prot · GG09119 · 1993-06-01 00:00:00 — Jag tycker att det finns anledning till det.Det här fallet är ett konkret fall. Jag är medvetenom att det är väldigt svårt att dra gränser i dessasammanhang. Det var en regnig novemberkvällsom tio bilister fick punktering på sina bilar, därföratt de körde i en stor grop i den asfalteradevägbanan. Det intressanta är i och för sig integropen i vägbanan, utan det är att varmedveten om vägskadan, eftersom man två dagarinnan hade lagat vägen. Om hade lagatskadan på ett rikigt sätt, skulle den ju inte hauppstått på nytt, även om det regnade kraftigt. Manmåste ju se till att man reparerar en skada så passatt det inte uppstår ett fel igen . Nugjorde man inte det, utan skadan uppkom på nytt.Om man provisoriskt lagar ett fel i vägbanan och ärmedveten om att det medför risker, borde man ivarje fall ha satt upp varningsskyltar på platsen,som hade varnat bilisterna, men ingenting hadegjorts i det avseendet. Här kom alltså tio bilar,varav en fick dubbelpunktering. Bilföraren skulle iväg på ett brådskande sammanträde, men fick istället laga sin bil en regnig novemberkväll.Jag är medveten om att problemen är stora och attdet är svårt att dra gränser. Men detta är ändå ettuppenbart fall, där en myndighet borde ta ettekonomiskt ansvar. Statsrådet hänvisar tilldomstolsprövning. Men domstolsprövning kostarpengar för den enskilde, om den enskilde förlorar.Det har vi sett i anslutning till andra fall. Jag vädjartill statsrådet att också se över principerna när detgäller ansvar.c1 > Anf. 133 Statsrådet c2 > (-):c0 > Herr talman! Rent allmänt gäller att en väghållarehar ansvar för vägens skick. Han kan bliskadeståndsskyldig om inte vägen är i ett tillräckligtbra skick.Det finns en dom av ,där staten har ålagts att ersätta skador som haruppkommit vid en sammanstötning mellan tvåbilar. Denna sammanstötning hade föranletts av engrop i vägen. Staten ansågs vållande, eftersomstaten var väghållare. Underlåtenheten bestod i attväghållaren inte med t.ex. varningsskyltar eller påannat lämpligt sätt uppmanat till särskildförsiktighet. Detta är alltså ett vägledandeavgörande från Högsta domstolen.När det gäller det fall som har tagitupp, har man inte gått så långt som tilldomstolsprövning.Anf. 134 ():Herr talman! Jag tackar för det beskedet. Också jaghar tagit del av denna dom. Även en bilorganisationhar varit inkopplad i detta fall. Det är riktigt att endomstolsprövning kan ge de drabbade rätt. Menden intressanta frågan är: Var skall man dragränsen för när staten resp. myndigheten skall geersättning utan att den enskilde skall behöva gå tilldomstol för att få sin sak prövad?I det här fallet är det ganska klart att den enskildeborde ha fått ersättning utan att behöva begäradomstolsprövning. Det är dessa gränsdragningarsom är intressanta. Jag skulle vilja att statsrådet isamband med utredningen och med den fortsattabehandlingen och prövningen i departementetockså undersöker om vi skall ändra på gränsernaför ansvar. Jag vädjar till statsrådet attpositivt pröva den tankegången.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av förste vicetalmannen att ajournera förhandlingarna till kl.18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.23 § Svar på fråga 1992/93:746 om fortsattkontroll av importerat virkeAnf. 135 Miljöminister ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att medverka till att kontrollerna avimporterat virke fortsätter.Statens strålskyddsinstitut () har ett centraltmyndighetsansvar för strålskyddet i landet. Mednuvarande kunskap om de halter som kanförekomma i virke från områden drabbade avradioaktivt nedfall i f.d. har SSI intefunnit anledning att införa regelmässig kontroll avimporterat virke.Vid enstaka tillfällen har tullen eller importörerkontaktat SSI för att få experthjälp att undersökamisstänkt virke från bl.a. det . Ingaspår av radioaktiv kontamination har vid dessatillfällen upptäckts av SSI.Mot denna bakgrund bör kontrollerna fortsättasom hittills.Anf. 136 ():Herr