prot · GG09100 · 1993-04-27 00:00:00 — Låt mig först säga att de uppgifter somBryggareföreningen och en del andra sprider, omatt vi i själva verket skulle ha en konsumtion påsydeuropeisk nivå, inte bär trovärdighetens prägel.Vad man kan studera är t.ex. förekomsten avalkoholrelaterade skador, och vi kan se att deganska väl följer den officiella registreradealkoholkonsumtion som vi har i Sverige.Vi är naturligtvis medvetna om att det också finnsett mörkertal, men att detta skulle vara så stort attden svenska alkoholkonsumtionen i själva verket ärväsentligt större än den registrerade är intesannolikt.EG-kommissionen hänvisar till ''andra medel'', ochjag måste erkänna att jag inte vet vilka dessa medelär. Framför allt har inga länder kunnat visa attandra medel för att begränsa alkoholkonsumtionenhar fungerat bättre. I de stora vindrickandeländerna har man en omfattandealkoholkonsumtion och mycket ansenligaalkoholskador.Skulle man kunna påvisa att det finns medel som äreffektivare, skulle vi självfallet pröva dem också iSverige, men jag menar att vi först måste sepraktiska exempel på att det är så. Vi kan inteavskaffa medel som har visat sig vara ganskaeffektiva i för att pröva någonting somingen annanstans har fungerat. Det är därför somvi från svensk sida har understrukit betydelsen avde olika ingredienserna i den svenskaalkoholpolitiken, och alkoholmonopolen är ensådan ingrediens. Den uppfattningen kommer vi attfortsätta att hävda vid förhandlingarna med EG.Anf. 21 ():Fru talman! Jag är medveten om att det går atttillbakavisa siffror, men devisar, som sagt, att det är krafter på gång för attskjuta svensk alkoholpolitik i sank. Det finns ocksåandra sådana krafter. Professor harkrävt en ny, vetenskapligt grundad alkoholpolitik.Han menar att totalkonsumtionsmodellen ärfelaktig och vill att vi i stället skall lära ungdomaratt hantera alkohol. IOGT-NTO-rörelsen iÄlvsborgs distrikt har i ett brev till EG-ministerDinkelspiel räknat upp ett antal punkter som manvill att näringslivet skall hävda i förhandlingarna,bl.a. följande punkt:''Vår riksdags beslut enligt WHO:srekommendation om att sänkaalkoholkonsumtionen skallrespekteras. ''Tror socialministern att EG-kommissionenkommer att fullt ut respektera detta och vår modellför att nå målet? Jag ställer frågan bl.a. motbakgrunden av att det i en tidningsartikel harhävdats att en svensk EG-jurist tagit fram enkompromissmodell som innebär att vi i Sverigeskulle sälja vin och öl i livsmedelsbutiker ochstarksprit via Systembolaget.Jag skulle gärna vilja höra socialministernskommentar till de uppgifterna.Anf. 22 Socialminister ():Fru talman! Det finns många aspekter på det somKjell Eldensjö tar upp. Vi har nog i allt väsentligtsamma uppfattning.Totalkonsumtionsmodellen har prövats i mångavetenskapliga sammanhang, och det finns enganska färsk forskningssammanställning gjord avOrvar på CAN, som visar att även senareforskningsrön bekräftartotalkonsumtionsmodellen. Det finns alltså ingenanledning för att överge den modellen somgrund för den svenska alkoholpolitiken. Det ärockså väl dokumenterat i forskningen att tidigalkoholdebut ökar riskerna för att man senare skallfå en överkonsumtion av alkohol.Talet om att vi skall lära ungdomar att drickamåttligt har alltså i varje fall inget stöd frånvetenskapen.Målet att sänka alkoholkonsumtionen iförhållande till konsumtionen 1980 kvarstår, menjag har i olika sammanhang sagt att man kanske haranledning att vara pessimistisk om att vi skall kunnanå det målet, eftersom vi ligger kvar på ungefärsamma nivå nu som 1982. Att börja sälja starköloch vin i livsmedelsbutikerna har ingen aktualitet.Det är just för att undvika det som det är viktigt attbehålla försäljningsmonopolet.Anf. 23 ():Fru talman! Jag vill ta upp ytterligare en punkt i detIOGT-NTO-uttalande som jag tidigare nämnde,nämligen följande: ''Solidariteten är ansträngd iSverige . Vi anser det helt oförsvarligt att ökade 100 miljarder alkoholen kostar per år.Sänkt konsumtion ger sänkta