prot · GG09102 · 1993-04-29 00:00:00 — Det var mycket bekvämt, särskiltsom vi i allmänhet inte ens var neutrala när vigjorde det. Vi var mycket bra på att ta ställning tillofarliga konflikter långt borta där vi inte varinblandade. Vi var mycket aktiva på andra halvanav jordklotet. Vi var litet spakare när det gälldeincidenter i vårt närområde. Vi var ganska tysta närdet handlade om Östersjön.Nu har emellertid järnridån och fallit.Hela vår föreställningsvärld har kanske fallit. Vihar tvingats se att vi lever i verkligheten. Vi lever ien värld där vi måste ta ställning och ansvar. Vimåste ta risker.Ju närmare de problem och krigshärdar som finnsligger, desto mer angår de oss rent geografiskt. Detpågår nu ett krig mitt i . Få länder har störreanledning att verkligen engagera sig än Sverige.Lars beskrev läget i Bosnien och vadSverige har bidragit med. Han ville bindamilitära och andra resurser, och det är riktigt. Hanskall ha tack för att han har tagit det här initiativet.Jag hoppas att det inte begränsas till debatt i dennakammare utan leder till konkret handling. Nuräcker det nämligen inte med att bara kräva avandra. Det räcker inte heller med att bara vänta påatt det skall ordna sig av sig självt. pågår i bergiga områdendär det finns fullt med vapen.Vi kan än en gång konstatera att är Europasoroliga hörn, nu likväl som och ännutidigare. Det kan dess värre också konstateras attEuropas ekonomiska styrka på intet sätt motsvarasav en militär styrka. Varken EG, EU,Västeuropeiska Unionen, ESK eller andraorganisationer kan lösa militära ochsäkerhetspolitiska situation. Vi kan konstatera attUSA fortfarande har kvar sin avgörande roll närdet gäller och därmed vår egen säkerhet.Sverige måste givetvis ställa upp när det fattasbeslut, oavsett om besluten fattas av FN, Nato,eller vem det nu är som i slutändanbestämmer. Vi måste då ställa upp med en välbeväpnad och utbildad trupp. Att glatt skicka andraländers ungdomar på farliga uppdrag och reserveravåra egna ungdomar för fredliga ellerfredsbevarande uppgifter, går inte längre. Vi måstese problemen som de är. Vi måste vara realister.I denna kammare har vi tidigare påpekat att Sverigehar fört en orealistisk flyktingpolitik. Vi har ocksåpåpekat att vi måste hjälpa till där folk är och intedär vi är. Det gäller också i de nu aktuella fallen.Den ström av flyktingar som kom hit från dessaområden -- men observera: icke från Bosnien -- varegentligen ganska meningslös.Vi sitter nu här med vårt fina och vackra moraliskasystem och utvisar av dem som kom, men vihar däremot mindre resurser att hjälpa krigetsverkliga offer. Genom att göra det möjligt förserberna att transportera folk hit har vi faktiskt dessvärre indirekt hjälpt serberna med deras vidrigaetniska utrensningar.Nu är vi alltså här. Kriget är i , och då måstevi i ställa upp här i . Vi måste ställaupp för mänsklig frihet och med engagemang, inära samarbete med andra goda krafter. Signalernatill , signalerna till krigets offer lika väl somtill dess mördare, måste vara väldigt klara.Vi måste givetvis ställa upp på stenhårda sanktioneremot krigsherrarna där nere. De militäraaktiviteterna pågår ju redan. Världssamfundet harfaktiskt redan utmanats å det grövsta. Att kommafram till exakt hur den utmaningen i militära termerskall tas upp av Världssamfundet överlåter vi nogdock med viss fördel till den militär som måsteingripa, lämpligen inom FN:s ram.Anf. 7 ():Herr talman! Blodbadet i Bosnien måste stoppas.Slakten på oskyldiga människor får inte fortsätta.Enligt vad som har uppgivits har redan 140 000människor dödats. Striderna i det f.d. Jugoslavienhar drivit miljoner människor på flykt, och av dessahar en halv miljon sökt en i andra länder. Enhel generation barn håller på att förstöras för livet.Omvärlden måste ingripa för att stoppa kriget ochbrotten. bildades