bet · GH01LU34 · 1994-05-26 00:00:00 — Enligt motionen bör mot bakgrund av detanförda maximibeloppet för lönegarantiersättning motsvaraåtminstone 7,5 basbelopp.Utskottet har viss förståelse för de problem som påpekas imotionen. Det är emellertid uteslutet att nu höja maximibeloppetför utbetalning av garantiersättning. Som ovan framgår är istället ytterligare besparingar i systemet nödvändiga. Med detanförda avstyrker utskottet motion L318. beträffande avslag på propositionen m.m.att avslår motion 1993/94:L13,men. (v)2. beträffande lönegaranti och företagsrekonstruktion m.m.att avslår motion 1993/94:L14 yrkande 1 och motion1993/94:L314,res. 1 (s)3. beträffande ändringar i lönegarantilagen och iförmånsrättslagenatt med avslag på motion 1993/94:L14 yrkandena 2 och3 antar regeringens förslag tilldels lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979),dels lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497),res. 2 (s)4. beträffande övriga lagförslagatt antar regeringens förslag tilldels lag om ändring i semesterlagen (1977:480),dels lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter,5. beträffande avgiftsfinansierad utvidgning avlönegarantinatt avslår motion 1993/94:L14 yrkande 4,res. 3 (s)6. beträffande anställdas rätt till lönegarantiatt avslår motion 1993/94:L319 yrkande 3,7. beträffande fristående semestersparandeatt avslår motion 1993/94:L14 yrkande 5,res. 4 (s)8. beträffande en karensregelatt avslår motion 1993/94:L14 yrkande 6,res. 5 (s)9. beträffande maximibeloppetatt avslår motion 1993/94:L318.Stockholm den 26 maj 1994På lagutskottets vägnarMaj-Lis LööwI beslutet har deltagit: (), HolgerGustafsson (kds), Per Stenmarck (m), (), OweAndréasson (s), (), (),(), (), (nyd),(), (), (), PerErik () och ().Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten ()närvarit vid den slutliga behandlingen av ärendet. Lönegaranti och företagsrekonstruktion m.m. (mom. 2), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 10börjar med "Utskottet anser" och på s. 11 slutar med "och L314"bort ha följande lydelse:Enligt utskottets mening finns det ett stort behov av attunderlätta rekonstruktioner av företag som bedöms kunna blilivskraftiga. Som anförs i motion L14 borde reformarbetet därförha inriktats på åtgärder mot konkursmissbruk och att skapamöjligheter till rekonstruktion av företag som ett alternativtill konkurs. Utskottet delar uppfattningen i motionen att de avregeringen föreslagna lagändringarna kan medföra att sådanarekonstruktioner försvåras genom att den anställde som inte fåttut sin lön får intresse av att så snabbt som möjligt fåföretaget i konkurs. Mot bakgrund av det anförda anser utskottetatt regeringen möjligt bör återkomma till medförslag som är avsedda att underlätta rekonstruktion av företagsom bedöms som livskraftiga och att begränsa riskerna förmissbruk av konkursförfarandet. Vad utskottet sålunda anfört börriksdagen med bifall till motion L14 yrkande 1 som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 2 bort haföljande lydelse:2. lönegaranti och företagsrekonstruktion m.m.att med bifall till motion 1993/94:L14 yrkande 1 ochmed avslag på motion 1993/94:L314 som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört.2. Ändringar i lönegarantilagen och i förmånsrättslagen (mom.3), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 11börjar med "När det" och slutar med "och 3" bort ha följandelydelse:Beträffande kopplingen mellan lönegarantin och förmånsrättenanser utskottet i linje med motion L14 att de erforderligaförändringarna av lönegarantisystemet kan åstadkommas genom atti sak samma ändringar som regeringen föreslår iförmånsrättslagen i stället genomförs i lönegarantilagen.