prot · GG0960 · 1993-02-11 00:00:00 — Risken är , när såmånga av dem har svåra ekonomiska problem, attnedslitningen blir så stor att vi får en storförslumning.Min förhoppning är att vi i stället skall kunnautveckla och stärka de allmännyttiga företagensroll i bostadspolitiken.Jag vill också ta upp frågan om bostadsbidragen, som ju är en viktig del av den sociala bostadspolitiken. Hyrorna har stigit så kraftigt, att detför många är svårt att klara av boendekostnaderna. Regeringens politik innebär dessutom attvi kan förvänta oss ytterligare höjningar. Det ärdärför viktigt att bostadsbidragen anpassas efterde nya förutsättningarna. Vi vet att bostadsbidragen har en mycket bra fördelningspolitisk träffsäkerhet. De som har låga inkomster har med bostadsbidragens hjälp ändå möjlighet att efterfrågabostad efter behov.Jag hoppas att regeringen i den proposition omadministrationen av bostadsbidragen som är aviserad också tar upp frågan om justering av kostnadsgränserna, så att barnfamiljer och ensamhushåll med mycket låga inkomster också fortsättningsvis har möjlighet att efterfråga bostad efterbehov.Att av besparingsskäl rasera den sociala bostadspolitiken kan ganska snabbt visa sig bli enmycket dyr historia för samhällsekonomin.Anf. 182 () replik:Fru talman! Jag brukar personligen inte använda uttrycket social bostadspolitik, men ocksåför mig handlar bostadspolitik om att försöka setill så att alla invånare i vårt land har tillgång bra bostad. Om den målsättningen råder intedelade meningar.Eftersom vältaligt har likställt social bostadspolitik och socialdemokratisk bostadspolitik tänkte jag att jag skulle få hjälp mednågra uttolkningar.I har vi, som jag berörde tidigare, endel segregationstendenser. Det finns en del väldigt stora och fina lägenheter på förnäma adressercentralt här i staden. De är omöjliga att kommaöver, men hyrorna är hyggliga. Det är betydligtdyrare att bo i något av allmännyttans bostadsområden i ytterkanten av staden. Det ärområden som säkert har sina förtjänster, men sommånga invånare i ändå inte betraktarsom fullt så bra. Det är dock betydligt dyrare attbo där.Jag skulle vilja fråga hur dennayttring av socialdemokratisk bostadspolitik kanbetecknas som särskilt social.Jag åskådliggjorde i början av debatten effekten av socialdemokratisk bostadspolitik under 70-och 80-talet med ett exempel: Om man hade tillåtit samma kostnadsutveckling på kylskåp som påbostäder skulle ett kylskåp som sedankostade kosta mellan 40 000 och50 . Detta illustrerar den oformliga kostnadsexplosion som har sprängt alla ramar.Min fråga till , om jag kan få hjälpmed uttolkningen också där, gäller vad det är försocialt med en bostadspolitik som får de konsekvenserna.Anf. 183 () replik:Fru talman! Det måste vara ganska lätt att varapolitiker om man, som gör, alltid hittar någon annan att skylla på när det gällerutvecklingen. Det skulle vara litet mer klädsamtom man i stället ängnar sig åt att försöka finna lösningar på de problem som finns i dag.Jag skulle vilja bolla tillbaka frågan till MikaelOdenberg. Tror att hyrornakommer att sänkas i de områden som han tog uppom vi släpper marknadskrafterna fria så att hyrorna i höjs rejält?Jag kan instämma i att det fortfarande finns områden också hos de allmännyttiga företagen sominte är särskilt bra. Därför anser vi socialdemokrater att det också fortsättningsvis är viktigt attvi får möjlighet att utveckla, reparera och byggaom i dessa områden.Anf. 184 () replik:Fru talman! Jag hade inte tänkt att starta en debatt om marknadshyror. Det är alldeles riktigt attdet skulle innebära hyreshöjningar i en del centralt belägna attraktiva områden om vi hadehaft marknadshyror i stället för bruksvärdeshyror. Det är väl i och för sig ganska lätt att göra deniakttagelsen. För den övervägande delen avsvenska folket skulle det dock innebära hyressänkningar. De lägenheter som står tomma påolika orter är uttryck för att bruksvärdeshyran ligger över marknadshyrorna. Det går inte att hyraut till det priset.Min