prot · GG0998 · 1993-04-23 00:00:00 — Det är inte enomöjlighet att detta av olika skäl kommer attstranda eller att man kommer att uppfatta det somatt det inte är lönt att driva det vidare.Man måste ha alla dessa alternativ klart för sig.Detta är den andra stora bristen i regeringensagerande. Man saknar beredskap för ett nej ifolkomröstningen, vilket gör att man inteframställer alternativen på ett rimligt sätt. Det göratt själva folkomröstningen i sig för mångamänniskor verkar mycket märklig. Varför skall vigå ut och folkomrösta om det bara finns ett endaalternativ, en enda väg? Det är väldigt många somställer sig den frågan.Enligt regeringen finns det tydligen bara en endaväg. Allt annat är dömt att misslyckas och kommeratt förpassa i någon form av avgrund ochekonomisk misär där människorna skall framhärdasitt fortsatta liv i jordkulor. Så ser de mestfasansfulla beskrivningarna ut. Om det vore på detsättet skulle man förstå att en ansvarsfull regeringsade: Här finns inga alternativ. Men är det inteså.Om man menar allvar med att gå ut i enfolkomröstning, och om man menar allvar med attsom regering ta ansvar också för ett nej, måste manrimligen presentera alternativ till sitt ja. Man måstege en bild av hur det kommer att se ut med handeln,välfärden, ekonomin, det internationella umgängetom det blir ett nej. Vilken form av ekonomiskpolitik skall vi utarbeta om vi inte skall ha dennaknytning till ecun och ingå som ett led i denekonomiska och monetära unionen? Hur kommerdet då att se ut?Jag tycker att det är regeringens ansvar att spegladessa olika alternativa utgångar ifolkomröstningen. Annars kommer regeringen attstå där vid ett nej. Den får i så fall avgå, såvitt jagförstår. Vem skall då ta över? Det är en intressantfråga. Det finns ju några politiska partier som haralternativa synsätt och som är beredda attadministrera en sådan situation.Det är ett faktum att regeringen enligt vårregeringsform har att ta ansvar också för ett resultati en folkomröstning. Om den inte kan göra dettamåste den kanske välja sig ett nytt folk. Det tror jagkan bli mycket problematiskt.Anf. 17 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först göra några kommentarertill det sade framför allt medavseende på den danska folkomröstningen menockså sammansättningen avkonsekvensutredningarna.När det gäller den lösning som framförhandlades iEdinburgh, och som avser , framgår detmycket klart av de beslut som då fattades att de äravsedda, och det är helt naturligt, att tillgodose dedanska intressena. Således gäller de endastDanmark och inte några andra medlemsstater, varesig nuvarande eller kandidatländer.Det är också en naturlig utgångspunkt. Danmarksöker sina särlösningar, och söker sina. Detär också ett svar på det sade omanslutningen till . Han undradeom det innebär att man lägger sig på vissa punkteroch accepterar allt. Nej, det är av det skälet som vihar formulerat ett antal svenska förhandlingskravavseende regionalpolitiken, jordbruket -- framförallt Norrlandsjordbruket --, alkoholmonopolen,miljöpolitiken -- ingen sänkt standard --,institutionerna och handelspolitiken för att baranämna några exempel.Där efterstävar vi svenska lösningar. Dessalösningar kommer endast att vara tillämpliga förSverige. Det ligger också i anslutningsfördragetsnatur. Vi kommer alltså att söka särlösningar ochövergångsarrangemang i olika delar.En del av det som sägs när det gäller blirnaturligtvis också tillämpligt för svensk del. Detgäller flera av de punkter där man närmastförklarar vad innebär. Det ärklargöranden som naturligvis också är tillämpligapå andra länder.Låt mig sedan gå över till konsekvensutredningarnaoch sammansättningarna och mandaten för dem.Uppdragen till utredningarna är att speglaalternativen. De är mycket öppna och medgerutredarna helt avsiktligt en mycket stor frihet. Detfinns dessutom en parlamentarisk referensgruppmed företrädare för alla partier i knutentill utredningarna. Det innebär attparlamentarikerna på det sättet genom närakontakter med de olika