prot · GG0981 · 1993-03-23 00:00:00 — Jag tror att man skulle kunna sättautnyttjandet av sådana frivilliga insatser i system.Anf. 23 Kulturminister ():Fru talman! Jag tror att det är väldigt viktigt att manhar en god utbildning, om man mer professionelltskall kunna behandla de oerhört traumatiskaupplevelser som dessa människor har bakom sig.Men självfallet är det, som , bra om dessa människor omkring sig har envidare krets av personer, som kan vara till stöd. Jagtycker att har ett alldelesutmärkt förslag. Det vore bra om människor iSverige, kanske inte minst de som tycker att det harkommit för många flyktingar till under desenaste åren, faktiskt sökte kontakt med dessaflyktingar för att förstå varför de har åkt den långavägen till , när de kanske kunde ha stannati närområdet, varför de åker hit och varför de fårskydd.Jag har fått höra berättelser som man inte kan talaom från talarstol eller vid storamassmöten. Dessa berättelser är nämligen såruskiga att man inte kan finna ord.Anf. 24 ():Fru talman! Jag har samma erfarenhet somkulturministern. Det finns oerhört mycket somdessa människor berättar för oss som inte går atttala om. Men dessa människor har ändå varit medom det, medan vi knappt kan klara av att lyssna pådet.Jag skulle i det här sammanhanget vilja ställa ensista fråga: Tänker man vid de olika slussarna ochförläggningarna på att kvinnorna från framför alltBosnien-Hercegovina och bör fåkvinnliga tolkar, helst sådana som inte är av serbiskbörd, eftersom många av dessa kvinnor uppleverserberna som fiender? Tänker man på det?Anf. 25 Kulturminister ():Fru talman! Jag skall ärligt svara MargaretaViklund att jag inte har undersökt den saken, menjag utgår från att man vid förläggningar och slussarär medveten om hur oerhört känsliga sådana härfrågor är och att information om detta därför ingåri personalens utbildning och att man också tarhänsyn till det vid bemötandet av dessa kvinnor,som vi inte skall tala om som våldtagna, vilket desjälva inte vill bli betraktade som, utan somskändade. Det bedrivs också en opinionsbildandeverksamhet som går ut på att dessa kvinnor skall fåen större värdighet. Man talar om ''krigetshjältinnor'' för att också dessa kvinnor skall kunnaresa sig upp ur det helvete som de har varit med om.Anf. 26 ():Fru talman! Detta är ett väldigt stort arbetsområde,som många människor borde engagera sig ännumer i.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1992/93:470 om användningenav s.k. kodressörerAnf. 27 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig om jagavser vidta åtgärder för att förbättra djurskyddetgenom att upphäva förbudet mot s.k. kodressörer.Enligt 15 § djurskyddsförordningen får elektriskakodressörer inte användas. I djurstall som var ibruk före får dock enligtförordningen kodressörer användas till utgången avår 1993. Det är riktigt som anger ifrågan att det har kommit fram vissaforskningsresultat som belyser nyttan medelektriska kodressörer, men det har också kommitfram forskningsresultat som visar skadliga effektervid användning av kodressörer. Jag har ocksåkonstaterat att det inom veterinärkåren råderskilda uppfattningar om nyttan resp. skadan av attanvända kodressörer.Jordbruksverket följer forskningen på området,och verket bedömer att det intefinns tillräckligt underlag för en eventuellomprövning av förbudet. Jag delarJordbruksverkets bedömning och är således inteberedd att överväga någonförändring av föreskriften om elektriskakodressörer.Anf. 28 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern försvaret.15 § djurskyddsförordningen infördes, somjordbruksministern säkert kommer ihåg, efter enmycket känslomässig debatt . Man kan säga att den lagfästes mot praktiskerfarenhet från jordbrukare, fältarbetandeveterinärer och rådgivare, som hade denuppfattningen att korrekt applicerade kodressörerförbättrar hygienen på båspallarna utan att verkastressframkallande på djuren. Genom att medminimalt obehag lära korna att ta ett steg bakåt dåde skall gödsla och urinera, undviker