bet · GH01SoU31 · 1994-05-03 00:00:00 — skulle, liksom gamla tiders nykterhetsnämnder,kunna koncentrera sina insatser på att behandla missbrukare.Detta skulle enligt motionärerna ge snabbare och effektivareingripanden.BakgrundSedan mitten av har betydande medel satsats på enoffensiv narkomanvård. Inom ramen för detta har ett hundratalöppenvårdsenheter byggts upp för vuxna missbrukare. Ocksåinstitutionsvården och familjevården har byggts ut väsentligt.Det var så gott som uteslutande platser inom den frivilligavården som expanderade . fanns detdrygt 7 800 platser på institutioner för vuxna missbrukare avalkohol och narkotika. En offensiv narkomanvård har av riksdagenbetraktats som en förutsättning för att förebygga spridning avhiv bland intravenösa missbrukare. Målet är att nå samtligamissbrukare för provtagning, avgiftning, vård och behandling.Enligt bedömning har avinjektionsmissbrukarna hivtestats en eller flera gånger.Socialstyrelsen har arbetat med utbyggnaden avnarkomanvården inom ramen för uppdraget Offensiv narkomanvård.Inriktningen av detta arbete preciserades 1984 i rapportenOffensiv narkomanvård II (Ds S 1984:11). Enligt rapportenskall insatser göras för att på nivå utveckla metoderför narkomanvård, och samarbetet mellan socialtjänst, polis ochkriminalvård skall utvecklas. gav regeringenSocialstyrelsen i uppdrag att genomföra en kartläggning avdagens narkomanvård och behoven av insatser samt att utarbetaett program för det fortsatta hivförebyggande arbetet blandnarkotikamissbrukare. Uppdraget redovisas i rapporten en offensiv narkomanvård (följer upp ochutvärderar 1993:1). I rapporten lämnas en redovisning av vadstaten önskade uppnå med satsningen Offensiv narkomanvård ochhur medlen använts. Vidare lämnas en analys av om målenuppfyllts och ett förslag till fortsatt program. Ett av delmålenför satsningen har varit att alla missbrukare som socialtjänstenkommer i kontakt med skall erbjudas behandling och de som harbehov av vård på behandlingshem skall kunna få det.Socialstyrelsen anför att utbyggnaden av en specialiserad öppennarkomanvård har lett till att inte bara nya missbrukare nåtts,utan det har också inneburit att klienter som av andra skälsedan länge varit kända inom har kunnatidentifieras som missbrukare. Ett ibland slentrianmässigtekonomiskt bistånd har därmed kunnat ersättas av ett aktivtmotivationsarbete, vård och behandlingsinsatser. Vidare sägs irapporten att tendensen till skillnad från när satsningenpå en offensiv narkomanvård inleddes tycks vara att det finnsett överutbud av behandlingsplatser i förhållande tillkommunernas efterfrågan. Institutionsvården för missbrukare harbyggts ut kraftigt som kommunerna av bl.a. ekonomiskaskäl är mer restriktiva när det gäller placeringar. För vissagrupper, t.ex. missbrukare med psykiska störningar, saknas dockfortfarande platser. Enligt mening skullevårdutbudet generellt behöva differentieras ytterligare utifrånmissbrukarnas behov och förutsättningar. En större variation avöppenvårdsalternativ skulle också behöva utvecklas. Styrelsenanser att en sådan omstrukturering bör kunna ske inom ramen förbefintliga resurser.I förra årets budgetproposition (prop. 1992/93:100, s. betonades vikten av att satsningen på en offensivnarkomanvård fullföljs av kommunerna. Enligt regeringen var detav särskild betydelse att fortsatta ansträngningar görs för attförbättra samverkan mellan bl.a. socialtjänst, kriminalvård ochpsykiatri när det gäller vård och behandling avnarkotikamissbrukare. är det väsentligt att genomföraanalyser av hur samhällets resurser används inom vårdområdet ochhur dessa resurser kan användas effektivare.Riksrevisionsverket har haft regeringens uppdragatt genomföra en sådan analys. En rapport överlämnades tillregeringen . I rapporten föreslårRiksrevisionsverket bl.a. försöksverksamhet för att bättresamordna behandlings- och rehabiliteringsåtgärder.I årets budgetproposition (prop. 1993/94:100, s. 156)uppges att fått nya direktiv när det gäller detfortsatta