Ändringarna bör därvid lämpligen ske genom kompletterande regleri 7 § lönegarantilagen. Det anförda innebär att utskottet medanledning av motion L14 yrkandena 2 och 3 avstyrker regeringensförslag till ändring i förmånsrättslagen och framlägger förslagtill erforderliga ändringar i lönegarantilagen.dels att den del av utskottets yttrande på s. 13 sombörjar med "Med det" och slutar med "nu behandlats" bort haföljande lydelse:Utskottet har inte någon erinran i sak mot de här aktuellabegränsningarna i lönegarantisystemet. I linje med vad utskottetovan uttalat anser utskottet emellertid att även dessaförändringar bör göras genom inskränkningar i rätten tillbetalning enligt lönegarantilagen och inte genom att denallmänna förmånsrätten för ifrågavarande fordringar försämras.dels att den del av utskottets yttrande som på s. 14börjar med "Med hänsyn" och slutar med "förevarande del" bort haföljande lydelse:Det anförda innebär att utskottet inte har något att erinra isak mot de föreslagna ändringarna beträffande fordringar för lönunder uppsägningstid. I linje med vad utskottet ovan förordatbör emellertid här ifrågavarande förändringar göras ilönegarantilagen i stället för i förmånsrättslagen.dels att den del av utskottets yttrande på s. 15 sombörjar med "Med hänvisning" och slutar med "nu behandlats" bortha följande lydelse:Det anförda innebär att utskottet inte har någon erinran i sakmot de föreslagna ändringarna beträffande avräkningsregeln m.m.I linje med vad utskottet tidigare uttalat i betänkandet böremellertid förändringarna göras i lönegarantilagen i stället föri förmånsrättslagen.dels att den del av utskottets yttrande på s. 15 sombörjar med "Med det" och slutar med "förevarande del" bort haföljande lydelse:Det anförda innebär att utskottet i sak godtar de föreslagnaändringarna beträffande fordringar på semesterlön m.m. I linjemed vad utskottet uttalat ovan bör emellertid även dessaändringar göras i lönegarantilagen i stället för iförmånsrättslagen.dels att den del av utskottets yttrande på s. 16 sombörjar med "Utskottet tillstyrker" och slutar med "denna del"bort ha följande lydelse:Utskottet har sålunda inte något att erinra i sak mot de nuaktuella förändringarna. Som utskottet ovan anfört böremellertid de erforderliga förändringarna av lönegarantisystemetåstadkommas genom begränsningar i rätten till betalning enligtlönegarantilagen och inte genom att den allmänna förmånsrättenändras.dels att utskottets hemställan under moment 3 bort haföljande lydelse:3. beträffande ändringar i lönegarantilagen och iförmånsrättslagenatt med anledning av motion 1993/94:L14 yrkandena 2och 3 dels avslår regeringens förslag till lag om ändring iförmånsrättslagen (1970:979), dels antar regeringens förslagtill lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497) med denändringen att 7 § erhåller den i bilaga 3 som Reservanternasförslag betecknade lydelse.3. Avgiftsfinansierad utvidgning av lönegarantin (mom. 5), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande på s. 14 sombörjar med "Vidare avstyrker" och slutar med "yrkande 4" bort haföljande lydelse:Utskottet vill i likhet med motion L14 peka på att det ärförhållandevis vanligt med centrala kollektivavtal om längreuppsägningstider än vad lagen föreskriver. Dessa avtal omfattarvanligen en hel bransch eller en viss sektor av arbetsmarknaden.I likhet med vad som förordas i motionen bör det enligtutskottets mening vara möjligt att låta en i ett kollektivavtalöverenskommen längre uppsägningstid än vad LAS föreskriver fågiltighet även i förmånsrätts- och lönegarantihänseende, underförutsättning att parterna härför får betala en förhöjd avgifttill lönegarantifonden. Regeringen bör överväga att införa ensådan möjlighet som nämnts. Vad utskottet sålunda anfört börriksdagen med bifall till motion L14 yrkande 4 som sin mening geregeringen till känna.dels att utskottets hemställan under moment 5 bort haföljande lydelse:5. beträffande avgiftsfinansierad utvidgning avlönegarantinatt med bifall till motion 1993/94:L14 yrkande 4 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.4. Fristående semestersparande (mom. 7), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 15börjar med "Vidare avstyrker" och slutar med "yrkande 5" bort haföljande