prot · GH0928 · 1993-11-23 00:00:00 — och jag har sammauppfattning när det gäller det beslut som harfattat. Det är ett bra beslut, och det sänder rättsignaler.Jag kan bara upprepa att den ekonomiskaavvägningen och avvägningen mot etiskabedömningar är besvärliga att göra. Vi har inrättaten särskild rådgivande kunnadiskutera dessa frågor över partigränserna. Det ärdärför vi ägnar mycket tid och kraft åt att verkligensätta oss in i förhållandena i de enskilda fallen ochaldrig utfärdar generella bestämmelser eller gergenerella klartecken. Det är också därför vi ofta haren debatt kring frågorna. Det är svåra frågor.I och med att har slutat tillverkaantipersonella minor finns ingen tillverkning här ilandet. Pressuppgifterna om att svenska minorskulle ha förekommit gällde om jag inte missminnermig . Såvitt jag har förstått har de intekunnat verifieras. Jag kan naturligtvis inte lämnanågra garantier eller utesluta det, men vi harförsökt att få fram uppgifter och inte funnit beläggför att så skulle ha varit fallet.Det finns ett förbud. Det råder generellt förbudmot export av krigsmateriel. Om frågan skulleaktualiseras finns alltså de nödvändigainstrumenten.På frågan om det svenska försvarets inställning kanjag inte ge ett klart svar. Jag känner helt enkelt intetill det.Anf. 152 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet ännu en gång.Det finns en lagstiftning; därom tvistar vi inte. Detär bra att det finns en lagstiftning, men den innebärändå att i olikasammanhang faktiskt exporterar vapen -- självfallettill största delen efter de regler som hargodkänt. Den lagstiftningen framstår inte som såoerhört trovärdig för länder som söker förebilderbland länder som har valt att sluta exporteraantipersonella minor.Vi skulle behöva en lagstiftning som är absolut.Den svenska lagstiftningen och riksdagensriktlinjer är sådana att vi har ett generellt förbud.Riksdagen har stadfäst till vilka länder exportabsolut inte får ske, och därigenom mer ellermindre sanktionerat export till resten av världensländer.Det generella förbudet tjänar inte som någon brasymbol, och det fungerar inte som något föredömeför andra länder.Statsrådet svarade tyvärr inte på frågan om import.Jag hoppas kunna få ett svar på frågan om det äracceptabelt med import av antipersonella minor tillSverige.Anf. 153 Statsrådet ():Herr talman! På den senare frågan svarade jag attjag inte känner till Försvarets principer i dettaavseende och därför föredrar att passa, men jagskall gärna återkomma med svar på den punkten.När det gäller den övergripande argumenteringentror jag att det allra viktigaste är det faktum att vialldeles klart har givit uttryck för vår uppfattningoch arbetar för ett avskaffande av antipersonellaminor inom ramen för FN:s verksamhet. Att läggaen ny lagstiftning på en gammal som i dettaspeciella fall över huvud taget icke har skapat någraproblem -- jag förutser inte heller att den kommeratt göra det -- är helt och hållet ett slag i luften.Kom tillbaka om det blir ett reellt problem, MartinNilsson. Då skall jag mycket gärna diskuterafrågan, men jag är inte mycket för att slå slag iluften.Anf. 154 ():Herr talman! Statsrådet säger att en lag skulle varaett slag i luften. Jag tror inte att det är så. Det måstevara oerhört svårt för att hävda att ländersom exporterar sådana här vapen skall införaett förbud, när dessa länder inte upplever attSverige självt har ett absolut förbud.Nu är det så lyckligt att vi inte längre tillverkarantipersonella minor, men vi har gjort det. Vi haren vapenexportlagstiftning som i många fallinnebär att vi faktiskt exporterar vapen -- om äninte just denna specifika sort. Det innebär att andraländer uppfattar det som om inte har enabsolut lagstiftning. Det är viktigt att vi själva haren absolut lagstiftning om vi vill övertyga andraländer att skaffa en sådan. Om vi inte har det blirargumentationen otvivelaktigt ganska ihålig.Jag hoppas att regeringen återkommer med sinasynpunkter när det gäller import av antipersonellaminor. Att inte heller använda sådana i sitt egetförsvar kunde vara en bra symbolhandlinggentemot andra länder.Anf. 155 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att det helt avgörande är attvi icke över huvud taget tillverkar denna typ avminor i och att någon export inte sker. Detär en signal så god som någon.