mannedgödsling på båspallarna. På det här sättetundviker djuren att bli nedsmutsade och att gödsletfastnar under klövarna, och därmed undviker manockså att gödslet bidrar till klövröta.Det har i försök visat sig att förekomsten avklövröta i stall utan dressörer på fem månaderökade från till , medanklövrötefrekvensen var närdressörer användes. Som jordbruksministernförstår är detta talande siffror.Jag är litet förvånad över att jordbruksministern isitt svar inte tar den här frågan allvarligare. Visträvar ju i efter att ha en mycket högambitionsnivå inom djurskyddets område, och iförsök har det visats att djuren blir lidande om maninte får använda den här typen av hjälpmedel.Jordbruksministern säger i sitt svar att skadligaeffekter uppstår vid användning av kodressörer.Vilka skadliga effekter är det somjordbruksministern avser?Anf. 29 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag delar nog att den debatt som föregickinförandet av den här bestämmelsen var ganskakänslomässig. Men en känslomässig debatt behöverinte nödvändigtvis vara fel. Jag tror att det ärvärdefullt att människor engagerar sig i frågor somrör djurskydd o.d.En etisk bedömning av djurhållningen är nogganska angelägen. Jag ser inte någotmotsatsförhållande mellan detta å ena sidan ochdriften av en rationell produktion å andra sidan.Patrik gör en koppling mellannedsmutsningen på båspallarna och klövrötan. Detär alltså det som är huvudproblemet. Jag hållernaturligtvis med om att smutsiga båspallar ochmängden gödsel leder till klövröta. Frågan ärsnarast hur man håller rent. Gör man det genomelektriska dressörer t.ex.?Patrik frågade om de negativa effektersom har uppkommit. Jag kan nämna t.ex. attkornas utslagningsålder när det gällt besättningarmed kodressörer visat sig bli något lägre. Dräktighetsresultaten har ocksåförsämrats.Det är kanske inte en självklarhet att sesambanden. Men jag tror att det är viktigt attfortsätta att forska och att undersöka vad som liggerbakom olika faktorer.Anf. 30 ():Fru talman! Jordbruksministern berör denkänslomässiga sidan av debatten och talar om etik.Självfallet skall etiken vara mycket hög beträffandedjurskyddet. Men viktigast är ändå att värna omdjurens hälsa. Det måste vara det primära. Vi somhåller på med djurskötsel skall naturligtvis iakttahög etik. Men det får inte bli det viktigaste, utanskyddet av djuren måste vara absolut viktigast. Idet här fallet tycker jag att det finns klara belägg föratt djuren bäst skyddas om det är tillåtet attanvända nämnda typ av hjälpmedel.Beträffande de samband som jordbruksministernhär nämner och som gäller utslagningsålder ochdräktighetsresultat skulle jag gärna vilja ta del avgjorda undersökningar. Jordbruksministern harkanske fler belägg för sådana här samband.Jag skulle också gärna se att jordbruksministern togitu med frågan och att han bad attskyndsamt se över reglerna.Anf. 31 Jordbruksminister ():Fru talman! Beträffande de undersökningar somhar gjorts överlämnar jag gärna material tillPatrik . Det finns ett samband här, och detär klart att det rör en grundläggande fråga. Det ärsnarast i min egenskap av praktiker under mångaår på det här området som jag säger att det är detallmänna handhavandet av djuren som är viktigt.Man kan finna rena djur såväl i ladugårdar meddressörer som i ladugårdar där sådana saknas.Vidare kan man finna klövspalt och klövsjukdomari ladugårdar av olika slag. Det är alltså inte ensjälvklarhet att dressörerna i sig löser problemen.Möjligen kan jag dela uppfattningen att om manhar tänkt sig att använda kodressörer, så är ettavskaffande av dessa ett bekymmer i just denanläggningen. De kan nämligen vara en del i ettfungerande system.Anf. 32 ():Fru talman! Jordbruksministern känner väl till attutvecklingen på mjölkproduktionssidan har gåttmycket fort. I dagens läge är mjölkkornas ättidmycket längre . Detta gör attnedsmutsningen blir större.Jordbruksministern vet också mycket väl att djurreser sig och lägger sig . Det åsamkarnaturligtvis djuren en nedsmutsning. De