lydelse:Som anförs i motion L14 innebär regeringens förslag i nuifrågavarande hänseende att rätten att spara semester med stödav bestämmelserna i semesterlagen i praktiken i viss månurholkas. Denna konsekvens av lagändringen innebär enligtutskottets mening att det finns skäl att införa ett friståendesemestersparande av det slag som övervägdes av 1986 årssemesterkommitté. Vad utskottet sålunda anfört bör medbifall till motion L14 yrkande 5 som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under moment 7 bort haföljande lydelse:7. beträffande fristående semestersparandeatt med bifall till motion 1993/94:L14 yrkande 5 somsin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.5. En karensregel (mom. 8), , , , , och (alla s) anserdels att den del av utskottets yttrande som på s. 17börjar med "I likhet" och slutar med "yrkande 6" bort haföljande lydelse:Enligt utskottets mening är det angeläget att lönegarantininte kan utnyttjas för att driva företag vidare eller för attöverlåta hela eller delar av affärsverksamheten därförutsättningar egentligen inte föreligger för en seriösrekonstruktion av företaget. Som anförs i motion L14 är detemellertid av vikt att de åtgärder som vidtas för att komma tillrätta med sådant missbruk inte utformas så att sundarekonstruktionsförsök försvåras och möjligheter tillåteranställning inte hindras i onödan. I motionen pekas på vissaomständigheter, såsom den föreslagna karensregelns förhållandetill reglerna om återanställning i lagen om anställningsskyddoch att regeln inte tar hänsyn till seriösa försök attrekonstruera en verksamhet. Enligt utskottets mening innebärdessa omständigheter att en karensregel av det slag regeringenföreslår kan ifrågasättas. Frågan om adekvata åtgärder motmissbruk av lönegarantisystemet bör övervägas vidare i sambandmed den beredning av olika frågor om företagsrekonstruktion somskall ske. Vad utskottet sålunda anfört bör medanledning av motion L14 yrkande 6 som sin mening ge regeringentill känna.dels att utskottets hemställan under moment 8 bort haföljande lydelse:8. beträffande en karensregelatt med anledning av motion 1993/94:L14 yrkande 6som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört.Meningsyttring av suppleantMeningsyttring får avges av suppleant från ,eftersom partiet inte företräds av ordinarie ledamot iutskottet.Elisabeth () anför:Avslag på propositionen (mom. 1)Enligt mening är det mycket angeläget attkomma till rätta med missbruket av lönegarantibestämmelsernafrån oseriösa företagare. De nu framlagda förslagen äremellertid behäftade med så fundamentala brister att de inte börligga till grund för lagstiftning. Särskilt bör påpekasatt förslagen leder till avsevärda rättsförluster förarbetstagarna. anser därför att propositionenbör avslås. Regeringen bör i stället tillsätta en utredning meduppgift att föreslå lämpliga förändringar i förmånsrätts-och lönegarantilagstiftningen för att så långt möjligt förebyggaspekulativt utnyttjande av lönegarantin utan att arbetstagarnasgrundläggande skydd för den skull rubbas.Mot bakgrund av det anförda anser jag att utskottet undermoment 1 borde ha hemställt:1. beträffande avslag på propositionenatt med bifall till motion 1993/94:L13 dels avslårproposition 1993/94:208, dels som sin mening ger regeringen tillkänna vad utskottet anfört om en ny utredning.Propositionens lagförslag1 Förslag till lag om ändring i förmånsrättslagen (1970:979) 2 Förslag till lag om ändring i lönegarantilagen (1992:497)3 Förslag till lag om ändring i semesterlagen (1977:480)4 Förslag till lag om ändring i lagen (1981:691) omsocialavgifterArbetsmarknadsutskottets yttrande1993/94:AU7yBilaga 2Förändringar i lönegarantisystemetTill lagutskottetLagutskottet har berett arbetsmarknadsutskottet tillfälle attavge yttrande över proposition 1993/94:208 Förändringar ilönegarantisystemet jämte de motioner som kan komma att väckasmed anledning av propositionen samt de väckta motionerna 1993/94:L314, L318 och L319yrkande 