prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — När det gäller fonderna har detkommit en del förslag som i allra högsta grad störskogsnäringen. Det pratas om ett biotopskydd. Detkan komma att kosta skogsägarna så mycket som5 % av vad man skulle kunna avverka. Man måstealltså minska avverkningen. vill föreslå 5--6kronor. Vi har på förslag en minskning av priset på50 % i vissa glesbygdsområden.Socialdemokraterna bidrar med sitt förslag -- omman lägger ihop allt detta -- till att flytta nedskogsodlingsgränserna från fjälltrakterna motkusten. Det måste ju gå åt budgetmedel för attstödja glesbygden i stället; kanske för att planteraskog, som är allt ointressantare att avverka. Dettakan kombineras med att man fortsättningsvis självbetalar skogsägaren för rådgivning -- den är alltsåinte gratis längre -- att man får plantera utan stödoch att man själv får bekosta skogsvård, skogsvägarosv.När det gäller ägandet och ansvaret tycker jag skall ligga litet lågt när man argumenterar fören annan typ av ekonomi. Vi har sett hur missköttdet kan bli när inte äganderätten respekteras utanman har ett kollektivt ägande. Jag tror att ägandetbetyder att man får människor som är intresseradeoch som vill göra mer för att vi även skall få ettkollektivt ägande.Anf. 141 () replik:Herr talman! När det gäller fonderna ser vikompetenshöjningen som man också pratar mycketom i betänkandet och propositionen. Visocialdemokrater anser att sektorn också har sittansvar i fråga om kompetenshöjning. Det gällerbåde för skogsägare och näringen som sådan.Jag blir litet fundersam när sägeratt det för tillfället finns vissa störande moment förskogsägarna. Ett av dem är biotopskyddet. Jag troratt man då är ute och seglar. Det är ju ändå så attbiotopskyddet har kommit till för att vi skall bevaraden ekologiska grund som finns i naturen, för attvåra skogar över huvud taget skall växa. Vi talar omen helhetsekologi.Att virkespriserna har gått upp stör ocksåskogsägarna. Visst har virkespriserna gått upp,men det är ju näringen själv som har höjt prisernagenom att införa avståndsrelaterade priser iNorrland. Visst slår det mot inlandet. Vi har judessutom en världsomfattande lågkonjunktur ochen borgerlig regering. Nog kan man tänka sig attdet händer saker och ting.Vad gäller äganderätten som sådan, kan man prataom den kollektiva äganderätten på olika sätt. Jagtror att syftar på de gamlaöststaterna. I finns det faktiskt en gammaltradition som vi också kallar för kollektivt ägandeav våra nationella tillgångar. Skogen är en nationelltillgång. Det har ni också skrivit under på både ipropositionen och betänkandet. Det gäller då attanvända den resursen för hela nationens nytta, intebara för den enskilde skogsägarens.Anf. 142 ()replik:Herr talman! Sektorn har ett ansvar förkompetenshöjningen. Det framgår klart ipropositionen. Sektorn skall få stå för det genomatt det kommer att kosta pengar att utbilda sig ifortsättningen. Det är alltså inte något somsamhället ställer upp med gratis. Det ingår i detta.Att jag skulle anse biotopskyddet vara ett problemför näringslivet är inte riktigt. Jag ser det inte allssom något problem . Vi får se hurden propositionen ser ut. Jag talar om kostnadernaför näringslivet som sådant. Vi kanske kan drabbanäringslivet på så sätt att vi skaffar en ny krisnäring.Det är inte något vi vill ha.Det var väl en missuppfattning när vi talade om attvirkespriset har gått upp. Det har gått ner -- i vissalägen med 50 %.Vi skall nog vara tacksamma för att vi har enborgerlig regering. Det är ju faktiskt så att tidernahar lett fram till en kris som vi får reda ut.Det är helt riktigt att skogen är en nationelltillgång. Men den skall då också skötas på ett brasätt. Jag tror att vi har hittat en form att få denriktigt skött, nämligen privat ägande, och att manrespekterar äganderätten.Anf. 143 (nyd) replik:Herr talman! Det gläder mig att samma oro som jag gör beträffandebiotoperna och våtmarkerna. Jag tyckte mig förståatt även var inne på samma linje,och kommer fyrklöverns