bet · GH01FiU10 · 1994-02-17 00:00:00 — 1,9 4,4 2,2 3,0KPI (årsgenomsnitt) 2,3 4,7 2,5 2,8Disponibel inkomst 2,7 -3,4 1,0 1,2Sparkvot (nivå) 7,4 7,8 8,1 7,4Industriproduktion -0,7 2,2 8,5 6,0Relativ enhetsarbetskostnad -3,7 -25,3 -1,2 3,8Handelsbalans (mdkr) 34,1 58,4 86,7 103,5Bytesbalans (mdkr) -31,3 3,6 44,6 67,1Öppen arbetslöshet(% av arbetskraften) 5,3 8,2 8,0 7,2Arbetsmarknadspolitiskaåtgärder (% av arbetskraften) 3,7 4,7 6,4 7,0** Denna siffra beträffande personer i "arbetsmarknadspolitiska åtgärder"bygger på ett rent beräkningstekniskt antagande och skall inteuppfattas som uttryck för någon politisk bedömning.Hemmamarknadsefterfrågan är alltjämt svag. bör dock den privatakonsumtionen åter öka. Detta gäller även för näringslivets investeringar.Utifrån denna utveckling och en väntad exportökning på gör man i denpreliminära nationalbudgeten den bedömningen att BNP växer med 2,4 %.Denna tillväxt är inte tillräcklig för att åstadkomma en förbättring avarbetsmarknadsläget. Arbetslösheten kommer emellertid inte fortsätta att ökautan ligga kvar på samma nivå som , dvs. ca 8 %.År 1995 bedöms den privata konsumtionen stiga ochbruttoinvesteringarna . Tillsammans med en fortsatt god exportkonjunkturger detta en tillväxt på . Den öppna arbetslösheten minskar ochberäknas då i genomsnitt uppgå till drygt 7 %.Under förutsättning att de antaganden om utvecklingen av den internationellaekonomin som angetts i tabell 4 infrias, att exporten växer enligt prognosenoch att saneringsprogrammet för de offentliga finanserna fortgår enligt detfastlagda tidsschemat blir utvecklingen av den privata konsumtionen ochnäringslivets investeringar avgörande för om BNP når den tillväxt som anges iförsörjningsbalansprognosen i tabell 5. I det följande redovisas motiveringarnatill konsumtions- och investeringsprognosen i den preliminära nationalbudgeten.Den privata konsumtionenUnder har övergått från en hög till en låg inflationstakt.De sista åren och uppgick inflationen igenomsnitt till för att sedan avta till något år 1992.Genom bl.a. fallande fastighetsvärden innebar denna utveckling en drastiskförsämring av hushållens förmögenhetsställning. ökade arbetslöshetenkraftigt och trygghetssystemen började ifrågasättas på grund av ett snabbtväxande budgetunderskott. I flera avseenden kan utvecklingen beskrivas som endeflationskris, och den ledde till att hushållen minskade sin privatakonsumtion trots att deras sammanlagda disponibla inkomster ökade åren1991 och 1992. föll den privata konsumtionen med intemindre än . Hushållens reala konsumtion för kom därmed att hamnastrax års nivå, innebärande att sparkvoten nådde nivåer som inte harnågon motsvarighet i tiden. Den kraftiga nedgångeni den privata konsumtionen är en av de främsta orsakerna till minskningen avBNP under de senaste åren.År 1993 sjönk hushållens realt disponibla inkomster efter den starka ökningenunder perioden . De senaste årens uppgång i sparandet fortsattedock trots inkomstfallet. Den privata konsumtionen minskade nämligen mer äninkomsterna. har sparkvoten stigit med ca 12,5 procentenheter.Åren 1994 och 1995 beräknas realinkomsterna stiga med . Dennaökning förklaras bl.a. av att den genomsnittliga lönen väntas öka perår 1994 och 1995, vilket får anses högt vid nuvarande arbetsmarknadsläge ochmed hänsyn till att den underliggande inflationstakten uppgår till ca 2 %.Skillnaden i utveckling mellan ekonomins olika delar förväntas avspeglas ilönebildningen. Industrins löner beräknas öka med 1 resp. 1,5 procentenhetermer än genomsnittet i ekonomin under prognosperioden.Statistik från tredje kvartalet 1993 gav indikationer på att den privatakonsumtionen kunde ha passerat sin bottennivå. Preliminära uppgifter för fjärdekvartalet visar emellertid att en sådan slutsats kan vara förhastad. Underhösten och i början av innevarande år har hushållens nybilsregistreringar dockökat kraftigt. Att bilförsäljningen förefaller öka tyder på att hushållen ärnågot mindre osäkra om sin ekonomiska situation och