkliga förslaget och att Kyrkoberedningen inom en snarframtid skulle redovisa sitt arbete med bl.a. medlemskapsfrågan,tycktes frågan vara nära sitt avgörande varför hon denna gångkunde ställa sig bakom utskottets bedömning.2.2.3 Utskottets bedömningSom ovan framgått har kyrkomötet antagit ett inom utarbetat förslag till utformning avkyrkotillhörighetsregler. Kyrkoberedningen har i sittslutbetänkande bl.a. föreslagit att det skall överlämnas tillSvenska kyrkan själv att inom de ramar som lagen anger beslutasina regler om kyrkotillhörighet. Mot denna bakgrund och iavvaktan på beredningen av Kyrkoberedningens förslag, anserutskottet att inte bör vidta någon åtgärd medanledning av motionerna. Motionerna K602 och K617 yrkande 1avstyrks därför av utskottet.2.3 Begravningskostnader2.3.1 MotionernaI motion K611 av () yrkas att hosregeringen begär förslag som möjliggör begravningshjälp ienlighet med vad som i motionen anförts. Enligt motionäreninnebär för många begravning av en anförvant en betydandekostnad. Detta är en anledning till att det bör kunna erbjudasalternativ. Motionären hänvisar till en verksamhet vid Uddevallasjukhus där de anhöriga kunnat erbjudas att köpa en billig ochenkel kista som sjukhuset tillhandahållit. Man har också gett deanhöriga en lista över vad som behöver göras och över vilkakontakter som är nödvändiga att ta i samband med ett dödsfalloch en begravning. Ett problem är enligt motionären attkommunallagen begränsar möjligheterna för sjukhus och landstingatt erbjuda den här servicen. Motionären föreslår att riksdagenhos regeringen begär förslag som möjliggör för landsting ellerkommuner att via sjukhus eller annan vårdinrättningtillhandahålla billiga kistor och hjälp eller rådgivning ombegravningar i egen regi.I motionen K613 av m.fl. (s) yrkas etttillkännagivande till regeringen om vad som i motionen anförtsom åtgärder för att nedbringa begravningskostnaderna. Enligtmotionärerna skall en jordfästning vara värdig men ändåekonomiskt överkomlig för alla. Man kan enligt motionennaturligtvis lösa problematiken genom att låta begravningshjälputgå genom den allmänna försäkringen. Det finns dock ocksåenligt motionen möjlighet att verka för att hålla kostnadernanere genom att underlätta och förenkla. Motionärerna hänvisarhär till en till motionen fogad bilaga beträffande möjligheternaatt ta fram en billig innerkista. Enligt motionärerna borde mankunna förvänta att resp. huvudmän för kyrkor och kapelltillhandahåller bårtäcke eller ytterkista för utlåning. Enligtmotionen måste det vara politikens ansvarsområde att medverkatill att dessa frågor får en bra lösning.2.3.2 BakgrundDet åligger pastoraten inom att hålla allmännabegravningsplatser. Stiftssamfälligheterna skall dock hållaallmänna begravningsplatser för dem som inte tillhör någotkristet trossamfund. Regeringen kan besluta att en allmänbegravningsplats i stället skall anordnas av en kommun. Den somvar folkbokförd inom pastoratet resp. kommunen skall beredasplats på allmän begravningsplats. I mån av utrymme kan ävenannan få plats. Efter särskilt tillstånd av kanstiftelse eller trossamfund anordna enskild begravningsplats.Tillstånd lämnas bara om det finns särskilda skäl för det ochdet kan antas att stiftelsen eller trossamfundet kan fullgöra deuppgifter som ankommer på innehavare av en begravningsplats.Skötseln av allmän begravningsplats bekostas genomskattemedel. Kostnaderna för utsmyckningen av en anhörigsgravplats och de kostnader som föregår begravning, t.ex. förkista och svepning, får den enskilde själv stå för. Ofta uttasav dödsboet en ersättning för upplåtelse av gravrätt. Ersättningkan också komma i fråga för tjänster utanför den egentligabegravningsverksamheten, t.ex. för skötsel av gravplats.En särskild utredare tillkallades med uppgift attkartlägga de kostnader som uppkommer i samband med begravningoch undersöka om det föreligger behov av stöd för sådanakostnader genom ökat samhällsansvar. Utredningen redovisade sittarbete i betänkandet Vad kostar begravningar -- vem betalar? (SOU 1990:82). I utredningen redogörs vad gäller frågan ombegravninghjälp för möjligheterna till sådan genomförsäkringsskydd