bet · GH01JuU17 · 1994-03-15 00:00:00 — Utskottet avstyrkte bifall till ett motionsyrkande somrörde behovet av tidiga ingripanden för att hjälpa unga attbryta sitt brottsbeteende under åberopande av det pågåendeberedningsarbetet.Utskottet anser alltjämt att den pågående beredningen böravvaktas och avstyrker bifall till motionerna Ju809 och Ju810 inu aktuella delar.Effektivare påföljder för missbrukareI motion So274 (nyd) efterlyses påföljder som bättre än vadsom nu är fallet främjar varaktig drogfrihet. I motionen anförsatt det lämpligaste sättet att åstadkomma detta är genom enordning med villkorligt fängelse förenat med skyddstillsyn,föreskrifter och urinprov.Villkorligt fängelse som påföljdsform har varit föremål förriksdagens ställningstagande . Senastbehandlade utskottet frågan (1990/91:JuU17 s. 22).Utskottet ställde sig då, liksom vid tidigare tillfällen,negativt till införandet av villkorligt fängelse och ifrågasattebl.a. om detta, som betecknades som en reform av ett relativtbegränsat slag, kunde motivera ett så pass kraftigt ingrepp ipåföljdssystemet och lagstiftningen i övrigt som det skulle varafrågan om.I uppdrag att se över detstraffrättsliga påföljdssystemets innehåll och uppbyggnad på ettmera genomgripande sätt ingår att i anslutning till sinaöverväganden om alternativ till fängelsestraff överväga om detskulle vara en fördel med villkorligt fängelse som påföljd. Idirektiven anförs att ett förslag härom -- för attpåföljdssystemet skall bli tydligt och överskådligt -- i förstahand bör inriktas på att de icke frihetsberövandepåföljdsalternativen, med undantag för böter och överlämnandetill särskild vård, inordnas under villkorligt fängelse.Utskottet är inte berett att i nuvarande beredningsläge taställning till frågan om villkorligt fängelse. Motion So274avstyrks i nu aktuell del.Vård och behandling m.m. av dömdaAllmänna förutsättningar för ett gott vårdresultatI motion Ju809 (s) begärs utbyggda vård- ochbehandlingsinsatser inom anstalterna och en ökad medverkan avmyndigheter och organisationer utanför kriminalvården redanunder verkställighetstiden. I motionen begärs vidare en minskadanvändning av fängelsestraff och en utbyggnad och ökadanvändning av alternativa påföljder. Det framhålls också attmöjligheterna för intagna att kunna behålla sociala kontakterutanför fängelset och kunna söka arbete och bostad är mycketväsentliga för att minska risken för återfall, varförpermissionsbestämmelserna inte får skärpas.I motion Ju810 (nyd) yrkas att vårdtankarna i 1974 årskriminalvårdsreform överges.Utskottet behandlade (1992/93:JuU25) utförligtmotioner vari hemställdes om uttalanden rörande ökade ochutvecklade vård- och behandlingsinsatser, en minskad användningav anstaltsbehandling, satsningar på alternativa påföljder,vikten av att intagna i anstalt får möjligheter att bevarasociala kontakter genom att kunna få permission samt frågorrörande grundtankarna kriminalvårdsreform.Utskottet avstyrkte samtliga motionsyrkanden med hänvisningtill den översyn som pågick inom ramen för Fängelseutredningensrespektive Straffsystemkommitténs arbete.Fängelseutredningen har därefter i sitt tidigare nämndabetänkande (SOU 1993:76) Verkställighet av fängelsestraff kommitfram till slutsatsen att utgångspunkten förstraffverkställigheten måste vara BrB:s regler om ochgrundläggande principer för påföljdssystemet. Vid tiden för 1974års kriminalvårdsreform gällde fortfarande som en huvudregel attdomstolen skulle fästa särskilt avseende vid att påföljdenskulle vara ägnad att främja den dömdes anpassning i samhället.Regeln gav uttryck för den s.k. behandlingstanken. Kommitténkonstaterar att de nya regler om straffmätning och påföljdsvalsom infördes ger uttryck för ett i viss mån ändratsynsätt i förhållande till vad som gällde tidigare.Behandlingstanken har genom den nya lagstiftningen fått träda ibakgrunden. Brottets straffvärde och art har tillerkänts en ökadbetydelse för påföljdsvalet. Kommitténs