arbetet. Ett huvudmoment utgör en fortsatt satsning påkompetensutveckling, framför allt den öppna vården. Det gällermetoder för motivationsarbete, behandlingsplanering ochomhändertagande av de mest utsatta grupperna såsom psykisktstörda och hivsmittade missbrukare. Vidare kommer olikaförsöksverksamheter att initieras för att utveckla nya stöd- ochomhändertagandeformer som är mindre ingripande äninstitutionsvård.Antalet anmälningar från kommunerna om vård enligt lagen(1988:870) om vård av missbrukare i vissa fall (LVM) harminskat --1993. Enligt i Gävleborgslän som undersökt tillämpningen av lagen i hela landet (Rapport1993:7, LVM -- anmälningar, omhändertagna), kan minskningen beropå kommunernas försämrade ekonomi och/eller att kommunerna istället erbjuder vård i öppna former. Totalt i landet harsamtidigt andelen omedelbara omhändertaganden ökat, vilket kanbero på att missbrukarna har fått vänta för länge på adekvatvård och att detta lett till en situation där ett omedelbartomhändertagande varit nödvändigt.I detta sammanhang kan också nämnas att nyligenbeslutat om vissa ändringar i LVM. Ändringarna innebär attkommunerna skall ta över länsstyrelsernas nuvarande uppgifter ienskilda ärenden om beredande av vård enligt LVM (prop.1993/94:97, SoU16, rskr. Förändringarna träder i kraft den1 juli 1994.Beträffande statsbidrag sägs i budgetpropositionen attstatens bidrag till vård inom missbruksområdet bör ses som enhelhet med övergripande syfte att garantera att resurserna påsåväl institutionssidan som inom öppenvården överensstämmer medbehov och efterfrågan. Regeringen beslutade den 7 oktober 1993om fördelning av statsbidraget till kommunernas missbrukarvårdoch ungdomsvård. Totalt fördelades mellankommunerna enligt de kriterier som gällde under budgetåret1992/93. Särskilda utvecklingsmedel om 50 miljoner kronorställdes till länsstyrelsernas förfogande för att stimuleraframväxten av öppenvårdsinsatser i vissa kommuner. Regeringenhar uppdragit åt att inom ramen för enberedningsgrupp med representanter från länsstyrelserna, Statensinstitutionsstyrelse och planera ochstyra den allmänna inriktningen av utvecklingsarbetet samt följaupp och utvärdera de verksamheter som kommer till stånd.Den tendens till minskning av antalet institutionsplaceringarsom kan skönjas ställer krav på att vårdbehoven kantillgodoses med adekvat öppenvård, bl.a. olika typer avmellanvårdsformer som fyller ut det glapp som finns mellaninstitutionerna och socialbyråernas tradtionella vård- ochstödinsatser. Enligt regeringen bör statsbidraget tillmissbrukar- och ungdomsvård behållas under /95som riktat statsbidrag till kommunernas missbruks- ochungdomsarbete, varvid särskilda utvecklingsmedel bör avsättasför att stimulera kommunerna att utveckla öppenvårdsinsatser.Utvecklingsmedlen bör disponeras av länsstyrelserna.När det gäller kravet på kommunala missbrukarnämnder ärföljande att notera. Socialtjänstlagen har utformats som enmålinriktad ramlag. Den är uppbyggd kring mål och delmål påolika nivåer och ger kommunerna stor frihet att själva bestämmahur verksamheten skall vara utformad. Enligt socialtjänstlagenskall varje kommun svara för inom sitt område.Kommunen skall ha det yttersta ansvaret för att de som vistas ikommunen får det stöd och den hjälp som de behöver. Kommunen harockså ett särskilt ansvar både för insatser i syfte attförebygga och motverka missbruk av alkohol och andraberoendeframkallande medel och för att den som till följd avmissbruk har behov av särskilda åtgärder får erforderligt stödoch hjälp. För att fullgöra kommunens uppgifter inomsocialtjänsten skulle det -- fram till -- ivarje kommun finnas en socialnämnd. Kravet på att det skullefinnas särskilda socialnämnder avskaffades genom en ändring i4 § socialtjänstlagen i anslutning till att den s.k.