yttr · GH05JuU6 · 1993-12-31 00:00:00 — har i ett beslut den 8 februari1994 berett justitieutskottet tillSlle att avge yttrande över ett antal underden allmänna motionstiden väckta motioner om förbud mot innehav avbarnpornografi m.m. Motionerna är K401 av och iKolmården (kds), K402 av och (), K403 avSigrid Boikéus och (), K404 av och (c), K405 av (), K406 av och (kds), K407 av (), K410 av . (s), K411 av m.fl. (s), K412 av m.fl.(s), K415 av m.fl. (fp) (yrkandena 1, 2 och 4), K417 avInger och (), K424 av (), K426 avKarl m.fl. (nyd), K427 av och (),K430 av m.fl. (s), K432 av m.fl. (s), K436 avGudrun m.fl. (v) (yrkandena 13), K439 av och LenaKlevenås (s), K440 av (nyd), K445 av . (s, m, fp,' c, kds, nyd, v, -) (yrkandena 15), Ju809 av . (s) (yrkande 5), Ju810 av lan m.fl. (nyd) (yrkande 17), U615av m.fl. (s) (yrkande 12) och A815 av m.fl. (c)(yrkande 48). Vidare överlämnar justitieutskottet, ävenledes medyttrande, de till utskottet remitterade yrkandena /94:K436 yrkande 2,1993/94:K445 yrkande 5 samt, av m.fl. (c), 1993/94:A815 yrkande48 till . och justitieutskottet anordnade den3 mars en gemensam hearing om kriminalisering av innehav av barnpornografi.Ärendet föranleder följande yttrande från justitieutskottet. 1 1993/94. 1993/94 JuU6y Utskottet 1993/94:JuU6y Justitieutskottetsberedningsområde omfattar, såvitt här är av intresse, straff- ochprocessrättsliga frågor. Regleringen sker i första hand i (BrB)och i (RB). I detta yttrande behandlar utskottet frågor somaktualiserats i motionerna och som tillhör utskottets beredningsområde. Enligtbestämmelsen om barnpornografibrott i 16 kap. 10 a § (BrB) skallden dömas för barnpornografibrott som skildrar barn i pornografisk bild meduppsåt att bilden spricfe eller som sprider sådan bild av barn om inte åtgärdenmed hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Straffet är böter ellerfångelse i högst . Kriminaliseringenomfattar alla slags pornografiska bilder av barn, såväl fotografier som t.ex.teckningar. Barnpornografibrottetinfördes (prop. 1978/79:179, KU 1978/79:33, rskr. Som motiv förkriminaliseringen anfördes bl.a. den integritetsskada som kan uppkomma när barnmedverkar vid tillkomsten av pornografiska afeter. Departementschefen anförde(prop. s. 8) att de barn som medverkar normalt inte kan bedöma innebörden i ochkonsekvenserna av sin medverkan. Han ansåg vidare att man inte kan bortse frånde skadeverkningar som kan drabba dessa barns syn på sexualiteten. Ettytterligare motiv var att framställning och spridning av barnpornografiskaalster är kränkande för barn över huvud taget. I7 kap. 4 § punkten 12 tryckfrihetsförordningen (TF) finns en reglering somkriminaliserar spridning av barnpornografi också om spridningen sker genomtryckt skrift. Motsvarande reglering gäller också enligt 5 kap. 1 §yltrandefrihetsgrundlagen (YGL) om gärningen begås i en film. Idet följande avses med barnpornografi sådana pornografiska bilder av barn somfaller under bestämmelsen i BrB om barnpornografibrott. Innehavav barnpornografi är inte kriminaliserat. Iett stort antal yrkanden - K401 (kds), K403 (s), K404 (c), K405 (fp), K406(kds), K410 (s), K411 (s), K412 (s), K415 yrkande 1 (fp), K417 (m), K424yrkande 1 (m), K426 yrkande 1 (nyd), K427 (c), K432 yrkande 1 (s), K436 yrkande1 (v), K439 (s), K440 yrkande 1 (nyd), K445 yrkande 1 (s, m, fp, c, kds, nyd, voch -), Ju809 yrkande 5 (s) och U615 yrkande 12 (s) begärs antingen omedelbarkriminalisering av innehav av barnpornografi eller att regeringen skall få iuppdrag att lägga fram ett förslag om innehavskriminalisering för . Imotion K407 yrkande 3 (m) föreslås att frågan om innehavskriminaliseringutreds. Fråganom kriminalisering av innehav av barnpornografi aktualiserades 1993. Utskottet konstaterade då i sitt avriksdagen godkända betänkande (1992/93:JuU16 s. 11) att frågan om 1993/94:JuU6ykriminalisering av innehav är komplicerad och rymmer en rad principiellafrågor. En kriminalisering skulle dock ytterligare understryka hur allvarligt samhälletser på