kostnader. ''Det har hävdats att en svensk EG-anpassning avalkoholpolitiken skulle öka alkoholskador ochandra problem med 50--, bl.a. genom 3 000fler dödsfall . Allt detta skulle ge ökadekostnader för samhället kanske motsvarande fleratiotal miljarder kronor. Därmed skulle eventuellökad tillväxt i ekonomin på grund av EG-anslutningen ätas upp, eller snarare drickas upp,helt eller delvis.Delar socialministern uppfattningen att en EG-anpassning av alkoholpolitiken skulle väsentligtminska det ekonomiska utbytet av ett EG-medlemskap, och biter i så fall sådana argument iförhandlingarna?Anf. 24 Socialminister ():Fru talman! En utgångspunkt för oss är att desvenska målen vad gäller alkoholpolitiken liggerkvar även vid ett svenskt medlemskap. Det vardärför som regeringen tillkalladealkoholkommissionen i slutet på 1991, för attundersöka hur ett medlemskap i skulle ändraförutsättningarna för svensk alkoholpolitik ochvilka medel vi eventuellt måste satsa mer på den,om vi tvingas avhända oss vissa medel.Det finns en viss oro, och jag tillhör dem somkänner den oron, att det blir svårt att bedriva enlika aktiv prispolitik den dag som vi öppnar degränser som vi har haft mot . Skulledet vara korrekt, tvingas vi naturligtvis att litetgrand ändra tyngdpunkten i den svenskaalkoholpolitiken. Det blir kanske en något mindreaktiv prispolitik, men en ökad satsning på t.ex.information. Det är just de frågorna somalkoholkommissionen skall försöka ge oss svar på.Anf. 25 ():Fru talman! Jag är övertygad om att det finnsmånga i som av olika skäl bortser från denegativa konsekvenserna av en EG-anpassning avalkoholpolitiken, och dessa är troligen tillövervägande delen redan övertygade EG-anhängare. Men jag är också absolut förvissad omatt det finns ett stort antal människor som sätterdenna fråga mycket högt och som inte är bereddaatt rösta ja, om man måste anpassa sin politik tillEG.Min förhoppning är att i förhandlingarnaom EG-medlemskapet skall lyckas hävda att viäven i fortsättningen kan bedriva den politik när detgäller alkoholen som vi själva anser vara denriktiga. Detta är ju också i enlighet medsubsidiaritetsprincipen.Jag får tacka för svaret och för debatten.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1992/93:591 om föräldrarsinsatser mot drogmissbrukAnf. 26 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser vidta för att stödja föräldrarna ikampen mot narkotikan.Vi vet att föräldrarna är de personer som har störstbetydelse för barns inställning och attityder. Attöverföra normer och sätta gränser är en svåruppgift, inte minst när det gäller tonåringar på vägin i vuxenvärlden. Deras sökande kan ibland ta sigdramatiska uttryck. Inte minst då behövs ett stödfrån det omgivande samhället.Den svenska narkotikapolitiken skall ses som ettled i hela den välfärdspolitik som syftar till att gealla människor trygghet och ett människovärdigtliv. Vi vill att våra ungdomar skall växa upp i ettsamhälle där narkotikan är svårtillgänglig ochmissbruk en udda företeelse.Genom att påverka ungdomarnas attityder kan vimedverka till att nyrekryteringen avdrogmissbrukare hålls tillbaka. Det är därförviktigt att ungdomar i riskzonen för kriminalitetoch missbruk möter en enad och samstämmigvuxenvärld som håller ihop och som ger sammabudskap. Alla vuxna som möter dessa ungdomar --skolan, polisen, föreningslivet, fritidsledare ochsocialarbetare -- kan var och en för sig göra godainsatser, men för att nå verkliga resultat är detnödvändigt med samverkan. är det ensjälvklarhet att också föräldrarna måste finnas medi detta samarbete.Föräldrakärleken är ovärderlig även i dettasammanhang, men måste ofta kompletteras medt.ex. skolpersonalens och socialtjänstensprofessionalism och erfarenheter. Därför har ocksådet nya fått som en av sinafrämsta uppgifter att bedriva ett aktivt preventivtarbete mot alkohol och narkotika.I en situation där man som förälder känner att manhar svårt att klara situationen kan andra föräldrarmed egna erfarenheter av barn