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1993/94:173 omkvinnorepresentationen iförhandlingsdelegationerAnf. 156 Statsrådet ():Herr talman! har ställt en frågaangående kvinnorepresentationen i den svenskaförhandlingsorganisationen.Det är viktigt att involvera såväl kvinnor som mäni alla politiska frågor. Detta gäller självklart ocksåvåra förhandlingar om ett medlemskap i /EU.På denna punkt tror jag mig våga säga att YlvaAnnerstedt och jag är helt eniga.I våra förberedelser för ett EG/EU-medlemskap ärett stort antal personer vid såväl myndigheter somdepartement direkt berörda avförhandlingsarbetet. I flera sammanhang ärkvinnorna väl representerade. Jag känner alltsåinte igen den bild som målar upp.Som exempel kan jag nämna att flera avnyckelpersonerna i förhandlingsprocessen på mittdepartement är kvinnor -- bl.a. rättschefen, ett avtre departementsråd på den direkt ansvarigaenheten liksom det för tullrelevanta frågoransvariga kanslirådet.Dessutom kan nämnas att den viktiga posten somchef för sekretariatet för Europainformation ocksåinnehas av en kvinna.Slutligen vill jag understryka att densnedfördelning mellan könen som kan förekommabland personer involverade imedlemskapsförhandlingarna speglar det allmännaläget inom statsförvaltningen. Detta är i sin tur ettresultat av tidigare rekryteringar. Som bekant harbetydande förbättringar skett . Jagär givetvis villig att medverka till att föra dennautveckling vidare framåt.Anf. 157 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret.Tyvärr syns inte denna ljusa bild utåt. Närmedlemskapsförhandlingarna diskuteras ochrefereras i massmedierna syns ingen av de duktigakvinnor som statsrådet refererar till. Det är tyvärrden bild som de svenska kvinnorna ute i landet ser.De tror inte att kvinnor får lov att synas i de härsammanhangen.Vid överläggningar i EG-delegation kvinnliga representationen varit ganskaminimal. Jag tror att det är en enda gång som enkvinna har deltagit. Hon satt då långt nere viddörren. För att uttrycka sig medUtbildningsdepartementets vokabulur ger dettasignaler om ''den dolda läroplanen'' som finns idessa sammanhang.Statsrådet säger att han är villig att medverka till attytterligare föra denna utveckling framåt. Vilkakonkreta planer finns? Har jämställdhetsplanernapå UD några akuta inslag för att förbättra den härbilden? De svenska kvinnorna ser inte någrakvinnor i de här sammanhangen, vilket är allvarligt.Anf. 158 Statsrådet ():Herr talman! När jag satte samman denförhandlingsdelegation som förhandlar ommedlemskap hade jag naturligtvis att utgå från detjänstemän som fanns på de olika platserna iorganisationen. Förhandlingsorganisationenspeglar vilka som var ansvariga, vem som varförhandlare i de olika frågorna -- vem som varenhetschef och liknande. De förändringar som i detavseendet kan göras kan bara göras successivt,därför att personalomsättningen är mycket liten.Dessutom kan inte ett förhandlingsteam i en såbesvärlig förhandling som det här är fråga om sättasihop genom att folk plockas utifrån just närförhandlingarna börjar, utan det fordras iallmänhet mycket goda kunskaper på de olikaområdena.När nyanställningar successivt har gjorts -- det harvarit ett mycket begränsat antal -- har jag verkat fören bättre könsfördelning inom departementet.Utan att gå in på de enskilda fallen vågar jag sägaatt detta speglas i delegationens sammansättningsamt också, , på sakkunnigsidan. Detta ären gradvis utveckling. När det gäller rekryteringenfinns många försyndelser som skett i det förgångna,dvs. under de senaste 20--30 åren. Det är oftastmännen som är i ledningen för förhandlingarna.Detta är tyvärr ett förhållande som jag inte kanförändra från till en annan.Om sedan medierna