härfrågorna tål alltså att diskuteras.I stället för att bannlysa ett effektivt hjälpmedelborde man inrikta sig på att förbättra funktionenhos dressörerna, t.ex. genom forskning för attkomma fram till andra metoder.Jordbruksministern borde alltså ta itu med dessafrågor och tillsammans med Jordbruksverketskyndsamt utreda vad som kan göras när det gälleratt förbättra djurhälsan. Vi skall ju inte ha enlagstiftning som förhindrar den höga ambitionsnivåsom skall finnas vad gäller svensk djurskötsel.Anf. 33 Jordbruksminister ():Fru talman! Det är säkert riktigt att framstegen påmjölkproduktionens område inneburit en störrepress på korna. äter mera och mjölkar mera.Det blir således mer avföring. Detta innebär en delytterligare problem som man naturligtvis måstearbeta med för att undvika negativa följder fördjurhållningens del.Den aktuella lagparagrafen har naturligtvis kommittill just av omtanke om djuren. De synpunkter somPatrik för fram är i och för sig berättigade.Det är ju viktigt att se till helheten.Som jag nämnt i svaret följer Jordbruksverketforskningen på området och avvaktar eventuellatillkommande uppgifter. T.o.m. utgången av dethär året får ju kodressörer användas. När man intelängre får använda sådana är det viktigt att enbedömning har gjorts. Jag hoppas attJordbruksverket har såmycket material att ett bättre ställningstagande kangöras än vad som är möjligt att åstadkomma i dag.Anf. 34 ():Fru talman! Det räcker inte att Jordbruksverketföljer vad som händer. Man måste också göranågonting. Om jordbruksministern verkligenmenar något med det ambitiösadjurskyddsprogrammet måste det vara omtankenom djuret som är det primära.En framstående forskare, en docent iveterinärmedicin, har uppmärksammat problemet.Om vi inte följer det som forskarna säger är vi nogilla ute. Tar vi inte hänsyn därtill, kan vi alltså lägganer allt forskningsarbete.Anf. 35 Jordbruksminister ():Fru talman! Det är intressant att läsa t.ex. , där det pågår en debatt mellanjust forskare om vad som är rätt. Också jag kan isammanhanget hänvisa till professorer, om nu detskulle vara till någon nytta. Det tycker jag inte attvi behöver göra här. Det viktiga är att följautvecklingen.Till sist handlar det ändå om att en politiskbedömning måste göras. Men en sådan måstegrundas på ordentliga resultat av den praktiskaverksamheten. Jag hoppas att det blir möjligt att fåfram så mycket att det går att göra en bedömning.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1992/93:456 om TibetAnf. 36 Utrikesminister ():Fru talman! frågar hur långtförberedelserna kommit för att bilda för att studeraförhållandena i och när denna kommissionavser att resa.Den svenska Tibetpolitiken innebär stöd på tvåområden: krav på ökad respekt för de mänskligarättigheterna och stöd för tibetanernas rätt tillsjälvbestämmande.Situationen för de mänskliga rättigheterna i Tibetär mycket otillfredsställande. Ett stort antaltibetaner sitter i fängelse endast för att de medfredliga medel har gett uttryck för sin politiska ochreligiösa övertygelse. Rapporter om brutalaövergrepp mot tibetanska aktivister fortsätter attkomma till omvärlden. Formellt tillerkänns Tibetav ställning som autonom region i landet, meni realiteten ligger makten i händerna på dekinesiska styrande som med repressiva maktmedelhärskar över den tibetanska buddistiskabefolkningen.Det är önskvärt att en dialog återupptas mellanmyndigheterna i och tibetanernas andligeledare om utformningen av Tibetsstyre. Enligt vår uppfattning är det svårt att nå envaraktig lösning som garanterar tibetanerna engenuin nationell autonomi utan medverkan avDalai Lama i sådana diskussioner.Det är också angeläget att omvärldenuppmärksammar inskränkningarna ireligionsfriheten i och hotet mot dentibetanska kulturens fortlevnad. Ett ökat kinesisktinflytande på den tibetanska kulturen äger rumsärskilt i städerna, där en stor inflyttning av han-kineser har skett.Kinas ledare har framhållit är beredd att föra en dialog om mänskligarättigheter. Från svensk sida