3.Motioner som väckts med anledning av propositionen är1993/94:L13 av m.fl. (v) och L14 av . (s).UtskottetAllmänna utgångspunkterArbetsmarknadsutskottet ser det som utomordentligt angelägetatt lönegarantin inte används på ett annat sätt än den är avseddför. Ett system som missbrukas kan råka i vanrykte. Missbruk kan fåkonkurrenssnedvridande effekter, och det är till skada förarbetsmarknaden.Inledningsvis noterar utskottet vad som anförts i detbetänkande av lagutskottet om konkursrättsliga frågor,1993/94:LU20, som godkänts av (rskr. Iavsnittet om företagsrekonstruktion redovisas kortfattat den avInsolvensutredningen föreslagna lagen om företagsrekonstruktion(SOU 1992:113). förutsätter att regeringen tillhösten 1994 -- i enlighet med vad som aviserats -- lägger framett förslag om rekonstruktion av företag.De i den nu föreliggande propositionen framlagda förslagenförändrar förutsättningarna för företagsrekonstruktion enligtInsolvensutredningens förslag. Den utredningen har i fråga omlönefordringar i konkurs föreslagit en framskjuten förmånsrättför s.k. produktiv lön. Detta skulle innebära att lönefordringari tiden före konkursen och uppsägningslön för den tid undervilken gäldenärens näringsverksamhet fortsätter efterkonkursutbrottet, dock längst , skall ha förmånsrättföre fordringar förenade med säkerhet i företagshypotek.Nytillkomna fordringar under företagsrekonstruktion skulleerhålla förmånsrätt med prioritet före produktiv lön.Insolvensutredningen föreslår också att det s.k.skatteprivilegiet avskaffas, vilket medför en förbättradprioritet för lönefordringarna. Enligt vad som anförs iproposition 208 kan ett förslag om företagsrekonstruktion ienlighet med förslag medföra att frågan omhur reglerna skall vara utformade får prövas på nytt.Arbetsmarknadsutskottet anser att det skulle ha varit enfördel om frågan om företagsrekonstruktion och skyddet avarbetstagarnas löner i konkurs hade kunnat övervägas i ettsammanhang. förslag skulle enligt vad somsägs i utredningsbetänkandet ha medfört att rekonstruktion utankonkurs i många fall skulle ha blivit mer förmånligt än enkonkurs för både gäldenären och borgenärerna. Lönegarantinskulle då inte komma in i bilden (SOU 1992:113 s. 340).Utskottet delar den uppfattning som i det nyssnämndabetänkandet LU20 kommit till uttryck i ett särskilt yttrande avföreträdarna för regeringspartierna. Det är enligt dem angelägetatt regeringen "tar ett samlat grepp" på de olika frågor omreformering av konkursinstitutet och om företagsrekonstruktionsom övervägts i olika sammanhang och lägger fram förslag tilllösning på de skilda problem som aktualiserats. Även om en sådanhelhetslösning varit att föredra anser arbetsmarknadsutskottetatt det kan vara motiverat att redan nu överväga vissaförändringar.De i proposition 208 framlagda förslagen syftar bl.a. till attminska kostnaderna för lönegarantin. I den frågan är följandeatt anföra.Antalet konkurser ökade kraftigt . Imitten av uppgick företagskonkurserna till omkring5 000 för att vara fler än 20 000. Detökade antalet konkurser medförde en snabb och omfattandebelastning på lönegarantifonden. uppgickutbetalningarna till för att /93 närma sig 4,4 miljarder kronor.Enligt vad som framgår av den avlämnadekompletteringspropositionen (prop. 1993/94:150 bil. 10 s. 21)har denna utveckling brutits . Från och med hösten 1993har antalet konkurser varit avsevärt lägre än samma månad ett årtidigare. Minskningen av konkurserna har främst avsett de störreföretagen, varför antalet anställda som berörts av konkursernahar minskat ännu kraftigare. I kompletteringspropositionen görsbedömningen att utbetalningarna av lönegaranti för innevarandebudgetår kommer att nästan halveras jämfört med föregåendebudgetår.I proposition 208, som avlämnats förekompletteringspropositionen, beräknas den sammanlagdabesparingen till följd av förslagen om förändringar ilönegarantisystemet till ca beräknat medutgångspunkt i lönegarantifondens utgifter /93.Med hänsyn till de förutsättningar som förelåg i samband medutarbetandet av propositionen skulle besparingarna uppgå till ca600 , beroende på att lönegarantifondens utgifterbedömdes minska.I kompletteringspropositionen uppskattas besparingseffekternaav förslagen i proposition 208 nu till mellan 400 och 500miljoner kronor. Underskottet i fonden för nästa budgetår bedömsbli relativt begränsat.