Ädelreformen genomfördes (prop. 1990/91:14, SoU9). Samtidigtträdde en ny kommunallag i kraft (prop. 1990/91:117, KU38). Dennya kommunallagen innebär att kommuner och landsting fått ökadfrihet att inom de specialreglerade områdena bestämma vilkanämnder som skall finnas för att fullgöra uppgifterna och attbestämma deras verksamhetsområden och inbördes förhållanden.Utskottets bedömningInom ramen för en offensiv narkomanvård har en kartläggningskett av narkomanvården och behovet av insatser. Det är enligtutskottets mening angeläget att satsningen på den offensivanarkomanvården fullföljs av kommunerna. Utskottet konstateraratt regeringen gett nya direktiv för detfortsatta arbetet med offensiv narkomanvård. Enligt dessa skallsatsningen inriktas på att utveckla kompetensen inom den öppnavården och utarbeta metoder för att omhänderta och rehabiliterade mest utsatta missbrukarna. Nya former av stöd ochomhändertagande som är mindre ingripande än institutionsvårdskall också utvecklas.CAN gör samlade bedömningar av drogutvecklingen iSverige. En ny landsomfattande kartläggning av det tunganarkotikamissbrukets omfattning har genomförts. Motdenna bakgrund anser utskottet att det inte behövs någottillkännagivande till regeringen med anledning av motion So215(v) yrkande 2. Yrkandet avstyrks.Utskottet delar regeringens inställning att det är viktigt attdet råder balans mellan tvångsvården och de kommunala insatsernasåsom öppenvård och andra frivilliga vårdformer. Deninstitutionella vården har minskat iomfattning, delvis till följd av kommunernas ekonomiskasvårigheter. Det är enligt utskottet viktigt att regeringen nogaföljer utvecklingen, särskilt då vården av de tyngremissbrukarna. Det specialdestinerade statsbidraget tillmissbrukarvården bör därför enligt utskottet tills vidarebehållas. Alkoholpolitiska kommissionen som avslutatsitt arbete föreslår i delbetänkandet Vård avalkoholmissbrukare, SOU 1994:27, bl.a. attstatsbidragsbestämmelserna ändras och att ges iuppdrag att i samarbete med Statskontoret utveckla ett nyttsystem för fördelningen av det riktade statsbidraget tillkommunernas ungdoms- och missbrukarvård. I betänkandet redovisasockså förslag till en framtida strategi när det gällermissbrukarvården. Utskottet anser att regeringens kommandeförslag på detta område bör avvaktas och avstyrker därför bifalltill motionerna So215 (v) yrkandena 2 och 3 och So264 (nyd)yrkande 4.Utskottet anser inte att det finns något behov av att skärpaLVM eller inrätta kommunala missbrukarnämnder motsvarande denykterhetsnämnder som avskaffades i samband medsocialtjänstreformen 1980. Yrkandena 4 och 9 i motion So274(nyd) avstyrks därför.Överföring av omsorg till kommunernaI motion So264 av och (nyd)begärs tillkännagivanden om att beställningen av all omsorgskall decentraliseras till kommunerna (yrkande 1) och attlandstingens beskattningsrätt skall överföras till kommunerna(yrkande 2).Utskottets bedömningUtskottet är inte berett att nu tillstyrka en decentraliseringav "all omsorg" till kommunerna och överföra landstingensbeskattningsrätt till kommunerna. Motionen avstyrks.Ideellt socialt arbeteI motion So237 av och ()begärs tillkännagivanden om vad i motionen anförts om ideellaorganisationers stora betydelse i det sociala arbetet (yrkande1) och om att ta till vara erfarenheter från frivilligtsocialt arbete i (yrkande 2). Motionärerna anser attenskilda människors engagemang i frivilligt, ideellt arbetemåste uppmuntras eftersom många sociala behov inte helt kantäckas av de sociala myndigheterna. Motionärerna menar att detär hög tid att släppa fram en ny dimension inom socialpolitiken.I har det frivilliga sociala arbetet stärkts genom ettrejält statligt stöd till s.k. frivilligcentraler, där ledningenav arbetet handhas av anställd personal medan självahjälpinsatserna utförs av frivilliga krafter. Försöket harenligt motionärerna fallit synnerligen väl ut. I det fortsattaarbetet för samverkan mellan och ideellaorganisationer bör de erfarenheter som gjorts i tas tillvara.BakgrundEnligt uppgift har regeringen beviljat Örebrostad i bidrag för igångsättandeav ett samordnings- och utvecklingscentrum för frivilligtsocialt arbete. Vidare har regeringen beviljatRöda