bet · GH01JoU23 · 1994-04-14 00:00:00 — Deskall vid utformning och tillverkning av sina produkter väljasådana ingående ämnen som medför minst negativ påverkan på hälsaoch miljö. Importörerna skall i sin tur välja att ta in ochleverera produkter som uppfyller dessa krav. Men också påkonsumenter och yrkesmässiga användare vilar ett ansvar: de börundvika att köpa och använda produkter som kan ersättas medandra, mindre skadliga. Även för miljömyndigheterna fårprincipen direkt inverkan på arbetet. Myndigheterna kanexempelvis i sitt tillsynsarbete enligt 16 § LKP i det enskildafallet kräva av företag att kemiska produkter byts ut mot andramindre farliga.Kemikalieinspektionen presenterade i början av februari 1994en intern rapport om nuvarande tillsyn enligt LKP över i förstahand hur miljöfarliga kemikalier släpps ut på marknaden samt enfördjupad diskussion av myndigheternas kemikalietillsyn under1990-talet; Kemikaliekontroll -- tillsyn i leverantörsledet. Vidframtagning av rapporten har en grupp med representanter frånlänsstyrelser och kommuner biträtt. I rapporten förs bl.a. enutförlig diskussion om substitutionsprincipen och desstillämpning. I rapporten framhålls att substitutionsprincipenfrämst är en fråga om produktval. Det är i hög grad en dynamiskprocess där främst användaren har möjlighet att genomsubstitution påverka utvecklingen.I rapporten framhålls vidare att myndigheternas agerande,särskilt vid preciserade krav på substitution, bör baseras på enriskanalys. I annat fall uppstår risk för felaktigakemikaliebyten eller att resurser läggs på utbyten som inte ärmotiverade från risksynpunkt.Miljöskyddskommittén presenterade sitt förslagMiljöbalk (SOU 1993:27). I betänkandet redovisas bl.a. som enföljd av en samlad miljölagstiftning vissa förslag tilllagtekniska förändringar i LKP. Exempelvis föreslås attsubstitutionsprincipen övergår till att bli en allmänaktsamhetsregel tillämplig på hela miljöområdet. Utredningensbetänkande har varit på remiss till ett stort antal instanseroch bereds inom med sikte på enproposition till under innevarande år.Regeringen erinrar i sammanhanget om attsubstitutionsprincipen numera är internationellt vedertagen. IEG:s femte miljöhandlingsprogram finns en rekommendation omsubstitution av farliga processer och ämnen mot mindre farligaprocesser och ämnen. Synsättet finns uttryckt också i denhandlingsplan för det 21:a århundradet () som togs framvid om miljö och utveckling i 1992.Kemikalieinspektionens verksamhetKemikalieinspektionen är central förvaltningsmyndighet förärenden om hälso- och miljörisker med kemiska produkter ochvaror i den mån inte någon annan myndighet har detta tilluppgift. Inspektionen är en specialiserad kemikaliemyndighet medansvar att se till att kemikalier släpps ut på marknaden på ettfrån miljö-, arbetsmiljö- och konsumentskyddssynpunktacceptabelt sätt. Verksamheten är i sin helhet finansierad genomavgifter på kemikalier och bekämpningsmedel samt miljöavgifterpå bekämpningsmedel och handelsgödsel. De förstnämnda tas utenligt förordningen (1989:216) om kemikalieavgifter resp.förordningen (1985:836) om bekämpningsmedel och förordningen(1991:1288) om förhandsgranskning av biologiskabekämpningsmedel. Miljöavgifterna tillförs inspektionen överstatsbudgeten.De huvudsakliga verksamhetsgrenarna hos Kemikalieinspektionenär riskbegränsning i fråga om dels allmänkemikalier, delsbekämpningsmedel, vidare tillsyn och vägledning riktat motföretag inom kemiindustrin och lokala och regionalamiljömyndigheter samt kunskapsuppbyggnad rörande kemikaliersegenskaper, risker och förekomst.Kemikalieinspektionen följer härvid utvecklingen i fråga omförekomst av kemiska produkter och de risker användningen avdessa kan medföra, utarbetar avvecklingsplaner för särskiltfarliga ämnen i kemiska produkter och varor, prövar frågor omgodkännande av bekämpningsmedel, för ett register över kemiskaprodukter, lämnar information inom kemikaliekontrollens område,stödjer regionala och lokala