arbete har inriktats påvissa frågor av grundläggande principiell betydelse och på attåstadkomma en anpassning av regelverket till den utveckling somägt rum sedan 1974 års kriminalvårdsreform trädde i kraft.Kommittén har i fråga om de genom kriminalvårdsreformfastslagna grundläggande principerna, normaliseringsprincipenoch närhetsprincipen, kommit fram till attnormaliseringsprincipen bör stå fast medan närhetsprincipen intelängre kan upprätthållas som en övergripande norm föranstaltsplaceringarna. Skälet för den sistnämnda ståndpunkten äratt den utveckling mot en bättre differentiering av de intagnasom ägt rum bör fortsätta. Kommittén har också funnit attmöjligheter till permission från anstalt bör bibehållas men attlagstiftningen bör anpassas till den skärpta praxis som numeraförekommer i fråga om tillämpningen av den nuvaranderegleringen. Kommittén föreslår också -- i syfte att motverkapermissionsmissbruk och för att främja en ändamålsenliganvändning av permissionsinstitutet -- bättre planering avpermissionstillfällena och att varje enskild permission skall haen uttalad och godtagbar ändamålsbestämning. Beredning avförslagen pågår.Straffsystemkommittén har som framgått ännu inte avslutat sittarbete.Utskottet har alltjämt uppfattningen att Fängelseutredningensrespektive Straffsystemkommitténs arbete och beredningen häravbör avvaktas. Med det anförda avstyrker utskottet bifall tillmotionerna Ju809 och Ju810 i nu berörda delar.Differentiering inom kriminalvårdenI motion Ju809 (s) anförs att möjligheter till differentieringvid anstalterna är en nödvändig förutsättning förrehabiliteringsarbetet.Utskottet har tidigare vid ett stort antal tillfällen ochsenast i samband med behandlingen av kompletteringspropositionenförra våren (prop. 1992/93:150 bil. 2, JuU38, rskr. 438) uttalatatt beläggningsnivån på kriminalvårdsanstalterna bör varaomkring för att möjliggöra differentiering av olika intagnasamtidigt med ett gott resursutnyttjande. I sammanhangetnoterade utskottet (s. 4) som positivt att i planeringen förutbyggnaden av anstaltsorganisationen avanstaltsplatser för att även möjliggöradifferentiering av olika intagna.Utskottet konstaterar att den fortsatta utbyggnaden avanstaltsorganisationen följer angivna planer och att regeringensenare kommer att återkomma till rörandemedel till provisoriska åtgärder under innevarande budgetår.Utskottet utgår från att regeringen nära följer utvecklingen avbeläggningen på anstalterna. Skäl för några särskilda uttalandenfrån sida i anledning av motionsyrkandenasaknas dock. Motion Ju809 avstyrks i nu berörd del.Medicinsk behandling m.m.I motion So273 (fp, s, m, c, kds, nyd, v, -) framhålls viktenav att sexualbrottslingar får vård under verkställighetstiden.Motion Ju810 (nyd) tar upp frågor om kemisk kastrering avvåldtäktsmän och medicinering av våldsverkare.Kriminalvårdens behandling av män dömda för vålds- ochsexualbrott har varit föremål för behandling iutskottet vid ett flertal tillfällen (/93:JuU25 s. anförde utskottet i sitt av godkändabetänkande att den verksamhet med behandling av personer, dömdaför sexualbrott och våldsbrott, som bedrivs inom kriminalvårdenborde ytterligare utökas och intensifieras (1990/91:JuU17 s.15, rskr. I det översynsarbete som genomförts avFängelseutredningen har ingått att klarlägga hur stort behovetav sådan behandling är och hur den av angivnamålsättningen bör förverkligas.När det gäller frågor om medicinsk behandling under tvångt.ex i form av s.k. kemisk kastrering, konstaterade utskottetförra året (1992/93:JuU25 s. 14) att frågan rymmer svårlöstaetiska problem oavsett om behandlingen sker som påföljd förbrott eller som ett led i anstaltsbehandlingen. Tvångsvårdförekommer i princip endast för vissa psykiskt störda och dåenligt stränga i lag reglerade kriterier [se lagen (1991:1128)om psykiatrisk tvångsvård och lagen (1991:1129) omrättspsykiatrisk vård]. Utskottet utgick från att spörsmåletskulle bli föremål för