talesman.Varför måste man, som sade, tabetänkandet i dess helhet? Varför inte beakta vårreservation, som tydligen alla partier, med olikaordvändningar tillstyrker? Skall man inte, närmöjlighet finns, göra ett bra ställningstagandebättre? Varför skall man vänta?Anf. 144 ()replik:Herr talman! Frågan om biotopskyddet dyker uppigen. Jag vill betona att propositionen visar att vivill ta ett ansvar för miljöfrågorna och att vijämställer miljöfrågor och produktionsmål. Dethandlar alltså inte om att vi nedvärderar miljön,utan om ekonomin i skogsbruket.Att vi nu skall fatta ett beslut i den skogspolitiskafrågan, tycker jag är självklart. Vi har behandlatfrågan , fram till när dennya lagen skall träda i kraft. Vi får så småningomfrågan om biotopskyddet på våra bord. Då får viundersöka hur det skall finansieras. Vi kanske fårse på hur skogsnäringen totalt skall skötasekonomiskt.Anf. 145 (nyd) replik:Herr talman! Jag får inte riktigt svar på mina frågorom biotopskyddet. har tydligensamma inställning beträffande detta. Det finns intenågot väsentligt som skiljer oss åt. Att man då intekan göra ett bra beslut bättre, förstår jag inte.Varför kan man inte säga: Vi tar in reservationen.Varför måste man ta betänkandet i sin helhet? Istället förordas att man skall vänta på ett nyttbetänkande, en ny proposition. Under tidenkommer mycket att hända. Vi står mellan tvåhötappar och vet inte vad vi skall göra.Anf. 146 ()replik:Herr talman! måste nog lära sig attpolitik är en process. Inte fattas allabeslut . måste man i ställetkunna tänka: kommer ett nytt beslut, ochdet påverkar det beslut som vi fattade i går.Vi måste alltså handla förnuftigt även i framtidennär vi fattar beslut.Anf. 147 Jordbruksminister ():Herr talman! Skogen är en viktig grund för vårtvälstånd. Det har den varit sedan århundradentillbaka. Skogens värde har framstått som viktigtbåde för den enskilde invånaren och för landet.Detta är bakgrunden till det intresse och denomsorg som både markägare och statsmakt harvisat skogen. Genom idogt arbete har skogarnaunder detta århundrade utvidgats och utvecklats,som de har kunnat ge ett omfattandetillskott till vår försörjning.Det är därför inte så märkligt att alla som har sinsjäl i skogen reagerar starkt på de hot som vi nu kanse. Det är faktiskt just , vid ,som vi ser hoten mycket påtagligt. Skogen stressasjust nu av torka i vissa delar av landet och är dåsärskilt känslig mot luftföroreningar och kraftiginstrålning. Vi ser detta i form av torkade granaroch döende plantor. Luftföroreningarna är nu detstörsta hotet mot våra skogar.En del luftföroreningar förorsakar vi själva här ivårt land. Genom miljöpolitiska insatser har vilyckats förbättra situationen en del. Men ganskamycket återstår att göra.Regeringen har t.ex. tagit upp frågan om enmiljöavgift på kväveoxidutsläpp, en avgift somskulle kunna ge inkomster. Det är pengar somkunde användas till att reparera en del skador, t.ex.genom utökade kalkningsinsatser. Det är rimligt attförorenaren får betala.En stor del av hoten kommer dock från områdenutanför vårt land. När det gäller dessa hot måste vigemensamt i internationella forum försöka finna enlösning. Vi måste gemensamt försöka minskautsläppen genom att dela med oss av vårakunskaper och i form av direkta hjälpinsatser.Det hot mot våra skogar som luftföroreningarnautgör är ett exempel på att det i den nationellaskogspolitiken inte kan bortses från vad somhänder i världen i övrigt. Den svenska inställningentill skogen och oron har bäddat förden positiva inställning som vi hade under . För oss var det inte svårtatt acceptera de s.k. skogsprinciperna, som lyfterfram kravet på ett hållbart utnyttjande av skogarnatill fromma för nuvarande och kommandegenerationer samt ett skogsbruk som är utformat såatt en biologisk mångfald bevaras.Vi hade gärna gått längre i riktning mot enskogskonvention om världens skogar. Mensärskilda intressen, behov och traditioner gör att vii stället får arbeta på en mera långsiktig lösning iriktning mot ett sådant mål. Det kan