tillsynsmyndigheter samt medverkari det internationella kemikaliekontrollarbetet.Kemikalieinspektionen utövar dessutom tillsyn enligt LKP övertillverkare, importörer och andra leverantörer av kemiskaprodukter.Till Kemikalieinspektionen är organisatoriskt etttoxikologiskt råd knutet. I rådet finns bl.a. representanterfrån ansvariga myndigheter på området. Rådet är ett expertorganför rådgivning och samråd i toxikologiska frågor till ansvarigamyndigheter. Rådet skall verka för en hög vetenskaplig standardi myndigheternas analyser av risker med kemiska ämnen och gemyndigheterna vägledning i arbetet med kriterier och principerför vetenskapliga tolkningsfrågor.Riksdagen beslutade (prop. 1987/88:128, JoU24, rskr.374) att användningen av bekämpningsmedel inom jordbruket skullehalveras jämfört med den genomsnittliga årligaanvändningen --1985. beslutade (prop.1989/90:146, JoU25, rskr. 327) att en ytterligare halveringskall ske "till strax efter mitten av " jämfört medanvändningen . Totalt skall därmed en reducering med75 % nås jämfört med använd mängd aktiv substans under perioden1981--1985. har en minskning uppnåtts.Övriga myndigheters kemikaliekontrollFörutom Kemikalieinspektionen har flera andra myndigheterbetydelsefulla uppgifter inom kemikalieområdet.Arbetarskyddsstyrelsen, Kemikalieinspektionen ochNaturvårdsverket har tillsammans utarbetat en gemensam strategiför kemikalieområdet för att stärka arbetet med att förebyggaoch undanröja kemiska hälso- och miljörisker. Dokumentet är ettled i ett utvecklat samarbete om problemidentifiering,prioritering och problemlösning.Enligt förordningen (1985:835) om kemiska produkter utövasregional och lokal tillsyn såvitt gäller arbetsmiljö avyrkesinspektionen och såvitt avser försvarsmakten, i frågor sominte tillhör yrkesinspektionens område, av Försvaretssjukvårdsstyrelse. I övrigt utövar den närmaretillsynen inom länet och den eller de kommunala nämnder somfullgör uppgifter inom miljö- och hälsoskyddsområdet denomedelbara tillsynen inom varje kommun. Dessa frågor utreds förnärvarande av (M 1993:04) i syfteatt tydliggöra ansvarsfördelningen.Arbetarskyddsstyrelsen har huvudansvar för förebyggandeåtgärder mot och begränsning av den yrkesmässiga användningen avvaror och produkter, inkl. avfall, i syfte att begränsaarbetstagares exponering för skadliga kemikalier i arbetsmiljön.Statens naturvårdsverk har inom kemikalieområdethuvudansvar för förebyggande åtgärder mot och begränsning avhanteringen av varor och produkter, inkl. avfall, för attbegränsa exponeringen av skadliga ämnen i den yttre miljön.Läkemedelsverket är central myndighet för kontroll ochtillsyn av läkemedel och vissa andra produkter som med hänsyntill egenskaper eller användning står läkemedel nära, i denutsträckning sådana frågor inte handläggs av annan myndighet.Jordbruksverket är uppbördsmyndighet för miljöavgiften påhandelsgödsel samt för den avgift som infördes den 1 januari1994 på kadmium i handelsgödsel. är vidaretillsynsmyndighet enligt förordningen (1985:839) om kadmium ifråga om kadmiumhalten i gödselmedel. Miljöavgiften påbekämpningsmedel administreras av Riksskatteverket.Miljöavgifterna på handelsgödsel och bekämpningsmedel har bl.a.använts till åtgärdsprogram för miljöförbättringar inomjordbruket.Boverket är central förvaltningsmyndighet för frågor ombyggd miljö och hushållning med naturresurser, fysisk planering,byggande och boende.Försvarets sjukvårdsstyrelse ansvarar för den regionalaoch lokala tillsynen enligt förordningen (1985:835) om kemiskaprodukter i fråga om försvarsmaktens användning av kemiskaprodukter som inte ankommer på yrkesinspektionen.Livsmedelsverket ansvarar för normgivning, tillsyn ochkontroll, information och påverkan samt kunskapsuppbyggnad inomlivsmedelsområdet. Verksamhet som berör kemikalieområdet ärbl.a. att leda och samordna livsmedelskontrollen, undersökalivsmedels sammansättning och ge råd och anvisningar ilivsmedelsfrågor. Verket samordnar kontrollen avbekämpningsmedelsrester