har speglat bilden av att ingakvinnor finns med, kan jag bara beklaga detta. Jagkan inte styra medierna. Bilden är inte rättvisande.Anf. 159 ():Herr talman! Jag inser att statsrådet inte kan styramedierna, men statsrådet kan styra valet av demedarbetare som skall synas i olika sammanhang.Vi är båda medvetna om att det är de svenskakvinnorna som är mest tveksamma när det gällerinställningen till EG-medlemskapet. Om deständigt får se att de svenska kvinnorna inte ens görsig besvär i den svenska iförhandlingarna blir de ännu mer tveksamma.När jag är ute och träffar kvinnor undrar de omdetta bara är en gottekiosk för manligaregeringstjänstemän. Jag vill kunna säga att våreuropaminister anstränger sig för att visa att detockså finns kvinnlig kompetens som duger i de härsammanhangen. Men jag har väldigt få exempel attpeka på. Jag tycker att det är oerhört angeläget attså fort som möjligt göra något konkret åt den härbilden.Anf. 160 Statsrådet ():Herr talman! Jag delar i grunden . Som jag sade har det också tagits stegi rätt riktning. Med utgångspunkt i den organisationsom vi har tror jag helt enkelt inte att det är möjligtatt åstadkomma den jämna könsfördelning som vibåda i grunden eftersträvar. Men jag skall gärna, sålångt jag någonsin kan, beakta vad YlvaAnnerstedt säger i det här sammanhanget. Det ärviktiga synpunkter. Jag kan försäkra att vi vidförberedelserna och genomförandet avförhandlingarna så långt det någonsin är möjligtlåter synpunkter av det slag som framfört vara vägledande.Anf. 161 ():Herr talman! När den sista pusselbiten i EES-ratificeringen har fallit på plats och EES-avtaletkan börja gälla skall en lång rad av representanterför placeras i olika samarbetsorgan -- iEES-sekretariat och annat. Här finns då ett gyllenetillfälle för statsrådet att se till att de svenskakvinnorna får en lika representation som männen.Anf. 162 Statsrådet ():Herr talman! Här finns vissa möjligheter. För attinte leda in på orimligaförväntningar måste jag ändå säga att vi, när detgäller representationen i en enskild kommitté,självfallet måste utgå från dem som är sakkunnigaoch kan dessa frågor på hemmaplan. Ommajoriteten av dessa är kvinnor, så mycket bättre.Men jag kan inte göra våld på verkligheten. Vi kangöra en gradvis förändring av sammansättningenhär hemma, men icke några konstlade grepp för attmotverka försvaret av våra egna intressen. Meninom nämnda ramar lovar jag attverka för det som vi har som ett gemensamt mål.Anf. 163 ():Herr talman! De kvinnor som vi nu i olikasammanhang träffar från EG:s medlemsländer harunder sett fram emot att skall blimedlem i EG och därmed förväntas tjäna sommotor och förebild när det gällerjämställdhetsarbetet. möter man tveksammayttringar om huruvida verkligen är enförebild i jämställdhetssammanhang. Vi ser intekvinnorna i förhandlingarna, säger man.Jag vill verkligen vädja till statsrådet att göra alltvad som göras kan för att kvinnorna faktiskt skallfå ta aktiv del i förhandlingsarbetet.Anf. 164 Statsrådet ():Herr talman! Det skall jag göra.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1993/94:186 om vapenexporttill IndonesienAnf. 165 Statsrådet ():Herr talman! har med anledning avsenare tids medierapportering frågat mig omregeringen och den rådgivande nämnden ställt sigpositiva till ytterligare krigsmaterielaffärer medIndonesien utöver de bandvagnar som vissa källorangett.Med hänsyn till den sekretess som gäller föruppgifter rörande enskilda krigsmaterielärendenoch förhållande till främmande makt ärdet inte möjligt för mig att vare sig bekräfta ellerdementera påståendena i fråga. Intedesto mindre finner jag det angeläget att göra tvåkommenterar som belyser den principiella sidan avsaken och som har bäring på behandlingen avenskilda ärenden.För det första är det viktigt att känna till att positivaförhandsbesked -- och det är vad det här är frågaom -- lämnas till företagen avKrigsmaterielinspektionen. Detta sker på grundvalav en politisk prövning som bl.a. omfattar hörandeav den parlamentariska . Detsom meddelas företagen är emellertid formellt enbedömning från KMI. Regeringen binder sig inteför något ställningstagande förrän det är dags attbevilja utförseltillstånd. Normalt dröjer detmånader eller år mellan positivt förhandsbeskedoch den utförselansökan som regeringen skall taställning till. En majoritet av de positivaförhandsbeskeden leder över huvud taget aldrig tillexport på grund av konkurrensen från andraleverantörer i utlandet. Prövningen i samband medförhandsbesked är preliminär och framåtblickande.Mycket kan hinna ändras innan det blir aktuelltmed utförsel och regeringen förblir oförhindrad attväga in sådana förändringar i sitt beslut.Min andra kommentar rör det som står i 1992 årskrigsmaterielproposition om särskild hänsyn tillmaterielens art. Jag citerar från sid. 48: ''Det saknasdäremot inte fog att, som ett av flera led ibedömningen av ett enskilt land, väga inmaterielens art och vilken betydelse den skulle hapå landet s.k. militära potential. ''I mitt svar på fråga här ikammaren var jag noga med attbetona att bedöms kunna komma ifråga för viss annan materiel. I svaret redovisadejag i grova drag skälen för denna bedömning.Utgångspunkten var att riktlinjerna är en måttstocksom bör tillämpas lika för alla länder. ärdet regeringens ståndpunkt att situationen iIndonesien fortfarande lämnar en del övrigt attönska, särskilt vad gäller respekten för mänskligarättigheter.Detta försummar vi inte att påtala i bilateralakontakter med och i relevantainternationella fora. Biståndsminister i ett interpellationssvar den 28 oktoberkonkret för den bedömningaroch agerande i . I ett frågesvarden redogjorde biståndsministern för deinsatser som görs med svenska biståndsmedel föratt främja de mänskliga rättigheternas sak iIndonesien.På krigsmaterielområdet beaktar vi de internaförhållandena i genom att utnyttja denmöjlighet som jag citerade, att ta särskild hänsyntill materielens art. Inom riktlinjernas ram för visålunda alltjämt en restriktivkrigsmaterielexportpolitik gentemot ,vilket bl.a. motiveras av situationen på ÖstraTimor. Av sekretesskäl kan jag inte gå närmare inpå saken än så.Sammanfattningsvis vill jag understryka att beslutom krigsmaterielexport fattas på grundval av deriktlinjer som redovisats för och somtillämpas lika för alla länder. Att användavapenexportbeslut för att påverka andra länderspolitik vore att åsidosätta den inriktning som densvenska utrikespolitiken haft sedan mångadecennier. Av säkerhetspolitiska skäl vill vi undvikaatt genom positiva eller negativa vapenexportbeslutta ställning för eller emot någon part i en konfliktutanför vårt eget lands gränser.Anf. 166 ():Herr talman! Jag får tacka för svaret.Det här är en återkommande debatt vid riksdagensfrågestunder. Jag minns regeringsförklaringen ihöstas, som inleddes så här:'', , frutalman, ledamöter av riksdag!Sveriges utrikespolitik är en klar röst för mänskligarättigheter, frihet och demokrati. ''Det är alltså själva portalformuleringen införSveriges riksdag när det gäller demokrati och demänskliga rättigheterna. Med denvapenexportpolitik man nu slår in på, håller detmoraliska utfallet mot kränkningar av mänskligarättigheter på att haverera.Kränkningen av mänskliga rättigheter i Indonesienär väl dokumenterad. Det är inte bara Amnestysom skriver rapporter, utan också ochIndonesia Legal Aid. Jag tog med mig de tvåsenaste månadernas rapporter från Amnesty omIndonesien, och det är allt annat än uppmuntrandeläsning. Vi kommer ihåg massakern på civila den 12november 1991. Vi har också fått ett vittnesbördfrån de riksdagsledamöter som gjorde en resa dit ihöstas. Det fordras en stark press på denindonesiska regeringen för att det här skallupphöra.Nu säger utrikeshandelsministern att vi ej skall taställning mellan parter i en konflikt. Men det ärtrots allt så att är ockuperat. Denockupationen har inte godkänt, lika litetsom vi erkände ockupation av . Det äri princip samma situation. Har vi ändratinställning? Håller vi på att erkänna den härockupationen?Ett positivt