ske genomöverläggningar vid internationella konferenser.Men jag tror också att direkta kontakter mellanenskilda utvecklingsländer och industriländer ännumera kan stimulera till en positiv utveckling.Vi måste lära oss att förstå och respekteravarandras inställning till skogarna och främjautbytet av kunskaper och erfarenheter.Bojkotter mot import av tropiskt virke gagnarregnskogarna ungefär lika litet som kalkning av densvenska skogsmarken skulle kunna lösa problemetmed luftföroreningar och lika litet som denbiologiska mångfalden skulle kunna bevaras enbartgenom ökade reservatsavsättningar.Internationellt sett har vi också ett morallisktansvar för att bevara en biologisk mångfald i densvenska naturen. Växt- och djurarter som normalthör hemma i våra skogar skall kunna leva vidare ilivskraftiga bestånd.Om inte vi här hemma lever upp till denna principkan vi heller inte ställa krav på andra nationer attde skall göra det.Skogspolitiken är en stor och viktig politisk fråga.Den svenska skogspolitiken måste i sina huvuddragvara långsiktig. Den långsamma utvecklingen i våraskogar och de långsiktiga effekterna av ingreppen idem gör att stora svängningar i politikens inriktninginte är acceptabla.Det är därför som jag med tillfredsställelsekonstaterar att det , liksom vid tidigare storaskogspolitiska beslut -- även om villframhålla en del skillnader -- i huvudsak råder bredpolitisk enighet om grunderna för politiken.Ser vi tillbaka och jämför förslagen , 1948eller 1903 med de förslag som nu skallbesluta om, finner vi stora likheter i degrundläggande principerna. Men vi kan också sehur politiken har utvecklats. Nya kunskaper ochnya värderingar har fortlöpande fått göra intryck påpolitikens utformning.Jag är väldigt glad att vi nu är framme vid ett beslutom en ny skogspolitik. Även om detta inte är någonrevolution, är det en ganska kraftig förändring.Skogspolitiska kommittén med ordförande har gjort ett väldigt bra arbete, ochdetta arbete ligger bakom den proposition somregeringen har arbetat fram.Den skogspolitik som nu skall ta ställningtill skiljer sig från tidigare beslut på två principielltviktiga sätt:För det första införs ett miljömål som jämställs medproduktionsmålet. Hänsynen till miljö- ochnaturvården stärks därmed.För det andra sker det en betydande avregleringoch förenkling. Ansvaret förs över till dem somarbetar med skogen och till skogsägarna.Det starkaste motivet för en förändrad skogspolitikjust nu är den ökade insikten om behovet av attvårda och vara aktsam om hela skogsekosystemet,att vårda marken, inte bara träden, samt att skyddaväxt- och djurlivet, inte bara det högre utan ocksåsmåkryp och mikroorganismer som fyller en viktigfunktion sett till helheten.Frågan om biotopskyddet har tagits upp här ikammaren. Regeringen kommer framöver att läggafram en proposition om bevarandet av biologiskmångfald. Avsikten är att vi i det sammanhangetskall redovisa den närmare utformningen avbiotopskyddet. Något riksdagsbeslut i den frågan ärinte aktuellt, eftersom ett sådant fattades redanvåren 1991. Däremot behövs detförordningsbestämmelser som beslutas avregeringen. Det är dessa som vi avser att redovisa iden kommande propositionen.Förslaget i vår skogspolitiska proposition gällerfrämst vilken myndighet som skall ha ansvaret förtillsynen av lagstiftningen. Där förordas attSkogsvårdsstyrelsen skall ha tillsynen enligt debestämmelser som redan finns i naturvårdslagennär det gäller arbetsföretag och biotopskydd påskogsmark.Jordbruksutskottet har inte haft någon erinran här.Jag ser det som en fördel för skogsägarna attskogsfrågorna kan samlas hos en myndighet i linjemed principen om att även myndigheterna skall taett sektorsansvar för miljöfrågorna.Den nya skogspolitiken ger skogsägaren en störrefrihet och ett större ansvar. Det är skogsägaren sombäst känner sin skog, och därför kan han eller honbäst avgöra vilka åtgärder som skall vidtas.Röjning, gallring och skogsbruksplaner blirfrivilliga. Tvånget att slutavverka slopas.Skogsägaren ges också