yttr · GH05FiU3 · 1993-12-31 00:00:00 — En allmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring 1993/94 FiU3y har berett finansutskottettillSlle att yttra sig över proposition 1993/94:80 om en allmän ochobligatorisk arbetslöshetsförsäkring jämte motioner i vad avser finansutskottetsberedningsområde. 1 propositionen föreslås att beslutar om enallmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring avsedd att börja tillämpas den1 . Försäkringen skall finansieras dels med nuvarande arbetsmarknadsavgiftsom behålls oförändrad, dels med en ny avdragsgill egenavgift kallad allmänavgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet. Förslaget om arbetslöshetsförsäkringen är framlagt som enprincipskiss, och mer detaljerade föreskrifter om försäkringens utformning ochorganisation kommer att redovisas längre fram. Redan nu framläggs emellertidförslag till de lagändringar som erfordras för att den nya egenavgiften skallkunna tas ut med början . De framlagda lagförslagen innebärdessutom att a-kassornas bidrag till finansieringen avarbetslöshetsförsäkringen avskaffas samt att villkoren för rätt tillarbetslöshetsersättning skärps i vissa avseenden, i båda fallen med verkan frånden . Sammanlagt 13 motioner har väckts med anledning avpropositionen. kommer att lägga fram ettbetänkande om inriktningen av den ekonomiska politiken (1993/94:FiUl). I detsammanhanget redovisar utskottet sin principiella syn på vilka åtgärder somerfordras för att man skall komma till rätta med obalanserna i den svenskaekonomin. Inte minst gäller detta frågan om sysselsättningen och behovet avarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Mot bakgrund härav inskränker sig finansutskottet i dettayttrande till att behandla de frågor inom utskottets beredningsområde som har 1 1993/94. mer direktanknytning till propositionens och motionernas förslag. 1 1993/94:FiU3y förstahand gäller detta de förslag till alternativa lösningar som förordas förarbetslöshetsförsäkringens finansiering. Frågor av detta slag tas upp i propositionen samt i departimotioner som väckts i anslutning till denna, dvs. i motionerna A23 och A26av m.fl. (s), i motion A32 av lan m.fl. (nyd) samti motion A25 av m.fl. (v). Kostnaderna för arbetslöshetsersättning, utbildningsbidragtill a-kassamedlemmar, permitteringslöneersättning samt kontant arbetsmarknadsstöd(KAS) finansieras vid sidan av statsbudgeten med en särskild arbetsgivaravgiftsamt med bidrag från a-kassorna. Arbetsgivaravgiften kallas arbetsmarknadsavgift och utgårmed av löneunderlaget. A-kassornas bidrag benämns finansieringsavgiftoch skall för varje ansluten kassamedlem motsvara av respektive kassasgenomsnittliga dagpenning. Dessutom betalar a-kassorna en mindre avgift, dens.k. utjämningsavgiften som per medlem skall motsvara av kassans högstadagpenning. Intäkterna från arbetsmarknadsavgiften ochfinansieringsavgiften (inkl. utjämningsavgiften) förs tillArbetsmarknadsfonden, som är ett särskilt konto i varifrånstatsbidragen till arbetslöshetsersättning m.m. betalas ut. Under /93 tillfördes Arbetsmarknadsfonden13,från arbetsmarknadsavgiften och 1,2 miljarder kronorfrån finansieringsavgiften. Det innebär att arbetsgivarna under detta budgetårsvarade för av fondens intäkter och kassamedlemmarna genom a-kassorna för . Finansieringsavgiften fördubblades i princip vid ingångenav 1992minskades arbetsmarknadsavgiften med 0,04procentenheter genom en avgiftsväxling (då den s.k. utbildningsavgiften höjdeslika mycket). Före /93 var sålunda a-kassornas bidrag tillfinansieringen relativt sett mindre än . Den snabbt stigande arbetslösheten har fört med sigdramatiskt ökade utbetalningar från Arbetsmarknadsfonden vars kostnader undersenare år vida överstigit intäkterna. Fondens ackumulerade underskott uppgickden till . Ersättningsnivån inomarbetslöshetsförsäkringen har sänkts från till . Trots detväntas fondens samlade underskott under innevarande budgetår öka med ytterligare38,till . Även om arbetslösheten