i livsmedel.Motioner om vissa kretsloppsfrågor m.m.Utskottet behandlar under detta avsnitt ett antalmotionsyrkanden som berör frågor om bl.a. miljöklassning,substitutionsprincipen och återvinning. Dessa frågor harantingen behandlats utförligt av utskottet under innevarandevalperiod (1992/93:JoU14, 1993/94:JoU16 m.fl.) eller förväntasbli aktuella i samband med ett till innevarande riksmöteaviserat förslag om miljöbalk. Enligt tidigare principbeslut avutskottet avstyrks därför motionerna Jo40 yrkandena 3, 4, 5,Jo43 yrkande 3, Jo46 yrkande 1, Jo311 yrkande 6, Jo604,Jo639, Jo640, Jo644, Jo645, Jo657, Jo660, Jo674, Jo680, Jo681och Jo694 yrkandena 30 och 31 utan närmare sakbehandling.Internationellt kemikaliearbetePropositionenInternationell samverkan är nödvändig för att på ettkostnadseffektivt sätt begränsa och minska risker medkemikalier. Detta sker i flera fora.Inom EG bedrivs ett aktivt arbete medkemikaliekontroll. EG har lagt fram ett femtehandlingsprogram för miljön, där bl.a. positionerna påkemikalieområdet flyttas fram.Inom FN arbetar , International LaborOrganization och FN:s miljöprogram, , tillsammans inom detgemensamma programmet IPCS, International Program on ChemicalSafety, vars primära syfte är att bistå utvecklingsländer medkunskap om kemiska produkters hälsorisker.UNEP driver ett internationellt register förpotentiellt giftiga kemikalier, IRPTC. Det är ett globaltinformationssystem för farliga kemikalier med mål att bl.a. göradata om kemikalier tillgängliga för dem som önskar, framför alltländer som saknar egna resurser och kompetens för utvärdering avkemikaliers egenskaper.Inom bedrivs ett omfattande arbete med att förbättrakunskapen om existerande kemikalier, harmonisera klassificeringav kemikalier och utarbeta gemensamma riskbegränsningsprogram.Under 1970-talet noterades en ökande okontrollerad export tillutvecklingsländer av framför allt bekämpningsmedel och läkemedelsom förbjudits i exportlandet. Detta ledde till ett arbete inomUNEP för framtagande av riktlinjer beträffande information omkemikalier i internationell handel. Riktlinjerna antogs avUNEP:s styrelse och benämns Guidelines.För att ytterligare kontrollera och begränsa export av farligakemikalier har förslag till krav på godkännande frånimportlandet utarbetats, den s.k. PIC-proceduren (Prior InformedConsent) som är tänkt att utgöra ett tillägg till LondonGuidelines.Förutom dessa instanser som mer eller mindre direkt behandlarkemikaliekontroll, finns ett antal konventioner inom vilkainternationellt miljöövervakningsarbete bedrivs. Nämnas kan deregionala havskonventionerna, de s.k. Oslo- ochPariskonventionerna resp. . Oslokonventionenär en konvention om förhindrande av havsföroreningar genomdumpning från fartyg och luftfartyg, och rörförhindrande av havsföroreningar från landbaserade källor. Bådakonventionerna omfattar Nordostatlanten inkl. medKattegatt och Skagerrak.Helsingforskonventionen syftar till att skydda Östersjönsmarina miljö mot alla former av havsföroreningar. AllaÖstersjöstater förutom är med. Konventionenomförhandlades , och i detta sammanhang infördesbegreppen om försiktighetsprincipen, bästa tillgängliga teknikoch bästa miljöpraxis.Vad gäller kemikaliesäkerhet och kemikalieolyckor har Sverigeinom ramen för ECE (FN:s ekonomiska kommission för )undertecknat en konvention om industriolyckor. Samarbetet inomramen för motsvaras inom EG av ett samarbeteenligt ett direktiv beträffande kemikalieolyckor, det s.k.Sevesodirektivet. Direktivet ses över. Dessutomhar medverkat vid framtagning av en omförebyggande av storolyckor inom industrin. I deltarSverige bl.a. i en expertgrupp för kemikalieolyckor.Helsingforskommissionen arbetar med sanering efter ochbekämpning av kemikalieolyckor i . Det finnsockså överenskommelser om samarbete i och i ifråga om utsläpp av olja och andra skadliga ämnen till sjöss.MotionenI motion Jo41 (kds) yrkande 1 betonas vikten avinternationellt arbete. Klassificering och märkning avkemikalier bör