hanteringen med barnpornografi. Något ställningstagande då ansågutskottet emellertid inte aktuellt. I stället borde ett pågåendeberedningsarbete i avvaktas. har publicerats en departementspromemoria (Ds 1993:80)Ökat skydd för barn Ytterligare åtgärder mot sexuella övergrepp m.m., som harremissbehandlats. I promemorian föreslogs, främst med hänvisning till bärandetryckfrihetsrättsliga och yttrandefrihetsrättsliga principer, ingenkriminalisering av innehav av barnpornografi. Denna slutsats kritiserades avflertalet remissinstanser. I upprättades därefter enpromemoria om grundlagsändringar i fråga om barnpornografi. Justitiekanslerns remissyttrande över promemorian Ökatskydd för barn och den nyssnämnda inom upprättade promemorianlades till grund för en hearing . Yttrandet liksompromemorian innehöll utkast lill lagtext för att illustrera vilka ändringar igrundlagarna en kriminalisering av innehav av barnpornografi eller en utvidgadmöjlighet till konfiskering av sådana alster i princip skulle kräva. Därefter upprättades en lagrådsremiss som, på grund avärendets speciella karaktär, innehöll två alternativa förslag. Enligt det enaalternativet kriminaliseras innehav av barnpornografiska bilder och innehav avtryckta skrifter som innehåller sådana bilder samt innehav av barnpornografiskafilmer. För att innehavet skall vara straffbart krävs dock att bildeninnefattar en skildring av verklighetstrogen karaktär. Att inneha sådanaskildringar i form av endast text eller ljud blir inte straffbart. Enligt det andra alternativet utvidgas möjligheten attkonfiskera och förverka barnpornografiska bilder, tryckta skrifter och filmersom innefattar skildringar av verklighetstrogen karaktär och som påträffas isamband med en förundersökning. Inget av det två alternativen innebär att censurförbudet iTF respektive YGL frångås. En proposition i ärendet, som alltså skulle förväntasinnehålla förslag till grundlagsändringar, skulle komma att läggas fram förriksdagen senare än vid den senaste tidpunkt som normalt gäller förgrundlagsändringar enligt 8 kap. 15 § första stycket RF. Enligt nämnda lagrumstiftas grundlag genom två likalydande beslut med val emellan. Srdock inte fatta slutligt beslut i en grundlagsfråga med mindre ärendet anmältsi kammare senast före valet. I lagrådsremissen antyddesemellertid att skulle kunna utnyttja en undantagsregel isamma lagrum och ge dispens från niomånadersregeln. I sådana fall skulle en nyreglering kunna träda i kraft . Lagrådet har i sitt yttrande över förslagen funnit att detinte är tillfredsställande att frågor om ändring av grundlag drivs under sådan 3 tidspresssom i detta ärende, och Lagrådet anför att de motiv för att i förevarandefall tillämpa den nyssnämnda undantagsregeln inte är 1993/94:JuU6y särskiltstarka. Lagrådet understryker att remissbehandlingen av lagförslag inom detjfttrandefrihetsrättsliga området brukar avkasta värdefulla synpunkter av bådesaklig och teknisk karaktär som kan tas till vara i den fortsatta beredningenav ärendet. Sammanfattningsvis ifrågasätter Lagrådet om ärendet fått denallsidiga belysning som bör föreligga innan en grundlagsändring genomförs.Lagrådet pekar vidare på brister i lagförslagen i remissen och anför härutöveratt de lösningar som presenteras i remissen inte är de enda tänkbara.Avslutningsvis föreslog Lagrådet vissa ändringar i de remitterade lagförslagen. Regeringen har meddelat att den inte nu kommer attförelägga något förslag om grundlagsändringar när det gällerbarnpornografibrott. Utskottet vill först uttrycka sin förvåning över denbehandling regeringen gett frågan om kriminalisering av innehav avbarnpornografi trots att utskottet underströk såväl frågansangelägenhet som dess komplexitet. Detta är naturligtvis otillfredsställande. Utskottet går härefter in på de kriminalpolitiskaöverväganden som bör göras. Förbud att inneha vissa föremål är inte okända i densvenska strafflagstiftningen. Detta gäller t.ex. vapen om tillstånd saknas ocholovligt innehav av narkotika. Syftet