skulleavta kommer med oförändrade regler obalanserna att kvarstå. Underskottet finansieras med en rörlig kredit iRiksgäldskontoret; en kredit som kontoret i sin tur finansierar genom denstatliga upplåningen. Fonden belastas med räntekostnaderna för den rörligakrediten, och 1993/94:FiU3y dessa kostnader växer nu snabbt. Såsom ocksåpåpekas i propositionen kommer, om inget görs, räntekostnaderna inom en snarframtid att överstiga de samlade avgifter som flyter in till fonden. Mot bakgrund härav är det enligt finansutskottets meningangeläget att frågan om finansieringen av arbetslöshetsförsäkringen får en snarlösning och att underskottet i Arbetsmarknadsfonden bemästras. Alternativa förslag till finansiering avarbetslöshetsersättningen Socialdemokraterna, demokrati ochVänsterpartiet råder enighet om att finansieringen avarbetslöshetsförsäkringen måste stärkas. Regeringen och de treoppositionspartierna anvisar emellertid olika lösningar för att komma tillrätta med detta problem. Regeringen föreslår att en ny allmän avgjft förfinansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet införs fr.o.m. den 1 januari1994. Avgiften skall tas ut på inkomster upp till 7,5 basbelopp (år1994). Underlaget för avgiften skall vara inkomst av anställning och inkomst avannat förvärvsarbete, dvs. inte bara lön utan också sådana inkomster som sjukpenning,a-kassaersättning, KAS, utbildningsbidrag och delpension. Avgiften skall utgåmed under och under och därefter.Den skall betalas av alla som har inkomster motsvarande minst 0,25 basbelopp () och som vid inkomstårets början ännu inte fyllt . Avgiftenskall vara avdragsgill vid såväl den statliga som den kommunala beskattningen.Den dras därvid automatiskt från den taxerade inkomsten. Avgiften skall förastill staten. Av propositionen framgår att den föreslagna avgiften äravsedd att utgöra en övergångslösning. Propositionens förslag innebär vidare att a-kassornasfinansieringsavgift avskaffas . Som en följd härav behöver a-kassornas medlemsavgifter ifortsättningen täcka bara kostnaderna för administration och de tämligenbegränsade kostnaderna för utjämningsavgiften. Regeringen förutsätter attmedlemsavgifterna anpassas till den nya situationen. I propositionen framhålls attslopandet av finansieringsavgiften bör leda till att a-kassornasmedlemsavgifter sänks i motsvarande mån som kostnaderna förfinansieringsavgiften försvinner. Medan propositionens lagförslag i första hand reglerar deavgifter som tillförs arbetslöshetsförsäkringen, har de förändringar som följerpå själva principförslaget om den obligatoriska arbetslöshetsförsäkringeneffekt enbart på försäkringssystemets kostnader. Det föreslagna obligatorietliksom förslaget om höjd minsta dagpenning (från 198 till 227kr/dag) leder sålunda till ökade utgifter för försäkringen. A andra -, sidan kanutgifterna väntas minska till följd av de skärpta kvalificer- 1* 1993/94. ingsvillkor som aviseras ipropositionen. Utgifterna kommer från den l993/94:FiU3y också attbegränsas av de skärpta villkor som föreslås bli införda i lagen (1973:370) omarbetslöshetsersättning och lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Enligtvad som uppges i propositionen väntas de aviserade och lagreglerade förslagensammantaget och i full effekt leda till en förstärkning av de offentligafinanserna på . Hänsyn har därvid tagits till att denföreslagna avdragsrätten för den nya avgiften begränsar såväl kommunernas somstatens skatteinkomster. Socialdemokraternayrkar i motion A26 avslag på propositionen (yrkande 1). Skulle detta kravavvisas begär motionärerna att avslår samtliga de lagförslag som ärföranledda av den tilltänkta avgiften för finansiering av kontantförmåner vidarbetslöshet (motion A26 yrkandena 715). Avgiften har en fördelningspolitisktoacceptabel konstruktion, anser motionärerna som också ifrågasätter avgiftenmed hänsyn till att den är regressiv och därigenom kommer att drabbalågavlönade hårdare än högre avlönade. av samma motionärer