prot · GG09119 · 1993-06-01 00:00:00 — Jag besvarar frågorna i ettsammanhang.Etableringen av de nya privatalokalradiostationerna innebär en stor ändring avgällande frekvensplan för användning avrundradiobandet 87,5. Användningen avbandet regleras av det s.k. , somtecknats inom ram,ett avtal som anslutit sig till. När en ändringgörs i den svenska tillämpningen av frekvensplanenmåste samråd ske med de stater som berörs avändringen eftersom deras radiosändningar kankomma att störas.Enligt vad jag erfarit från sändestyrelsen ut sitt förslag till etablering av nyalokalradiostationer till de länder som berörs avdenna . har fåttkommentarer från vissa länder och kommer attta kontakt med dessa länder för att reda utkvarstående frågetecken. Jag kan i sammanhangetupplysa om att har begärt en allmänförhandling som kommer att äga rum i vecka 23eller 24.För att få processen att gå så fort som möjligt harTelestyrelsen bett företrädare för Styrelsen förlokalradiotillstånd att medverka vidförhandlingarna. Självfallet har de båda styrelsernalöpande kontakt i ärendet.Anf. 69 (nyd):Fru talman! Jag tackar kommunikationsministernför svaret. I den utredning om frekvenser somgjordes inför propositionen om lokalradion fannsdet 74 områden, de flesta inom 104--108-bandet.De var borta i propositionen och ersatta av 60andra. De 60 som föreligger är andra områden.Jag, liksom många andra, trodde att dessa 60frekvenser som fanns i propositionen var klara attnyttja, men så var inte fallet. Jag kan konstatera attTelestyrelsen efter beslut har rört sigmycket makligt och inte varit lyhörd för de politiskabesluten.I turerna kring tillgången på frekvenser har detockså framkommit undringar om huruvidaTelestyrelsen trots beslut försöktundanhålla en del av 104--108-bandet för DAB-tekniken.Politiska beslut skall ju verkställas. Det gäller ocksåför som har visat liten följsamhet förden politiska processen. Styrelsen förlokalradiotillstånd har såvitt jag förstår satt ett vissttryck på . Det har resulterat i attförhandlingarna med kommer i gång föresemestrarna och inte efter, att Styrelsen förlokalradiotillstånd får vara med i förhandlingarnaoch att 20 frekvenser, utöver de 60, nu har plockatsfram inför den första omgången.Det kan finnas anledning förkommunikationsministern att göra en översyn avTelestyrelsen, även om myndigheten är relativt ny.Det kanske finns en kvardröjande företagskulturfrån frekvensförvaltnings tid. Det är enföretagskultur som karakteriseras av att man inte äralert i en förändrad tid med många intressenter ochmånga idéer. Det gäller inte bara rundradio, utanockså mobiltelefonnätet. Jag kan erinrakommunikationsministern om att Nordic Tel fick gåtill regeringen för att få det tredjemobiltelefonnätet när hadesatt sig på tvären.Till sist uppfattar vi att regeringen har brutit sittlöfte till Ny demokrati i den här frågan. Jaguppfattar att min taletid är slut nu.Anf. 70 ():Fru talman! Jag vill också tackakommunikationsministern för svaret. Som framgårav min fråga har nära 250 intresseanmälningarinkommit när det gäller att starta privat lokalradio.En del av dessa intressenter hade hoppats attStyrelsen för lokalradiotillstånd skulle kunna delaut sändningstillstånd . Men när jagläser svaret ser jag att det inte kommer att ske.Det har tidigare gjorts utredningar som pekar på attdet efter ett riksdagsbeslut skulle kunna bli ensnabb handläggning. Jag tänker närmast påutredningen 1991:108, som hade titeln för reklamfinansierad radio och som komfrån . I den utredningenskriver man: ''I det föregående redovisas en radolika möjligheter att bereda utrymme förreklamfinansierade ljudradiosändningar i Sverige.Vissa av dessa är tillgängliga omnödvändiga politiska beslut fattas. I andra fallbehöver befintliga planer ändras innan nya sändarekan tas i bruk.'' Utredningen lämnades i december1991.Med anledning av det svar jag har fått skulle jagvilja fråga kommunikationsministern: När trorkommunikationsministern att kan hahunnit så långt i frekvensplaneringen att Styrelsenför