korset, , Rädda barnen,, för kvinnojourer iSverige m.fl. organisationer för att etableraett centrum för utveckling av frivilligt socialt arbete.Centret, som skulle etableras , har tre övergripandemål. Dessa är att utveckla kunskapen om det frivilliga socialaarbetet, att utveckla ledarskap för frivilligt socialt arbeteoch att åstadkomma ökade internationella kontakter för dem somansvarar för eller vill främja frivilligt socialt arbete liksomett ökat svenskt deltagande i internationella forsknings- ochsamarbetsprojekt.Socialtjänstkommittén, som har i uppdrag att göra enallmän översyn av socialtjänstlagen, kommer i sittslutbetänkande att behandla det frivilliga sociala arbetet ochsocialtjänstens samverkan med frivilliga organisationer.Slutbetänkandet skall avlämnas under innevarande år. På grund avatt det saknats samlad kunskap om omfattningen av det arbete somuträttas på frivillig väg har gett enforskargrupp vid i uppdrag att översiktligtkartlägga socialt arbete inom frivilliga organisationer iSverige. Forskargruppens arbete har redovisats iSocialtjänstkommitténs ,kartläggning och kunskapsöversikt, SOU 1993:82. Rapporteninnehåller inga ställningstaganden från kommitténs sida.Kommittén framhåller att det är dess förhoppning att rapportenskall bidra till ökad kunskap och stimulera till debatt omfrivilligt socialt arbete i Sverige.Utskottets bedömningUtskottet delar inställningen i motion So237 (m) att deideella organisationerna utför ett värdefullt arbete inom detsociala området. Regeringen har gett bidrag till igångsättandeav två olika centrum för utveckling av frivilligt socialtarbete. kommer i sitt huvudbetänkande attbehandla det frivilliga sociala arbetet och socialtjänstenssamverkan med frivilliga organisationer. Utskottet anser inteatt bör ta något initiativ med anledning av motionSo237 (m). Motionen avstyrks.Social verksamhet i kooperativ formI motion So236 av och ()hemställs att begär förslag till lagstiftning om enkooperativ företagsform i enlighet med vad som anförts imotionen. Motionärerna pekar på att det utomlands finns s.k.sociala kooperativ som arbetar med människor som har svårt attkomma ut på den reguljära arbetsmarknaden. Fråga är omarbetskooperativ som säljer varor och tjänster på marknaden.Kooperationerna vänder sig till omsorgstagare, människor medallvarliga psykiska problem, fysiskt handikappade, f.d. fångarsamt missbrukare. Motionärerna nämner att kooperativ är enspeciell lagreglerad företagsform i . Det finns dessutomen speciell lagstiftning som reglerar de sociala kooperativensverksamheter. Ett socialt kooperativ måste ha "arbetshandikappade" som kooperatörer. Man har reglerat hureventuella överskott skall fördelas mellan investeringar, löneroch fonderade medel, och skattelättnader finns att få för deföretag som klassas som ett socialt kooperativ.I årets budgetproposition (1993/94:100, bil. 11, s. 93,97) har regeringen () tillstyrkt ettförslag från AMS om försök med särskilt anordnad sysselsättningför personer med svårare funktionshinder. AMS förslag innebäratt alternativa driftsformer med arbetsuppgifter som ärspecifikt anpassade för arbetshandikappade byggs upp medbidrag från AMS. Alternativa former bör utvecklas vid sidan avde arbetstillfällen som skapas på marknader där gängseföretagsekonomiska principer gäller. Det finns, särskilt inomtjänstesektorn, arbetsuppgifter som efterfrågas och som skullekunna utföras utanför kretsen av etablerade företag ochmyndigheter inkl. . Arbetsuppgifterna skulle kunnautföras av stiftelse, kooperativ eller annan alternativdriftsform, som styrs och drivs av flera parter, anställda,offentlig sektor, näringsliv, folkrörelse m.fl. Till sådanverksamhet skall, enligt AMS förslag, särskilt samhällsstödkunna lämnas som alternativ till lönebidrag eller Samhall AB.Ett krav skall vara att arbetsförmedlingen anvisar tillanställningarna och att verksamheten har vissa stipuleraderegler om anställningsförhållanden som garanterar arbete åt dearbetshandikappade på deras egna villkor. För