med innehavsförbud är i allmänhet attförhindra brott. Beträffande vapen anförde utskottet t.ex. i sittbetänkande över förslaget till vapenlag (prop. 1973:166, JuU 38 s. 17 f) attdet inte torde råda något tvivel om att det allmännas möjlighet att ierforderlig utsträckning kontrollera innehav och bruk av skjutvapen utgör ettviktigt medel i kampen mot våldsbrottsligheten. Ett annat skäl som utskottetanförde för förbud mot innehav av vissa mindre farliga vapen (luft- ochädervapen) var inte främst att förebygga brott utan att förhindra att barn ochungdom av okynne eller omdömeslöshet orsakade person- och egendomsskador. I fråga om förbud mot innehav av narkotika anfördesliknande skäl. Här tillkom emellertid även att det kan vara lättare att upprätthållaett innehavsförbud än t.ex. ett överlåtelseförbud. I den delen hänvisadedepartementschefen till och anförde att polisen för attkunna komma åt den grövsta narkotikabrottsligheten, det vill säga de olagaöverlåtelserna, måste kunna göra ingripanden mot allt olovligt innehav. framförde liknande synpunkter (prop. 1968:7 s. 112, 2LU 1968:1 s.45 och där gjord hänvisning till 2LU 1966:61). Som framgått kan på kriminalpolitiska grunder såledessåväl den ökade möjligheten att förebygga brott som den ökade möjligheten attbeivra brott åberopas som skäl för kriminalisering av innehav allmänt sett. Frågan är då om dessa skäl gör sig gällande när det gällerinnehav av 1993/94:JuU6y barnpornografi. Utskottet konstaterar först att barnpornografi somföreteelse är oacceptabel. Produktionen innebär som regel ett allvarligtsexuellt övergrepp på barnet (till den frågan återkommer utskottet nedan).Härtill kommer den kränkning som barnet utsätts för genom att övergreppet finnsdokumenterat och tillgängligt för andra. Förekomsten av barnpornografi måstedessutom anses kränkande för barn i allmänhet. Det anförda leder utskottet fram till slutsatsen attstatsmakterna har en skyldighet att överväga alla till buds stående medel föratt skydda barn från sådana övergrepp som här är aktuella. Det är såledesmotiverat med en skyndsam behandling av frågan om kriminalisering av innehav avbarnpornografi. Vad som i det sammanhanget emellertid måste övervägas är ominnehavskriminalisering kan vara en verkningsfull åtgärd. Ett innehavsförbud i skulle, vid sidan av straffhotet,innebära att det blev möjligt att ta i beslag och förstöra all barnpornografisom påträffas oavsett om den varit avsedd för spridning eller blivit spridd.När det gäller barnpornografi som påträffas under framställningen skulle detinte gå att freda sig med att barnpornografin inte var avsedd för spridning.Ett innehavsförbud skulle således träffa även sådan barnpornografi som äravsedd för endast personligt bruk. Åklagarens bevisbörda i mål ombarnpornografibrott skulle följaktligen bli avsevärt mycket lättare, ochstraffvärda fall skulle i större utsträckning än kunna beivras. skulle ett innehavsförbud enligt utskottetsuppfattning bidra till en minskning av nya övergrepp på barn. En minskadproduktion av barnpornografi bör nämligen bli en följd av den minskning avefterfrågan på barnpornografi som ett straffhot kan förväntas medföra.Härigenom slipper barn bli utsatta för sådana sexuella övergrepp somregelmässigt förekommer i samband med framställningen. Ett innehavsförbudskulle också kunna medföra en minskning av risken att barn med hjälp avbarnpornografiska bilder bibringas uppfattningen att det är normalt för barnatt ha sexuellt umgänge med vuxna. Detta skulle i sin tur kunna göra detlättare för barn att motsätta sig sexuella inviter från vuxna, och barnetskulle följaktligen slippa bli utsatt för övergrepp. I nu berörda hänseendenkan ett innehavsförbud förväntas få en brottsförebyggande effekt. Genom ett innehavsförbud skulle samhällets inställningtill barnpornografi också bli helt klar man kan, anser utskottet, intebortse från elt straffbuds moralbildande effekt. Det är rimligt att förväntasig att ett förbud att inneha barnpornografi förenat med den