som missbrukarvara ett gott stöd, t.ex. inom Föräldraföreningenmot narkotika. Av detta skäl får FMN och andraorganisationer statligt stöd för att kunna fortsättasitt viktiga arbete.Anf. 27 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaret.Jag delar helt den uppfattning som förs fram omvärdet av det arbete som bedrivs inom skolan, avPolisen och av andra myndigheter. Jag delar ocksåuppfattningen att föräldrarna är viktigast isammanhanget.Jag tycker också att det är bra att föräldrar till barnsom är missbrukare, eller som är på väg in imissbruk, kan få stöd av föreningar som bekämparnarkotika och även från sociala myndigheter. Enofta förekommande företeelse vid kontaktermellan dessa föräldrar och tjänstemän eller ideellaorganisationer är att föräldrarna frågar vad deborde ha gjort. Jag undrar också det ibland.Vad är det vi inte har gjort från samhällets sida? Vigör mycket bra för våra barn. Vi värnar om dem påolika sätt. På barnavårdscentralerna får föräldrarnaråd om kost, tandvårdspersonalen ger råd om hurbarnens tänder skall skötas, och barnen vaccineras.Men var får blivande tonårsföräldrar råd om hur deskall vaccinera barnen till att kunna göra kloka val?Det är då fråga om kloka val när det gällerförmågan att välja bort droger. Var får föräldrarnahjälp med att inse sitt värde i fråga omnormöverföring?Anf. 28 Socialminister ():Fru talman! Jag vet inte om jag är mäktig att svarapå den frågan. Det är en naturlig roll för föräldraratt försöka överföra normer till sina barn. Jag troratt de flesta föräldrarna försöker göra det. Deungdomar som missbrukar, framför allt de somfastnar i ett svårt missbruk, är ofta ungdomar somsjälva bär på ett tungt socialt ansvar, dvs. dekommer från föräldrahem där normöverföringeninte fungerar därför att föräldrarna är självamissbrukare eller har andra sociala problem. Där ärnaturligtvis samhällets stöd av allra största vikt.Det är mycket länge sedan problemet med detsociala arvet uppmärksammades. Själva begreppethänför sig till avhandlingen av i Skåsom kom . Vi måste tyvärrkonstatera att senare forskning om arvets betydelsehar visat att trots välfärdsstatens uppbyggnad underde senaste 20--25 åren har det sociala arvet intekunnat brytas. Vi har lärt oss en del, men vi harmycket kvar att göra. Samhällets insatser kansäkert bli effektivare också på det området.Anf. 29 ():Fru talman! Ja, det är riktigt att det finns en storgrupp barn från dessa familjer som har det svårt.Men det finns också andra grupper där föräldrarnatycker att de har gjort vad de har kunnat. Men pånågot sätt har de kommit in för sent i sina barns livmed att hjälpa dem att skapa sig normer ochvärderingar.Jag kan mycket väl förstå att det inte finns någotenkelt svar på dessa frågor. Men på något sätt skullejag önska att vi från samhällets sida tog tag i dessafrågor. Vad kan göra? Vad kanandra organisationer göra för att stödjaföräldrarna? Talar någon om för föräldrarna hurviktiga de är i fråga om att överföra normer ochvärderingar till sina barn?Anf. 30 Socialminister ():Fru talman! Jag skulle gissa att föräldrar får rättmycket information i samband med deraskontakter med mödravårdscentraler ochbarnavårdscentraler. I varje fall blev jag upplyst närjag i olika omgångar fick mina barn.Folkhälsoinstitutet kan naturligtvis också göra eninsats. Mycket av den information somFolkhälsoinstitutet numera sprider -- tidigare vardet Atena-gruppen, ochSocialstyrelsen -- har vänt sig till föräldrar.Informationen har syftat till att klargöra föräldrarsroll och naturligtvis att lära dem mer ommissbruksproblem.Något som föräldrar kan försöka göra är att unvikatidig alkoholdebut. Jag sade i den föregåendefrågedebatten att tidig alkoholdebut ökar riskernaför missbruk. Kanske kan bättre och tidigarekontakter mellan barn och föräldrar också varaviktigt. Vi har haft en intensiv debatt den senasteveckan angående tankarna på en obligatoriskpappaledighet. Det är klart att det skulle kunna haen positiv effekt om papporna engagerar sigtidigare i sina barn än vad som ärfallet nu.Anf. 31 ():Fru talman! Jag är glad för socialministernsställningstagande. Jag tror också att det är viktigtatt drogfrågor diskuteras överlag. Frågorna måsteses i sin helhet. Jag tror också att det är viktigt attvi från samhällets sida har en plan för hurfamiljerna kan stödjas. Det gäller framför allt ettstöd och ett stärkande av föräldrarna iföräldrarollen.