förhandsbesked måste väl ocksåinnebära att man öppnar dörren och germöjligheter för en preliminär och framåtblickandeprövning, där vi öppnar möjligheten för attgodkänna en sådan här export. Annars vore detinte skäl att ge det positiva förhandsbeskedet.Anf. 167 Statsrådet ():Herr talman! Vi har icke ändrat politik när detgäller frågan om annektering av . Vianser fortfarande att detta icke är berättigat, ochdet erkänns icke från svensk sida.När det gäller Amnestys rapport har vi ingen annanuppfattning än när det gällermänskliga rättigheter, i den meningen attsituationen på inte ärtillfredsställande. Den präglas fortfarande av hårdpolisiär kontroll av befolkningen. Vi kan därförsäga att situationen när det gäller mänskligarättigheter är otillfredsställande.Däremot är det vår bedömning att situationen inteär sådan att man kan tala om grova och omfattandekränkningar av de mänskliga rättigheterna iriktlinjernas bemärkelse.När det är sagt skall också sägas att de indikationersom vi har tyder på att utvecklingen går i rättriktning -- låt vara att vi önskar och verkar för attutvecklingen i den riktningen skall påskyndas.Vi har , med rötter tillbaka i början av80-talet, exporterat krigsmateriel till Indonesien.Vad som har skett under den tiden är att vissaföljdleveranser nu har beviljats. har visagt att det för viss annan materiel kanbli fråga om att säga ja. Men något beslut har ickefattats på den punkten.Anf. 168 ():Herr talman! Vi har nog delade meningar när detgäller grovheten i förtrycket av de mänskligarättigheterna i . Situationen är ju den attflera folkgrupper -- det gäller inte bara ÖstraTimor, utan även Västpapua, och norraSumatra -- vill ha ett ökat självstyre. De har alltsåsvårt att komma i dialog med den indonesiskaregimen, som gärna använder polisiära, militäraoch auktoritära metoder för att trycka neropinionen och driva igenom sin vilja.I ett sådant sammahang kan t.ex. svenskabandvagnar eller elektronik av olika slag mycketväl komma till användning. Det skulle verkligeninte stärka anseende som en klar röst förmänskliga rättigheter, om svenska vapen blirinblandade i situationer med ett klart förtryck avminoriteter i det här landet.Anf. 169 Statsrådet ():Herr talman! Visst har och jag delademeningar, på den här punkten och på många andrapunkter där har valt att profilera sig.Så är det, och det gör jag ingen hemlighet av.Det finns andra oroshärdar i , och BengtHurtig pekade på ett par. Det här är ett land medöver 10 000 öar och med över 100 miljonerinvånare. Vi måste göra en sammanfattandebedömning, och vår bedömning är att utvecklingenför dessa oroshärdar har gått i rätt riktning, om änsituationen inte är tillfredsställande. Totalt sett haren förbättring inträtt, och den tar vi hänsyn till.Till slut känner jag mig övertygad om att Sverigeuppfattas som en klar röst för mänskligarättigheter. Regeringsförklaringens ord på denpunkten förs också ut i verkligheten.Anf. 170 ():Herr talman! De MR-organisationer som sysslarmed och de fredsorganisationer somarbetar med frågor om svensk vapenexport tyckeratt den här vapenexporten skadar Sverigesanseende i detta fall.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1993/94:96 om olovligkörning i samband med förkommet körkortAnf. 171 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågatjustitieministern vilka åtgärder som kan vidtas föratt förhindra olovlig körning i samband medförkommet körkort. Frågan har överlämnats tillmig.Bakgrunden till frågan uppges vara att asylsökandeförlustanmäler sitt körkort till polisen vid ankomsttill . De erhåller då ett intyg om att de hargjort en anmälan till polisen. Vid en eventuellkörkortskontroll visas detta intyg upp, ocheftersom det inte föreligger legitimationskravsaknar polisen möjlighet att kontrollerahandlingens giltighet och att den avser rätt person.Polisen kan då inte avbryta en eventuell olovligkörning.Bestämmelserna om utländska körkorts giltighet iSverige har framför allt till syfte att underlätta förutländska förare att kunna vistas