debatt somförevarit kommer att leda till en synnerligen restriktiv syn i samhället påsådan pornografi. Detta är enligt utskottets mening en utveckling som måsteeftersträvas. Sammanfattningsvis anser utskottet att mycket starka skältalar för en kriminalisering av innehav av barnpornografi. Kriminaliseringen bör ske genom ett tillägg till 16 kap. 10 a § BrB. Någon anledning att 5 införa ensärskild straffekala för innehavsbrott finns inte. är attinnehavets storlek och avsikten med det bör få betydelse när det 1993/94:JuU6y gäller attbedöma brottets svårhet. För innehav av ett fåtal bilder torde endastböter kunna komma i fråga. Att det finns fångelse i straffekalan även förinnehavsbrott innebär vidare att det på grund av misstanke om sådant brott kan beslutas om tvångsmedel som husrannsakan, anhållande och häkting. Beslut om frihetsberövande på grund av misstankeom endast innehav torde dock sällan kunna anses motiverat. När det gäller straffbudets närmare utformningaktualiseras frågan om innehavsförbudet, som föreslogs i lagrådsremissen, skallbegränsas till att avse barnpornografiska bilder av verklighetstrogen karaktär.Något motsvarande rekvisit gäller inte vid det nuvarande barnpornografibrottet. I denna del övervägde regeringen i lagrådsremissen om eninnehavskriminalisering borde ta sikte på skildringar av brott enligt 6 kap.BrB och inte på sådana skildringar som vilar på fiktiv grund. En sådan ordningskulle, anförde regeringen, stå i god överensstämmelse med syftet med en ökadmöjlighet till att ingripa mot innehavet, eftersom ingen specifik individkränks av en bild utan verklighetsanknytning, och den skulle innebära attingreppet i tryckfrihetsrättsliga grundprinciper blev mindre. En svaghet ärdock att den ordningen skulle innebära ett krav på bevisning om den brottsligagärning som bilden visar. Och även om sådan bevisning skulle kunna förebringas,skulle den som avbildats utsättas för nya lidanden genom rättegången. Enmöjlighet, ansåg regeringen, är att i stället kriminalisera innehav av sådanabilder som innefattar en skildring av verklighetstrogen karaktär. Det skulle iså fall vara tillräckligt att konstatera vad bilden i sig visar, och t.ex.teckningar, animerade filmer och annat material som inte framstår somverkiighetsbaserat skulle därmed i princip falla utanför det straffbara områdetvid en innehavskriminalisering. En sådan avgränsning är också angelägen frånprincipiella tryckfrihetsrättsliga synpunkter, slutade regeringen. Lagrådet ifrågasätter om det är lämpligt att göra enåtskillnad i fråga om brottsrekvisiten mellan det nuvarandebarnpornografibrottet och det nya innehavsbrottet. Motiven för en sådanåtskillnad finner Lagrådet inte övertygande. Utskottet, som delar regeringens i lagrådsremissenframförda uppfattning, anser det för sin del lämpligt att avgränsa detstraffbara området vid innehav av barnpornografi till att avse bilder avverklighetstrogen karaktär. Paragrafen bör få den av Lagrådet föreslagna lydelsen. Ett effektivt innehavsförbud som träffar allbarnpornografi förutsätter motsvarande tillägg till TF och YGL. Det fårankomma på att ta ställning till hur dekonstitutionella problem som i det sammanhanget uppstår skall lösas. Begreppetbarn 1993/94:JuU6y I motionerna K407 (m), K424 (m), K424 (m) och K436 (v)begärs aU begreppet barn i barnpornografibrottet skall ges en entydigdefinition genom att som barn definieras en person som inte fyllt . I förarbetena till 16 kap. 10 a § BrB uttalas (prop.1978/79:179 s. 9) att bestämmelsen syftar till att skydda unga människor vilkaskönsmognadsprocess ännu inte är avslutad. Utskottet behandlade den här aktuella frågan tämligenutförligt i sitt yttrande (1989/90:JuU3y) till socialutskottet överFN.s barnkonvention. Enligt skall den som inte fyllt somregel anses vara ett barn. Utskottet som fann att utformningen av den svenskalagstiftningen uppfyller kraven i avstyrkte då bifall tillliknande motionsyrkanden. Utskottet anförde bl.a. att en strikt åldersgräns ivart fall med den