utredningarna kan gesynpunkter på hur arbetet skall läggas upp, vilkanya infallsvinklar man skall ha och liknande.I det sammanhanget kommer naturligtvis fråganom hur långt man bör gå i skisseringen av olikaalternativ upp. tog upp fråganom handlingsplan. Om man ser till alternativen,t.ex. ett frihandelsavtal eller ett , är detväl naturligt att man i det sammanhanget talar omatt det är viktigt att utnyttja det avtalet, att kanskeutveckla det och komma på exempel var detmöjligen skulle kunna utvecklas. Det tycker jag ärnaturligt. Gränserna för detta sätts av utredarnasjälva och av den parlamentariskareferensgruppen.När det gäller representationen i de olikakonsekvensutredningarna är detta urval betingat aven enda önskan, nämligen att få en allsidigredovisning av konsekvenserna av olika alternativ.Jag har inte gjort någon granskning -- det vore migfjärran -- om var dessa personer står åsiktsmässigt.Gemensamt för dem är att de har sakkunskap på deområden som är aktuella i sammanhanget. Jagtvivlar inte på att de kommer att bemöda sig om attkritiskt granska argumenten både för och emot ettmedlemskap.Det för mig till den tredje punkten. Det är fråganom belysningen av alternativen. Visst finns detalternativ. Det finns massor av alternativ. Det ärenligt min mening sämre alternativ. Men det är justför att belysa detta som utredningarna tillkom. Vihar ingen garanti för att träder i kraft.Allt talar för att det kommer att träda i kraft underandra , men jag kan inte ställa utnågra garantier för detta. Då finns frihandelsavtaleti botten. Det är en ''fall-back''. Det är ett alternativ.Det nordiska samarbetet är ett alternativ, men inteett fullgott alternativ enligt min mening. De olikaalternativen skall granskas avkonsekvensutredningarna. Vi har inte satt någragränser för deras uppfinningsrikedom i det häravseendet. Det är analyser som de gör på sittansvar.Anf. 18 HANS ():Herr talman! I den här debatten kristalliserar det utsig att det i grund och botten kan finnas trealternativ. Jag skulle vilja fråga omdet tredje alternativet som vi inte har berört förrännu. Det är frågan om frihandelsavtal. Vilkaförutsättningar anser statsrådet att det finns för attytterligare förbättra och förstärka det härfrihandelsavtalet i händelse av att det andra tvåalternativen inte skulle vara tillgängliga? Jag troratt det är många som är intresserade av att få ettbesked från regeringen om den saken.När det gäller den andra frågan om detta med dendanska särordningen, är de fyra punkter som jaghar redogjort för tidigare inte något som egentligenär specifikt danskt. De hör snarare till det som kanha intresse för olika länder, som statsrådet justsade. Jag menar att dessa punkter, även om denaturligtvis kan ha en något annan utformning, hörtill de väsentliga frågor som det finns all anledningför att agera och verka för. Jag upprepar änen gång att detta återfinns på flera punkter i densocialdemokratiska motionen.Det gäller just den första punkten om försvars- ochsäkerhetspolitiken. Där vill vi försäkra oss om attdet skall gälla alliansfrihet i fred och neutralitet ikrig och att den politiken skall gälla tills vidare.Jag uppfattar statsrådets svar på frågan omkommittédirektiven som positivt. Det betyder kan fördjupa analysen mer än vad som framgårav direktivens formulering. Det tycker jag är bra.Många av de experter som är anlitade är utmärktapersoner. Jag tror också att de har en stor kapacitet.Men det är väldigt viktigt att konsekvensanalysernauppfattas som trovärdiga. För trovärdighetens skullhade det varit bra om sammansättningen hade varitmer allsidig. Det borde finnas möjligheter attkomplettera detta.Anf. 19 ():Herr talman! Jag skall fortsätta på den meningen.Jag skulle vilja säga att det bör finnas möjligheteratt komplettera sammansättningen i de härreferensgrupperna.Låt mig ställa en direkt fråga. sägeratt han inte har granskat sammansättningen. Omhan nu skulle göra det och kommer fram till detfaktum att samtliga personer som ingår i dessagrupper mer eller mindre har