överväganden inom ramen förFängelseutredningens arbete.Utskottet konstaterar att i betänkandet(SOU 1994:5) Kriminalvård och psykiatri behandlat frågor ombehandlingen av personer dömda för sexualbrott och våldsbrottmot kvinnor och barn. Kommittén har kommit till slutsatsen attdet inte kan komma i fråga att frångå principen attbehandlingsåtgärder förutsätter medgivande från den intagnessida. Enligt kommitténs beräkningar krävs kapacitet förbehandling av ca 200--250 intagna för att samtliga somaccepterar detta skall kunna få behandling. Kommitténs förslaggår ut på att endast kvalificerad psykoterapeutisk behandlingsom har stöd i vedertagen vetenskap på området bör komma ifråga. Kommittén, som inte har tagit ställning till i vad månhormonbehandling i form av s.k. kemisk kastrering bör fåförekomma, anser att behandlingsverksamheten varken kan ellerbör låsas fast i bestämda former utan måste hållas öppen förutvecklingen på området. Kommittén uttalar att den förutsätteratt kriminalvården och i samverkan ägnarfortsatt uppmärksamhet åt frågan om lämpliga behandlingsmetoderoch därvid också beaktar i vad mån hormonbehandling kan komma ifråga. Förslagen remissbehandlas för närvarande.Utskottet anser att beredningen av Fängelseutredningensförslag bör avvaktas innan ställning tas till hithörande frågoroch avstyrker bifall till motionerna Ju810 och och So273 i nubehandlade delar.Det ekonomiska ansvaret för vård utom anstaltI motion Ju510 (kds) yrkas att kommunerna befrias från sittbetalningsansvar för behandlingsplaceringar utanför anstaltenligt 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt (KvaL)och för psykiatrisk slutenvård av intagna samt attkriminalvården tillförs del av statsbidragen härför. Syftet äratt oenighet om huvudmannaskapet inte skall bli ett hinder föratt vård skall komma till stånd.Enligt den nu gällande ordningen svarar kriminalvården normaltför alla kostnader som är förenade med en s.k. 34 §-placeringfram till dagen för den villkorliga frigivningen, medan det ären angelägenhet att bestrida kostnaderna för vårdendärefter. Av bestämmelserna i 3 § socialtjänstlagen följer attden enskilde har rätt att få stöd och hjälp av iden kommun där han vistas.Tillämpningen av vistelsebegreppet och kommunernas bristandeförutsättningar att ta på sig kostnadsansvaret utgör problem ikriminalvårdens arbete med t.ex. 34 §-placeringar. (SOU 1993:76 s. 278 f) är det inte ovanligtatt kriminalvårdens tjänstemän måste vända sig till flera olikakommuner för att försöka få någon att teckna ansvarsförbindelseför en placering eller ta annat ansvar för den enskilde, och detförekommer ofta att berörda kommuner inte anser sig kunna svaraför kostnader efter den villkorliga frigivningen även omföreträdare för kriminalvården är fast övertygade om att det ärvälmotiverat att bereda en intagen vård på t.ex. ettbehandlingshem.Socialtjänstkommittén har i delbetänkandet (SOU 1993:30)Rätten till bistånd inom behandlat bl.a. frågorom vilken kommun som har biståndsansvar och därvid föreslagitatt detta bör grundas på formella kriterier som gör det möjligtatt snabbt och enkelt slå fast vilken kommun som skall varaansvarig. Förslagen har remissbehandlats och ärendet beredsvidare i förslag löser problemet med attfastställa vilken kommun som är betalningsansvarig men intekommunernas bristande förutsättningar att ta på sigkostnadsansvaret. anförde i sitt ovan nämndabetänkande (s. 279) att det är ytterst angeläget attdrogberoende intagna och intagna med liknande besvär beredstillfälle till kvalificerad vård och att en samhällsanpassning iannat fall torde vara utesluten i praktiken. Mot den bakgrundenställde sig bakom en lösning som ligger ilinje med vad som förespråkas i motion Ju510.Utskottet behandlade (1992/93:JuU29 s. 11 f) ettmotionsyrkande rörande förbättrad psykiatrisk hjälp tillfängelsedömda. Utskottet hänvisade till att börja medtill att utskottet tidigare (1989/90:JuU9 s. 18) understrukitbetydelsen av