lokalradiotillstånd kan börja fördelasändningstillstånd?Anf. 71 Kommunikationsminister ():Fru talman! tycker attTelestyrelsen har rört sig makligt. Riksdagenfattade sitt beslut om lokalradiopropositionen den25 . skickade utkoordineringsförfrågan innan riksdagenhade fattat sitt beslut -- det hade varit ganska svårtatt agera snabbare.Observera också att även reglerar påvilka grunder som ett land som omfattas av avtaletfår vägra att acceptera en ändring i deninternationella frekvensplanen.Telestyrelsen inledde faktiskt redan i september1992, alltså långt före riksdagsbeslutet i det härärendet, planeringen av frekvenser för ett antallokalradiostationer. Därefter fortsattefrekvensplaneringen i enlighet med underlag sompresenterats för Styrelsen för lokalradiotillstånd.De nya, privata lokalradiostationerna innebär enväldigt stor ändring av den gällande planen föranvändning av rundradiobandet 87,5--108megahertz av 1984. När en ändringgörs måste den här koordineringen och det härsamrådet ske med de stater som berörs avändringen, och avtalet reglerar som jag sade ocksåpå vilka grunder man får vägra till att acceptera enändring.Om vi räknar hundra dagar framåt från det datumdå koordineringsförfrågan skickades ut ser vi alltsåatt de här länderna har ytterligare på siginnan ett beslut måste fattas. Såvitt jag har förståtthar högsta beredskap för att sedan setill att dessa frekvenser blir tillgängliga.Anf. 72 (nyd):Fru talman! Det var bra att få veta att man påTelestyrelsen gör allt vad man kan, eftersom detinte riktigt är uppfattningen bland andra aktörer påmarknaden. Deras uppfattning är att Telestyrelsenär saktfärdig och litet trött och rör sig makligt. Detär bra att nu veta att det skall hända saker och tingkvickt.Jag vill anknyta till vad jag sade tidigare. Vi i Nydemokrati upplever som sagt att regeringen harbrutit sitt löfte till Ny demokrati. Vi medverkadetill den här lagens tillkomst därför att det var viktigtatt lokalradion kom i gång fort och under förstahälften av 1993. Det handlar ju förutom omyttrandefrihet om många arbetstillfällen, och det ärockså stora belopp som står på spel. Hade vi vetatatt det skulle bli så här, hade vi kanske lika gärnasett att avslog propositionen och att vihade arbetat fram någonting annat i lugn och ro. Viser faktiskt allvarligt på det faktum att regeringenslöften inte var så mycket värda i praktiken.I samband med att lagen antogs här i kammarensade jag till kulturministern att jag tyckte att det nuvar dags att ge klara direktiv, mendetta ansågs inte nödvändigt. Vi kommer att hållaögonen på utvecklingen och på , ochvi kommer att återkommma om vi upplever attsaker och ting inte är som de skall.Anf. 73 ():Fru talman! Jag tror att det är viktigt att regeringenmycket noga följer den här frågan, och det ärsärskilt viktigt utifrån den synpunkten attregeringen under mycket storbrådska tog fram en proposition för att vi här iriksdagen snabbt skulle kunna anta ett förslag tilllokalradiolag. Jag hoppas attkommunikationsministern och övriga inblandadeministrar verkligen följer upp den här frågan ifortsättningen.Anf. 74 Kommunikationsminister ():Fru talman! säger att det ärviktigt att lokalradion kommer i gång under förstahälften av 1993. Jag menar att det inte skall behövadröja särskilt mycket längre än till halvårsskiftetinnan det här skall kunna vara sjösatt. I den delentror jag därför att inte skallbehöva känna sig alltför besviken.Regeringen följer naturligtvis den här fråganmycket noggrant, . Det agerandesom nu har redovisat tyder enligt minmening på att man har högsta beredskap för att setill att frekvenserna blir tillgängliga så fort som deinternationella avtalen över huvud taget medger.Anf. 75 (nyd):Fru talman! Det finns frekvenser framme, menbara i ett fåtal områden finns det fler än enfrekvens. I propositionen står det att man inte skallutannonsera frekvenser i områden där det barafinns en, utan det skall finnas minst två. Det här ettbekymmer som vi politiker kanske får lov att taställning till. Om lokalradion över huvud taget skallkomma i gång måste vi fråga oss om vi skall göraett avsteg från dessa bestämmelser eller om vi skallsläppa så många frekvenser som möjligt med engång för att inte få en osund konkurrenssituation.