uttalat sig för ettmedlemskap, kan då ta initiativ tillatt komplettera grupperna med sakkunskap ochexperter som även har uttalat sig kritiskt till ettmedlemskap och kanske t.o.m. är negativa till ettmedlemskap? Det finns ekonomer, experter påmiljösidan osv. Det skulle kunna vara en gest somvisar att den här regeringen är inställd på att få framen allsidigt belyst och så neutral konsekvensanalyssom möjligt där alla parter har fått komma till tals.Det skulle vara oerhört värdefullt för att höjaförtroendet för regeringen i den här frågan.Jag är medveten om att det finns en parlamentariskreferensgrupp, men med erfarenhet från hurkonsekvensanalyser och referensgrupperfungerade under kärnkraftsdiskussionenförskräcker spåren.Det är inte samma sak att sitta med i en arbetsgruppi en konsekvensutredning som att sitta i en sådanhär referensgrupp. Det är en otrolig skillnad påmöjligheter att påverka, få insyn, väcka frågor, tainitiativ osv. Jag tycker att ett positivt svar i dennariktning vore mycket bra.Det glädjer mig också mycket att om att det faktiskt finns alternativ. Jag tror attväldigt många människor upplever denmycket massiva propagandan och sättet attframställa frågan på som att det inte finns någraalternativ. Det är så att säga detta eller avgrundensom gäller. Det är mycket bra att vi från riksdagenfår ut information om att det naturligtvis finnsalternativ till medlemskap. Det finns ett ,men det finns också alternativ till EES-avtalet.Dessa alternativ måste belysas ordentligt.Jag skulle också vilja höra säga attregeringen före folkomröstningen kommeratt ta ansvar för att det noga redogjorts för alla trealternativ på ett så allsidigt sätt som möjligt.Anf. 20 ():Herr talman! var hygglig nog atterbjuda sig att administrera om det skullebli ett nej till EG-medlemskap. Det för mig över tillfrågan om den rationella väljaren.Vi diskuterar i den här kammaren just nu som omden rationelle väljaren sätter sig in i alla dokumentoch läser dem för att sedan ta ställning. Denrationella väljaren vänder sig också till sinatraditionella ledare, ser vilket ställningstagande degör och blandar detta med de egna direktainformationer som kommit viainformationsbroschyrer, TV och radio osv. Det ärden rationelle väljarens ställningstagande.Det är bara att konstatera att ja-sidan i stort settstöds av traditionella ledare inom politik,fackföreningsrörelse, jordbrukets föreningsrörelseeller av opinionsbildare som ochMaria-Pia thius och som svenska folket brukarvända sig till.Jag kan för mitt liv inte tro att svenska folket skullelägga sitt eget och landets öden i händerna på nej-företrädare som och . Det hindrar naturligtvis inte att jag tyckeratt allt det här har argumenterat förskall göras och göras i ännu större utsträckning avoss som är på ja-sidan resp. nej-sidan. Men jag troratt utgångspunkten är litet felaktig om man tror attdet är vettigt för vanliga väljare att avsätta etthalvår eller ännu mer för att sätta sig in i frågan.Jag tror också att överskattar nej-sidan när hon säger att hon möter en massiv opinionmot EG-medlemskap när hon är ute. Minövertygelse är att nej-sidan har varit framgångsrik iopinionsbildningen därför att den har ägnat sig åtdet som på amerikanska brukar kallas för ''negativecampaigning'', vilket innebär att man kör enkanonad av negativ information utan att lyfta framdet egna alternativet eller vad det är man är för.Min bedömning är att man, om man använder sigav presidentvalskampanjsretorik, kan säga att nej-sidan har toppat för . En sådan ''negativecampaigning'' håller kanske i sex eller ,men den håller inte . Det är ju ungefär dentid vi har fram till folkomröstningen.Anf. 21 Statsrådet ():Herr talman! Jag har inte sagt att jag inte hargranskat vem som ingår i de olikakonsekvensutredningarna, . Detjag sade var att jag inte har frågat dem var de står iEG-frågan -- om de är för eller emot ettmedlemskap. Det väsentliga i sammanhanget är attdet är personer som är väl lämpade för den uppgiftde har blivit tilldelade.Hans Göran sade att