harmoniseras och illegal handel med giftiga ochfarliga produkter förhindras.Utskottets övervägandenSverige har av tradition en hög ambitionsnivå inommiljöområdet såväl nationellt som internationellt. Deövergripande målen för den svenska miljöpolitiken är giltigaockså för agerande i det internationellamiljösamarbetet.För att ytterligare kontrollera och begränsa export av farligakemikalier har förslag till krav på godkännande frånimportlandet utarbetats, den s.k. PIC-proceduren (Prior InformedConsent), som är tänkt att utgöra ett tillägg till (Guidelines). PIC-förfarandetfinns med i , och frågan skall diskuteras vidare vidFN:s konferens om kemikaliesäkerhet i i april 1994.EG:s femte miljöhandlingsprogram omfattar perioden --2000.Ministerrådet har i resolution 93/C138/01, i vilken programmetsallmänna inriktning och strategi understöds, förordat attsubstitution av farliga processer och ämnen mot mindre farligaskall användas som en väg att förhindra utsläpp av farligaföreningar. I artikel 130r-2 utsägs klart attGemenskapens miljöpolicy skall baseras påförsiktighetsprincipen. Som miljöministern anför måste Sverigesinsatser vid ett eventuellt medlemskap i innebära ytterligareåtgärder för att uppnå resultatet att högsta tillämpade nivå påmiljöskyddet skall gälla och att inga standarder skall sänkas.Härutöver vill utskottet erinra om att målet för det framtidaGATT-arbetet är att få till stånd förhandlingar om miljö ochhandel med syfte att skapa utrymme för handelsåtgärder förmiljöskydd som vidtagits i enlighet med internationellamiljööverenskommelser. Förhandlingarna bör därför syfta till entolkning/förändring av de internationella handelsreglerna, sommöjliggör avsteg från grundläggande principer omicke-diskriminering och nationell behandling när så ärnödvändigt för att uppnå och genomföra internationelltöverenskomna miljömål och åtgärdsprogram. Ett sådant regionaltavtal utgör arbete på avfallsområdet som i första handhar varit inriktat på att finna medel för kontroll avgränsöverskridande transporter av miljöfarligt avfall. Isammanhanget vill utskottet erinra om att länderna underBaselkonventionen har enats om totalt förbud mot exportav miljöfarligt avfall till och länderna i Öst- ochCentraleuropa. Med det anförda finner utskottet att syftet medmotion Jo41 yrkande 1 är i allt väsentligt tillgodosett.Motionsyrkandet påkallar inte någon vidare åtgärd frånriksdagens sida.Kemikaliekontrollens inriktningPropositionenKemikaliekontrollen ingår i arbetet mot en långsiktigt hållbarutveckling. Miljöministern anför att riskbegränsningsarbetet ochsubstitutionsprincipens tillämpning bör vidareutvecklas.Miljöministern framhåller vidare att särskild vikt bör läggas påsamarbete inom EG/EFTA samt på insatser för hjälp tilluppbyggnad av kemikaliekontroll i och . Ökadvikt bör läggas vid stöd och vägledning till kommuner och småföretag.MotionernaI motion Jo649 (v) yrkande 1 begär förslag omhandlingsprogram för olika samhällssektorers anpassning tillkretsloppssamhället, och i motion Jo654 (s) framhålls behovet avett åtgärdsprogram för att byta till en ekologiskproduktionsbas.I motion Jo40 (v) betonas att genom förbud, överenskommelser,information, miljöavgifter, skatter och administrativa styrmedelmåste många ämnen elimineras ur materialflödena. Vidintroduktion av nya varor och kemikalier skall eventuellakostnader för varans fullständiga cykliska förlopp ingå iproduktens pris (yrkande 1), och produkter måste följas avåtervinnings- och destruktionsbeskrivning (yrkande 2).Regeringen bör återkomma med förslag om hur berörd lagstiftningoch dess tillämpning skall ändras för att bli mer verkningsfull(yrkande 8). Motionären i motion Jo41 (kds) framhåller behovetav ekonomiska styrmedel för att främja säkrarekemikaliehantering och övergång till mindre miljöfarligakemikalier (yrkande 2) och total avveckling av stabilanaturfrämmande ämnen (yrkande 3). Användningen avmiljökvalitetsnormer betonas liksom vikten av att dessa måste harättslig verkan (yrkande 4).Miljövänliga regionalpolitiska satsningar efterlyses i motionJo659 (s). Regionala och lokala samarbetsorgan bör bildas ochmiljövänliga regionalpolitiska satsningar, liksom satsningar påmiljövänliga investeringar främjas. Regionalpolitiska medel böranvändas för att stimulera den eller dem som producerarmiljövänliga produkter (yrkande 2). Särskilda medel bör ställastill förfogande för att öka intresset för miljövänligasatsningar på miljökontroll (yrkande 3), och en utvärdering börgöras av denna regionala satsning i syfte att tillvarataerfarenheterna för en samlad nationell satsning på miljön(yrkande 5).Förslag om hur kommunerna skall förmås att genomförariksdagens beslut om att förbränning och deponering av osorteratavfall skall upphöra efterlyses i motion Jo627 (v) yrkande 1.Genom bl.a. total källsortering, återföring till växtnäring,standardisering av förpackningar och produktion närakonsumenterna bör enligt motionens yrkande 2 avfallsmängdernaminskas.Enligt motion FFJo40 (v) yrkande 13 bör ges iuppdrag att framlägga förslag om kraftig minskning avmetalläckaget från gruvavfall. I motion Jo631 (s) efterlysesinitiativ för sanering av miljöhotande industrilämningar.Vid givna förutsättningar skall enligt motion Jo687 (nyd)energiåtervinning av pappersprodukter jämställas medåteranvändning och materialåtervinning av pappersprodukter(yrkande 1), och skogsindustrin bör själv välja förhållandet avinblandningen av jungfrulig råvara och/ellerreturpappersprodukter (yrkande 2).Behovet av skyndsamma insatser för forskning och utveckling avalternativa användningsområden för glasavfall påtalas i motionJo613 (c).Utskottets övervägandenVåren 1993 beslutade om riktlinjer för enkretsloppsanpassad samhällsutveckling (prop. 1992/93:180, JoU14,rskr. Utskottet anförde då att de politiska beslutenmåste inriktas mot ett resurssnålt kretsloppssamhälle. Enlångsiktigt hållbar utveckling kräver ett mer resurshushållandesamhälle och en renare varuproduktion än . För attåstadkomma detta måste produktionen miljöanpassas och inriktaspå att ge varor sådan utformning och materialsammansättning attåteranvändning, återvinning eller återföring till naturenskretslopp underlättas och avfallet minimeras. Avfall som ändåuppkommer skall omhändertas på ett miljömässigt godtagbart sätt.Ett mer långsiktigt tänkande måste bli vägledande förnäringsliv, individer och myndigheter. För detta krävs attstaten undviker detaljreglering och ger individer och företaglångsiktiga spelregler. Återanvändning måste i principprioriteras före materialåtervinning, energiutvinning och isista hand deponering. I detta val bör den metod som bästhushållar med resurser prioriteras.Ett led i det långsiktiga arbetet för ett resurssnåltkretsloppssamhälle utgör regeringens proposition 1993/94:111 Medsikte på hållbar utveckling; Genomförande av besluten vid om miljö och utveckling -- UNCED som harbehandlats av utskottet (JoU19). I propositionen redovisas denhuvudsakliga inriktningen av arbetet med genomförande avRiobesluten i och av den svenska strategin för detglobala samarbetet för hållbar utveckling. Arbetet enligt deriktlinjer för den fortsatta inriktningen av kemikaliekontrollensom regeringen presenterar i förevarande proposition kommer attytterligare påskynda utvecklingen mot ett kretsloppsanpassatsamhälle. Utskottet vill även framhålla att det förslag tillmiljöbalk som förbereds i ärägnat att bidra till en ekologiskt hållbar utveckling.Kunskapen och informationen om kemiska ämnen och produkter harförbättrats men mycket återstår att göra. Arbete med att byta utfarliga produkter pågår men det finns fortfarande betydandebehov av och möjligheter till ytterligare riskminskningar genombättre val bland befintliga produkter och framför allt genomutveckling av nya produkter och processer. Detta gällerför såväl kemikalier som bekämpningsmedel. I sammanhanget villutskottet hänvisa till vad som på annan plats i detta betänkande(nedan s. 28 f.) anförs om styrande avgifter