fortsätter vi att ta uppdessa frågor vid överläggningar med kineiskaledare, och i det sammanhanget är situationen iTibet en självklar diskussionspunkt. vicepremiärminister fick avmig en lista på fängslade dissidenter som ävenomfattade ett antal tibetaner. I samtalet med vicepremiärminister togsTibetfrågan upp, liksom vid kabinettssekreterarensbesök i nyligen.Sverige har i inlägg inför FN:s förtfram kritik av situationen i , och vi var ocksåmedförslagsställare till ett resolutionsförslag omsituationen för de mänskliga rättigheterna i Kinainkl. , som lades fram inför kommissionen ifebruari men då röstades ner.Sverige har tillsammans med de övriga nordiskaländerna via sina ambassader i genomförtdelegationsbesök i undersenare år. besökte de nordiskaambassadörerna , och genomfördesytterligare ett besök i av de nordiskaambassaderna. Besöksresorna har haft starkinriktning på att undersöka förhållandena för demänskliga rättigheterna. Ytterligare en nordiskambassadörsresa planeras till november i år.Som jag tidigare framhållit är vi från svensk sidapositiva till att få till stånd en kommission med enbredare sammansättning, eventuellt på nordiskbasis, för att undersöka situationen i . Detfinns uppenbarligen ett intresse för ett sådantinitiativ, framför allt i , vilket framgick avdebatten med utrikesminister istortinget nyligen.En förutsättning för att en sådan delegation skallkunna komma till stånd är givetvis att planerna harförankrats i Peking.Anf. 37 ():Fru talman! Jag tackar utrikesministern för svaret,där det pekas på alla de övergrepp somförekommer i . Utrikesministern visar ocksåstor förståelse för tibetanernas situation. I svarettas också upp alla de initiativ som har tagiti olika instanser. Det är utmärkt att så sker. Jag vetockså att utrikesministern är engagerad i Tibetssak, och hon har visat det på olika sätt.I svaret sägs att det finns en positiv inställning frånsvensk sida. Men utrikesministern ger inte svar påfrågan vad utrikesministern faktiskt gör för att få tillstånd ett sådant initiativ. Jag tycker inte att deträcker med att man från svensk sida sitter ochväntar på att det skall hållas interpellations- ellerfrågedebatter i de nordiska parlamenten för attutröna om de är positiva, utan det är angeläget attdet från svensk sida sker initiativ. Utrikesministernhar ju andra kanaler än att lyssna på debatten iresp. parlament.Därför kvarstår frågan: Vad avser utrikesministernatt göra för att själv ta initiativ till en , antingen på svenskbasis eller tillsammans med de övriga nordiskaländerna?Anf. 38 Utrikesminister ():Fru talman! Jag har stor förståelse för YlvaAnnerstedts inställning, och jag tycker att det ärnaturligt att jag nu helt enkelt tar enunderhandskontakt, som vi brukar göra inomramen för utrikesförvaltningen, med de nordiskagrannländerna och undersöker intresset för att vitar ett nordiskt initiativ.Jag vill till detta lägga, vilket är medveten om, att det naturligtvis ävenkommer att kräva ett visst förankringsarbete iPeking. Det finns nämligen exempel påkommissioner, eller man kanske skall kalla demmissioner, bl.a. en australiensisk sådan, som troddeatt man skulle få besöka men sedan inte fickgöra det. Det kräver alltså ett arbete även gentemotde kinesiska myndigheterna. Jag är beredd att sägaatt vi naturligtvis skall ta på oss detta.Anf. 39 ():Fru talman! Jag är mycket glad för detta positivabesked om ett konkret initiativ frånutrikesministerns sida. Även om det har storbetydelse att man på nordisk basis från görmer eller mindre hemliga undersökningsresor,betyder det ändå mer för tibetanernas sak att de fåruppmärksamhet på ett större område och attvärldsintresset hålls uppe för tibetanernas sak. Detsker genom att man skickar kommissioner med litetbredare sammansättning.Så sent som gjorde ettkraftfullt uttalande i form av en resolution för att vii västvärlden ytterligare skulle stödja ochuppmärksamma de problem som tibetanerna harnär det gäller det bristande samarbetet med Kina.Det finns många infallsvinklar.Jag