väckt motion om inriktningen av den ekonomiska politiken(FilO) framhålls som en grundläggande princip att kostnaderna förarbetslöshetsförsäkringen och för vissa aktiva åtgärder i allt väsentligtskall bäras av produktionen genom arbetsgivaravgifter. Arbetsmarknadsfondenbör enligt vad som sägs i detta sammanhang finansiera såvälarbetslöshetsförsäkring som vissa aktiva åtgärder, och i konsekvens härmed börutgifterna för arbetsmarknadsutbildning, rehabilitering, stöd tillarbetshandikappade m.m. lyftas över från statsbudgeten tillArbetsmarknadsfonden. Kostnaderna för dessa åtgärder bör finansieras med de arbetsgivaravgiftersom gått till sjukförsäkringen. Iöverensstämmelse med detta synsätt föreslås i motionerna A23 (yrkande 3) ochA26 (yrkande 3) att arbetsmarknadsavgiften höjs den 1januari 1994. För att undvika att företagen belastas med ökade kostnader skall,enligt vad som framgår av motivtexten, arbetsgivarnas sjukförsäkringsavgiftsamtidigt sänkas i motsvarande mån. Motionärernas yrkanden i detta avseende(motionerna A23 yrkande 2 och A26 yrkande 4) har emellertid felaktigt kommitatt utformas som ett krav på en avgiftssänkning . Detbortfall som arbetsgivarnas sänkta sjukförsäkringsavgift ger upphov till skallkompenseras genom att löntagarnas egenavgift i sjukförsäkringen höjs till 1,(motion A23 yrkande I och A26 yrkande 5). 1 sistnämndamotion sägs att denna avgift bör utformas på ett fördelningspolitisktgodtagbart sätt. Motionärernaföreslår dessutom att den statliga inkomstskatten höjs med fem procentenheterden och att de ökade skattein- takterdetta ger upphov till förs till Arbetsmarknadsfonden. Denna 1993/94:FiU3y skattehöjningskall gälla till dess Arbetsmarknadsfondens inkomster och utgifter är i balans(motion A23 yrkande 4 och A26 yrkande 6). Regeringens förslag att avskafe finansieringsavgiftenavvisas av motionärerna (motion A26 yrkande 17, delvis) som finner detangeläget att ha kvar en mindre egenavgift i försäkringen eftersom det ger enanknytning till a-kassan, vilket främjar ansvarskänslan för att hålla kassanskostnader nere. Även Ny demokrati avvisar i motion A32 regeringens förslagtill avgift för finansiering av kontantförmåner vid arbetslöshet (yrkande 3).Motionärerna vill i stället att den allmänna sjukförsäkringsavgiften på 0,95 %omvandlas till en arbetslöshetsskatt (yrkande 4) samt att ersättningsnivån iföräldraförsäkringen sänks från (yrkande 5). Ny demokrati begärdessutom att regeringen skall återkomma med ett nytt förslag till finansieringav kontantförmåner vid arbetslöshet för och tiden därefter (yrkande 6). yrkar i motion A25 avslag på propositionen(yrkande 1). Motionärerna föreslår att Arbetsmarknadsfonden förstärks på detsätt tidigare föreslagit (yrkande 6), dvs. genom skärptbeskattning av högre inkomster samt genom höjda arbetsgivaravgifter. I motionenbegärs också att skall återställa tidigare ersättningsnivåer förarbetslöshetsförsäkringen (yrkande 3) samt avskaffa de infördakarensdagarna för arbetslöshetsförsäkringen (yrkande 4) och för KAS (yrkande5). Regeringens förslag till finansiering av kontantförmånervid arbetslöshet skall införas i två steg. Inledningsvis utgår avgiften och höjs därefter vid ingången . Enligt finansutskottetsbedömning kan avgiften fullt genomförd väntas ge ett bruttotillskott på 13,7miljarder kronor, men i och med att finansieringsavgiften slopas bortfallersamtidigt ca av Arbetsmarknadsfondens nuvarandefinansiering. Avgiftsförändringarna leder sålunda till att Arbetsmarknadsfondentillförs netto. Fondens sammanlagda inkomster kommer därigenom att uppgåtill , och av detta belopp kommer inkomsttagarna att svaraför en ungefår lika stor andel som arbetsgivarna. Den föreslagna avgiften är avdragsgill vid beskattningen,vilket medför att statens och kommunernas skatteinkomster minskar med ca 4,6miljarder kronor. Härav faller i runt tal på kommunerna. Sammantagetinnebär sålunda regeringens förslag till ändrad finan- - sieringför arbetslöshetsförsäkringen att de