att undvikasegregerade arbetsplatser kan villkor ställas på att ett visstantal anställda skall vara icke handikappade och attarbetsplatsen skall ha en viss åldersspridning bland deanställda. Enligt regeringen förutsätts försöksverksamheten blifinansierad inom ramen för de s.k. otraditionella medlen.Samhall AB har som uppgift att anordna, leda och samordnaverksamhet, som bedrivs inom koncernen för att ge meningsfulltoch utvecklande arbete åt arbetshandikappade där behoven finns.Antalet anställda arbetshandikappade i var 28 421per . För en utförlig redogörelse över SamhallAB, dess resultat och verksamhetsinriktning, m.m. hänvisas tillovan nämnda proposition (prop. 1993/94:100, bil. 11, s.99--107).När det gäller den kooperativa missbrukarvården harSocialstyrelsen lämnat bidrag till åtläkemedelsmissbrukare, RFHL, för en förstudie angåendemöjligheterna att starta ett arbetskooperativ för missbrukare isamarbete med , , och kommuner.Förebild för projektet har varit det självförsörjandemissbrukarkooperativet i . Projektetkommer att följas av och enligt uppgift även avSocialdepartementet.Utskottets bedömningUtskottet konstaterar att insatser görs eller förbereds föratt utveckla alternativa driftsformer för arbetshandikappadepersoner och missbrukare. Utskottet ser också positivt påutvecklingen av alternativa former för rehabilitering avmissbrukare. Ett projekt avseende ett arbetskooperativ förmissbrukare förbereds . Socialtjänstkommitténsarbete kan också förväntas beröra dessa frågor.Något tillkännagivande till regeringen med anledning av motionSo236 (v) behövs inte. Motionen avstyrks.Nordisk samverkan i sociala frågorI motion So244 av () hemställs att riksdagenger regeringen till känna vad i motionen anförts om aktivmedverkan i nordiskt samarbete för att stärka verksamheten inomFN:s ekonomiska kommission för (ECE) särskilt inom detsociala området. I den omvandling som kan skönjas av ECE regional kommission som också sysslar med sociala frågorkrävs en aktiv medverkan från regeringarnas sida, ansermotionären. Särskilt gäller detta frågor som redan etableratsinom EU-systemet, t.ex. rörande social utveckling och välfärd,ungdom, åldrande, handikappade och familj. I planerna för denordiska ländernas ökande internationalisering föreskrivs bl.a.samverkan i olika internationella organ. Aktivt stöd från denordiska länderna för att stärka ECE:s verksamhet, framför alltpå det sociala fältet, skulle falla sig naturligt.Utskottets bedömningUtskottet anser det värdefullt med ett ökat samarbete isociala frågor på såväl nordisk som europeisk nivå. Utskottetutgår från att regeringen noga följer denna fråga och tar deinitiativ som kan behövas. Motion So244 (s) avstyrks.BostadslösaI motion So229 av m.fl. (c) yrkas attriksdagen hos regeringen begär sådana lagändringar attkommunerna åläggs att se till att var och en som har behov däravskall få tak över huvudet nattetid.I motion A815 av m.fl. (c) begärs etttillkännagivande om vad i motionen anförts om samhällets ansvarför de hemlösa (yrkande 40). Enligt motionärerna måsteåtgärder vidtas för att skydda medborgare från att hamna utanfördet sociala skyddsnätet. Många frivilliga organisationer utförett beundransvärt arbete bland dessa människor. Det krävs dockenligt motionärerna ett samarbete mellan olika instanser för attlösa de problem som orsakat hemlöshet. Staten måste ge allakommuner i uppdrag att upprätta en plan för att se till att allafår tak över huvudet och en säng att sova i.Tidigare behandling, m.m.I betänkandet 1992/93:SoU5 erinrade utskottet om att detvid flera tillfällen uttryckt sin oro över situationen med demånga bostadslösa i samhället. Utskottet ansåg att förhållandenapå detta område fortfarande var oacceptabla och att det ärviktigt att kommunerna kontinuerligt ägnar de bostadslösa storuppmärksamhet och ser till att stödinsatserna blir så effektivasom möjligt. Vidare ansåg utskottet det angeläget att en nykartläggning görs av antalet bostadslösa/hemlösa och uteliggareoch att denna