ansvaret för attnaturvårdsintressena tillgodoses.En ökad frihet kräver också ett ökat ansvar avskogsägaren. Det ansvaret gäller både kunskaperoch ekonomi. Nya skogsägare måste inse att ettansvarsfullt skogsbruk kräver kunskaper ochödmjukhet. De måste själva så långt som möjligt tainitiativ till att skaffa sig sådana kunskaper. Menskogsägarna måste också, i likhet mednäringsidkare i övrigt, ta ett ökat ekonomisktansvar för sin verksamhet och sitt skogsbruk.Genom dagens skogspolitiska beslut kommerdenna princip att markeras tydligare än hittills.Kunskaper finns till stor del redan, men de behöverockså byggas ut. Rikare skog-kampanjen har varittill stor hjälp i att öka kunskaperna om denbiologiska mångfalden. I den forskningspolitiskapropositionen har vi föreslagit att denskogsvetenskapliga forskningen skall prioriterasvid Lantbruksuniversitetet.Den nya skogspolitiken innehåller alltså en ökadhandlingsfrihet och ett ökatansvarstagande. Den som brukar skogen skall intebehöva vara låst vid standardmallar förskogsskötsel. Vidgade ramar och ökad frihet inomskogsbruket ger dessutom utrymme för en ökadmångfald och en variation som är betydelsefull, settfrån miljösynpunkt.Samtidigt är det viktigt att ramarna och principernaför skogsbruket finns kvar och ligger fast ilagstiftningen. Detta är en accepteradlinje i den svenska skogspolitiken. Degrundläggande normerna iskogsvårdslagstiftningen har en djup förankringhos skogsägarna i vårt land.I fråga om straffpåföljden enligt skogsvårdslagen,skulle jag vilja säga att förslaget innebär att man nufår samma regler som gäller för de allragrövsta brotten mot bestämmelser inaturvårdslagen och ädellövskogslagen. Ingen harhittills dömts till fängelse för brott motnaturvårdslagen. För att sanktion i någon formskall kunna utdömas vid överträdelse avbestämmelserna om naturvårds- ochkulturmiljövårdshänsyn, krävs det först att ettföreläggande görs av skogsvårdsmyndigheten.Herr talman! Det framtida skogsbruket måsteockså inriktas på att producera skogsråvaror tillsaker som vi tidigare inte har trott vara möjliga.Förädling av skogsråvara kan få en ny innebörd.Skogen måste användas i ett aktivt arbete för enbättre miljö, i arbetet för ett kretsloppssamhälle.Biologiska, miljövänliga råvaror måste ersättafossila råvaror i ökad omfattning.Turismen kan bli en viktig inkomstkälla för mångajord- och skogsbrukare. Avkoppling i tystaskogsområden i hela kommer attefterfrågas alltmer i ett öppet Europa.1993 års skogspolitiska beslut kommer att läggagrunden för en fortsatt positiv utveckling i vårtland, där skogsbruket är ett viktigt underlag försysselsättning och försörjning och en levandelandsbygd, ett uthålligt skogsbruk, som främjar enbiologisk mångfald och en hållbar utveckling avvåra skogar.Anf. 148 () replik:Herr talman! Jag är överens medjordbruksministern om målen. Det kanske är detsom är den djupa grunden i svensk skogspolitik.Vad gäller medlen går vi olika vägar, som vi ocksåhar gjort tidigare.Jag skulle ändå vilja tacka jordbruksministern fören sak. Om jag jämför utredningen ochpropositionen, måste jag hedra jordbruksministernför att propositionen har fått en grönare profil ochtacka för att han har tagit ganska många saker frånden socialdemokratiska reservationen iutredningen.Kunskap är alltid viktig, men kunskap är ocksåföränderlig. Jag tvivlar inte på att de aktivaskogsägarna skaffar sig den föränderligakunskapen. De kanske har råd att göra det, menfrågan är var de kommer att köpa den. Kommer viinte att gräva undan kompetensen i detta land?Signalen till skogsvårdsmyndigheterna är också: Nibehöver inte göra någonting. Det är många somskall sägas upp. Skogsägarorganisationerna harredan fått säga upp ganska mycket folk. Varkommer den framtida kompetensen att finnas?Det här är en signal till dem som söker sigexempelvis till högskoleutbildningar på detskogliga området, att det kanske inte finns någotbehov av den kunskap som har funnits tidigare.Det finns också en grupp, som kanske växer helatiden, och det är s.k. utbor, som