är lika benägnaatt öka sitt sparande.Förklaringen till att konsumtionsutvecklingen nu bör vända torde framför alltligga i att hushållens finansiella situation är på väg att förbättras. Denkraftiga ökningen av sparandet har medfört att hushållssektorns skuldkvot harkommit ned till samma nivå som vid tiden för kreditmarknadens avreglering.Skuldanpassningen har underlättats av en relativt gynnsam utveckling avdisponibel inkomst för hushållssektorn som helhet. I nationalbudgeten framhållsatt beräkningar av förmögenhetseffekterna av bostadsprisfallet tyder på attvissa grupper med mycket låga redovisade inkomster har drabbats hårt, sett irelation till den disponibla inkomsten. Det är möjligt att dessa grupper ännuinte förmått anpassa sitt sparande till en önskad nivå, varför deras sparandekan komma att öka fortsättningsvis. Det går sålunda inte att hävda atthushållens skuldanpassning är avslutad.En ytterligare förklaring till att konsumtionsefterfrågan nu kan komma attöka är sannolikt att hushållen inte längre tror att arbetslösheten kommer attöka i samma takt som tidigare.Det är emellertid inte troligt att den privata konsumtionen ökar i en taktsom medför ett snabbt fall i sparkvoten. Det finns ett antal skäl till attkonsumtionsökningen blir relativt måttlig under de närmaste åren.Arbetslösheten väntas i och för sig sluta att öka , menden kommer fortfarande att ligga på en hög nivå. Att arbetslösheten kommer attvara fortsatt hög, särskilt för vissa grupper, motiverar ett högt sparande. Dåde offentliga finanserna beräknas visa stora underskott även åren 1994 och 1995torde dessutom risken för framtida inkomstbortfall på grund avbudgetförstärkningar uppfattas som betydande.Utöver de faktorer som bidrar till att hålla tillbaka kreditexpansionen, ärdet troligt att hushållen nu med erfarenheten från de senaste årens negativaekonomiska utveckling eftersträvar en högre förmögenhetskvot än tidigare,vilket ytterligare bidrar till att viljan att skuldsätta sig kommer att vararelativt låg.I den peliminära nationalbudgeten görs bedömningen att den privatakonsumtionen successivt kommer att öka . Uppgången skerdock från en låg nivå och med ett sådant förlopp att sparkvoten stiger även iår för att sedan gå ned . Sparkvoten kommer dock att ligga kvar på enför svenska förhållanden hög nivå (jfr tabell 7). Den privata konsumtionenväntas öka och år 1995.Tabell 7. Hushållssektorns disponibla inkomster, konsumtion och sparandeMdkr1992 1993 1994 1995Löpande priser:Löner 641,3 631,5 655,0 684,0Företagarinkomster 57,3 52,9 54,5 57,0Räntor och utdelningar, netto -32,9 -28,8 -22,2 -10,0Inkomstöverföringar frånoffentlig sektor 348,7 376,3 389,5 397,8Övriga inkomster, netto 111,0 120,1 123,6 129,1Direkta skatter, avgifter m.m. 287,6 292,7 312,9 328,9Disponibel inkomst 837,7 859,3 887,5 929,1Privat konsumtion 776,0 792,0 815,9 860,5Sparkvot, nivå i % 7,4 7,8 8,1 7,4Procentuell utveckling1985 års priser:Disponibel inkomst 2,7 -3,4 1,0 1,2Privat konsumtion -1,9 -3,9 0,7 2,0InvesteringsutvecklingenEn kraftig produktionstillväxt, fallande realräntor och en starkt förbättradlönsamhet skapar förutsättningar för en investeringsökning i näringslivet underåren 1994 och 1995. Den fortsatta nedgången i bostadsbyggandet innebär attbruttoinvesteringarna ökar först . I nationalbudgeten framhållsatt tecken på stabilisering av tillgångspriserna, samt en troligefterfrågeuppgång då arbetsmarknadsläget upphör att försämras, gör att fallet ibostadsinvesteringarna dämpas mot slutet av perioden.Tabell 8. Bruttoinvesteringar efter näringsgrenMdkr 1992 Årlig procentuell volymförändringLöpande priser 1992 1993 1994 1995Näringsliv 127,3 -15,6 -14,6 8,7 11,9Offentliga myndigheter 32,4 1,2 2,0 -1,7 -0,7Bostäder 85,0 -6,4 -22,6 -49,5 -6,5Totalt 244,7 -11,0 -14,0 -6,7 7,1därav maskiner 88,3 -15,6 -13,3 10,3 12,2De totala bruttoinvesteringarna som andel av BNP -- också frånräknatbostadsinvesteringarna -- har minskat kraftigt . Den uppgång som ändåsker räcker inte till för att