tillfälligt i Sverigeexempelvis under en semesterresa utan att behövabyta ut sitt utländska körkort mot ett svenskt. Enutländsk turist som blir bestulen i på sittkörkort bör också kunna få ta sig hem igen. Det äri detta sammanhang som bestämmelserna har störsttillämpning. Ett utländskt körkort godkänns iSverige endast om det är giltigt i sitt hemland enligt1 § förordningen om godkännande och utbyte avutländska körkort. Det skall också poängteras, attom det utländska körkortet inte är utfärdat på ettskandinaviskt språk, engelska, tyska eller franskaså gäller det endast i förening med en bestyrktöversättning till ett av dessa språk. Om körkortetsaknar fotografi gäller det endast tillsammans meden identitetshandling med fotografi. Dennabestämmelse är delvis en följd av de internationellakonventioner som har anslutit sig till.Enligt 8 § körkortsförordningen skall körkortmedföras vid färd med bil. Den som inte gör dettakan dömas till böter, högst , enligt 105 §samma förordning. Till sådant straff skall dock intedömas om bl.a. förarens identitet genast går attfastställa. Dessa bestämmelser gäller även för densom har utländskt körkort.Vi saknar däremot möjlighet att vid enpoliskontroll kontrollera om enpersons utländska körkort är giltigt i det land detutfärdades i, eftersom vi inte har tillgång till andraländers körkortsregister. Detta är emellertid enoundviklig följd av de internationella konventionersom vi är anslutna till.Jag är medveten om att det ibland kan uppstå svårabevisproblem när en utlänning -- turist ellerflykting -- gör en oriktig polisanmälan om att haneller hon förlorat sitt körkort. Avsikten medgällande bestämmelser är dock att den som saknarförarbehörighet och erforderlig körkunskap inteskall få köra bil här i landet. Jag är dock inte förnärvarande beredd att föreslå några ändringar i debestämmelser som gäller, eftersombevissvårigheterna med största sannolikhetkommer att bestå även efter en sådan ändring.Anf. 172 ():Herr talman! Jag tackar kommunikationsministernför svaret, även om innehållet kanske inte riktigt ärså hoppingivande som jag hade vågat tro i minoptimism inför möjligheterna att hjälpa alla deaktiva och rättssökande poliser som anser att dettaär ett väldigt stort problem. Jag har i och för sigklart för mig att det är konventioner som styr i dethär fallet. Men jag tycker ändå att ministern visarspår av passivitet när han säger att man förnärvarande inte är beredd att över huvud taget tittapå problemet.Precis som ministern har gjort kan man naturligtvishänvisa till att det är en rad svårigheter förknippademed bevisföringen för invandrare och flyktingarnär det gäller att visa upp ett försvunnet körkort.Men att kunna visa upp en giltigidentitetshandling -- dvs. ett minimikrav som ställspå svenska medborgare -- är ett minimikrav som pånågot sätt skulle kunna upprätthållas.Många flyktingar har satt i system att ganskaomgående när de kommer till landet göra enförlustanmälan. Detta har lett till att det finns ettmycket stort antal förlustintyg på marknaden.Enligt en grupp poliser, som jag har varit i kontaktmed, finns det en marknad där man t.o.m. bedriverhandel med den här typen av intyg. Självfallet ärinte detta någonting som vi är beredda att försvara.Jag vill därför framföra en vädjan tillkommunikationsministern och ställaytterligare en fråga: Är det verkligen inte med hjälpav den juridiska expertis och denuppfinningsrikedom som måste finnas inom deolika departementen möjligt att på något sätt stävjadetta missbruk, eftersom det handlar om ettmissbruk?Anf. 173 Kommunikationsminister ():Herr talman! Visst är detta ett stort problem. Detär vi mycket väl medvetna om. Som jag sade i mittsvar består problemet av de internationellakonventioner som vi är bundna vid och som gör justatt vi är bundna.Som säger kan man naturligtvisspekulera om huruvida det bedrivs en organiseradhandel med intyg. Vad är det då som hindrar i stället bedriver en organiserad verksamhetmed att sälja förfalskade körkort från de berördaländerna?