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på frågorna 1992/93:756 och 757 omsnabbtåg --ÖstersundAnf. 76 Kommunikationsminister ():Fru talman! och harfrågat mig om den statliga utredningsmannentillsatts som skall studera möjligheterna attåstadkomma snabbare trafik sträckan --resp. när löftet om en statligförhandlingsman med uppgift att arbeta medsnabbtågsprojektet --Stockholmkommer att uppfyllas. Jag väljer att besvarafrågorna i ett sammanhang.När jag besökte den 16 september 1992diskuterade jag bl.a. Norra stambanan medföreträdare för kommunerna i regionen. Jagutlovade då att en statlig förhandlingsman skallstudera möjligheterna till en samordnad utbyggnadav Norra stambanan mellan och mitt besök i har arbete medregeringens proposition om investeringar itrafikens infrastruktur m.m. (prop. 1992/93:176)pågått inom Kommunikationsdepartementet.Denna proposition behandlar investeringar i bl.a.järnvägar . Jag hardärför bedömt det lämpligt att behandlarpropositionen innan någon förhandlingsman utses.När har behandlat propositionen i börjanav juni kommer jag att föreslå regeringen hur dessaförhandlingar skall skötas.Anf. 77 ():Fru talman! Jag ber att få tackakommunikationsministern för svaret. Det är tyvärrmed ett visst beklagande som jag noterar att detännu inte har hänt någonting i den här frågan. Jagkan också tänka mig att man inom berördakommuner och länsstyrelser liksom inomnäringslivet och bland den tågresande allmänhetenkommer att uttrycka ungefär samma negativakommentarer när man får höra det här svaret.Det finns hos alla berörda instanser -- hos folk iallmänhet i , västra ,och -- ett mycket aktivtintresse för att försöka utvecklajärnvägsförbindelserna till och från . Deinitiativ som har tagits för att åstadkommasamarbete över alla gränser och för att få till ståndden här snabbtågstrafiken är ju mycket lovvärda.Därför borde vi från politiskt håll göra allt vad vikan för att underlätta och snabba på den härprocessen.I svaret säger ministern: ''Jag har därför bedömt detlämpligt att behandlar propositioneninnan någon förhandlingsman utses.'' Jag funderaröver anledningen till detta. Vid det möte i Bollnässom vi nu talar om var det aldrig tal om att manskulle avvakta någon proposition, utan frågan varså solklar att en förhandlingsman skulle tillsättasganska på direkten för att åtminstone utredaförutsättningarna.Jag är litet orolig över vad ministern säger om attpropositionen skall avvaktas. Är det möjligen så attandra projekt spökar här? Är det möjligen så attdet som spökar är infrastrukturpropositionen ochdet som står skrivet där om ett projekt som heterBothniabanan? I den propositionen står detnämligen att en särskild utredare för den vidareutbyggnaden av Bothniabanan norrut längs kustenbör utses . Kan det möjligenvara så att det projektet spökar och kommer attförsena snabbtågsprojektet --?Anf. 78 ():Fru talman! Jag tackar kommunikationsministernför svaret.Den 17 november ställde jag samma fråga som jagställer och fick då svaret att höll påatt studera vilka åtgärder som är mestkostnadseffektiva för att nå den önskade restiden.Direkt efter Bollnäsbesöket, alltså den 16september 1992, tog kommunikationsministernkontakt med . Jag undrar om Banverkethar redovisat uppdraget. Avgivna löfte gälldesträckan --och inte, som detstår i dagens svar, sträckan --Östersund.Kommunikationsministern säger att enförhandlingsman skall utses när harbehandlat infrastrukturpropositionen. Enligtplanerna skall det ske , alltså om envecka.Hans Mattsson tillsattes, med gott resultat, somstatlig förhandlingsman på Ostkustbanan. Kankommunikationsministern säga vem som får iuppdrag att vara utredningsman på sträckanStockholm--?Anf. 79 Kommunikationsminister ():Fru talman! tror att det blir negativakommentarer i regionen med