är oerhört glad för det positiva besked somutrikesministern gav och hoppas att vi snart får sede nordiska länderna tillsammans i detta arbete.Anf. 40 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tror inte att vi skall underskattavärdet av att de nordiska ambassadörerna på dettasätt tämligen regelbundet försöker göra en sådanresa. Jag tror att det är mycket viktigt. Sedanmedger naturligtvis en mission en bredaresammansättning. Man kan tänka sig parlamentariskmedverkan, man kan tänka sig experter, osv. Det äri detta sammanhang som en sådan nordisk missionskulle kunna ha sitt särskilda värde.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1992/93:432 om ochvapenembargotAnf. 41 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig omden inom ramen för detinternationella samarbetet avser agera för attvapenembargot mot efterlevs.FN:s säkerhetsråd beslutade (res 733)om ett totalt embargo mot alla leveranser av vapenoch militärutrustning till . svaradeomedelbart FN:s generalsekreterare att ingasvenska leveranser ägt rum till och givetvisinte skulle kunna bli aktuella så länge embargotgällde. De regler som gäller för svenskkrigsmaterielexport gör att utförsel av vapen tillSomalia ändå inte skulle kunna bli aktuell.Det är naturligtvis mycket angeläget att i så storutsträckning som möjligt söka hindra handel ochinförsel av vapen i . Att så sker kan i höggrad bli avgörande för en fortsatt fredlig utveckling.Sverige stöder som lojal FN-medlem FN:sansträngningar i detta avseende.Den mycket tragiska situationen i harsedan några månader avsevärt stabiliserats. Nuförbereds övergången från UNITAF-operationentill en ren FN-operation (UNOSOM II). FN:sgeneralsekreterare har betonat att mandatet förden kommande operationen måste inkluderaavväpning, kontroll av tunga vapen och åtgärderför att övervaka vapenembargot.I och med en utvidgning till hela landet börkontrollen över gränserna också underlättas, ochdärigenom kan risken för vapensmuggling minskas.Mandatet skall också enligt generalsekreterareninnehålla militära element, t.ex. konfiskering avhandeldvapen och minröjning.I sin senaste rapport till säkerhetsrådet pekargeneralsekretaren också på behovet av enförankring av den kommande operationen istadgans kapitel VII, som ger rätt att använda allaerforderliga medel för att uppnå de uppsatta målen.Från svensk sida ser vi det som angeläget attåtgärder för att hindra vapensmuggling och stärkakontrollen över vapnen genomförs.Freds- och försoningsprocessen, som tog fart påallvar med en i ijanuari, ledde bl.a. till ett avtal om vapenvila. Sombekant har tyvärr inte denna efterlevts. Dockarbetar en särskild kommitté sammansatt av destridande parterna på att få fram former föravrustning och för s.k. kantonering av vapen underFN-övervakning. FN arbetar också redan nu medatt demobilisera och avväpna de stridandeförbanden.Parterna träffas åter i AddisAbeba i försoningskonferensen. Deltagarkretsenär nu vidare och innehåller också representanter förde civila samhällslagren. Den svenska regeringenuppmuntrar givetvis denna process, och vi stöderden dessutom genom bidrag via i som både genompersonella och finansiella insatser underlättat freds-och försoningsarbetet.Anf. 42 ():Fru talman! Först ber jag att få tackautrikesministern för svaret.Somalia är ett land som vi här i och ävenmånga andra av världens länder har haft iblickpunkten, dels på grund av den svåra svälten,dels på grund av det meningslösa krigandet ochstriderna mellan de olika klanerna.Att vi här i inte skall leverera vapen tillSomalia ser jag som en självklarhet. Men det verkarfortfarande ändå finnas hur mycket vapen som helsti , trots det vapenembargo som FN:ssäkerhetsråd utfärdade och somutrikesministern nämnde.Det är svårt att säga om det vapenembargot harhaft någon reell effekt. Det skulle vara intressantatt få veta hur utrikesministern ser på det.Enligt initierade källor finns det mycket som tyderpå att vapenhandeln fortgår tämligen obehindrat,åtminstone gjorde den det fram till och