många av dessapersoner är utmärkta. Jag känner inte alla, och jaghar inte utsett alla. Det är i första handdepartementscheferna som har valt ut. Men jagvågar säga med säkerhet att urvalet har skett medutgångspunkt i att alla dessa personer utmärktapersoner. De kommer inte bara att visa sig vällämpade för uppgiften, utan de kommer också attbemöda sig om att kritiskt granska båda sidor, dvs.både frågan om ett svenskt medlemskap i ochde alternativ som finns till det. Därför ser jag ingetbehov av att komplettera sammansättningen i deolika grupperna.Hans Göran ställde frågan om det går attutveckla frihandelsavtalet. Jag tror att det ärmöjligt. Det är ju det vi har gjort genom . I grunden för det avtalet ligger jufrihandelsavtalet, som vi fann var otillräckligt.Därför byggde vi ut samarbetet på ett antalområden så att det blev ett EES-avtal.Det finns bestämda gränser för hur långt man kangå i ett innan man närmar sig en punktdå det om inte annat så av tekniska skäl inte ärmöjligt att gå längre.Om skulle falla vill jag inte utesluta kan bygga vidare på frihandelsavtalet. Mendet beror på ett politiskt motstånd inom EG omEES-avtalet faller. Det betyder att den övregränsen har satts av , och attmöjligheterna att utveckla ett frihandelsavtal blirbetydligt mer begränsade. Jag tror dessutom förlorar mycket i tempo.Jag vill hålla med om det hansäger beträffande de danska lösningarna. En hel delav det som sägs i den del av Edinburghbesluten somavser är också tillämpligt på ochandra medlemsländer. Jag kan ge ett av de exempelsom gav, nämligen det omunionsmedborgarskapet. Det förklaras i beslutenvad det innebär för , och det är självfallettillämpligt också för de andra länderna. Det gällerockså på en del andra punkter.När det gäller försvaret är en del tillämpligt. Jagskulle ändå vilja peka på att och Sverigesutgångspunkter här är klart olika, och jag tror attdet är viktigt att man icke blandar ihop dem.Sverige är militärt alliansfritt. Som jag sade i vårtanförande består den militäraalliansfriheten alltjämt. är ju medlem aven försvarsallians. Det vore mycket olyckligt omman blandade samman detta. För delgäller det att skaffa sig försäkringar som ärförenliga med våra intentioner och inte med dedanska.Jag bekräftar gärna att det finns alternativ till EG-medlemskap, och jag brukar också i andrasammanhang utveckla det. Visst finns detalternativ. Jag är den förste att mena att det ärviktigt att alternativen belyses ordentligt och, somCarl B sade, i ett dynamiskt perspektiv.Det är inte fråga om att jämföra ett av i dagmed ett som är medlem eller ett Sverigesom är utanförstående . De riktigaalternativen är som medlem ochett utanförstående om 15 år.Ju mer dessa alternativ belyses, desto bättre. Det ärså uppenbart att alla alternativen är förenade medbåde för- och nackdelar. Jag tror inte heller att detgagnar saken att utmåla den ena eller andralösningen som antingen ett paradis eller ett helvete.Det finns starka överslag i debatten när det gälleratt utmåla verkligheten, både från ja-sidan ibland -- det medger jag gärna -- men i ännu högregrad från nej-sidan. Jag tror inte att det gagnarsaken.Nej, belys för- och nackdelarna noggrannt ochansvarsfullt! Jag välkomnar en breddad ochfördjupad debatt. Det gör jag i den fastaövertygelsen att det kommer att visa sig attfördelarna med ett medlemskap mycket klartöverväger nackdelarna i den slutliga avvägningen.När det gäller att administrera alternativen kan jagförsäkra att den här regeringen kommer att göraallt den kan för att se till att det görs på bästa sättom alternativet är ett . Jag är inte säkerpå att det skulle gälla exempelvis . 