talman! Jag tackar miljöministern för svaret.Det importeras virke i ganska stor omfattning fråndet . De exakta mängderna som det rörsig om är det svårt att få reda på. Men inomexempelvis säger man att ca 10--av dentotala importerade volymen kommer från de s.k.smittade områdena.Trots att man från SSI:s sida ännu inte kunnatkonstatera några större stråldoser, finns detanledning att även uppmärksammafrågan. På SSI räknar man med att mindre än enfjärdedel av föroreningarna kommer att finnas iveden på barrträden, medan större delen hamnarpå barken eller inne i barken. Delar av radioaktivaämnen kommer att bli kvar i den massa och detpapper som produceras.Även om det mesta av föroreningarna hamnar ilutar och rester, kommer det ändå att finnasradioaktivt virke som hanteras här i landet.Eftersom det är fråga om så pass stora volymer,anser jag att man skulle göraen intensiv kontroll. Vi har ju ändå tillgång tillfriskt virke för massa- och pappersindustrin i dethär landet.För att tala om becquerel, räknar man att det finns500 i de smittadeområdena i f.d. . Detta kan jämföras medsituationen i , som är värst drabbat iSverige, där motsvarande värde beräknas vara200 . Finns det inte, miljöministern,behov av en mer intensiv kontroll, kanske under enkortare period?Anf. 137 Miljöminister ():Herr talman! Jag vill gärna säga att ansvaret på dethär området inte enbart är ett myndighetsansvar.Om det finns företag i det här landet somimporterar virke i så stor skala, som , och om det dessutom sker från områden somkan vara kontaminerade, är det klart att det finnsen direkt anledning att man för egen del försäkrarsig om att det inte kommer in kontaminerat virkesom överskrider våra gränsvärden.Ansvaret bör i första hand ligga på den som sluteravtal med leverantör i främmande land. Sedankommer kontrollsidan in i bilden, och då är detmyndigheternas sak att reagera. Tullen måste dåvara den första instansen, eftersom tullen kankontrollera varifrån olika importerade kvantitetervirke kommer. Tullen kan också slå larm. Jag harfull förståelse för att man inom tullen, vid mintamisstanke, utnyttjar SSI:s kapacitet i sådana härfall. Men SSI har alltså inte självt haft dettotala ansvaret för detta område. Det måste vara ensamverkan mellan importör, tull -- som kontrollerarvid gränsen -- och , somär det organ som på ett säkert sätt kan utföramätningar för att konstatera om gränsvärdenöverskrids. Det här systemet har visat sigfungera.Anf. 138 ():Herr talman! Från början var det skogsindustriernasjälva och tullmyndigheterna som kontaktadeStatens strålskyddsinstitut. De har alltså på sätt ochvis tagit sitt ansvar. Men ansvaret i sådana härfrågor är också politiskt.Om det finns strålning i det importerade virket frånf.d. , kommer delar av de radioaktivaämnena att bli kvar i den massa och det papper somproduceras. Som konsumenter måste vi ställapolitiska krav på massa- och pappersindustrin,exempelvis att förpackningsindustrin inte användervirke som är radioaktivt.Anf. 139 Miljöminister ():Herr talman! Jag har samma uppfattning. Det finnsinga skillnader i våra synsätt. Men jag utgår från attdet över huvud taget inte importeras virke sominnehåller någon nämnvärd strålning. Det virkesom kontrollerats har inte innehållit så höganivåer becquerel att virket skulle avvisats vidgränsen.Men det är viktigt att tala om att ansvaret i förstahand ligger hos de företag som importerar virketoch i andra hand hos tullen, som kan kontrolleravarifrån virket kommer. På SSI är man därefterberedd att ställa upp med allt det stöd och biståndsom behövs för att kunna konstatera läget. Denarbetsfördelningen måste kunna fungera, men detförutsätter naturligtvis att alla parter medverkardärtill.Anf. 140 ():Herr talman! Kunskapen på detta område ärganska liten. Vi i fick ''vårt regn''. Forskningen har kanske intekommit ikapp frågeställningen. Det är därförviktigt att man fortsätter med kontroller ochkunskapsbreddning på det här området. Eftersomdet handlar om en råvara med mycket lång tillväxt,tar det följaktligen att forskningsmässigtfölja upp frågan.Vår svenska industri ''späder'' ju ut den totalakvantiteten virke med inhemskt sådant, så riskenför dagen är ganska liten. Men frågan är så passviktig för oss konsumenter att man bör observeradenna fråga och följa upp den bättre politiskt.Anf. 141 Miljöminister ():Herr talman! Avslutningsvis vill jag säga att jagutgår från att tullen, vid varje misstanke om att visskvantitet virke kommer från områdenkontaminerat med radioaktivt nedfall, slår larm såatt kontroll görs.