avsikt med repliken, fru talman, var intealls att skylla någonting på , utan attfå en uttolkning av begreppet social bostadspolitik av en expert. Vad är det för socialt med en bostadspolitik som leder till att det är väldigt mycketdyrare att bo i ett nedslitet förortsområde utanförStockholm än att bo på de mest exklusiva adresserna inne i stan? Det var den ena frågan.Den andra frågan gäller vad det är för socialtmed en bostadspolitik som gör att kostnadernaför att bygga bostäder spränger alla gränser. Jaggör ingen recension av detta faktum, och jag hjälper gärna till och diskuterar förbättringar av systemen med . Eftersom hon påstodatt det var social bostadspolitik vill jag, då jag ärganska ny här i kammaren, få en uttolkning av enäldre kollega av vari det sociala består. Jag är faktiskt dum nog att inte riktigt ha kunnat förstå ochinse det.Anf. 185 () replik:Fru talman! Jag skall gärna för tala om vad social bostadspolitik innebär förmig. Den innebär att alla människor i detta landskall ha möjlighet till en bra bostad efter de behovman har, och att plånboken inte skall styra omman skall få den möjligheten eller inte. Det är denstora skillnaden mellan oss, . 186 ():Fru talman! Läget på arbetsmarknaden är allvarligt. Byggarbetslösheten växer för ,och en hel generation byggnadsarbetare riskeraratt slås ut. Har vi råd att slösa med yrkeskunskaper? Vad händer den dag konjunkturen vänderoch vi står utan utbildade byggnadsarbetare ochåterigen får se priserna på byggmarknaden rusa ihöjden?Vi måste se till att människor har en meningsfull sysselsättning, att vi under lågkonjunkturengör nödvändiga underhållningsarbeten och att viinte bidrar till den kapitalförstöring det innebäratt låta kommunala byggnader förfalla.Lågkonjunktur ger tid för planering och eftertanke. Det är nu vi kan ändra inriktning och få enmer demokratisk process i samhällsplanering ochbyggande. Antalet nybyggda bostäder framöverkommer att vara begränsat. Men vi har ett stortbestånd som måste rustas upp och förändras föratt anpassas till dagens konsumenters behov ochlevnadsvillkor.Drygt hälften av befolkningen är kvinnor. Menantalet kvinnor i byggprocessen är inte lika stort.I debatten säger man ofta att kvinnor bor merän män, och man menar då att kvinnor lever påett annat sätt. Trots allt arbete för en verklig jämställdhet mellan kvinnor och män är det kvinnorsom får vardagen att fungera. Kvinnor arbetarofta halvtid, lever närmare barn och ungdomar,och de har därför en annan syn på vardagslivetoch lägenhetens funktion. Kvinnor har andra erfarenheter av livet som måste få komma till uttryck i byggandet och planeringen.Kvinnor och män söker skilda lösningar och serolika alternativ. Vi har inte samma uppfattningom vad som är viktigt, och samhället skulle se annorlunda ut om fler kvinnor var med och påverkade.Till bostadsmässan 1992 i projekterades och byggdes två hus helt i kvinnlig regi -- bostäder. Kvinnorna ville ha kontroll överhela byggprocessen. Det är annars vanligt attidéer faller bort under vägen. Byggherren inserinte alltid sambanden mellan alla de tusentals detaljer som ingår i ett bygge. Det blir lätt byggfel.Kvinnorna har räknat fram att ungefär 200 människor, förutom alla tillverkare, är inblandade under byggprocessen. Vad är det då som skiljer sigfrån det som planeras traditionellt av manliga arkitekter och byggare? Ett exempel är husformen,som ger mycket ljus i lägenheterna. Ett annat ärtakhöjden, som gör att man kan snåla på golvytanoch ändå få in mer ljus och rymd tack vare denmåttliga takförhöjningen. Köken är rymliga ochger många chans att arbeta tillsammans. Det finnsgammaldags skafferier, odlingslotter och gemensamma utrymmen. Det här är ett boende som gerförutsättningar för högre livskvalitet.I har Egnahemsbolaget startat ettbygge för jämställdhet. Bolaget skriver att ''våraprodukter och boendemiljöer utformas på ett sådant sätt att det främjar jämställdhet mellan könen''. Här har man använt sig av olika referensgrupper i