kartläggning omfattar hela landet. Utskottet ansågdet också angeläget att en enhetlig terminologi används sommöjliggör jämförelser mellan olika delar av landet och övertiden samt att kartläggningen också avser de bakomliggandeorsakerna till hemlösheten. En inventering av socialtjänstensoch olika frivilliga organisationers erbjudanden av olikaboendeformer och övriga insatser för de bostadslösa borde enligtutskottets mening också ingå i kartläggningen. Vad utskottetanfört borde ges regeringen till känna. följdeutskottet.Regeringen har uppdragit åt att genomföra denav begärda kartläggningen.I april månad 1993 gjordes en kartläggning av hemlösa personeri , och . Som hemlösa räknades personersom saknade egen eller förhyrd bostad, inte var stadigvarandeinneboende och var hänvisade till tillfälliga boendealternativeller var uteliggare. Uppgifter insamlades från socialdistriktoch stadsdelsnämnder, från olika typer av institutioner sominackorderingshem, behandlingshem och härbärgen, från sjukvårdenoch kriminalvården samt från en rad frivilligorganisationer.Socialstyrelsen har bearbetat materialet och avlämnat enrapport till regeringen . Rapporten ingår iserien följer upp och utvärderar och har titelnHemlösa i -- En kartläggning (1993:13). En slutligrapport kommer enligt styrelsen att överlämnas tillSocialdepartementet . Där kommer en mer utförligbeskrivning av de hemlösas problem att ges med bl.a. uppgifterom insatser för hemlösa.Utskottets bedömningUtskottet vill än en gång understryka vikten av att kommunernakontinuerligt ägnar de bostadslösas problem stor uppmärksamhetoch att insatserna blir så effektiva som möjligt. De frivilligaorganisationernas insatser för de bostadslösa är enligtutskottet värdefulla och ett utmärkt komplement tillsocialtjänstens insatser. utredningsarbete börenligt utskottet slutföras innan överväger ytterligareinitiativ i denna fråga. Motionerna So229 (c) och A815 (c)yrkande 40 avstyrks.ProstitutionI motion A815 av m.fl. (c) hemställs attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförs om prostituerade från andra länder (yrkande53). Motionärerna anser att böruppmärksamma det faktum att kvinnor från andra länder, t.ex. detforna , i ökad utsträckning kommer till föratt prostituera sig. Det är enligt motionärerna viktigt attförsöka stävja denna nya tendens inom prostitutionen.Motionärerna framhåller också att de tidigare krävtkriminalisering av könsköparna. Kriminalisering av båda parterär ett annat krav som ställts.BakgrundEfter initiativ från (1992/93:JuU17) har regeringentillkallat en särskild utredare för att se över samhälletsåtgärder mot prostitution, dir. 1993:31. Utredaren skallkartlägga prostitutionens omfattning i och särskiltbelysa olika problem som är förknippade med prostitution samtorsakerna till dessa. Utredaren bör utarbeta eventuella förslagtill förbättring av samhällets insatser. Frågan om enkriminalisering av prostitution är en lämplig metod för attmotverka prostitutionen och dess konsekvenser bör härvidförutsättningslöst undersökas.I direktiven uttalas vidare att en diskussion kringprostitutionen kan göras ur ett begränsat svensktperspektiv. Även om varje land har sitt prostitutionsmönsterfinns det numera också tydliga globala rörelser. En gällermigrationen av kvinnor från tredje världen till bordeller ibl.a. En annan gäller den s.k. sexturismen till framförallt . Det finns enligt direktiven också anledningatt uppmärksamt studera utvecklingen i och inför ettsvenskt EU-medlemskap prostitutionen i övriga europeiska länder.Utredningen skall vara slutförd senast vid utgången av år1994.Utskottets bedömningUtskottet anser att motionen får anses tillgodosedd genom denpågående översynen av samhällets insatser på detta område.Motion A815 (c) yrkande 53 avstyrks. beträffande bistånd enligt socialtjänstlagenatt avslår motionerna 1993/94:So224, 1993/94:So253,1993/94:So261 yrkandena 3 och 4, 1993/94:So263, 1993/94:So264yrkandena 5--8 och 1993/94:A470 yrkande 11,res. (nyd)men. (v) - delvis2.