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1992/93:760 omkommunernas investeringar i VA-nätetAnf. 142 Miljöminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder för att stimulerakommunerna att tidigarelägga reinvesteringar iVA-nätet.Många kommuner har omoderna ochålderstigna avloppsledningssystem. Det får till följdatt grundvatten i stora mängder kan läcka in isystemen och förorsaka problem ireningsprocesserna och ibland också bräddningardå orenat avloppsvatten rinner ut i vattendragen.Ledningssystemen utgör en integrerad del av dekommunala reningsverken. Detta innebär att detvid prövning enligt miljöskyddslagen avverksamheten vid ett reningsverk kan ställas kravpå att ledningssystemen skall vara så beskaffade attmiljöolägenhet inte uppkommer. I praxis har somvillkor för tillstånd till sådan verksamhetföreskrivits att avloppsledningsnätet fortlöpandeskall ses över i syfte att bl.a. förhindra utsläpp avobehandlat och otillräckligt behandlatbräddvatten. Det har vidare föreskrivits attkommunerna skall inge en saneringsplan förledningsnätet till tillsynsmyndigheten. Regeringenanser att sådana villkor skall utnyttjas i störreutsträckning.Investeringar för den kommunalaavloppshanteringen är omfattande.Riksdagen antog nya riktlinjer för enutbyggnad av kväverening i de kustnärakommunala reningsverken mellan norska gränsenoch . Flera befintligaanläggningar har redan omprövats och andra ärunder prövning. Flera kommuner har i sambandmed ombyggnad av reningsverk också åtgärdatläckor i vatten- och avloppsledningar.Den pågående utbyggnaden av kvävereningenkommer som förväntat att minska utsläppen menhar också fått en positiv betydelse försysselsättningen på många orter.Anf. 143 ():Herr talman! Jag tackar miljöministern för svaret.Min fråga gällde om man kan stimulerakommunerna att tidigarelägga investeringarna. Påden frågan har jag inte fått något svar, tycker jag.Jag har inga invändningar mot den redogörelse sommiljöministern har gjort när det gäller hur det stårtill i kommunerna, t.ex. att många kommuner haromoderna, ålderstigna avloppsledningssystem.Det finns föreskrifter om att avloppsledningarnaskall ses över och att kommunerna skall ingesaneringsplaner. Problemet är att detta sker i alltförlångsam takt. Det råder inget tvivel om attutbytestakten är alldeles för låg. Om man fortsätteri denna långsamma takt blir inte rören bytta oftareän kanske , och de håller inteens . Ledningsnätet går ofta sönder,oftast på grund av påverkan utifrån -- det blirfrätskador osv. tillverkas såväl betong- somplaströr i Sverige.Min fundering, miljöministern, var om man pånågot sätt -- utan att belasta statsbudgetensnormala konto -- skulle kunna hitta andralösningar, t.ex. att satsa AMS-pengar eller skapaberedskapsarbeten, för att komma i gång medutbyte av dessa rör.Anf. 144 Miljöminister ():Herr talman! Jag tog fram litet siffror för denverksamhet som pågår. Utgångspunkten, enligt degällande besluten, är att vi skall styra i första hand,dvs. ställa krav på kommunerna. Så har också skett.Det är ca 70 reningsverk som berörs av de nyariktlinjerna för krävereduktion. I och för sig ärantalet berörda kommuner färre än 70, men de ärganska många.Summan av de investeringar som har gjorts och somkommer att göras för att klara detta före utgångenav är ca . Jag utgår frånatt kommunerna följer denna plan. Jag har i alla fallinte fått några indikationer på motsatsen. Det ärklart att det är väldigt bra att detta görs