har ärvt eller påannat sätt fått skogsfastigheter och inte är heltberoende av dem. De kanske bor långt ifrån dessafastigheter. Hur klarar man kunskapförsörjningenbland dem på ett bra sätt?Det finns många frågetecken, och därför sade jag imitt anförande att någonting som är mycket viktigt,när vi nu är i opposition och inte kan besluta som vivill utan regeringens förslag går igenom, är detta:Hur kommer kunskapen att följas upp ?Tappar vi det som vi internationellt sett har varitmycket bra på tidigare?Vad gäller lagstiftningen tycker vi olika. Vi tyckeratt lagstiftningen i vårt förslag är balanserad.Någonting som jag funderar över är att man nuförenklar. hade vi en ramlag från 1923.Det blev då problem, därför att det inte fannssanktionsbestämmelser för skogsvården och dethela tiden gjordes tolkningar. Den risken kommeratt finnas också nu: Hur tolkar man olika åtgärder?Om jag gör fel och missköter min skog behöver jaginte få något straff för det.Det som är bra i betänkandet är att det pånaturvårdssidan införs sanktioner som följerädellövskogslagstiftningen. Vad händer då påskogssidan inom de närmaste 10--20 åren?Anf. 149 Jordbruksminister ():Herr talman! I fråga om lagstiftningen skulle jagvilja säga att det är två saker som är viktiga attkomma ihåg. När det gäller den ekonomiskaanvändningen av skogen, dvs. att nå upp tillproduktionsmålet, finns det en ekonomiskdrivkraft i skogsägarnas företagande. Därför tror viinte att detaljregleringar från samhället görsituationen bättre.När det däremot gäller frågan om miljöhänsyn,både i naturmiljö och i kulturmiljö, kan det finnasoch finns en konflikt mellan utnyttjandet av skogenoch dessa hänsyn. Det krävs att det finnssanktionsmedel, och vi har alltså förstärkt dem iden här lagstiftningen.Jag tror inte att det är något bekymmer. Detuttrycks ibland som en fara att fängelsestraffet harkommit in. Om någon missköter sig skall detnaturligtvis utdömas ett straff, men vi vet averfarenhet att de allra flesta skogsägare intemissköter sig utan följer reglerna.I dagsläget finns det naturligtvis skogsägare sominte är särskilt intresserade av sin skog, men jag troratt det övervägande flertalet utnyttjar skogen på ettriktigt sätt i samverkan med andra skogsägare,genom t.ex. skogsägareföreningar eller andra typerav organisationer och företag, som kan klara avdetta. Vi ser inga tydliga tecken på att det skullevara på något annat sätt.Jag tar naturligtvis gärna till mig i den första delen av hennes replik. Jag tyckersjälv att det här är en bra balansgång. Jag frågarinte så mycket efter varifrån olika förslag kommer.Jag är i och för sig en ganska envetensamförståndspolitiker, men jag har rätt många egnasynpunkter om miljövården, grundade påcenterpolitiska ståndpunkter. Jag har därför intebehövt låna särskilt mycket från densocialdemokratiska reservationen i utredningen.Anf. 150 () replik:Herr talman! Efter att ha lyssnat påjordbruksministern, både på hans anförande ochhans replik, ställer jag mig samma fråga som någonannan gjorde : Jag undrar om det ärmiljöministern som talar så vist, i så fall är vi väldigttacksamma för det bytet.När det gäller den ekonomiska drivkraften och dentro som jordbruksministern har på skogsägarna trorjag också att de flesta skogsägarna är intresseradeav sin skog. Men har också detövergripande ansvaret för hela nationensskogstillgångar. Det är där som våra uppfattningarom medlen skiljer sig åt.Man pratar från regeringspartiernas sidaom skogsägare, alltså om de särintressen som ävenAssar har betonat -- men då har andraexempel använts. Vi skall också komma ihåg attskogsnäringen som sådan är en väldigt storarbetsgivare i det här landet. Den ger väldigt mångamänniskor arbete. I och för sig har antaletarbetstillfällen inom skogsnäringen kraftigtminskat på grund av rationaliseringar, nu senastunder lågkonjunkturen, och av andra orsaker. Demånga människor som arbetar för att skogsägarenoch skogsnäringen skall ha kapital utgör alltsågrunden. Därför är det också viktigt att denallmänna