normaliseringsprincipen när det gäller denpsykiatriska vården och att utskottet alltjämt hade denuppfattningen i princip. Utskottet ansåg dock att det med fogkunde hävdas att utvecklingen hunnit förbi den punkt där det vartillräckligt att hänvisa till normaliseringsprincipen. Utskottetanförde vidare att kriminalvården stod inför en svårbemästradsituation där det framstod som i hög grad tveksamt omsjukvårdshuvudmännen tog det ansvar som åvilade dem. Mot dennabakgrund ansåg utskottet att regeringen måste ägna särskilduppmärksamhet åt kriminalvårdens resurser för de psykiskt stördalagöverträdarna. Utskottet uttalade vidare som sin mening attgarantier krävdes för att de resurser som frigörs hoshuvudmännen, när antalet personer som döms till psykiatrisktvångsvård minskar, också i fortsättningen skulle kommakriminalvårdens klienter till del. Utskottet tillade att ävenförhållandena rent allmänt i anstalterna skulle komma attpåverkas av reformen och att det för utskottet framstod somuppenbart att det skulle uppkomma behov av extra resurser föratt möjliggöra ett mänskligt och värdigt omhändertagande av dennya klientgruppen och att detta behov måste tillgodoses. sålunda anfört gav som sin mening regeringentill känna.Fängelseutredningen har inom ramen för sitt utredningsuppdragbehandlat här aktuella frågor, och förslagen bereds vidare iregeringskansliet. Detta arbete bör avvaktas. Utskottetavstyrker bifall till motion Ju510.Frivårdsfrågor m.m.I motion Ju809 (s) begärs ett tillkännagivande om ökadeinsatser inom frivården.Utskottet behandlade motionsönskemål om ökadeinsatser inom frivården (1992/93:JuU25 s. 17 f). Utskottetkonstaterade att justitieministern budgetproposition(s. 123) framhöll att det då pågående arbetet med att utvecklaolika former av strukturerade åtgärdsprogram för olikaklientkategorier i samverkan med ,arbetsmarknadsmyndigheterna och andra samhällsorgan bordefortsätta och intensifieras. I förra årets budgetproposition (s.49) anförde justitieministern att det inte finns någon anledningatt göra en annan bedömning nu utan tvärtom att sådana insatserbör utvecklas ytterligare och att en sådan utveckling ligger ilinje med vad som angetts i direktiven tillStraffsystemkommittén såvitt avser frivårdspåföljder ochytterligare alternativ till fängelse.I årets budgetproposition anför regeringen (s. 136) bl.a. atten huvuduppgift för frivården är att förhindra återfall i brott.Särskilt när det gäller klienter som befinner sig i början avsin brottskarriär måste denna uppgift få stort utrymme. Det ärdärför angeläget att frivården i samverkan med andrasamhällssektorer fortlöpande utvecklar och fördjupar olikaåtgärdsprogram med denna brottsförebyggande inriktning.Utskottet anser för sin del att fortsatta ansträngningar föratt underlätta situationen för frivårdens klienter bör göras.Utskottet välkomnar därför de åtgärder som nämns ibudgetpropositionen. Skäl för några särskilda uttalanden frånriksdagens sida i anledning av motionsyrkandet saknas dock.Utskottet avstyrker bifall till motion Ju809 i nu behandlad del.I motion Ju508 (c) begärs ett uttalande av innebörd att entillämpning av normaliseringsprincipen inte får innebära attFrivårdens behandlingscentral (FBC) i läggs ned.I ett beslut uppdrog regeringen åt KVSatt se över verksamheten vid FBC. KVS föreslog därefter att FBCavvecklas och att det i stället inrättas en utrednings- ochsamordningsenhet med som huvudman. Enhetenskall arbeta med att utreda klienternas vårdbehov samt planeraoch initiera behandlingskontakter. Förslaget utgår från attkriminalvården enligt avtal med skall köpatjänster av enheten. Ansvaret för genomförandet av den planeradebehandlingen skall åvila den psykiatriska vårdens huvudman ochsocialtjänsten. KVS anförde bl.a. att en utgångspunkt för dettaställningstagande är att all behandling av psykiskt stördafrivårdsklienter skall ske inom psykiatrin respektivesocialtjänsten och att det numera finns förutsättningar attbereda