investeringskvotenskall nå upp till den långsiktiga trenden.Förutsättningarna för en kraftig investeringsuppgång bör förstärkas av attföretagens lönsamhet nu ligger på en historiskt sett mycket hög nivå.Tillsammans med en nedgång i realräntorna bör detta leda till väsenligt störreinvesteringar.I den preliminära nationalbudgeten hävdas vidare att ett antal faktorerförutom investeringsökningen också talar för att industrin kan klara avproduktionsuppgången utan risk för överhettningstendenser. Produktionsuppgångenberäknas bli stor i vissa kunskapsintensiva sektorer där kapitalintensiteten ärrelativt låg. Trång sektor inom dessa branscher skulle kunna vara bristen påarbetskraft, men bedöms inte den risken vara överhängande. Ävenvissa delar av verkstadsindustrin med en förväntad stor produktionsuppgång, sommaskin- och transportmedelsbranscherna, bedöms kunna klara avproduktionsökningen utan överhettningstendenser beroende på ett iutgångsläget lågt kapacitetsutnyttjande. Flexibiliteten inom industrin kan haökat, vilket i så fall kan leda till ett bättre utnyttjande av maskiner ochanläggningar. Den tredje faktorn, vilken är svår att kvantifiera, är att detfinns outnyttjade industrilokaler som kan tas i bruk när konjunkturen vänder.Som nämnts faller byggnadsinvesteringarna ytterligare genom densvaga utvecklingen av bostadsbyggandet. Till en viss del begränsas nedgången iden totala byggnadsverksamheten av att reparations- och underhållsverksamhetenexpanderar. Fallet i ombyggnadsverksamheten leder till att underhållsåtgärdernaökar. Det trettioprocentiga avdraget för arbetskostnader vid underhållsåtgärderpå bostadsfastigheter och vissa subventioner till underhåll av kommunalabyggnader bör stimulera till ökad reparationsverksamhet under år 1994.Sammantaget minskar dock byggnadsverksamheten år 1994.Tabell 9. ByggnadsverksamhetMdkr 1992 Årlig procentuell volymförändringLöpande priser 1992 1993 1994 1995Byggnadsinvesteringar 155,4 -7,1 -14,5 -20,6 1,3näringslivet 48,1 -11,6 -14,4 2,0 7,3myndigheter 22,4 1,8 6,7 -2,2 -1,2bostäder 85,0 -6,4 -22,6 -49,5 -6,5Reparationer ochunderhåll 64,9 -5,3 0,0 8,0 -2,0Totalt 220,3 -6,5 -9,9 -10,5 -0,1I nationalbudgeten görs bedömningen att vänderbyggnadsinvesteringarna uppåt till följd av att byggandet inom näringslivetförutses stiga. Expansionen väntas dock bli begränsad på grund av det storautbud av kommersiella lokaler som väntas kvarstå också under år 1995.InflationsutvecklingenSammantaget beräknas konsumentprisindex (KPI) öka resp. underloppet av . Den underliggande inflationstakten, som visar KPIkorrigerat för effekter av deprecieringen samt ändrade indirekta skatter ochsubventioner, begränsas enligt prognosen till och under år 1994resp. I den preliminära nationalbudgeten framhålls att uppgångenmellan i den underliggande inflationstakten sannolikt äröverdriven. Den metodik som används för att beräkna prisutvecklingen hartroligen överskattat importprisernas bidrag och underskattat detsammaår 1994. Ett genomsnitt på --1995 ses som enbättre beskrivning av utvecklingen.Tabell 10. "Underliggande" inflationstaktBidrag i procentenheter1992 1993 1994 1995"Underliggande" inflationstakt 2,7 1,7 1,1 2,6Indirekta skatter, subventioneroch arbetsgivaravgifter -0,8 -0,3 0,3 0,7Deprecieringens direkta effekter 2,9 0,9 -0,3KPI, dec.- dec. 1,9 4,4 2,2 3,0Det finns givetvis risker för en mer ogynnsam prisutveckling än vad somangivits i tabell 10. Kapitalbrist kan uppstå i delar av industrin. Vidare kanen fortsatt svag valuta tillsammans med en starkare industrikonjunktur och enökning av hemmamarknadsefterfrågan ge ett allt kraftigare genomslag på deninhemska prisnivån. Denna risksituation uppträder alltid efter en kraftigdepreciering eller, vid fast växelkurs, en kraftig devalvering. Som emellertidframhållits i det tidigare avsnittet om investeringsutvecklingen är risken fören överhettning i ekonomin eller delar av ekonomin inte överhängande. Takten iimportprisökningarna har dämpats. Om förstärkningen av kronan