just underden pågående lågkonjunkturen, då det finnsutrymme för den här typen av investeringar påarbetsmarknaden, vilket vi båda är medvetna om.Det som jag tror att kommunerna i hög grad ärmedvetna om är den stora miljövinst som ligger i attförbättra sina ledningsnät och reningsverk samtgenom kvävereduktion i enlighet med fattadebeslut.I en situation där man kan välja mellan olika typerav investeringar tillhör detta kategorinangläggningsarbete, där man naturligtvis kan tänkasig att i vissa delar av landet sätta in stimulanser viade arbetsmarknadspaket som vi från tid till annantyvärr tvingas att ta fram. Så det är inte på någotsätt uteslutet, men det har fungerat på detsätt som regering och riksdag har avsett.Anf. 145 ():Herr talman! Min fråga rörde i första hand VA-ledningarna och inte reningsverken. Jag vet att detär stora investeringar på gång i reningsverken, mendet är just frågan om utbyte av VA-ledningarna sombekymrar mig och som gjorde att jag ställde dennafråga.Kommunerna skall ju genom en höjning av VA-taxan bekosta dessa investeringar, såvitt jag förstår.Jag har fått uppgifter på att man skulle behöva höjataxorna för att klara av att byta ut röreni en lämplig takt. Det är därför jag vill föra framtanken att man kanske borde pröva att användaAMS-medel för att i denna lågkonjunktur se till attpåskynda det här arbetet.Anf. 146 Miljöminister ():Herr talman! Som jag tidigare sade är detta enintegrerad del av ledningsnäten, men jag vill baraför fullständighetens skull nämna de insatser somändå görs för kvävereduktion, som har prioriteratsur miljösynpunkt. Sedan finns det alltid möjlighetatt gå vidare utifrån denna utgångspunkt, därför attdet finns många försummelser när det gällerledningsnätet. Det är klart att ett sätt att göra dettaär att ställa medel till förfogande viaArbetsmarknadsdepartementet -- regeringen --samt naturligtvis också att på något sätt skapamöjligheter för långfristiga och billiga lån ellerstatsgarantier. Det är möjligt att vi kan lyckas attövertyga de ekonomiskt ansvariga om att prioriteradetta område, vilket jag inte på något sätt haruteslutit.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1992/93:708 omhandikappade barns rätt att välja skolaAnf. 147 (m):Herr talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att ävenhandikappade barn skall kunna välja skola.Bakgrunden till frågan är ett fall i därenligt uppgift en handikappad elev ej varvälkommen till en fristående skola.Låt mig inledningsvis hänvisa till det svar jag gav ikammaren på en liknande fråga från EvaJohansson. Jag framförde då att det är principielltviktigt att eftersträva samma regler och rättigheterför barn med funktionshinder som för andra barn.I de allra flesta fall bör det särskilda stöd, som enenskild elev behöver, kunna lämnas i den skola someleven valt. Skulle detta dock i något fall inte varamöjligt är kommunen skyldig att placera eleven i enskola där sådant stöd kan lämnas.Den aktuella Göteborgsskolan har nyligengodkänts av som en fristående skola förfullgörande av vanlig skolplikt. Det innebär bl.a.att vid sin bedömning tagit ställning tillskolans intagningsprinciper och eventuellaurvalsregler. Skolan står också i likhet med allaandra fristående skolor under tillsyn av Skolverket.Vidare kan enligt skollagen ett godkännandeåterkallas om en skola inte längre uppfyller kravenför godkännande.En fristående skola skall alltså inte godkännas omden brister i öppenhet eller tillämpardiskriminerande antagningsregler.Barn, som inte kan gå i därför att deär utvecklingsstörda, har särskild skolplikt. Sådanskolplikt fullgörs normalt i särskolan men kanockså fullgöras i en fristående särskola. I vissa fallkan barnet också få sin utbildning förlagd till enklass i , s.k. individintegrering. Barnmed särskild skolplikt har alltså inte någonovillkorlig rätt att vare sig gå i en kommunalgrundskola eller en fristående skola godkänd förvanlig skolplikt. Enligt vad jag har erfarit har denaktuella Göteborgseleven särskild