demokratin är med och styrskogspolitiken, så att ansvaret inte enbart läggs påden enskilde ägaren.Anf. 151 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag är inte orolig för att det skallhända några olyckor i skogsbruket på grund av attdet inte finns tvingande bestämmelser när det gälleratt uppnå produktionsmålet.Om någon skogsägare skullelåta bli att avverka och inte sköta sin skog kan detkanske kompensera det förhållandet att vi inteavsätter så mycket reservat som vi egentligen skullevilja, därför att vi inte har tillgång till hur mycketpengar som helst.Jag vet inte riktigt vad sade ommiljöministern, men som en upplysning kan jag junämna att miljöministern och jag kommer frånsamma parti. Vi är mycket goda vänner och haroftast samma uppfattning.Anf. 152 ():Herr talman! Jordbruksministern nämnde i sittanförande att ökade reservatsbildningar inte ärenda medlet för att säkra den biologiskamångfalden. Nej, naturligtvis inte! Det tror jag inteatt någon har påstått, men frågan är omreservatsbildningar på något vis kan bidra i enpositiv riktning när det gäller att säkra biologiskmångfald.Jag tolkar nu jordbruksministerns minspel som atthan håller med om att så är fallet. Då kommer manin på frågan: Är det ur någon synpunkt önskvärt attvi har en större areal som är reserverad, iförhållande till hur det är ? Jag tror det. Då ärvi inne på finansieringsfrågan. Detta måste pånågot vis betalas om vi inte skall acceptera enmetod som innebär konfiskation, vilket jag inte troratt vi skall göra, och jag är övertygad om attjordbruksministern inte heller är inne på det. Detär den del av svensk näring som drar fördel avskogen, som lever av den, som också skall betalaför detta. Det tror jag också att jordbruksministernoch jag är överens om. I vart fall måste jag tolkaövriga delar av politik i denriktningen.Jag återkommer till det som jag sade i mittanförande: Vad är det för fel med att det påprodukter som kommer från skogen finns ennaturvårdsavgift som används tillreservatsbildning?Anf. 153 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag tror inte att var medi jordbruksutskottet , men JanJennehag kanske minns att jag då, som ordförande,hjälpte till att plussa på betydligt när det gälldereservatsavsättningarna, jämfört med detsocialdemokratiska förslaget. Det är ett litet teckenpå min inställning i den här frågan.När det gäller frågan om naturvårdsavgift kan jagsäga att vi har haft enskogsvårdsavgift som har utgjort en typ avextrabeskattning av en näringsverksamhet. Jag ochregeringen har den uppfattningen att den här typenav kollektiva intressen är någonting som skall bärasav samhället som sådant och inte av enkonkurrensutsatt näring från skogsbruket.Skogsbruket arbetar faktiskt helt och hållet påvärldsmarknadens premisser, som sade i sitt anförande, och är alltså utsatt förett ganska hårt tryck i Sverige.Det finns bra skogstillgångar, men de ligger intealltid lätt till. Det är viktigt att inte belasta den härresursen extra mycket.Anf. 154 ():Herr talman! Jordbruksministern minns alldelesrätt. Jag var inte med i utskottet sedan.En naturvårdsavgift kan naturligtvis inte direktjämföras med den tidigare skogsvårdsavgift som juensidigt och enbart, kan man väl säga, drabbadeskogsägaren, åtminstone i första ledet. Det är frågaom vilket synsätt man skall ha.Jordbruksministern säger att det här helt ärsamhällets angelägenhet och att det skall gå viastatsbudgeten. Men man måste ändå kunnadiskutera var någonstans man skall ta ut avgiften.Att ta ut en avgift på produkter från skogen skulleligga i linje med hur man finansierar väldigt mångaandra frågor.Jag konstaterar att vi kanske inte kommer längre iden här diskussionen , men jag är övertygadom att det här synsättet kommer att diskuteras. Dethar ju så stor överensstämmelse med hur vibetraktar andra effekter av miljöstörandeverksamhet, om jag skall uttrycka det så.Anf. 155 Jordbruksminister ():Herr talman! Vi kan nog, som säger,diskutera den här frågan. Det är det vi gör, men vihar olika uppfattningar.