Även om konkurserna har minskat i omfattning är antaletfortfarande högt. Enligt utskottets mening bör ambitionen varaatt skapa ett system som även i en nedåtgående konjunktur medökande antal konkurser innebär en rimlig belastning pålönegarantifonden.Som framgått inledningsvis anser utskottet att det oavsettbesparingen kan finnas skäl att inrikta sig mot företeelser somkan beskrivas som missbruk av lönegarantin.Lönegarantin fyller flera viktiga syften. Den är främstmotiverad av sociala skäl. Lönegarantin möjliggör också attkonkursboet kan avvecklas på ett ordnat sätt. Om arbetstagarnainte fick sina lönefordringar ersatta skulle de ha rätt attlämna sina anställningar efter konkursen.När man i debatten talat om "överutnyttjande" och missbruk avgarantin får det antas att det som avses är att garantin tagitsi anspråk för annat än de sociala ändamål som den i första handär avsedd för. (a.a. s. 310) anger tvåtypexempel på detta. I det ena fallet bestäms det vidöverlåtelsen av företagets rörelse att de som arbetat åtföretaget skall arbeta förköparföretaget, varvid lönerna betalas av lönegarantin. I detandra exemplet övertar köparföretaget personalen frånkonkursföretaget men betalar endast en del av lönen, medanresten utgår från lönegarantin. Som sägs i utredningsbetänkandetfungerar i dessa fall garantimedlen som subvention inte bara åtkonkursföretaget utan också åt det övertagande företaget, som ioch för sig kan vara ett lönsamt sådant.Enligt mening kan man i dessasituationer tala om att det föreligger en "osund konkurrens"mellan företagen i branschen, vilket framför allt beror på attköparföretagets produktionskostnader kan bli lägre omlönegarantimedel används som ett led i uppgörelsen medkonkursföretaget. Detta kan ge köparföretagetkonkurrensfördelar. Utredningen föreslog ingen ändring avreglerna för att komma till rätta med dessa situationer, utanansåg att de kunde undvikas genom att tillsynsmyndigheten ikonkurs skärpte sin övervakning av lönegarantifrågorna i sambandmed vidaredrift och överlåtelse av konkursföretag.Arbetsmarknadsutskottet instämmer i vad som anförs avregeringen i proposition 208 om att de regelsystem som kommer itillämpning vid en konkurs bör vara så utformade att inverkan påkonkurrensen minimeras. Enligt regeringens uppfattning (prop. s.16) har lönegarantireglerna varit bristfälliga från dennasynpunkt, vilket blivit tydligt när antalet konkurser har ökat.Det är enligt regeringen en viktig uppgift att utforma dessaregler så att deras grundläggande syfte, nämligen att ge ettsocialt motiverat skydd för arbetstagares lönefordringar vid enkonkurs, uppnås utan att man försämrarkonkurrenssituationen för andra företag i samma bransch som detkonkursdrabbade.Enligt utskottets mening hade det varit värdefullt ompropositionen belyst konkursförvaltarens roll i samband med denyss angivna exemplen på "handel med lönegaranti". Man fårsåledes inte bortse från att det är den av rätten utseddeförvaltaren -- i praktiken oftast en advokat med speciellinriktning på konkursförvaltning -- som företräder konkursboetvid uppgörelser av detta slag. I förvaltarens allmännaåligganden ligger enligt 7 kap. 8 § konkurslagen att ta tillvara borgenärernas gemensamma rätt och bästa samt vidta alla deåtgärder som främjar en förmånlig och snabb avveckling av boet.Enligt samma lagrums andra stycke hindrar inte detta attförvaltaren vid avvecklingen av boet beaktar vad som är ägnatatt långsiktigt främja sysselsättningen, om det kan ske utan attborgenärernas rätt nämnvärt förringas. Enligt motiven tilllagrummet (prop. 1986/87:90 s. 111 f.) skall förvaltaren