anledning av mitt svaroch frågar varför propositionen skall behandlasförst. I var det aldrig tal om någonproposition, säger han.Låt oss, fru talman, reda ut det här! När jag var iBollnäs fanns inte infrastrukturpropositionen medden största järnvägssatsningen . Istället var det fråga om att hitta finansiärer iregionen, att hitta en statlig förhandlingsman som,bildligt talat, skulle ragga pengar från kommuneroch landsting.Vad vi har åstadkommit ,, är att vi har fått fram pengar till enupprustning av Norra stambanan. Det finns ju medi propositionen. När det gäller propositionen har nialltså fått pengar, och det är mycket bättre än att fåen förhandlingsman. Jag tycker att inse det i stället för att vittja negativareaktioner.Jag tror att man tjänar sin bygd bättre om manförsöker lyfta fram det som faktiskt är positivt, dvs.det som finns med i regeringens förslag, i ställetför att försöka bygga upp en sorts missnöjespolitik.Sigrid Bolkéus redovisar mitt tidigare svar inovember, där jag mycket riktigt sade attBanverket skall studera vilka åtgärder som är mestkostnadseffektiva. Det har man säkert gjort när detgäller underlaget till propositionen, så det finnsmed där. Men det är viktigt att nu fattarbeslut om detta och att pengar faktiskt anslås.Jag kan som ett svar på en direkt fråga avslöja förSigrid Bolkéus och att det finns ettförslag från regeringen om att det skall ske enupprustning till snabbtågsstandard. Att det står attdet gäller sträckan --beror på attdet redan tidigare beslutats att det skall varasnabbtågsstandard fram till . Det handlaralltså inte om att det plötsligt skall vara någonannan, konstig standard på sträckan upp till Gävle.Bakgrunden till att vi inte utser en särskildförhandlingsman är att vi tror att det med dettaupplägg faktiskt är naturligt att får skötadet här.Anf. 80 ():Fru talman! Det var intressanta uppgifter frånministern. Kommunikationsministern säger nu atten förhandlingsman kanske inte skall tillsättas.Men då får vi hoppas på resultat på annat sätt.Jag är inte ute efter att skapa missnöjespolitik eller''vittja negativa reaktioner'', utan jag gör mig baratill tolk för de människor i berörda regioner somkänner oro. Människor är faktiskt väldigt oroliga idet här sammanhanget. Man blev dock väldigtpositivt överraskad överkommunikationsministerns löfte i iseptember om att det här projektarbetet skullesättas i gång. Det har ju funnits ett intresse för attbidra till finansieringen. Men skall det tydligeninte bli som det sagts.Jag vill bara fråga: Kan kommunikationsministernlova att han ställer upp för oss i berörda regioner,så att vi möjligt -- oavsett om detta sker viaen speciellt utseddförhandlingsman/utredningsman eller genomBanverkets försorg -- får en snabb utredning och ettsnabbt resultat när det gäller det här projektet?Anf. 81 ():Fru talman! Jag tackar för de kompletterandesvaren om redovisningen och . Det somsades -- dvs. att det har säkert gjort -- lätlitet osäkert. Men jag får väl nöja mig med detta.Vidare blir det inte någon utredningsman. Mentänk så enkelt det hade varit om kommunerna längsbanan och andra intressenter hade meddelats omatt det inte skulle bli något av det här. Då hademänniskor sluppit sin otåliga väntan.Kommunikationerna har tydligen inte fungerat såbra mellan kommunikationsministern och dem somlöftet gällde.Vi kommer tydligen inte längre, så jag behöver välinte återkomma en tredje gång.Anf. 82 Kommunikationsminister ():Fru talman! Kommunikationerna fungerar tydligeninte ens mellan oss här. Jag har inte sagt att det inteblir någon förhandlingsman, utan jag säger att detär som antagligen kommer att få dennauppgift. Det handlar naturligtvis fortfarande om enförhandling, om att få till stånd en heltäckandefinansiering.Om snabbtåg skall köras som inte stannarnågonstans, exempelvis på sträckan --, behövs det inte någon medverkan frånkommuner utefter banan. Men om man vill hasärskilda åtgärder för att kunna köra regionalapendeltåg o.d. är det rimligt att titta på olika typerav