sompåbörjades fortsätter bör riskerna för en ökad inflation varamarginella.Av följande diagram framgår hur KPI i har utvecklats i jämförelse medutvecklingen i OECD-området.KonsumentpriserÅrlig procentuell förändring33>Anm. : är sammanvägda enligt varje lands betydelse somkonkurrent till på världsmarknaden.Källor: , ochFinansdepartementetJämförelsen med OECD-området skall dock tolkas med stor försiktighet. Storaskillnader mellan föreligger alltjämt i hur KPI eller motsvarandemått är konstruerat. Ett harmoniseringsarbete har påbörjats inom EU och EFTAför att skapa möjligheter till en bättre jämförbarhet när det gällerinflationsutvecklingen.ArbetsmarknadslägetAv den senaste rapporten om arbetsmarknadsläget () från Statistiskacentralbyrån (SCB) framgår att försämringen av arbetsmarknaden, som under detsenaste året har varit mycket kraftig, har avtagit och möjligenkan ha upphört. är dock läget på arbetsmarknaden mycketotillfredsställande. räknades av befolkningen i åldern16--till arbetskraften och av dessa var arbetslösa. Motsvarandesiffror för november var resp. . Skillnaderna mellan november ochdecember är små och ligger inom de statistiska felmarginalerna.Byggnadsindustrin och verkstadsindustrin är fortfarande de hårdast drabbadenäringsgrenarna.I december var antalet öppet arbetslösa 339 000 personer, vilket är 77 000personer fler än . Arbetslösheten är högre bland männen än blandkvinnorna. Medan av männen i arbetskraften var arbetslösa varmotsvarande andel för kvinnorna . Antalet arbetslösa med ensammanhängande arbetslöshetstid , dvs. långtidsarbetslösa,uppgick till 133 000 personer. Det innebär att av allaarbetslösa är långtidsarbetslösa.Senaste uppgifter från () () visar attantalet personer i arbetsmarknadspolitiska åtgärder har ökat kraftigt . fick ca 245 000 personer del av olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder, vilket motsvarar av arbetskraften. Detär en ökning med 21 000 . harantalet arbetslösa minskat med 11 000 personer. Detta hänger emellertid sammanmed den nämnda kraftiga ökningen av antalet personer i åtgärder.Att arbetsmarknadsläget kan komma att förbättras kan utläsas av AMS senasteuppgifter om antal varsel. varslades drygt 4 000 personerom uppsägning, vilket skall jämföras med 14 000 . De senastemånadernas varselsiffror är en signal om att läget på arbetsmarknaden kommeratt förbättras under innevarande år. Varselnivån sjunker inom allanäringsgrenar. Inom kommuner och landsting minskar varslen bl.a. som en följdav de överenskommelser om utbildning m.m. som man träffat medlänsarbetsnämnderna.I nationalbudgeten görs bedömningen att den öppna arbetslösheten innevarandeår kommer att genomsnittligt uppgå till och till 7,2 %.Inriktningen av den ekonomiska politikenInledningDen bedömning av den ekonomiska utvecklingen som utskottet redovisat innebäratt den svenska produktionen åter börjar växa. Återhämtningen ärexportledd, vilket är en förutsättning för att tillväxten skall bli uthållig.Som framhålls i finansplanen har under haft enför liten industrisektor. Den förda politiken under 1970- och 1980-talenskapade inte de nödvändiga villkor som måste finnas för att industrisektornskulle kunna växa. Detta gäller i synnerhet villkoren för de mindre ochmedelstora företagen.Missgreppen i stabiliseringspolitiken var flera.Under den första oljekrisen försökte den dåvarande regeringen attgenom den s.k. överbryggningspolitiken avskärma från följderna av dekraftigt stigande oljepriserna. Detta misslyckades och följden blev enförstärkt kostnadskris. Några allvarliga försök att skapa förutsättningar fören lönebildningsprocess som var förenlig med låg inflation gjordes aldrig.Bl.a. denna underlåtenhet ledde till en högre inflation i jämförelse med våraviktigaste handelspartners och en successiv försämring av näringslivetskonkurrenskraft. Denna utveckling framtvingade devalveringar. NärSocialdemokraterna efter valet bildade regering var den första åtgärdenatt skriva ner kronans värde . Avsikten var att devalveringen