medstöd av undantagsregeln kunna överlåta rörelsen till någon sominte avgett det högsta budet om syftet är att vidta åtgärder somär ägnade att långsiktigt främja sysselsättningen. Vad som avsesär att det högsta budet lämnats av någon som förvaltarenmisstänker inte kommer att driva verksamheten på ett seriöstsätt.Det får antas att överlåtelser av det angivna slaget frånkonkursförvaltningens sida sker med dessa grundläggande reglersom bakgrund. Förvaltaren kan å ena sidan påräkna ett bättrepris för rörelsen, något som gagnar borgenärskollektivet, om detsom ett moment i uppgörelsen ingår att arbetstagarna under enövergångstid arbetar för eller i det övertagande företaget medlönen helt eller delvis betald genom lönegarantin. Å andra sidanger konkurslagen möjlighet att avvisa ett högt anbud, om det kanmisstänkas att det är fråga om oseriös verksamhet.I sammanhanget bör regeln i 7 kap. 10 § konkurslagenuppmärksammas. Det sägs där att förvaltaren skall höratillsynsmyndigheten i viktigare frågor. Som sådana anses bl.a.frågan om den fortsatta driften av gäldenärens rörelse och omförsäljning av värdefull egendom (prop. 1978/79:105 s. 273 resp.1986/87:90 s. 264).Om uppgörelser av detta slag inte kan accepteras från desynpunkter som anförs i proposition 208 rörande"överutnyttjande" och missbruk av lönegarantin medkonkurrenssnedvridande effekter som följd kan man diskutera omde bör godtas från konkursrättsliga utgångspunkter (jfr prop.1986/87:90 s. 284 och SOU 1992:113 s. 342 f.).Sammanfattningsvis är det arbetsmarknadsutskottets bedömningatt vissa av de företeelser som förslagen i proposition 208 äravsedda att förhindra borde ha belysts även från nu angivnautgångspunkter.De enskilda förslagenUtskottet uppehåller sig i det följande vid några av dekonkreta förslag som lagts fram i propositionen.Till en början instämmer utskottet med regeringen i attkopplingen mellan förmånsrättslagen och lönegarantin börvara kvar. Skälen är de som anges i propositionen. Om vissalönefordringar inte omfattades av garantin skulle arbetstagarnakunna lämna anställningen efter en konkurs medhänvisning till att lönefordringarna inte skulle komma attersättas helt. 4 § anställningsskyddslagen (LAS) ger nämligenarbetstagaren rätt att frånträda anställningen med omedelbarverkan "om arbetsgivaren i väsentlig mån har åsidosatt sinaåligganden mot arbetstagaren". Såsom sägs i propositionen (s.19) är det lätt att förutse att sådana förändringar skulle kunnamedföra betydande problem att avveckla konkursbona på ett ordnatsätt.Utskottet vill dock i sammanhanget erinra om att förmånsrättenför lönefordringar är av mycket gammalt datum. Den bygger påsynsättet att arbetstagarna hör till de borgenärer som bästbehöver betalning för sina fordringar. Den föreslagnatidsmässiga begränsningen av förmånsrätten för fordringar på lönm.m. och de skärpta reglerna för avräkning kommer i praktikenatt innebära att en inte obetydlig del av arbetstagarnasfordringar kommer att bli oprioriterade i konkursen. Det innebäri sin tur att borgenärer med oprioriterade fordringar avseendeleveranser förbättrar sina möjligheter till utdelning på deanställdas bekostnad.Som utskottet ser det är avräkningsreglerna i 12 §förmånsrättslagen av centralt intresse för att förhindra attlönegarantin används på ett icke avsett sätt. De fall av avtalmellan konkursförvaltare och köpare där lönegarantin fungerarsom en del i uppgörelsen bygger på att den nye arbetsgivarentillgodogör sig en subvention av sin verksamhet genom att en delav lönen, eller hela, för vissa arbetstagare betalas avlönegarantin som de har kvar hoskonkursgäldenären. Om, såsom föreslås i propositionen,uppsägningslönen är förmånsberättigad enbart till den del denöverstiger inkomst som arbetstagaren har förvärvat eller bordeha kunnat förvärva i en annan anställning minskasmöjligheterna att utnyttja lönegarantin på det nu ifrågavarandesättet.Avräkningsregeln bör enligt utskottets mening ses som riktadäven mot konkursförvaltningen.