offentliga finanserna för- Beaktas även nettot av de 1993/94:FiU3y ökadekostnader som är förknippade med den obligatoriska försäkringen inskränker signettoeffekten till . Socialdemokraternas finansieringsalternativ innebärformellt sett att arbetsgivarnas bidrag till Arbetsmarknadsfonden ökar. Men medden avgiftsväxling som förordas blir det i praktiken inkomsttagarna som svararför detta tillskott genom höjningen av den allmänna sjukförsäkringsavgiften. Avgiftsunderlaget för den allmänna sjukförsäkringsavgiftenär identiskt med det som föreslås gälla för avgiften för kontantförmåner vidarbetslöshet. Beräkningsgrunden för de båda avgifterna överensstämmer även iövrigt. För den enskilde inkomsttagaren ger således en höjning av den allmännasjukförsäkringsavgiften samma effekt som en lika stor höjning av regeringenstilltänkta arbetslöshetsavgift. Statsfinansiellt skiljer sig de bådaavgifterna inte heller åt på annat sätt än att inkomsterna frånarbetslöshetsavgiften är avsedd att föras till Arbetsmarknadsfonden. Socialdemokraterna avvisar regeringens förslag tillarbetslöshetsavgift och föreslår själva att den allmännasjukförsäkringsavgiften höjs till , dvs. med 0,95 procentenheter.Skillnaden mellan regeringens och Socialdemokraternas förslag i detta hänseendeär således en avgiftsnivå på 0,5 promilleenheter. Socialdemokraternas förslag till höjd allmänsjukförsäkringsavgift ökar statens inkomster med brutto 6,5 miljarder kronormen ger genom avdragsrätten upphov till ett skattebortfall på ca 2,4miljarder kronor, varav ca faller på kommunerna.Nettotillskottet uppgår således till . Avgiftsväxlingen för arbetsgivarna är statsfinansielltneutral, men innebär att arbetsgivarnas bidrag till Arbetsmarknadsfondensfinansiering ökar med ca , eller med . Till detta kommer effekten av Socialdemokraternas förslagtill höjning av den statliga inkomstskatten från till som kanuppskattas till 4,04,, ett belopp som skall föras tillArbetsmarknadsfonden. Av betydelse i detta sammanhang är emellertid attSocialdemokraterna ser den föreslagna skattehöjningen som ett alternativ tillatt grundavdraget slopas vid den statliga taxeringen. Om dettagrundavdrag behålls vid nuvarande nivå skulle statens skatteinkomster reducerasmed ca . Socialdemokraternas förslag innebär sålunda i de härnämnda avseendena att de offentliga finanserna förstärks med (4,0-1-4,2-2,0 =) . Från detta bör dras de ökade utgifter som följer avmotionärernas förslag och som utskottet saknar underlag för attkostnadsberäkna. Tillskottet till Arbetsmarknadsfonden ökar medett något större belopp, eller med (6,4 + 4,2 = ) , vilketinnebär att tillskottet till en del finansieras genom ett ökat underskott istatsbudgeten. Arbetsmarknadsfondenssammanlagda inkomster skulle med en bibe- l993/94:FiU3y hållenfinansieringsavgift komma att uppgå till ca i detsocialdemokratiska alternativet, varav inkomsttagarna svarar för ungeSr 1/5 ocharbetsgivarna för 4/5. Ny demokrati föreslår att den allmännasjukförsäkringsavgiften omvandlas till en arbetslöshetsskatt. Om dessainkomster förs till Arbetsmarknadsfonden får det till följd att fondensunderskott begränsas med ca som underskottet istatens budget ökar med ett lika stort belopp. En del av underskottet iArbetsmarknadsfonden flyttas med andra ord över på statsbudgeten. Omfördelningenförändrar emellertid inte statens samlade upplåningsbehov och saknar därigenomstatsfinansiell betydelse. Partiet föreslår emellertid också att ersättningsnivåninom föräldraförsäkringen skall minskas från till , och detta kanväntas leda till att statens utgifter begränsas med brutto 1,9 miljarderkronor. Beaktas även det bortfall av skatt som detta ger upphov till inskränkersig nettobesparingen till ca . har i sitt förslag till förstärktfinansiering av Arbetsmarknadsfonden inte närmare angivit hur skatte- ochavgiftshöjningarna skall utformas i alla delar. Med hänsyn härtill går detinte att bedöma förslagets statsfinansiella effekter. noterardock att motionärernas