påbekämpningsmedel och kemikalier. Utskottet vill även erinra omden utredning som regeringen har inlett för att belysamöjligheterna att använda bioråvaror i stället för fossilaråvaror. Slutligen vill utskottet hänvisa till de satsningar somgörs och har gjorts för att främja produktion av motoralkoholeroch förnybara energislag. Vad utskottet ovan anfört tillgodoseri allt väsentligt syftet med motionerna Jo40 yrkandena 1och 8, Jo41 yrkandena 2 och 3 och Jo654. Motionerna bör idessa delar inte medföra någon ytterligare åtgärd frånriksdagens sida.Med vad utskottet ovan anfört finner utskottet att syftet medmotion Jo649 yrkande 1 i allt väsentligt kan anses tillgodosettutan det särskilda handlingprogram som efterlyses i motionen.Motionsyrkandet avstyrks.Utskottet har och senast i samband med enproposition om bättre kontroll över miljöfarligt avfall(prop. 1993/94:110, JoU16) uttalat, att huvudansvaret för attmålen för avfallets hantering uppnås ligger på den somtillverkar, importerar eller säljer varor. Utskottet har ävenframhållit att konsumenternas aktiva medverkan är av vitalbeydelse för att miljöarbetet skall bli framgångsrikt. Inteminst genom sina produktval kan konsumenterna göra en storinsats för en utveckling mot mer miljöanpassad avfallshantering.Korrekt och tydlig information är en förutsättning för attkonsumenten skall kunna ta detta ansvar. Det föreligger såledesen betydande samstämmighet mellan å ena sidan den av riksdag ochregering eftersträvade ambitionsnivån i detta avseende och åandra sidan det förslag som förs fram i motion Jo40 yrkande 2.Enligt utskottets mening kan emellertid syftet medmotionsyrkandet i allt väsentligt tillgodoses genom andraåtgärder än dem som förordas i motionsyrkandet, som såledesavstyrks.De synpunkter och förslag som förs fram i motion Jo41yrkande 4 behandlas i den proposition om miljöbalk somregeringen kommer att framlägga för under innevaranderiksmöte. I avvaktan härpå avstyrker utskottet motionsyrkandet.I finns en rekommendation om att alla lokalamyndigheter i världen skall utarbeta lokala handlingsprogram,lokala , för en hållbar utveckling inför nästaårhundrade. Kommuner har med sina skilda funktioner i samhälletmöjligheter att skapa förutsättningar för en mer effektivresurshushållning och ökad kretsloppsanpassning i arbetet medatt utforma lokala . Det kan konstateras att enutveckling mot ett kretsloppsanpassat och uthålligt samhälle påalla områden kräver ett ökat lokalt engagemang. mening finns det ingenting som hindrar att de förslagsom förs fram i motion Jo659 kan komma att utgöra inslag i dennautveckling. Utöver detta uttalande är utskottet inte berett atttillmötesgå motionens yrkanden 2, 3 och 5 som avstyrks i denmån de inte kan anses tillgodosedda.Enligt beslut (prop. 1989/90:100,bilaga 16, JoU16, rskr. 241) skall målet vara att förbränningoch deponering av osorterat avfall i allt väsentligt helt skallha upphört vid utgången av . antog riksdagenriktlinjer för en kretsloppsanpassad utveckling(prop. 1992/93:180, JoU14, rskr. Utskottet anförde dåatt de politiska besluten måste inriktas mot ett resurssnåltsamhälle. För att åstadkomma detta måste produktionenmiljöanpassas så att varor ges sådan utformning ochmaterialsammansättning att återanvändning, återvinning elleråterföring till naturens kretslopp underlättas och avfalletminimeras. Avfall som ändå uppkommer skall omhändertas på ettmiljömässigt godtagbart sätt. I detta syfte har införts reglerom bl.a. substitutionsprincipen, producentansvarets uformning,förpackningar, omhändertagande och återvinning. De riktlinjerför den fortsatta inriktningen av kemikaliekontrollen somframläggs i nu aktuell proposition är ytterligare ett led iinriktningen mot en hållbar utveckling. I sammanhanget villutskottet erinra om regeringens beslut atttillsätta en utredning för att klarlägga vissa frågor rörandebeskattning av avfall. Syftet är bl.a. att få till ståndminskade avfallsmängder. Uppdraget skall redovisas senastden (dir. 1993:68).