utformning som då var aktuell var behäftad med fleranackdelar. Den identifiering som skulle kunna bli nödvändig skulle innebäraytterligare integritetskränkningar av barnet. Vidare skulle en åldersgränskunna medföra att åklagaren i många fall skulle vara tvungen att styrka att ettavbildat barn inte fyllt , något som med all sannolikhet kraftigt skullekunna begränsa möjligheterna till åtal på grund av de bevissvårigheter somkunde förväntas uppstå. Utskottets bedömning var att införandet av enåldersgräns i vart fall med den utformning som föreslogs skullemotverka motionärernas syfte genom att i praktiken inskränka möjligheten attbestraffa utnyttjandet av barn i pornografiskt syfte. hänvisadeutskottet till justitiekanslerns remissyttrande över där hananförde att det skulle vara önskvärt att skyddet i vart fall kunde utvidgastill att omfatta även unga personer vars könsmognadsprocess var avslutad mensom uppenbarligen i övrigt fortfarande befinner sig i den utvecklingsprocess istort som utgör motiv för lagstiftningens skyddsbestämmelser. Utskottet ansågsåledes att en utvidgning av det straffbara området i linje medjustitiekanslerns synpunkter kunde övervägas. Sådana överväganden har skett inom ramen för arbetet medpromemorian Ökat skydd för barn. I promemorian föreslås att bestämmelsen omsexuellt ofredande i 6 kap. 7 § BrB utvidgas på så sätt att det blir straffbartatt förmå även den som fyllt 15 men inte att medverka vid framställningav pornografisk bild eller vid sexuell posering. träferstraffbudet endast förfaranden med barn . Promemorians förslag i denna del bereds iJustitiedepartementet. Utskottet konstaterar att förslaget i promemorian iprincip innebär att det skulle bli straffbart att utnyttja personer som intefyllt i pornografiska syften och att detta gäller oavsett om det handlarom framställning av barnpornografiska bilder för eget bruk eller för spridningi tryckt skrift eller t.ex. sexuell posering. Med detta vore enligt utskottetsmening en hel del vunnet. I sammanhanget är att märka att en konsekvens av denföreslagna regleringen är att all framställning av pornografidär barn medverkar skulle komma att innefatta även ett 1993/94:JuU6ybrott mot 6 kap. BrB för vilket får dömas i brottskonkurrens itillämpliga fall. Utskottet ifrågasätter dock om detta är tillräckligt föratt komma till rätta med barnpornografibrottet enligt 16 kap. BrB. Här gällerju till skillnad från vad som gäller regleringen i 6 kap. BrB inte endast attbereda skydd för individen utan även att motverka den kränkning som barn iallmänhet, som utskottet ovan anfört, utsätts för genom förekomsten avbarnpornografi (se även prop. 1978/79:179 s. 8). Mot den bakgrunden villutskottet uppmärksamma den norska lösningen på motsvarande problem. I Norgeinnefattar barnpornografibrottet förbud att inneha eller till införapornografiska bilder av någon som är, kan antas vara eller framstälb som attvara under . Det bör enligt utskottets mening övervägas om en liknandelösning men med en 18-årsgräns går att finna för svenskt vidkommande; utskottetnoterar dock att också en lösning efter dessa linjer kan medföra vissa problemnär det gäller avgränsningen av det straffbara området. De bevissvårighetersom eventuellt kan bli följden av ett åldersrekvisit måste också nogaövervägas. Avslutningsvis vill utskottet framhålla att några övertygande skälför en strikt åldersgräns, där barn definieras som en person som inte fyllt 18år, inte presenterats. Utskottet noterar att en ändring i barnpornografibrottetenligt BrB i linje med vad utskottet nu anfört bör medföra motsvarande ändringi TF och YGL. En annan ordning skulle innebära att det straffbara områdetenligt BrB inte längre skulle sammanfalla med det straffbara området enligtyttrandefrihetslagstiftningen. I motionerna K407 (m), K415 (fp), K432 (s) och K445 (s, m,fp, c, kds, nyd, v och -) begärs skärpning av straffskalan förbarnpornografibrott. Straffekalan omfattar, efter en ändring som trädde i kraftden , böter eller Sngelse i högst (prop. 1992/93:141, JuU16,rskr. Utskottet anser för sin del att frågan om en ytterligareskärpning av straffekalan är för tidigt väckt. I sammanhanget vill utskottetockså erinra om vad utskottet anförde; om ett barnpornografibrottinnefattar framställning av pornografiska bilder där barn medverkar torde gärningsmannensom regel i brottskonkurrens kunna dömas även för ett sexuellt övergrepp påbarnet enligt 6 kap. BrB. Detta får i skärpande riktning betydelse för denpåföljd som kan utmätas (se 26 kap. 2 § BrB). I motion K432 (s) begärs ett uttalande lill förmån församordnade nordiska insatser mot barnpornografi. Utskottet har i sitt betänkande om anslag tillpolisväsendet (1993/94:JuJ19) behandlat några motionsönskemål med lik- r Här kan nämnas att regeringen i planeringsdirektiv förpolisväsendet 1993/94:JuU6y avseende /95 under anslaget tillRikspolisstyrelsen har beräknat medel för ett ökat nordiskt samarbete medutländsk polis för att bekämpa brottslighet som består i att nordiskamedborgare begår sexuella övergrepp mot barn utomlands. Av betydelse i detsammanhanget är att en polissambandsmän är placerad iThailand med den enda uppgiften att bevaka frågor rörande sexuella övergrepp påbarn. Utskottet vill också nämna att betydelsen av ett utvidgat internationelltpolissamarbete understryks i årets budgetproposition (s. 93) och attregeringen anser att det är nödvändigt att utveckla starka och effektivafunktioner på central nivå inom polisen med uppgifter inom det internationellapolissamarbetet. Avslutningsvis vill utskottet nämna att också ärinternationellt verksamt, t.ex. inom , när det gäller att utarbetarekommendationer för att med internationella insatser bekämpa barnprostitutionoch utnyttjande av barn för pornografi. Utskottet vill nu ytterligare stryka under det angelägna iatt de nordiska insatserna till skydd för barn i görligaste mån samordnas föratt få en bättre genomslagskraft internationellt. Utskottet delar såledesmotionärernas uppfattning i princip. När det gäller hur det praktiska arbetetskall utformas utskottet har här nämnt ett par exempel från sittberedningsområde torde det närmast vara en fråga för regeringen och berördamyndigheter. I motion K436 (v) tas upp frågan om förutsättningarna förtvångsmedel, i första hand husrannsakan, om innehav av barnpornografikriminaliseras. Motionärerna vill att ett sådant beslut alltid skall fattas avrätten. Frågor om husrannsakan m.m. regleras i 28 kap. RB.Utskottet, som konstaterar att tvångsmedelsanvändningen vid tryckfrihets- ochyttrandefrihetsbrott regleras i TF respektive YGL, begränsar sitt yttrandetill att avse reglerna i RB. Regleringen i RB innebär sammanfattningsvis följande. Enförsta förutsättning för husrannsakan är att det finns anledning att anta attett brott förövats för vilket fångelse kan följa. Husrannsakan får då ske föratt t.ex. söka efter föremål som kan vara underkastat beslag. Beslut omhusrannsakan skall som regel fattas av förundersökningsledaren, åklagareneller rätten. Om husrannsakan kan förväntas bli av stor omfattning ellermedföra synnerlig olägenhet för den hos vilken åtgärden företas skall beslutetnormalt fattJis av rätten. Det krävs alltid att skälet för åtgärden uppvägerdet intrång som en husrannsakan innebär; proportionalitetsprincipen är alltsåtillämplig (se prop. 1988/89:124, JuU25, rskr. Utskottet konstaterar att det redan i gällande rätt finnstillräckliga garantier mot en omotiverad husrannsakan, och utskottet utgår försin del från att införandet av ett innehavsbrott inte kräver någon specialregleringav hithörande frågor. Olagavåldsskildring 1993/94:JuU6y Enligt 16 kap. 10 b § första stycket BrB skall den som istillbild eller i en film, ett videogram, ett televisionsprogram eller andrarörliga bilder skildrar sexuellt våld eller tvång med uppsåt att bilden ellerbilderna sprids eller som sprider en sådan skildring dömas, om inte gärningenmed hänsyn till omständigheterna är försvarlig, för olaga våldsskildring tillböter eller fångelse i högst .