samfinansieringslösningar. I detta läge --projektet finns alltså med i propositionen -- tror jagatt det är rimligt att blirförhandlingsorgan. Självklart blir det entillsättning.Anf. 83 ():Fru talman! Vi från är nog litetkonstiga. Både och jag har tydligenmissuppfattat kommunikationsministern i den härfrågan. Vi har klart fått uppfattningen att någonförhandlingsman över huvud taget inte skalltillsättas. Men okej, får betecknas somförhandlingsman eller liknande i det härsammanhanget.Jag har dock ännu inte fått något riktigt svar frånkommunikationsministern på frågan om han lovaratt ställa upp. Vi har ju ett projekt som heterAtlantbanan. Jag har en broschyr här som säkert ärbekant. Detta projekt är oerhört viktigt förMellannorrland och inlandet. Vidare är bådenäringslivet och förvaltningsväsendet mycketberoende av projektet. Det har stor betydelse vidöverväganden i fråga om etablering ochomlokalisering av företag etc. att det blir snabbaförbindelser.Kan vi då inte gå in för att underlätta för resande iallmänhet samt för näringslivet ochförvaltningsväsendet genom att gemensamt göraallt vi kan för att snabba på det här ärendet?Anf. 84 Kommunikationsminister ():Fru talman! Regeringen har alltså lagt fram enproposition inför av innebörden attNorra stambanan skall snabbtågsanpassas påsträckan upp till . Sedan finns det projektom att gå vidare, ända ut till . Jag har intenågot underlag och kan därför inte ta ställning tilldet projektet, utan jag kan bara säga attBanverket -- som det i detta fall är fråga om -- såfort har behandlat propositionenkommer att utarbeta en detaljerad investeringsplanför i vilken takt de olika projekten skall tas.Det finns nämligen en ganska viktig logistik i dethär sammanhanget. Olika projekt genomförs på ettsådant sätt att man kan ta dem i anspråk och få utden samhällsekonomiska vinsten. Man kan ju intebörja på ett ställe utan att det är klart medsnabbtågsanpassningen hela vägen.Jag återkommer senare till med entidsplan för hur detta skall genomföras. Enförutsättning är dock att fattar beslut omsjälva propositionen.Anf. 85 ():Fru talman! Jag tackar återigen för ministernsytterligare upplysningar.Logistik i alla ära! Men någon skall styra det hela.Menar ministern att vi skall överlåta på Banverketatt styra tidtabellen, dvs. den ordning i vilken manskall satsa på de olika projekten? I så fall tycker jagatt vi har överlåtit för mycket på ett statligt verk.Jag hoppas att kommunikationsministern är innepå att vi med politiska medel skall styra de olikaprojekten och se till att satsade pengar ger bästaeffekt. Dessutom gäller det att vi verkligen ser tillatt medel satsas på nämna snabbtågstrafik.Pengarna får inte plottras bort på andra projektsom eventuellt blir aktuella. Jag tänker då bl.a. påNorrland.Sedan har jag inte fått något svar på min förstafråga om Bothniabanan. Avslutningsvis skulle jagvilja få klarlagt att några sådana projekt inte spökari det här sammanhanget.Anf. 86 Kommunikationsminister ():Fru talman! Slutligen vill jag bara redogöra förplaneringsprocessen.För första gången i historien får nu riksdagenmöjlighet att peka ut vilka nationella stråk vi skallha på väg- och järnvägssidan. När beslut omfinansiering är fattat går ärendet tillbaka tillBanverket och , som utarbetar eninvesteringsplan för de kommande tio åren. Denplanen går sedan tillbaka till regeringen förfastställande.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1992/93:740 omomhändertagandet av demenssjukaAnf. 