skolplikt. Jaghar också erfarit att skolan inte nekat att ta emoteleven men vill att kommunen tilldelar skolan extraresurser för elevens skolgång.Det är min erfarenhet att många fristående skolorgör en viktig insats för barn med speciella behovoch erbjuder plats åt barn som haft svårt att finnasig till rätta i det kommunala skolväsendet. Jag serdet som angeläget att de insatserna utvecklas ochfortsätter. Det kan vara en tillgång att få växa upp iblandade miljöer där elever från olika bakgrundmöts och där utbildning av elever med svårigheteroch handikapp integreras. Det är viktigt attkommunerna också tar hänsyn till detta närbidraget till fristående skolor fastställs.Anf. 148 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret.Lilla såg, som alla andra barn i hennesålder, fram emot att få börja skolan tillsammansmed hennes kompisar på dagis som bodde iområdet och som alla hade sökt till sammakommunala skola där de också hade blivit antagna.När det stod klart att denna skola skulle bli enfriskola skickade skolans styrelse brev tillHenriettes och ett par andra barns föräldrar i vilketman talade om att inte var välkommen.Hon blev alltså nekad att komma till den skola somhon hade valt. Det som står i svaret är inte sant.Sedan kom publiciteten omkring det hela, och dåbörjade diskussionen om de extra pengarna förelevassistenten. Det är riktigt.Det är också riktigt att skolan numera säger atttösen är välkommen. Jag anser att skadan förhennes del redan är skedd. Ett litet barn skall intebehöva utsättas för att först antas och sedan bliutslängd, framför allt inte när man är handikappad.Det måste kännas fruktansvärt för den här lillatösen och hennes föräldrar att utstå en sådanbehandling.Vi måste också vara klara över att hennes kamratervet om precis vad det är som har hänt. Att hon nufår komma in i skolan är något som jag inte ärövertygad om kommer att bli helt lyckligt. För närdet fattas pengar i den här skolan till någonting someleverna vill ha, vet alla vem det är som kostarpengar.Jag trodde att ministern skulle tala om för mig klartoch tydligt att så här får det inte gå till. Detta måsterättas till, så att det inte blir fler sådana fall.Henriette är inte ensam. Det finns många sådanafall i landet. Det är bara det att föräldrarna inte villutsätta barnen för den publicitet som de får när manbörjar klaga.Anf. 149 (m):Herr talman! Det är precis det jag säger i mitt svar.Jag konstaterar att reglerna är sådana att elevermed särskilda behov eller handikapp skall tas emot.Jag konstaterar också, vilket jag har framhållit ipropositionen till , att det finns möjlighetför kommunen och att det är rimligt att låta det stöden elev kan behöva följa med till den skola han ellerhon valt. Jag har lagt förslag till kammaren om attelever i särskolan också skall få större möjligheteratt välja skola.Jag har fått besked från , frånregionchefen i osv., där man vitsordar atteleven är välkommen till den skola som hon har valtmen att frågan gäller vilka resurser kommunen ochfriskolan skall komma överens om. Jag ifrågasätterinte uppgifter, men det skallnaturligtvis inte gå till så som hon skildrar att dethar gjort. Reglerna är utformade så att det inteskall hända.Problemet är att vi arbetar med nya regler, och detär uppenbart att de inte är tillräckligt väl kända. meningen kan man väl säga att den debatt somdet här fallet har skapat ändå är till fördel, därföratt det borde nu stå klart för alla och envar att härgäller det att ta emot elever också när de harsärskilda behov och att det finns ett särskilt ansvarför kommunen att också ge de eleverna sammamöjligheter som andra elever.Anf. 150 ():Herr talman! Ansvaret ligger självfallet hoskommunerna. Statsrådet sade att stödet som finnsskall följa eleven, men den kommunala skolanskulle inte få något extra stöd för att klara av dethär.Det är faktiskt så inom skolan i att iflera områden, framför allt i ytterområdena där detfinns väldigt stort behov av speciella stödjandeåtgärder, säger man upp alla