och motsvarande samt genom bidrag enligtsocialtjänstlagen. Enligt utredningen är möjligheterna attminska enskildas begravningskostnader relativt begränsade. Detpekas dock i sammanhanget på att en öppen redovisning avbegravningsentreprenörernas arvoden och ersättningar är attföredra och bör eftersträvas i stället för den vanligentillämpade ordningen med att en del av arvodet tas ut som en delav det pålägg på som görs på priset för kista.Utredaren finner det angeläget att () och Fonus intensifierarsina insatser för att en mera rättvisande prissättning ochredovisning av arvoden och ersättningar hosbegravningsentreprenörerna skall komma till stånd.Utredaren berör den s.k. Funeralkistan som avsestillhandahållas endast genom sjukhus och som prövats i enbegränsad försöksverksamhet vid sjukhuset i , därsjukhuset tar ut ett självkostnadspris för kistan. Medverkanfrån sjukhusen i att tillhandahålla kista och svepningsarbeteanser utredaren bör vara ett alternativ som skall kunna finnasatt tillgå. Det bör dock enligt utredaren närmare klarläggas ochövervägas om verksamheten ryms inom landstingens kompetensområdeoch lämpligen bör förenas med sjukvården, samt inte minst hurverksamheten förhåller sig i ekonomiskt avseende.Utredaren framhåller att det är synnerligen angeläget attsystemet med s.k. begravningsclearing kommer tillallmän, enhetlig och rikstäckande tillämpning i hela landet.Systemet innebär att de avgifter som belastar enskilda vidbegravning av icke församlingsbo betalas av den avlidenshemförsamling.Slutligen anför utredaren några synpunkter på frågan om någonform av allmän begravningshjälp till enskilda. Om ekonomisktstöd skall utgå, bör det enligt utredaren naturligen ske genomden allmänna försäkringen och finansieras genomarbetsgivaravgifter. Om begravningshjälp skulle införas iSverige borde den enligt utredaren anpassas till att motsvarakostnaderna för kista, svepningsarbete och vad som i övrigt fåranses nödvändigt och ofrånkomligt för en begravning, en kostnadpå ca priser. Med ett beräknat antal av95 000 dödsfall skulle de sammanlagda årligautbetalningarna av begravningshjälp uppgå till 570 miljonerkronor och föranleda ett ökat avgiftsuttag på ca 0,1 %.Socialförsäkringsutskottet behandlade (bet.1993/94:SfU4) motioner med yrkanden som gällde införande av enallmän begravningsförsäkring. Motionerna avstyrktes medhänvisning till pågående beredning inom avBegravningskostnadsutredningens förslag.Regeringen har budgetproposition (prop. 1993/94:100bil. 14 s. 14) redogjort för reformarbetet i . Enhänvisning har bl.a. gjorts till Kyrkoberedningens då pågåendearbete i frågan om huvudmannaskapet för begravningsväsendet ochdess finansiering. På uppdrag av Kyrkoberedningen harStatskontoret utarbetat ett förslag till en framtidafinansiering av begravningsväsendet. Statskontoret har därvidvisat på konsekvenserna av en statlig resp. en kommunalbegravningsavgift. I det sammanhanget berörs också systemet medbegravningsclearing. Enligt regeringen har dessa frågor också,åtminstone indirekt, ett samband med den enskildes kostnader förbegravningar. Remissbehandlingen avBegravningskostnadsutredningens betänkande har enligt regeringenvisat att utredningens förslag rymmer en rad problem, bl.a. avstatsfinansiell natur. Regeringen har därför inte ansett sigberedd att förelägga något förslag i denna fråga.Enligt regeringen utesluter det inte att frågan åter kanaktualiseras i samband med behandlingen av Kyrkoberedningensförslag om begravningsverksamheten och dess finansiering. Denkan då, enligt regeringen, avgöras i ett större sammanhang därsåväl huvudmannaskap, skatte- eller avgiftsfinansiering somclearingsystem och enskildas kostnader kan vägas in.Kyrkoberedningen föreslår i sitt slutbetänkande (SOU 1994:42)Staten och trossamfunden att huvudmannaskap förbegravningsverksamheten behålls. Beredningen förordar att allafår betala till begravningsverksamheten genom en särskildstatlig begravningsavgift, som tas upp tillsammans medinkomstskatten. I det fortsatta utredningsarbetet bör dockenligt beredningen även förutsättningarna för en starkare lokalförankring av finansieringen prövas.