skullevara offensiv, men den nödvändiga eftervården av devalveringen åsidosattes heltoch resultatet av den förda politiken blev katastrofal för ekonomin. Som anförsi finansplanen gav kombinationen av internationell högkonjunktur ochdevalveringarna ett felaktigt intryck av att deekonomiska problemen var lösta. Devalveringen och slopandet av kredit- ochvalutaregleringen, som ägde rum före skattereformen, skapade en våldsamöverhettning. Resultatet blev att när lågkonjunkturen nådde föll dentotala produktionen med som budgetunderskottet ochstatsskulden snabbt växte och arbetsmarknadsläget kraftigt försämrades.Den ekonomiska politikenDen ekonomiska politik som förs syftar till att eliminera obalansen ochskapa en tillräckligt hög, stabil och uthållig tillväxt för att därigenomåstadkomma nya riktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem.Den förda politikens inriktning är att den skall leda till en minskning avden totala arbetslösheten -- inklusive personer i arbetsmarknadspolitiskaåtgärder -- innebärande åtminstone en halvering . För attåstadkomma en sådan utveckling krävs en snabb exportledd tillväxt med ökning avproduktion och jobb i näringslivet. Med den förutsatta BNP-ökningen under åren1994 och 1995 på har i finansplanen en kalkyl gjorts sominnebär ett tillväxtkrav på i genomsnitt för perioden1996--1999.Med denna historiskt sett mycket positiva ekonomiska tillväxt på perår bör en stark sysselsättningsökning kunna uppnås. De krav som förverkligandetav en sådan positiv utveckling kommer att ställa på den ekonomiska politikenoch på beredvilligheten att acceptera förändringar i det ekonomiska livet ärdock stora. En hög tillväxt i näringslivet och en samtidig minskning avarbetslösheten är nödvändig om de offentliga finanserna skall komma i balans.Oppositionspartiernas alternativa riktlinjer för den ekonomiska politikenI motion Fi208 av m.fl. (s) krävs en omedelbar ändring avinriktningen av politiken för att öka sysselsättningen och minskaarbetslösheten. måste arbetslöshetskurvorna vända. Inflationen ochbytesbalansens utveckling utgör inget hinder för en expansivfinanspolitik. Det är statsfinanserna som utgör en allvarligrestriktion för den ekonomiska politiken. Enligt motionärerna måste kraftfullastimulansåtgärder vidtas. Åtgärderna måste emellertid utformas så att deuppfyller högt ställda krav på effektivitet, finansiering och tidsbegränsning.Med en sådan inriktning av politiken bör efterfrågan kunna öka i den inhemskaekonomin utan att räntorna börjar stiga.De finanspolitiska åtgärder som föreslås i motion Fi208 (s) är följande.Investeringarna skall stimuleras genom:Direktavskrivningar för näringslivets maskininvesteringar under perioden1994-05-01--. Av investeringarna får skrivas av.Stimulansbidrag () till i lägenheter.Investeringsstöd på till nyproduktion av bostäder. Igångsättning före1995-01-01 krävs.Ökade satsningar på infrastrukturinvesteringar i vägar och järnvägar.Investeringsstöd för reparation av skolor och andra kommunala byggnader.En större ökning av den privata konsumtionen än den som anges i denpreliminära nationalbudgeten skall åstadkommas genom en ökad köpkraft hoshushållen. De konkreta åtgärderna innebär att årets höjning av inkomstskatten(slopandet av grundavdraget) återtas och att beslutet att försämraskatteeffekten av ränteavdragen rivs upp.De finanspolitiska åtgärderna måste, menar motionärerna, också kompletterasmed en djärvare penningpolitik. Inflationstrycket är obefintligtoch det växande överskottet i bytesbalansen skapar, sägs i motionen, utrymmeför en sådan penningpolitik.Utöver de i motionen föreslagna finans- och penningpolitiska åtgärdernaföreslås i motion Fi208 (s) att ytterligare medel tillförsarbetsmarknadspolitiken och att vissa näringspolitiska åtgärder vidtas. Inomdet näringspolitiska området föreslås bl.a. att företagens kapitalförsörjningförbättras genom att utvecklingsfonderna ges större möjligheter att stödjasmåföretagen och att AP-fonderna tillåts att utöka sin rätt