dessa klienter behandling inom ramen för den reguljäravården samt att det därför inte föreligger skäl att behållaeller tillskapa nya särskilda resurser för denna grupp avfrivårdsklienter.I beslut anförde regeringen bl.a. att debehov frivårdsklienterna har av stöd och hjälp i olika avseendeni princip skall tillgodoses dem på samma sätt som övrigamedborgare samt att det, i det förändringsarbete som pågår inomfrivården, är angeläget att ytterligare renodla dess roll.Regeringen anförde vidare att detta i regleringsbrevet förkriminalvården uttrycks som ett krav på kriminalvården attfortlöpande ompröva sådan frivårdsverksamhet som innebär attkriminalvården fullgör uppgifter som ankommer på annan huvudmanän staten.Regeringen överlämnade till KVS att vidta de ytterligareåtgärder som översynsarbetet avseende FBC kan föranleda.Utskottet noterar i detta sammanhang att Fängelseutredningenbeträffande intagna i anstalt inte funnit någon anledning tillavsteg från normaliseringsprincipen, utan funnit att grundsatsenatt andra organ än kriminalvården skall ha huvudansvaret för densamhällsservice av olika slag som de intagna behöver bör ståfast.Utskottet delar regeringens redovisade uppfattning.Utskottet utgår vidare från att KVS som verksamhetsansvariganpassar verksamheten efter de riktlinjer som statsmakternabeslutar, och utskottet avstyrker bifall till motion Ju508.Narkotikabekämpning vid kriminalvårdsanstalternaI motion Ju810 (nyd) yrkas att all narkotika rensas bort frånanstalterna genom att personalens befogenhet att kontrollerabesökande och intagna förbättras.Utskottet har tidigare (senast1992/93:JuU25 s. 14) behandlat motionsönskemål som rör krav påskärpningar av kriminalvårdslagstiftningen rörande effektivarekontroll inom anstalterna av intagna och besökande m.m.Utskottet har kunnat konstatera attnarkotikasituationen utgör ett svårbemästrat problem inomkriminalvården. Utskottet vill här erinra om sina tidigareuttalanden (/93:JuU25 s. 14) om att självklarariktmärken för narkotikapolitiken på kriminalvårdens områdemåste vara att intagna utan narkotikaproblem och sådana som villbli av med sitt missbruk inte skall behöva komma i kontakt mednarkotika under anstaltsvistelsen, att missbrukare avskärs fråntillförsel av droger och att intagna förhindras att bedrivanarkotikahandel inom anstalterna och ute i samhället.Utskottet noterade därvid bl.a. att de i kriminalvårdsanstaltintagnas generella skyldigheter enligt 52 d § KvaL att lämnaurin- och utandningsprov utvidgats till att omfatta ävenblodprov (prop. 1992/93:142, JuU17, rskr. Härigenomförbättrades kontrollmöjligheterna på anstalterna.I uppdrag har ingått att ta ställningtill om det behövs utvidgade möjligheter till kontroller m.m.för att förhindra införsel och bruk av narkotika på anstalterna.Fängelseutredningens förslag i denna del innebärsammanfattningsvis skärpningar vad avser reglerna omkroppsbesiktning, brevgranskning, de intagnas rätt att ianstalten inneha kontanter och andra personliga tillhörigheterän kontanter samt kontroll vid besök. Vid de slutna anstalterdär narkotikaproblemen är särskilt allvarliga bör enligtkommitténs förslag som huvudregel gälla att besök endast får skeunder kontroll av anstaltspersonal eller på sätt som omöjliggörfysisk kontakt mellan den intagne och den som besöker honom.Utskottet har i och för sig stor förståelse för syftet medkraven i motion Ju810. Beredningen av Fängelseutredningensförslag bör dock inte föregripas. Utskottet avstyrker bifalltill motion Ju810 i nu behandlad del.En effektivare narkotikabekämpning på anstalterna efterlyses imotion Ju507 (kds) och Ju810 (nyd). I motionerna begärs bl.a.riksdagsuttalanden rörande betydelsen av och effektiviteten hoskriminalvårdens visitationspatruller.Utskottet behandlade (1992/93:JuU25 s. 15) liknandefrågor. Verksamheten mot narkotika på anstalterna, som handhaspå regional och lokal nivå, höll då på att omorganiseras. Bl.a.skulle de ambulerande