förmodligen ävendärefter. Visserligen har en del av de stridandefraktionernas stora vapenförråd kunnat beslagtas.Men det har ändå bara inneburit att man harskrapat litet på ytan, påpekar är viktigt att få stopp på handeln och införselnav nya vapen och att få en fullständig kontroll överde vapen som finns i landet. Det är inte så lätt i ettland där varje man ser det som sin rättighet att bäravapen och där många lever av och genom sittvapen, somliga som banditer men andra somvakter. Det är ett av de få välbetalda arbeten som erbjuds i Somalia.Man måste därför försöka få fram alternativaförsörjningsmöjligheter. Dessutom måste mankunna garantera att de som lämnar ifrån sig vapneninte råkar ut för att bli överfallna och invaderade aven fientlig grannklan.På vilket konkret och direkt sätt agerar regeringeninom ramen för det internationella samarbetet, såatt vapenembargot på efterlevs? Finns detnågra planer på att t.ex. skulle kunnasammankalla en konferens, där de som kan hanågot att bidra med för att få till stånd en positivutveckling av skulle kunna mötas och sehur man skulle kunna angripa de här problemen?Anf. 43 Utrikesminister ():Fru talman! Jag har den bestämda övertygelsen attdet bästa sättet som kan försöka att verkaför fred och försoning i på är via FN-systemet. Det är trots allt inom ramen för nästa fasav operationen, UNOSOM II, under ledning avFN:s säkerhetsråd, som man måste försöka nåmålen att avväpna de grupper som har vapen ochatt försöka hindra tillförsel av vapen. Sedan måsteman få till stånd en försoningsprocess.En mer direkt bilateral medverkan från svensk sidasker i de fredsdiskussioner som äger rum mellanparterna. i gör enmycket värdefull insats, som även uppskattasinternationellt.Jag ser kanske inte direkt svenska isoleradeåtgärder som ett sätt att komma åt vapensmugglingtill . Vi vet att vissa beslag har gjorts, bl.a.beslagtogs ett fartyg som var på väg från Serbien.Vissa åtgärder lyckas man ändå genomföra.Sverige verkar däremot inom ramen för vår icke-spridningspolitik, dvs. vi verkar för att över huvudtaget få en större transparens när det gällerkrigsmateriel. Vi har varit mycket aktiva för att fåtill stånd FN:s register över krigsmaterielen.Sverige lämnar upplysningar vad gäller vår egenexport. Vi verkar även inom ramen för ESK i Wienför att där få en regim som ökar insynen ikrigsmaterielhandeln. Men detta är initiativ som vitar för att över huvud taget försöka verka för icke-spridning vad gäller krigsmateriel.Anf. 44 ():Fru talman! Det var litet grand av det svar som jaghade väntat att jag skulle få. Jag tycker att det ärmycket bra att höra att arbetar genom FN-systemet och de olika möjligheter som vi har där.Efter vad jag kan förstå har ett mycket stortoch gott internationellt anseende. Det är ettanseende som man måste ta vara på och som manäven kan använda i många olika sammanhang.Dessutom tycker jag att man även utanför de härramarna skulle kunna ta initiativ till en konferens,där man tillsammans diskuterar hur man skallkunna hjälpa på bästa sätt.Anf. 45 Utrikesminister ():Fru talman! Jag ser inte dennamöjlighet. Men vi får väl ha i åtanke. Jag tror fortfarande att det är FN-ramen som gäller. Det är framför allt där vi måstearbeta, förutom att vi naturligtvis måste verka föricke-spridning, som vi nu gör i flera multilateralafora.Anf. 46 ():Fru talman! Jag tror också det.Till sist skulle jag vilja fråga: Hur serutrikesministern på situationen i ?Finns det något hopp för det landet? Finns detnågon möjlighet att få stopp på alla de här vapnenmed alla våra ansträngningar bilateralt ochmultilateralt?Anf. 47 Utrikesminister ():Fru talman! Detta måste vara den alldelesbestämda utgångspunkten för den stora UNOSOMII-operation som förbereds inom FN:ssäkerhetsråd. Det är ett stort fortsatt engagemangfrån världssamfundets sida. Där måsteutgångspunkten vara att det skall gå att få ett stopppå striderna.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1992/93:472 om ÖsttimorAnf. 48 Utrikesminister ():Fru talman!