planeringsprocessen. En av gruppernahar varit närboende kvinnor som arbetar i och barnomsorgen, den andra gruppenbestår av kvinnor som arbetar på bostadsbolagetskontor. Det är kvinnor som förut bara kommit ikontakt med byggfrågor på ett indirekt sätt.Denna syn på bostäder och byggandet måste iframtiden få mer utrymme och kommer att behövas som kontrast till det marknadsanpassade synsätt som sprider sig mer och mer. Ett exempel pådet är den vinklade debatten om frågan om vilkadet är som bor på för stor yta. Det hävdas ofta attdet är dags att tränga ihop sig och ställa lägre krav.Men vem är det egentligen som bor för bra? Låtoss granska statistiken.SCB säger att varje invånare har alldeles egen bostadsyta. Men detta är ett genomsnitt. Så här ser det ut i verkligheten. Drygten miljon människor bor ensamma i småhus ochhar vardera. Ungefär 800 000makar bor i småhus och har vardera. 95 000 ensamstående bor i lägenhet och harungefär lika mycket yta. Men det ser annorlundaut för barnfamiljer som bor i lägenheter och småhus. De har det mycket trängre än riksgenomsnittets . 916 000 makar bor i lägenhet, och de har bara tillgång till 38 kvadratmeterper person. 600 000 barnfamiljer som bor i lägenhet har vardera.Det är med andra ord inte särskilt många somdeltar i den överkonsumtion som tar upp en stordel av debatten. Det är för de lägenheter där desom är mest trångbodda bor som den borgerliga regeringen har börjat att genomföra sina omläggning. Det är de som i första hand drabbas avde kraftigt minskade bostadssubventionerna.Men de som lyckats skaffa sig stora ytor och sombor billigt i äldre hus berörs knappast alls av regeringens försämringar.En god bostad är en social rättighet. Vi måsteanvända lågkonjunkturen till att demokratiserasamhällsplanering och byggprocess och ge kvinnorna mer makt och inflytande, så att alla godaerfarenheter tas till vara.Anf. 187 ():Fru talman! Den som har lyssnat på denna debatt måste tycka att den är obegriplig på mångasätt. Jag med flera frågar oss hur det är möjligt attUlf , och att samarbeta med . Dethär är naturligtvis inte personligt menat. Det ärdäremot naturligtvis obegripligt vad det är AgneHansson -- han är ändå den främste företrädarenför den borgerliga bostadspolitiken -- i bostadspolitisk mening ser hos och somhan tycker att jag saknar. Vad har som jag inte har? Den frågan är jag oerhörtnyfiken att få svar på.Jag tror att många tycker att det är märkligt attregeringen har varit så okänslig för den kritik somriktas mot bostadspolitiken. Många förvånas överatt regeringen inte har reagerat, trots att kostnaden för en nybyggd trerummare vid det ökade med . Trots denna mycketkraftiga ökning av bördan, och trots att kapaciteten inom byggsektorn var nere påen nivå som låg under den man befann sig på innan den snabba uppgången , reagerarinte regeringen. De siffror som för är struntprat. Sanningen är att vinu bevittnar ett ras inom byggsektorn som vi aldrig har sett motsvarigheten till.Trots dessa illavarslande beskrivningar av verkligheten och det håll åt vilket kurvorna pekar ärregeringen okänslig. Det är klart att det måsteförvåna och uppröra många. Men vad som ärännu mera märkligt är att regeringen inte är beredd att ompröva sin politik, trots att inte ens regeringspartierna längre tror på politiken. Förutom allt som har sagts här, och som bevisar mittpåstående, vill jag läsa några rader ur årets motionsflod i januari.Ivar , som har nämnts tidigare i debatten, skriver att 1994 kommer att bli ett katastrofårför byggsysselsättningen om inte något konkretgörs. Förändringarna i räntebidragssystemet harbildligt talat ryckt undan mattan för ombyggnads-och upprustningsverksamheten.Inte ens en illvillig socialdemokrat skullekomma på sådana vassa formuleringar.Ny demokrati ingår som bekant i regeringsunderlaget. Inte enligt dem själva -- men i praktiken.Ny demokrati skriver att den bostadspolitik sombedrivs är häpnadsväckande.De som stödjer den förda bostadspolitiken ikammaren beskriver den egna