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1992/93:601 omvårdnadsbidragAnf. 32 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig om det ärförenligt att införa nya kostnadskrävande bidrag ien tid när budgetunderskottet bara växer.Inom ramen för en totalt sett ansvarsfullfinanspolitik är det självfallet möjligt att också inuvarande läge införa nya bidrag. Ett exempel pådetta är den stora handikappreformen somkammaren kommer att behandla i nästa vecka.I övrigt får jag hänvisa till det svar somstatsministern lämnade i förra veckan.Anf. 33 ():Fru talman! Jag får tacka socialministern för svaret.Jag vill beklaga att jag har varit tvungenatt ställa denna fråga till . Han är jusamtidigt jämställdhetsminister. Många uppfattarföräldraförsäkringen som den störstajämställdhetsreformen. Vi upplever nu attvårdnadsbidraget ställs mot föräldraförsäkringen.Ersättningsnivån i föräldraförsäkringen skall jusänkas. hänvisar socialministern tillhandikappreformen. Men kommer ersättningen attsänkas på andra områden för att denna reform skallkunna genomföras?Vi tycker att det mest allvarliga är införandet av ettvårdnadsbidrag. Då tas det många steg bakåt. Omdet blir som många befarar, dvs. att kommunernafår ta ansvar för vårdnadsbidraget, ställsvårdnadsbidraget och barnomsorgen mot varandra.Det måste betraktas som att stort ingrepp i vårtjämställdhetssystem -- det som har fått såmycket beröm för.Vår familjepolitik innehåller barnbidrag,bostadsbidrag och föräldraförsäkringen med engarantipenning. Behövs det ytterligare bidrag?Skall kommunerna ta ansvaret för finansieringen avvårdnadsbidraget?Anf. 34 Socialminister ():Fru talman! Det är klart att finansieringen avhandikappreformen -- som kommer att tillföraresurser i storleksordningen drygt 1,5 miljarderkronor -- sker med hjälp av en minskning avresursinsatserna på många andra områden. Vi har isjälva verket lagt fram besparingsförlsag som löperpå . Ytterligare förslag aviserasi den framlagda kompletteringspropositionen.En viss balans mellan ökade utgifter, minskadeinkomster och budgetunderskott måste naturligtvisfinnas.Hur ett eventuellt vårdnadsbidrag kommer att se utkan jag inte svara på. får ge sigtill tåls till dess regeringens proposition omfamiljepolitiken kommer senare . Jag förståratt väntan är lång, men är det inte många veckorkvar.Anf. 35 ():Fru talman! I sin egenskap av jämställdhetsministerär väl medveten om att närersättningen från föräldraförsäkringen sänks till80 % minskas möjligheten för många att kunnavara tillsammans med sina barn. Detar endast ut eller arbetarkortare tid per dag. Det gäller även papporna. Viskall inte tro att fler pappor tar ledigt för vård avbarn när ersättningen sänks till . Det är ju justersättningen som sägs vara orsakentill att föräldrar inte stannar hemma med sina barn.Vi socialdemokrater ser sänkningen aversättningen från föräldraförsäkringen som ett sättatt åstadkomma vårdnadsbidraget. Då tas ett stortsteg bakåt på jämställdhetsområdet.Anf. 36 Socialminister ():Fru talman! Låt mig konstatera att den nuvarandesituationen med en ersättningsnivå på upp till7,5 basbelopp har ändå bara lett till att pappornatar ut av dagarna. Uppenbarligen har detta intevarit tillräckligt för att få papporna att ta sitt ansvar.Jag delar dock uppfattningen att omersättningsnivån sänks från till är riskenatt pappornas andel av uttaget av dagar kommer attminska ytterligare. Det är därför jag menar att detär nödvändigt att vidta andra åtgärder för attuppmuntra pappor att ta vara på sin pappaledighet.Det går att tänka sig olika modeller, som vi fåranledning att