22 HANS ():Herr talman! Det finns här i landet en stark oro föratt förhandlingarna inte kommer att ge det resultatsom man kan förvänta sig. Den opinion som ärkritisk mot EG och framför allt motEuropaunionen är ju, som statsrådet vet, mycketstark. har lett till att inte minstkritiken inom socialdemokratin har vuxit. Jag villgärna referera till ett anförande av det kritiskaslaget som hållits av här ikammaren och som stöds av mångasocialdemokrater.Det är verkligen angeläget att den kritik som finnskommer fram. Jag menar att det behövs ettomtänkande från dem som står i ledningen fördagens EG och som står bakom Maastrichtavtalet.En viss revidering från deras sida skulle vara viktigför möjligheterna att få en mycket bredareuppslutning kring den europeiska integrationen,som jag och många andra som är kritiska ändåverkligen vill ha.Till slut vill jag säga att målsättningen för enEuropapolitik måste innefatta en global öppenhetmot omvärlden och en verklig kollektiv säkerhet,ett bevarande av vår alliansfria politik samt ettavstående från försvarssamarbete via EEU ochWEU. Det gäller också att tillgodose svenskaintressen på många andra områden. Det krävs engenerös biståndspolitik, en fördjupad demokrati påalla områden där det nu verkligen brister inom EG,starka miljöhänsyn, reell regional balans, aktivarbetsmarknadspolitik och full sysselsättning, enklar social dimension, jämställdhet mellan män ochkvinnor, en generös och solidarisk invandrar- ochflyktingpolitik och en humanistisk kulturpolitik. Såvill jag sammanfatta det som jag vill kämpa för iEuropasamarbetet.Anf. 23 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill gärna ta fasta på det somförenar oss, och det gäller för mycket i det somHans Göran nu framhöll om de mål somskall uppställas för EG-samarbetet.Jag är den förste att hålla med om att det visst finnsdemokratiska brister i EG-samarbetet, likaväl somdet finns demokratiska brister i vårt land. Denväxande klyftan mellan väljare och valda är enutmaning som vi i varje läge måste anta och ger ossanledning att fundera över vad som kan görasbättre på detta område, exempelvis i form av ökadöppenhet. kommer som medlem i EG attdriva kravet på ökad öppenhet.När detta är sagt vill jag också framhålla att styrkani EG-samarbetet och i EG:s utveckling under snart40 år -- ett samarbete som har breddats till attomfatta fler länder och fler områden och som ävenhar fördjupats -- har varit att besluten successivt harfattats i demokratisk ordning. Byggsten har lagts tillbyggsten, och man har också korrigerat kursen närman har gjort fel. Det ligger i demokratins väsen.EG-samarbetet har ibland utvecklats efterprincipen två steg framåt och ett steg tillbaka, menjag menar att det också däri ligger en viss styrka.Man har därigenom korrigerat kursen och undvikitatt gå i de fällor som man kanske själv omedvetethar gillrat. Då har man kunnat göra en visskursomläggning.Jag tror att detta kommer att gälla också iframtiden. Jag tror att man säkerligen utifrånMaastrichtavtalet, avtalet om den europeiskaunionen, inom EG kommer fram till olikauppfattningar om den fortsatta utvecklingen.Framtiden får utvisa hur man genom beslut idemokratisk ordning väljer att forma EG:s framtid.Slutligen: När vi nu så mycket har diskuteratEuropafrågorna vill jag också gärna understrykadet som sade, att det EG ochdet som vi vill skapa är ett starkt men ocksåett öppet , ett som är generöst motomvärlden. Ingenting är den här regeringen och jagtror att jag vågar säga den här merafrämmande än tanken på en ''fästning ''. Ettstarkt kan också vara generöst motomvärlden, och detta skall vi verka för.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellationerna 1992/93:98 och 99om det nya statsbidragssystemetAnf. 24 Finansminister ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att ta initiativ för att undanröja dekonsekvenser som den snabba och kraftiganeddragningen av statsbidragen får förkommunerna i Stockholmsregionen.Sten har frågat mig om jag avser att tainitiativ för att undanröja de orimligheter sombeskrivs i interpellationen och för att ökaincitamenten i bidragssystemet så att inte endamöjligheten som kvarstår för kommunär skattehöjningar.Båda interpellanterna har dessutom frågat mig omjag är beredd att förändra statsbidragssystemet såatt de särskilda kostnader somstorstäderna/storstadsområdena har beaktas.Jag besvarar interpellationerna i ett