politiken -- i sammanfattning -- som häpnadsväckande katastrofal.För dem som befinner sig utanför det här husetmåste detta naturligtvis framstå som fullständigtobegripligt.Jag skulle vilja fråga i Stockholmi Ny demokrati hur det kan komma sig ... nej, jagskall välja att ställa frågan i en mera positiv mening. Jag skall naturligtvis inte förutsätta att haninte kommer att rösta som han skriver. Jag skallartigt ställa följande fråga: Kommer att följa sina egna motionsförslag i den fortsatta behandlingen av bostadspolitiken ?Jag vill gärna instämma i vad tidigare. Det finns en lyhördhet i debattenför problemen på bostadsmarknaden.Det är bara som likt denståndaktige tennsoldaten har stått upp och försöktatt försvara det elände som har skapats inombygg- och bostadssektorn.Det är min förhoppning, och jag vet att oerhörtmånga människor delar den förhoppningen medmig, att detta inte stannar vid vällovliga uttalanden och förstående yttranden här i kammaren.När vi under denna vår skall behandla olika förslag som skulle kunna restaurera den sociala bostadspolitiken och rädda det som finns kvar, hoppas jag att , och inte nöjer sig med de vällovliga fraserna.Jag hoppas att ni förenas i det som tidigare beskrev, nämligen det kramandesom sker mellan oss socialdemokrater och aktörerna på byggmarknaden.Jag hoppas också att även de övriga borgerligaledamöterna förenas i detta kramande. Det behövs om ni skall kunna sätta stopp för det somMikael och hans politiska kamraterställer till med på bygg- och bostadsmarknaden.Anf. 188 () replik:Fru talman! Jag skall inte alls försöka att göranågon uttolkning av vad olika ledamöter av bostadsutskottet tycker om mig. Men den omständigheten att just faktiskt inte harförstått hur tilldragande jag egentligen är och hurmycket kloka saker jag har att framföra återfalleruteslutande på honom själv.Egentligen begärde jag repliken närmast för attreagera litet mot det som kalladestruntprat, nämligen de siffror ur mycket officiellstatistik som jag anförde när jag beskrev den faktiska minskning som skett i byggande och underhåll . Detta är inte någotstruntprat, utan det är officiell statistik. Risken finns att man fattar felaktigabeslut om man tror att verkligheten är struntprateller något slags chimär.Det är riktigt att utsikterna ser betydligt mer dystra ut. Det kommer också att leda tillatt vi i bostadsutskottet får diskutera tänkbara stimulansåtgärder för byggsektorn. Detta har berörts tidigare i debatten. Vad jag reagerar emot äratt och andra försöker att göragällande för de människor som går arbetslösa att massiva offentliga satsningar på ROT-sektorn skulle vara en lösning på det problemet. Detär ingen lösning på problemet.Anf. 189 () replik:Fru talman! Det är ett faktum att kapaciteteninom byggbranschen var nere på ennivå under den som föregick den snabba uppgången . Det finns en oro för, vilketUlf uttryckte på ett mycket klokt ochförståndigt sätt, att vi när konjunkturen vänderåterigen skall befinna oss i en situation där vi pågrund av en alldeles för liten byggsektor får enmycket snabb kostnadsutveckling. Vi kan konstatera att risken för en sådan utveckling redan i dagär överhängande.Jag förnekar inte att den mycket snabba uppgången och den uppblåsta konjunkturen underslutet av 80-talet var olyckliga. Det håller jag medom. Det var väldigt många människor som dåhamnade i bekymmer och drabbades av mycketsnabbt ökade boendekostnader. Men det jag reagerar emot är att vill lösa dettaproblem genom att lägga ytterligare bördor påjust denna grupp. Det är de människor som redani dag bor dyrast. De bor i de nyaste husen och i denyaste lägenheterna. Det är de människorna somMikael ytterligare fördyrade boendetför med -- för den värst utsatta gruppen --nu vid årsskiftet.Det är denna orimliga logik som jag förstår attde övriga i det borgerliga lägret inte förstår. Jagbegriper inte hur en i övrigt så pass klok karl somMikael kan ge sig på den omöjliga uppgiften att försöka försvara förhållandet.Anf. 190 () replik:Fru