återkomma till i diskussionen. Menåtgärder i den riktningen är nödvändiga för att fåpapporna att ta ut åtminstone en månads ledighetoch helst naturligtvis mer.Anf. 37 ():Fru talman! Målsättningen måste vara att fler mänutnyttjar sin föräldraförsäkring. Men det blir intelättare när man sänker nivån iföräldraförsäkringen.Jag är bosatt i en liten kommun, och jag har drivitbarnomsorgsfrågan . Men det har intevarit det allra lättaste att få fram dagis.Motståndare finns alltid. , när kommunernatyngs av en svag ekonomi, tror jag att många här seren chans att byta ut barnomsorgen mot ettvårdnadsbidrag. Även egnapartibröder hyser ju oro för vad detta med ettvårdnadsbidrag kan innebära.I de små byarna har vi genomlandsbygdsutvecklingen kunnat få fram mångadagis. Men finns risken att underlaget dras borti och med att ett vårdnadsbidrag tas fram.Anf. 38 Socialminister ():Fru talman! Den risken finns. Därför ärutformningen av ett vårdnadsbidrag och debestämmelser om barnomsorgen som finns isocialtjänstlagen viktiga. Vi skall inom en intealltför avlägsen framtid återkomma i dennakammare med en redovisning av helheten.Anf. 39 ():Fru talman! Jämställdhetsministern måste förstå attkvinnorna är oroliga nu när arbetslösheten är högreän på mycket längre. Dessutom ökarkvinnoarbetslösheten på grund av neddragningarinom den offentliga sektorn. Barnomsorgen ochföräldraförsäkringen var ju det som gjorde attkvinnorna fick ett avlönat arbete. Således är oronstor över det här med ett vårdnadsbidrag.Bengt kan väl inte se vårdnadsbidragetsom en ny giv i jämställdhetsarbetet. Vi servårdnadsbidraget som en stor tillbakagång.Anf. 40 Socialminister ():Fru talman! Jag ser inte vårdnadsbidraget vare sigsom en ny giv i jämställdhetsarbetet eller som entillbakagång. Vårdnadsbidraget är ju tänkt som ettekonomiskt stöd till de föräldrar som, i regel, påandra grunder har valt att vara hemma litet längremed sina små barn. Jag tycker att man skallrespektera att vissa föräldrar gör det valet och attde kan behöva ett ekonomiskt bidrag för att kunnaklara den situationen.Jag tror inte alls att det är fråga om något bidrag tilljämställdhetsarbetet. Däremot kan enpappamånad i föräldraförsäkringen utgöra ettsådant bidrag.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1992/93:619 om kvinnorsalkoholkonsumtionAnf. 41 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att medverka till en intensifieradforskning omkring kvinnors alkoholmissbruk ochtill att behovet av insatser tillgodoses.Jag anser, i likhet med , attkvinnors missbruk är ett allvarligt problemområde.Det finns behov av insatser såväl när det gäller vårdoch eftervård som forskning ochkunskapsutveckling. Problemet har föranlett flerainitiativ från regeringens sida. Sålunda harSocialstyrelsen också , bl.a. påuppdrag av regeringen, ägnat frågan ökaduppmärksamhet.Den alkoholpolitiska kommissionen (S 1991:17),som regeringen tillsatte i början av , harsom en av sina uppgifter att särskiltuppmärksamma de kvinnliga missbrukarnasvårdbehov. Kommissionen skall även kartlägga ochanalysera missbrukets konsekvenser förmissbrukarnas familjer och bedöma vilka insatsersom behöver göras för att möta bl.a. barnens behovav stöd.Frågan om åtgärder mot kvinnors missbruk börenligt min uppfattning ges hög prioritet. Det finnsutan tvivel behov av såväl forskning somkunskapsutveckling i syfte att förbättra de specifikainsatserna för kvinnor med alkoholproblem. Jagkommer även att bevaka frågan ocharbeta för att nödvändiga insatser kommer tillstånd.Anf. 42 ():Fru talman! Jag ber att få tacka socialministern försvaret.Från tidigare forskning vet vi att en kvinnas kroppinte tål samma mängder alkohol som en mans.Dessutom tar vi kvinnor mycket snabbare skada änmännen. Därför är det viktigt att forskningen kringkvinnor och kvinnors alkoholmissbruk intensifierassamt att man inte rättar sig efter männen.Det är också viktigt att det finns möjligheter förkvinnor att bli behandlade på ett kvinnligt sätt ochatt man försöker