87 Socialminister ():Fru talman! My har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att inlåsning avdemenssjuka i exempelvis gruppboende skallkunna förekomma utan att lagöverträdelse sker.Behovet av skyddsåtgärder för personer medåldersdemens är en mycket svår fråga där etiska,organisatoriska och juridiska aspekter måste vägasin. Frågan om formerna för skydd genom olika slagav tekniska låsanordningar eller larminstallationerhar varit föremål för diskussioner i många år.Socialstyrelsen utfärdade allmänna rådom skyddsåtgärder för personer med åldersdemensi särskilda boendeformer. Styrelsen uttalar att detinte finns stöd i lag för tvångsåtgärder i särskildaboendeformer. S.k. tekniska lösningar får inteinnebära olagligt tvång och skall vara etisktförsvarbara. Vissa åldersdementa personer riskeraratt utsätta sig för fara om de lämnar sin bostad påegen hand. I dessa situationer slår Socialstyrelsenfast att inlåsning visserligen inte får förekommamen att det däremot är tillåtet att genom t.ex.larmanordningar göra det svårt för den demente attlämna bostaden utan att det uppmärksammas. Merallmänt uttalar styrelsen att en grundregel bör varaatt personalen i bostäder där dementa personervårdas dimensioneras och organiseras så att denkan ha överblick och hålla kontakt med de boende.Vården och omhändertagandet av deåldersdementa är en mycket grannlaga uppgift, ochdet är viktigt att såväl humanitära som juridiskaaspekter beaktas när det gäller behovet avskyddsåtgärder. Jag har erfarit att isamarbete med några länsstyrelser för närvarandeundersöker tillämpningen av de allmänna rådenoch hur man klarar skyddet av och integriteten föråldersdementa i särskilda boendeformer.Anf. 88 MY ():Fru talman! Först tack till socialministern försvaret. Jag är medveten om att detta är en svårfråga, det är väldigt grannlaga ting att handha.Får jag något kommentera Socialstyrelsensallmänna råd, som hänvisar till.Där står att vissa åldersdementa personer riskeraratt utsätta sig för fara om de lämnar sin bostad påegen hand. Förvisso är det så. Vad gäller mångademenssjukdomar ingår i sjukdomsbilden att manskall gå hem. Man tar sin väska, och man skall gåtill det hem som man kanske hade för 60--70 årsedan. Man är ständigt på väg ut.Vidare står där att det är tillåtet med vissalarmanordningar för att göra det svårt för dendemente att lämna bostaden. JO har kommenteratanvändningen av en låskåpa och sagt att den inte fåranvändas på ett sådant sätt att den äldre förhindrasatt öppna dörren. Då undrar jag vad som menasmed det.Sedan säger socialministern att det är personalensansvar. Både och jag vet väl attvårdpersonalen är mycket arbetstyngd . Det ärsvårt att sköta demenssjuka på ett adekvat och gottsätt. Jag tycker att det är en väldigt stor börda attlägga på personalen, när man kanske är en på sjudementa, att säga att det är personalens ansvar attse till att de dementa inte ger sig av. Kan man lösadet här på annat sätt, tycker jag att man skall göradet.I ljuset av den kraftiga utbyggnad av gruppboendensom vi nu ser, och som vi stimulerat, tycker jag attdet är väldigt viktigt att fundera på om man inteskulle kunna ha en särskild skyddslag just fördementa boende i gruppboenden. Jag tror att detskulle vara etiskt försvarbart, därför att det skulleinnebära en värdig omvårdnad av den sjuke. Detskulle också vara försvarbart ur personalenssynpunkt. Personalen skulle slippa att, som i dagofta är fallet, bli lagöverträdare. Hur ställer sigBengt till att fundera i sådana termer?Anf. 89 Socialminister ():Fru talman! De frågor som My tar uppdiskuteras ju i allmänna råd. Detfinns i vissa situationer, där det föreligger fara förden enskildes liv och hälsa, möjligheter tillingripanden som man kanske kan kalla förtvångsingripanden. Men nödrätten, som i dettasammanhang kan åberopas, får inte ligga till grundför rutinmässiga ingripanden.Det är mot denna bakgrund som harutformat sina allmänna råd. I de allmänna rådennämns ett par möjligheter. Den ena är att man harett lås som det kan ta att öppna och somkan vara kopplat till -- detta kan också vara ensjälvständig åtgärd -- en larmanordning. Manskriver i de allmänna råden ungefär så här:Generella passagelarm kan och bör i vissa fallanvändas. En larmanordning på ytterdörren som ärkopplad till personalens personsökare gör detmöjligt att snabbt komma till städes när någonöppnar dörren.Så till My konkreta fråga om särskildlagstiftning. Frågan var uppe i samband medbehandlingen av en proposition om lagen ompsykiatrisk tvångsvård, som behandlades avriksdagen 1990/91.