talman! började att talaom någonting annat, nämligen de lägenheter sombyggdes under byggboomen och inte de lägenheter som kommer att byggas i morgon.Det är riktigt att de som bor i det fastighetsbestånd som kom till ärmycket hårt trängda. De är trängda av flera skäl.De är trängda därför att de redan i utgångslägethade en hög hyresnivå. De är trängda därför under den socialdemokratiska regeringstiden, innan ni fick lämna ifrån er makten, omfördelade oerhört mycket kostnader till boendesektorn genom att skatteomläggningen var totalfinansierad. Det kom att belasta bostadssektornganska mycket.Vi fick hyreshöjningar på32 % i detta land, och man började redan då skärai räntebidragen. Sedan gjorde Socialdemokraterna 1992 en indragning av en dryg miljard frånräntebidragen till det befintliga beståndet. Det ärklart att det ledde till ytterligare hyreshöjningar.Därefter genomförde vi av statsfinansiella skäl enindragning på 3,4 miljarder . Den gick ni emot.Men den har ni i efterhand accepterat genom attsedan i krisuppgörelsen göra upp med regeringenom att dra in ytterligare 3 miljarder . Nubråkar man om utformningen.Lars skall inte på något sätt anklagamig. Han får klaga hos regeringen och hos sinegen partiledning. Det är inte jag som har hittatpå det här. Skall jag avslöja en hemlighet för LarsStjernkvist, kan jag i och för sig vidgå att jag intetycker att just den ingrediensen hör till de allramest begåvade inslagen i krispaketet. Jag skall naturligtvis som den lojale ledamot av kammarensom jag är se till att baxa igenom uppgörelsen, omni bara kan komma fram till hur det skall gå till.Anf. 191 () replik:Fru talman! Vi är i denna kammare rörandeöverens om att minska boendesubventionerna.Vad diskussionen nu gäller är hur vi skall fördeladetta. I det avseendet är som bekant uppgörelsenlångt ifrån klar. återstår frågor attlösa. Skall vi lägga bördan på 3 miljarder på allaboende, eller skall vi lägga den på 15--, somModeraterna vill? Det är detta som är den aktuella diskussionen, säger : att smita från ämnet, han talar om de hussom byggdes i går och inte de som skall byggas . Det finns förklaring till detta MikaelOdenberg. Om får fortsätta attstyra byggs det inte några hus i morgon.Talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 192 () replik:Fru talman! Det var kanske ett något aningslöstanförande som höll här. Debatten tycks väcka väldigt mycket förhoppningar hossocialdemokratiska ledamöter. Jag skall integrusa de förhoppningarna. Men det verkar somom ingen har klart för sig att vi har ett budgetunderskott i detta land på . Vihar haft en sådan situation.Det finns enligt min mening anledning att återigen erinra om den fråga som jag ställde vid inledningen av debatten. Skall våra barn och barnbarnha en chans att uppleva en social bostadspolitikmåste vi för det första erkänna att vi har ett ansvarbakåt för vad som har hänt, och vi måste ha ettansvar för att ta oss ur den här situationen på ettsådan sätt att vi inte föreslår ytterligare åtgärdersom kan belasta detta budgetunderskott.Det är mot den bakgrunden jag tycker mig anaatt man tror att vi skulle vara beredda att ösa påmed en generös subventionspolitik som byggerupp stora räntebidrag under lång tid framöver.Det är inte vad det är fråga om. Det är fråga omatt sakligt pröva varje förslag och lösa problemeninom den givna ekonomiska ramen.När det gäller val, vill jag slutligensäga att vi driver en egen politik. Vi driver opinion för den. Vi tycker att vi har fått gehör förmycket av detta. Det är så vi arbetar, och vi upptäcker nu att Socialdemokraterna håller på attskriva av det bostadspolitiska program som vi har.Det är möjligt att vi kan resonera om det . Det är så man tar sig fram i politiken. Mandriver opinion för de åsikter man står för.Anf. 193 () replik:Fru talman! Jag måste ha uttryckt mig mycketoklart i mitt inlägg. Jag försökte inte förorda engenerös subventionspolitik och öka budgetunderskottet. Jag uppfattar att vi är rörande överens omatt det är