förslag om de genomfördes skulle leda tillväsentligt ökade utgifter för arbetslöshetsförsäkringen. Regeringens förslag om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring innebär att alla arbetstagare ges samma grundlägganderätt till stöd i händelse av arbetslöshet. En sådan inriktning av stödet serutskottet som värde-frill. Förslaget inrymmer också vissa begränsningar i rätten tillstöd, bl.a. i fråga om möjligheten att kvalificera sig för nyaersättningsperioder. Den som redan uppburit arbetslöshetsersättning under 300dagar skall sålunda kunna kvalificera sig för en ny, lika långersättningsperiod bara genom förvärvsarbete. Det skall alltså inte som i dagvara möjligt att tillgodoräkna sig arbetsmarknadsutbildning för att kvalificerasig för en ny ersättningsperiod , utan ersättningen kommer i detfallet att begränsas . Utskottet vill erinra om att regeringenunder återkommer till med detaljerade regler. godkände regeringens förslag tillsaneringsprogram för de offentliga finanserna (prop.1992/93:150, FiU30, rskr. Programmet omfattar besparingar ochinkomstförstärkningar på sammanlagt och väntas leda tillatt det konjunkturrensade underskottet i de offentliga finanserna avskaffasmot periodens slut. Den största enskilda besparingsposten isaneringsprogrammet upp gick till och avsåg arbetslöshetsförsäkring m.m. 7 Regeringens avsikt var att reformera försäkringen så att löntagarna och arbetsgivarnabetalar ungeSr hälften vardera av kostnaderna vid en I993/94:FiU3y vissarbetslöshetsnivå medan staten står för kostnaderna vid högre nivåer.Löntagarnas egna avgifter skulle därför komma att höjas kraftigt somarbetsmarknadsavgiften också höjs. Enligt finansutskottets mening svarar regeringens nuredovisade förslag väl mot det saneringsprogram som tidigare lagtfast. Nettobesparingen uppgår till och därigenom uppnås ettbetydande etappmål. Såsom tidigare nämnts innebär den föreslagna lösningendessutom att arbetsgivarna och löntagarna kommer att svara för ungeSr hälftenvardera av de avgifter som tillförs försäkringen. Det är som finansutskottet ser det angeläget attfinansieringen utformas som en avgift och inte som en skatt. I regeringensförslag finns det för alla med inkomster ett direkt sambandmellan storleken på den premie som erläggs och värdet av utfallande förmåner.Alla inkomster upp till denna nivå är nämligen ersättningsberättigade. För huvuddelen av de försäkrade finns således en tydligförsäkringsprincip. De med högre inkomster får dock betala högre avgift utanatt förmånerna förbättras. Avgiftsskyldigheten omfattar nämligen inkomster upptill 7,5 basbelopp, dvs. nivå och sålunda får alla medinkomster överstigande betala en extra avgift, vilken som mestuppgår till ca , och som därefter blir dubbeltså stor. Med hänsyn till det ekonomiska läget kan utskottet godtadenna brist i överensstämmelsen mellan premie och förmån. I rådande läge terdet sig rimligt att de med högre inkomster övergångsvis lämnar ett"solidaritetsbidrag" till försäkringens finansiering. Det äremellertid angeläget att försäkringssystemet ges en sådan utformningatt förmånerna är relaterade till den inkomst för vilken avgiften tas ut.Utskottet noterar att detta också är regeringens avsikt. Den avgiftsväxling som Socialdemokraterna förordar i sittalternativ ger en försäkringsmässig koppling till sjukförsäkringen. Däremoteftersträvas inte något liknande samband för arbetslöshetsförsäkringen. Detdirekta bidrag som inkomsttagarna lämnar till arbetslöshetsförsäkringen är förutom en mindre medlemsavgift i stället en skatt som belastar endast enmindre del av inkomsttagarna, nämligen dem med inkomster över brytpunkten. Enligt finansutskottets mening kan det i rådande lägefinnas skäl att även i detta avseende låta dem med högre inkomster lämna ettextra bidrag till saneringen av statens finanser. Så kommer också att ske närgrundavdraget vid den statliga beskattningen enligt tidigare beslut slopasfr.o.m. , varvid alla med inkomster över brytpunkten kommeratt