tillaktieplaceringar.Innan utskottet tar ställning till den inriktning av den ekonomiska politikensom föreslås i motion Fi208 (s) vill utskottet på en punkt korrigera enmissuppfattning av finansplanen som förs fram i motionen.I sin analys av den förda ekonomiska politiken hävdar motionärerna att det "imandatperiodens elfte timme" sker en omläggning av den ekonomiska politikensinriktning. I motionen påstås att enligt finansplanen "skall inte längreinflationsbekämpningen vara överordnad andra ambitioner och krav. I ställetanger man en ny inriktningsnorm för den ekonomiska politiken: attarbetslösheten minst skall halveras ". I samma avsnitti motionen heter det: ", då regeringens politik har lett till attproduktionskapacitet slagits ut, och då riskerna för flaskhalsar i vissaexportorienterade delar av näringslivet ökar, överger regeringen kampen motinflationen som övergripande norm för den ekonomiska politiken. "Som utskottet ser det gör motionärerna en felaktig tolkning av finansplanensmålanalys. Det är riktigt, som sägs i motionen, att kampen mot arbetslöshet harhög prioritet. I finansplanens inledning uttalas att två mål är centrala: nyariktiga jobb och tillförlitliga trygghetssystem. Utskottet vill kraftigtunderstryka att denna målangivelse inte innebär att inflationsmålet övergetts.I själva verket är en låg inflation en förutsättning för att läget påarbetsmarknaden skall förbättras. Om inflationsförväntningar åter skulletillåtas växa sig starka kommer oundvikligen räntorna att stiga. Effekterna aven sådan utveckling skulle försvaga förutsättningarna för tillväxt och ledatill ytterligare försämringar av statsfinanserna. Ansträngningarna att få nedarbetslösheten skulle omöjliggöras.Utskottets ställningstagande till de förslag till ekonomisk-politiskaåtgärder som föreslås i motion Fi208 (s) är följande.Enligt de beräkningar som redovisas i motionen skulle produktionstillväxtenmed den socialdemokratiska politiken bli högre än den tillväxtför innevarande år som förutses i finansplanen och övermotsvarande tillväxt . En viktig förklaring till de högretillväxttakterna är att näringslivets investeringar antas ligga inte mindre ändrygt över finansplanens bedömning. Det är en anmärkningsvärdinvesteringsökning med tanke på att man redan i finansplanen förutser kraftigainvesteringsökningar.Den bakomliggande orsaken till den i motionen förutseddainvesteringsökningen är de bedömda effekterna av bl.a. förslaget om attdirektavskriva investeringar. Utskottet har i sitt yttrande tillskatteutskottet (1993/94:FiU4y) utförligt behandlat direktavskrivningarseffekter på den inhemska ekonomin.I yttrandet framhålls att det bör uppmärksammas att rätten att göradirektavskrivningarna inte kan avgränsas till de tidigarelagda investeringarnautan de måste med nödvändighet omfatta hela investeringsstocken. Man kannämligen inte särskilja tidigarelagda investeringar från redan planerade. Ettföretag som gör en direktavskrivning får vid investeringstillfället i principen skattekredit, som därefter amorteras genom högre skattebetalningar iframtiden på grund av bortfallande reguljära avskrivningar. Skattebetalningarnaomfördelas alltså över tiden, och likviditetsmässigt uppnår företagen bara entemporär fördel. För företagen innebär metoden vissa fördelar, i synnerhet omdet rör sig om investeringar i tillgångar med långa avskrivningsperioder. Avyttrandet framgår vidare att för att få företagen att tidigarelägga sinainvesteringar måste staten sålunda först ge dem en skattekredit för deinvesteringar som ändå skulle ha kommit till stånd. Dessutom måste staten påmotsvarande sätt stödja nytillskottet av investeringar. Hur stort tillskott somdärigenom uppkommer är svårbedömt. Gjorda beräkningar -- som utgår från att detreala förräntningskravet på en nyinvestering sjunker vid en partielldirektavskrivning -- tyder dock på att tillskottet kan väntas bli tämligenbegränsat, och att den tidigarelagda investeringsvolymen inte ens skulle kommaatt motsvara skattekrediten.