extra viktigt att fördela bördorna på etträttvist sätt. Det motsäger inte heller . Därför är det av oerhört stor betydelse att vifördelar de besparingar vi måste göra på boendetså att alla boende berörs, inte bara några och särskilt inte de få som bor i de allra dyraste lägenheterna.Sedan konstaterar att vi socialdemokrater skriver av bostadspolitiskaprogram. Jag skall inte förlänga den här kvällengenom att starta en upphovsmannarättslig debattcopyrightdebatt om vem som var först att uppfinna de idéer som vi nu torgför. Jag bara konstaterar att det är glädjande. Det är det vi försökersäga. Det är märkligt att vi inte, när vi faktiskt äröverens i ord, lyckas komma överens i praktiskhandling inom bostadspolitiken. Jag hoppas attorden skall följas av handling . Minoptimism kvarstår efter att jag har lyssnat på denhär debatten.Anf. 194 i (nyd) replik:Fru talman! Jag har ju bränt av mitt krut . Debattreglerna medger ju bara att jagsvarar på de angrepp som jag har blivit utsatt för.Jag måste säga att det kliar litet i kroppen attsvara på annat också.Lars citerade ur en av våra motionerom att det var häpnadsväckande. Det var enROT-motion. Det gällde regeringens behandlingav det som ett enigt finansutskott har kommitfram till och även en enig riksdag, nämligen att regeringen skulle återkomma med ROT-åtgärder.Att man inte har gjort det ännu är häpnadsväckande. Det står jag fast vid. Det är en häpnadsväckande behandling av riksdagen.Svaret på den andra frågan är ja. Men allt är juförhandlingsbart. Man får inte vara så stel ochkantig inom politiken att man inte kan tänka sigatt förhandla, om man inte har egen majoritet förstås. Då är det ju inte så stora problem. Vi är beredda att förhandla. Då kommer vi givetvis atthålla dessa överenskommelser. En förhandlingbygger ju på givande och tagande. Då får mankanske göra vissa avsteg från vad man primärt harskrivit. Men det vi har skrivit i våra motioner ärsjälvfallet utgångspunkten för vidare förhandlingar.Anf. 195 () replik:Fru talman! Det är riktigt att uttrycket häpnadsväckande rörde ROT-programmet. Men detär inte bara på den punkten som Ny demokrati ärmycket starkt kritiska mot politiken. De redogöri flera motioner för fastighetskrisen.Vi socialdemokrater och ni nydemokrater harlitet olika utgångspunkter när vi kritiserar det somhänder på bostads- och byggmarknaden. Vi socialdemokrater utgår i våra motioner framför alltifrån den kris som många boende upplever, och vibeskriver den. Nydemokraterna väljer det andraperspektivet och beskriver den kris som fastighetsägarna upplever. Det beror kanske på vilkareferenser man har i tillvaron.Det viktiga just nu är att vi landar på sammaslutsats, nämligen att det är orimligt att gå vidaremed den bostadspolitik som bedrivs just . Bådapartierna landar på slutsatsen att vi redan numåste införa den kontrollstation som talade om förut. Vi måste redan nu sätta ossner och ompröva bygg- och bostadspolitiken ochse över den.Min fråga till i blir dåom detta står fast också i praktisk handling. Kommer att här i kammaren stödja förslag som gör att vi tillsätter en utredning som analyserar och även omprövar den bostadspolitiksom bedrivs?Anf. 196 i (nyd) replik:Fru talman! När det gäller fastighetsägarna ärdet ju så att fastigheter representerar ett mycketstort värde. Det finns risk för att det inte bara ärde kommersiella fastigheterna som är i gungning.Inte minst Socialdemokraternas uppgörelse medregeringen gör att många nybildade bostadsrättsföreningar är i mycket stor fara. Vi riskerar attkonkurserna kommer att öka där. Detta rör alltsåinte bara fastighetsägarna.Tyvärr är det så att om en fastighetsägare går ikonkurs blir det kreditförluster. Alla vet ju i dagvem som får betala kreditförluster i fastighetsbranschen. Detta är ett sätt att värna om skattebetalarna. En miljon i ena änden, kan diskonteratbli 3--4 eller kanske upp till 10 miljoner i denandra, och skattebetalarna är ofta i den andra änden.Vi kommer självfallet att rösta för det vi harsagt.