få erlägga högre skatt. Något skäl att specialdestinera dylikaskatteinkomster till särskilda ändamål föreligger däremot inte enligtutskottets mening. Tvärtom har tidigare på förslag av finansutskottetflera gånger uttalat sig mot en dylik specialdestinering av statsbudgetensskatteinkomster. Av större intresse i detta sammanhang är emellertid attdet socialde- 1993/94:FiU3y mokratiska förslaget är finansieringsmässigt svagareän regeringens. Såsom utskottet tidigare visat väntas i regeringens alternativdet offentligas inkomster öka med medan motsvarandetillskott i Socialdemokraternas förslag begränsas till 6,2 miljarder kronor.Därtill kommer att regeringens förslag innebär minskade utgifter, vilketavvisas av Socialdemokraterna. Med hänvisning till det anförda kan utskottet inte biträdadet socialdemokratiska förslaget till finansiering av arbetslöshetsförsäkringen. Ny demokratis finansieringslösning för stärkerstatsfinanserna med endast och bör därför enligtfinansutskottets mening inte ligga till grund för en reformeradarbetslöshetsförsäkring. förslag går ut på att skall rivaupp tidigare fattade besparingsbelut. Förslaget bör därför avvisas. anser sålunda från sina utgångspunkter attarbetsmarknadsutskottet bör biträda propositionens förslag till finansieringav arbetslöshetsförsäkringen (mom. 1 delvis) samt yrka avslag på motionernaA23 (s), A26 (s) yrkandena 1, 315 samt yrkande 17 delvis, A32 (nyd) yrkandena36 samt motion A25 (v) yrkandena 1 och 3-6. Avslutningsvis vill finansutskottet framhålla följande. Avvad utskottet sagt framgår att kommunernas skatteunderlag kommer attförsvagas av den avdragsrätt som är knuten till den nya avgiften. Utskottetutgår ifrån att denna effekt beaktas när regeringen lägger framförslag som reglerar de ekonomiska relationerna mellan stat och kommun. I beslutet har deltagit: (), GöranPersson (s), (), (), (), LarsLeijonborg (fp), Per (), (), Tom ()() (), (), SoniaKarlsson (s) och (). Från , som inte företräds av någon ordinarieledamot i utskottet, har suppleanten () närvarit vid denslutliga behandlingen av ärendet. , , Per , , , och (alla s)anser att utskottets yttrande under rubriken borde ha haft följande lydelse: Den mycket kraftiga ökningen av underskottet iArbetsmarknadsfonden är en direkt följd av den massarbetslöshet som råder iSverige och av regeringens oförmåga att komma till rätta med detta problem. Idetta utomordentligt allvarliga läge har regeringen tvärtom medvetet valt attförsämra arbetsmarknadspolitiken, vilket medfört att kontantstödet nu ökar dramatisktpå bekostnad av aktiva åtgärder. Varje procentenhet öppet arbetslösa kostarstaten i kontantstöd. Till det kommer statenskostnader för dem som försvinner ur a-kassan för att i stället slås ut frånarbetsmarknaden som förtidspensionärer. Det finns enligt finansutskottets mening bara ett sätt atthålla tillbaka kostnaderna för den öppna arbetslösheten, och det är genom attskapa tillväxt och fler jobb. Läggs den ekonomiska politiken om i dennariktning kan också belastningen på Arbetsmarknadsfonden minska. Arbetsmarknadsfondens underskott börjar emellertid nu antasådana proportioner att det utöver en ny ekonomisk politik också krävssärskilda insatser för att stärka fondens finansiering. Regeringens förslag idet avseendet kan emellertid inte ligga till grund för en sådan förändring.Förslaget är nämligen lika illa underbyggt som den principskiss regeringenlagt fram i fråga om en obligatorisk arbetslöshetsförsäkring. Dessutom har deten fördelningspolitiskt oacceptabel konstruktion som det innebär attansvaret för försäkringens finansiering på ett felaktigt sätt förskjuts frånarbetsgivarna till löntagarna. Propositionen bör därför avslås, ocharbetsmarknadsutskottet bör foreslå att regeringen ges i uppdrag att närmareanalysera hela den aktuella problemställningen. Man kan nämligen inte radikaltförsämra grundläggande trygghetssystem och utgå från att detta inte skall fååterverkningar på övriga delar av samhällsekonomin.