behandla kvinnor tillsammansmed kvinnor, inte med män.Kvinnor som är missbrukare har ofta varitberoende av män innan de väl blev fast i sittmissbruk. Om kvinnor hamnar på behandlingshemför både män och kvinnor, blir de ofta återigenberoende av män.Vidare finns det en undersökning som visar att barnsom växer upp med alkoholmissbruk i familjen oftablir aggressiva, både fysiskt och verbalt. Den härgruppen barn bör fångas upp redan i förskolan. Detgör man kanske i många kommuner -- ivarje fall hoppas jag att det är så. I dettasammanhang är det av betydelse att förskolanspelar en mycket stor och viktig roll för de härbarnen, bl.a. när det gäller att ge barnen stimulans.I de familjer där kvinnan är missbrukare tar barnenskada. Vidare är det ju främst mammorna som meststimulerar sina barn , för det är väl mammornasom tillbringar mest tid med barnen.Jag tycker att det som sägs i svaret är bra, nämligenatt den alkoholpolitiska kommissionen arbetar meddessa frågor och att man främst skall studerakonsekvenserna för missbrukarens familj ochbedöma insatserna. Litet hoppfullt är också attsocialministern, som han säger i svaret, framdelesskall bevaka frågan och arbeta för att nödvändigainsatser kommer till stånd. Det hoppas vi kvinnorinom Socialdemokraterna verkligen skall ske.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1992/93:621 om barnenssituationAnf. 43 Socialminister ():Fru talman! har frågat mig omjag kan svara på om regeringen är beredd attta några initiativ med anledning av barnenssituation i kommunerna.Socialstyrelsens rapport om barns villkor innebären beskrivning av läget . Dennalägesrapport föranleder inga omedelbara statligaingripanden. Däremot kan det finnas skäl förenstaka kommuner att ta itu med vissa lokalaproblem.Kommunernas ekonomiska situation kommer attleda till omprövningar under hela 1990-talet.Arbetet med att öka produktiviteten i denkommunala verksamheten måste fortsätta, så attmedborgarnas behov av service på bästa sätt kantillgodoses. Några uppräkningar av statens bidragtill kommunerna finns det inte utrymme för underde närmaste åren.Regeringen har emellertid i den avlämnadekompletteringspropositionen, som en tillfälligåtgärd, föreslagit att kommunerna för skallfå behålla kommunalskattemedel motsvarande detökade skatteunderlag som beror på det sänktagrundavdraget. Det innebär att kommuner ochlandsting som inte höjer skatten tillförs drygt 4miljarder kronor för som de annars inteskulle ha erhållit.Anf. 44 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaret.När socialministern håller tal på eller när han hållerpresskonferens om sin nya bok talar han ett annatspråk än det som används i det här svaret, som jagför övrigt tycker är högst intetsägande.Jag finner inget gehör i svaret för den oro som alltfler känner för barnens situation. Denna orokänner såväl personal som föräldrar och barn. Denhär oron kommer också till uttryck iSocialstyrelsens rapport, som pekar på enmycket allvarlig situation.Det är inte på det sättet att det är enstakakommuner som skall ta itu med sina problem, utanvad pekar på är framför alltstorstadskommunerna, där det bor väldigt mångabarn och där det ser som allvarligast ut när detgäller 1993 och 1994.Problemet är större än vad svaret ger uttryck för.Svenska kommunaltjänstemannaförbundet visar isina undersökningar på att av besparingarna ikommunerna drabbar barnen -- gällerbarnomsorgen. Detta bekräftas avKommunförbundets egna undersökningar av deneddragningar som planeras i kommunerna.Vi vet att barn drabbas i det här sammanhanget.Framför allt gäller det de utsatta barnen.Regeringens svar på frågan om vad som skall hända1993--1994 och framåt ges ikompletteringspropositionen. Kommunerna skallju vidkännas en oförändrad nivå, något som ipraktiken innebär att 35 miljarder skall tas bort frånden kommunala verksamheten. Jag tycker att dettarimmar mycket illa med den oro som jag erfarit attsocialministern har uttryckt i andra sammanhang.Anf. 45 Socialminister ():Fru talman!