sammanhang.Ett viktigt syfte med det nya statsbidragssystemetför kommunerna är att skapa mer likvärdigaekonomiska förutsättningar mellan kommunerna.Detta sker framför allt genom en mer långtgåendeinkomstutjämning än vad som fanns i det gamlaskatteutjämningssystemet. Dessutom skall, tillskillnad mot de oftast prestationsrelateradespecialdestinerade statsbidrag som avvecklades vidinförandet av det nya systemet, bidragen utgåoberoende av vilken ambitionsnivå kommunen haratt bedriva sin verksamhet. Dessa förändringarleder oundvikligen till omfördelningar. Vissakommuner vinner och andra förlorar jämfört medvad som gällde tidigare. Eftersom mångakommuner i relativt sett har högegen skattekraft och även hade högaspecialdestinerade statsbidrag, blir dessakommuner förlorare i bemärkelsen att man fårmindre i statsbidrag jämfört med förut. För attunderlätta omställningen har särskildaövergångsregler beslutats av för åren1993 och 1994.Ett annat skäl för övergångsreglerna är att det nyasystemet innehåller vissa svagheter som behöverses över. En av dessa är utformningen av detstrukturkostnadsindex som används i systemet.Därför har en särskild utredare tillkallats() med uppgift attutveckla principerna och metoderna förstrukturkostnadsutjämningen mellankommunerna. I uppdraget ingår att granska destrukturfaktorer som används och de alternativaeller kompletterande förslag som lämnades avremissinstanserna. I uppdraget ingår således attgranska såväl ''klimatfaktorn'' som eventuella''storstadsfaktorer''. Utredningsarbetet kommer attvara avslutat . Utredarens förslagkommer sedan att remitteras, och avsikten är attregeringen skall lämna förslag till förändringarsenast kompletteringsproposition.Förändringarna kan i så fall träda i kraft fr.o.m. år1995.Bidragssystemet har vidare kritiserats bl.a. för attdet inte omfattar alla kommuner och att det bordefinnas starkare incitament för kommunerna att ökadet egna skatteunderlaget. Vi arbetar förnärvarande med dessa frågor inomFinansdepartementet. Avsikten är att ävenresultatet av detta utredningsarbete skall remitterasoch att regeringen skall kunnapresentera sina förslag.I avvaktan på dessa pågående utredningar föreslårregeringen i den kompletteringsproposition somlades på bord i går att övergångsreglernaför ändras på så sätt att i princip en''frysning'' görs av bidragsregler.Därigenom förbättras den ekonomiska situationenför t.ex. nästan alla kommuner i län.Under år 1994 förbättras dessutom alla kommunersoch landstings ekonomiska läge med ca 4 miljarderkronor genom förslaget att inte regleraminskningen av grundavdraget ,under förutsättning att de inte höjer skatten.Sten påstående om det bisarra i attGöteborgs kommuns inkomster minskar när detegna skatteunderlaget ökar är felaktigt. Även omjag vill undvika att gå in i sifferpolemik vad gällerenskilda kommuner måste jag klargöra hur detförhåller sig för . Kommunenhar en skattesats på per skattekrona.Eftersom kommunen är en landstingsfri kommun,dvs. man handhar själv sjukvårdsuppgifter m.m.,omfattas av kommunen av såväl reglerna för detstatliga utjämningsbidraget till kommunerna somskatteutjämningsbidraget till landstingen.Kommunen får statligt utjämningsbidrag för''kommundelen'' men har en för hög egenskattekraft för att erhålla skatteutjämningsbidragför ''landstingsdelen''. Utjämningsbidragetberäknas för del utifrån en skattesats på17,39 (inte 18,30 som anger).Kommunen gör alltså en betydande vinst om detegna skatteunderlaget ökar på bekostnad avminskat utjämningsbidrag, eftersom kommunenfår ut för varje skattekrona som det egnaskatteunderlaget ökar i stället för de ca somutjämningssystemet ger. Även om kommunen voreberättigad till skatteutjämningsbidrag avseende''landstingsdelen'' så skulle man tjäna på att detegna skatteunderlaget ökar, eftersom detta bidrag iså fall skulle beräknas utifrån en skattesats på11,20. För varje skattekrona som det egnaskatteunderlaget ökar skulle kommunen alltså i dettänkta fallet vinna skillnaden mellan 30,30 och17,39 plus 11,20, dvs.