speciallärare.Man säger upp assistenter och fasta lärare, och manutökar klasserna så att de blir jättestora.I min stadsdel, i , säger man upp intemindre än 100 speciallärare som har jobbat medelever med särskilda behov, med halvklasser ochliknande, därför att kommunen inte har pengar. Dåskall en privilegierad skola i ett av de bästaområdena, en skola som har en och en halv miljonkronor mer i sin budget än den hade haft om denvarit , kunna säga: Jo, vi tar emot elevermed särskilda behov, om vi får extra pengar fördem. Jag tycker att det är förfärligt.Anf. 151 (m):Herr talman! De ekonomiska problemen kanske vikan diskutera vid ett annat tillfälle, men jagkonstaterar att regelverket när det gäller valet avskola är mycket tydligt. Det innebär att en skolasom skall stå öppen också skall vara öppen för alla.Det finns noggranna regler för detta som följs uppav Skolverket.Det förvånar mig, när påståratt elever i särskolan i inte skulle få extrastöd och hjälp. Det är alldeles självklart att de fårdet. Frågan är hur mycket det är, och det liggerkanske i sakens natur att detta diskuteras.Jag har inte detaljkunskaper i varje enskilt fall, menjag förlitar mig på tillsyn och att dendiskussion som förs följs på det sättet att det ärriktigt när man hävdar att det handlar om resurseroch att man då följer den här frågan.Anf. 152 ():Herr talman! Jag har inte sagt ett ord om särskolanoch särskolans resurser. Den kommunala skolanöver huvud taget pratade jag om. varantagen till skolan så länge den var utanatt den fick några särskilda resurser.Det kanske är så, statsrådet, att det här inte är bästavägen för att komma fram till ''bästa skola''. Det kanske är så att den idésom skolreformatorerna så länge har kämpat för,den gemensamma för alla barn,är den som väger tyngst och att vi börvara försiktiga med att släppa i väg alltför mycket ifriskoleregim. Jag tror att många barn kommer attråka illa ut i den utveckling som sker.Anf. 153 (m):Herr talman! Jag konstaterar att Inga-BrittJohansson inte vill ta in fakta i det enskilda fallet.Jag tänker inte heller diskutera ett enskilt fall idetalj här i riksdagen.När det sedan gäller den reform som det innebär attge elever möjlighet att välja skola, är det väl käntatt Socialdemokraterna reser ett instinktivtmotstånd. Jag menar emellertid att det är väsentligtför elever och föräldrar, oavsett om det är fråga omelever med handikapp, om det är fråga om eleversom har sin skolgång i särskolan, att derassynpunkter och önskemål om vilken skola de vill gåi får en möjlighet att följas upp.Den rätten och möjligheten har förvägrats dem idecennier. Vi har skapat utrymme för denmöjligheten, även om systemet inte i alla delar ärperfekt och informationen om vilka regler somgäller uppenbarligen inte har trängt ner till varjeskola. Men vi är på god väg, och vi kommer att nåfram till målet.Anf. 154 ():Herr talman! Jag vill bara informera om att jag ären av dem i den här kammaren som har slagits förkooperativa skolor och att jag har exempel, ocksåfrån min egen stadsdel, på att man sköter omhemspråksundervisningen och barn med särskildabehov på ett alldeles underbart sätt. Jag är alltsåinte totalt motståndare till reformer.Men när man, som har skett i den här aktuellaskolan, vilket jag inte har sagt förut, tar över skolanbara för att det blir bättre ekonomi och en annanskola i stadsdelen får läggas ned i stället, då är detinte intresset för att skapa en särskilt bra skola somstyr, utan då är det egenintresset, bypolitiken, somdet handlar om.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1992/93:767 omhandikappade barns rätt att välja skolaAnf. 155 (m):Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att uttala att både fristående ochkommunala skolor skall ha skyldighet att ta emotbarn med handikapp i sin verksamhet, såvitt intemycket starka skäl talar för en annan placering.Jag kan svara mycket kort på fråga.Svaret är ja; om fristående och kommunala skolorhar likvärdiga villkor har de också likvärdigaskyldigheter.