visitationspatrullerna avvecklas. Deresurser som frigjordes skulle alltjämt användas i arbetet medatt bekämpa narkotika och missbruk av narkotika vid anstalterna.Visitationspatrullernas personal skulle på de anstalter där devar anställda användas bl.a. som instruktörer och stödpersonerför anstaltspersonalen i frågor som rörde narkotikabekämpningen.Vidare var tanken att personalen, med sina särskilda kunskaper ifråga om visitationsteknik m.m., skulle användas för attkontollera att visitationerna vid anstalterna fullgjordes såeffektivt och noggrant som möjligt.I regeringens planeringsdirektiv för kriminalvården /95 anges beträffande narkotikabekämpningenbl.a. att arbetet med att bekämpa narkotikamissbruket påanstalter och häkten skall prioriteras och attkontrollinsatserna skall intensifieras.I den fördjupade anslagsframställningen för budgetåren1993/94--1995/96 redovisas kriminalvårdens åtgärdsprogram motnarkotika. Beträffande kontrollinsatser sägs (s. 71) bl.a. attrutinerna för visitationer och kontroll av lokaler måste sesöver och effektiviseras.KVS har i anslagsframställningen för /95(s. 39) redovisat kriminalvårdens organisation och planering avnarkotikakontrollinsatser under det angivna budgetåret.Av redovisningen framgår i korthet att det den 1 juli 1993infördes ett nytt rapporteringssystem rörande narkotikabeslagm.m. vilket ger en tydligare bild av narkotikasituationen vidlandets anstalter. Systemet kommer därmed att underlättaresursallokeringen och visa var riktade insatser bör sättas in.Vidare anförs i redovisningen att KVS efter en översyn avvisitationspatrullernas verksamhet och organisation beslutat attdessa skall avvecklas. De resurser som frigörs överförs till deregionala myndigheterna för att bättre kunna utnyttjas efterregionala prioriteringar och beslut. Förändringen genomförssuccessivt under innevarande budgetår. Regioncheferna inomkriminalvården har redovisat olika strategier för att åstadkommade i den fördjupade anslagsframställningen nämnda förbättradekontrollinsatserna.Gemensamt för de sju regionernas planering avnarkotikabekämpande insatser är sammanfattningsvisökade resursertydligare regionalt och lokalt ansvarett breddat ansvar för den enskilde vårdaren/tjänstemannen dåexpertfunktionen övergesett utvecklat kontaktmannaskap som ökar personalensdelaktighet och ansvar och som genom närheten mellantjänstemannen och den intagne stärker närheten ochkontrollmöjligheternaatt säkerhetsansvariga tjänstemän utses och funktionsansvarfördelasett utvecklat samarbete med polisen och tullen för samladeinsatser, utbildning och information.I regeringens planeringsdirektiv för kriminalvården avseendenästa budgetår sägs bl.a. dels att KVS skall redovisa hur respektive regionmyndighet inomkriminalvården valt att organisera och planeranarkotikakontrollinsatserna, bl.a. mot bakgrund av avvecklingenav visitationspatrullerna, dels att kriminalvården skall bedömaresultatet av omorganisationen av narkotikakontrollinsatserna.Vidare skall KVS 1995 redovisa hurförekomsten och missbruket av narkotika vid anstalter och häktenhar förändrats samt insatserna för bekämpning avnarkotikamissbruk och hiv/aids.Utskottet har under ärendets beredning vid en utfrågning medrepresentanter för kriminalvården inhämtat information omnarkotikabekämpningen vid anstalterna.Utskottet utgick i förra årets ärende från att KVS organiserarnarkotikabekämpningsarbetet på anstalterna på ett ändamålsenligtoch från kostnadssynpunkt effektivt sätt och avstyrkte aktuellamotioner under hänvisning till att dessa inte borde föranledanågon åtgärd från sida.Utskottet, som konstaterar att resultatet av den nyaorganisationen mot narkotika på anstalterna kommer att följasupp, vidhåller denna uppfattning och avstyrker bifall tillmotionerna Ju507 och Ju810 i nu behandlade delar.Narkomanvårdsverksamheten vid ÖsteråkersanstaltenI motion Ju509 (v) begärs riksdagsuttalanden till stöd förnarkomanvårdsverksamheten vid Österåkersanstalten.