ju för att, somdet heter i , ''rädda kommande släkledundan krigets gissel''.Målet för FN i Bosnien måste vara att skapaförutsättningar för fred och försoning. Insatsernamåste minska våldet och skydda civilbefolkningen.Krigsherrarna skall inte tillåtas fortsätta sin slakt påbarn, kvinnor och åldringar.Den serbiska sidan är inte ensam om att begåbrotten. Alla de krigförande har gjort sig skyldigatill svåra övergrepp. Erövrar mark för attsammanbinda sina utspridda landområden görockså . Även detta måste stoppas.Det utmärkande för den serbiska krigföringen ärdet som kallas etnisk rensning.Artilleribeskjutningen mot muslimska städer iBosnien syftar till att driva bort muslimerna ochinlemma områdena med det bosnisk-serbiskaterritoriet. Samma etniska rensning sker i Kosova,fast med andra medel. Här jagas albaner bort frånsina arbetsplatser, bostäder och skolor. I Pristinahärskar den internationellt efterlyste förbrytarenArkan med sina tigrar. Han har till uppgift att se tillatt den etniska rensningen inte minskar i styrka.Denna etniska rensning är en ny krigsstrategi, somhotar att komma till användning i andra områdendär det finns konflikter mellan olika nationaliteter.I det f.d. finns åtminstone ett sjuttiotalsådana konflikthärdar. Därför måste den etniskarensningen stoppas i tid.Nu har FN skärpt sanktionerna mot . Nugäller det att att se till att samtliga FN-medlemmarefterlever sanktionerna. har de ju läckt somsåll -- de har varit helt uppenbart verkningslösa föratt stoppa exempelvis oljan till krigsmaskinerna.Om sanktionerna verkligen blir effektiva kommerkrigföringen att hämmas, men den kommer inte attupphöra. Den jugoslaviska krigsmakten var stor,och dess materiel finns kvar i stora mängder iBosnien. Därför behövs förutom sanktionernaäven förstärkta FN-insatser för att skyddacivilbefolkningen.FN-trupperna måste utökas så att säkra zoner kanupprättas för att ge ett effektivt skydd förcivilbefolkningen. Den svenske chefen förUnprofor, , har utlovat sådantskydd för de människor som är instängda i Bihac-området, och han har givit de där stationeradefranska FN-soldaterna order att bruka våld om såbehövs.Artilleribeskjutningen mot den civilbefolkning somär innestängd i städer och orter måste stoppas,vilket inte är någon lättlöst uppgift i den bosniskaterrängen. Skyddszoner måste upprättas, ochvärldssamfundet måste garantera dessa zoner. Viförutsätter att dessa zoner också skall respekteras.Om så inte sker, kan FN tvingas hävda zonernassäkerhet med militära medel.Den serbiska taktiken att inringa muslimerna ochsvälta ut dem måste bemötas bättre än . Matoch medicin måste komma fram. På andra håll -- iMoçambique och -- lyckades FN upprättakorridorer som kunde användas för att föra framhjälp till nödställda. Något liknande borde kunnaetableras också i Bosnien.FN skall emellertid inte bomba och absolut inte''ända in på utkanter'', så som förreamerikanske utrikesministern krävt. Det ärde serbiska krigsherrarna som skall stoppas, inteden serbiska civilbefolkningen som skall straffas.Vi måste i stället medverka till att stärkamotståndet mot kriget. Fredsrörelser i olika länderhar gjort en hel del för att stödja fredsoppositioneni det forna Jugoslavien.Målet med de förstärkta insatserna får aldrigförsvinna ur sikte. Därför är förslaget att upphävavapenembargot på Bosnien inte bra. Det leder baratill ökade insatser av mer och tyngre vapen.Dessutom ökar det risken för att andra staterblandar sig i, så att kriget i Bosnien urartar till ettBalkankrig.De militära insatserna kan i sig inte skapa fred. Ibästa fall kan de tvinga bosnienserberna attacceptera --Owen-planen. Men om det skallbli en hållbar fred måste FN:s militära insatseråtföljas av andra, som skapar förutsättningar för enutveckling av det civila samhället. Någon har talatom en politisk Marshall-plan. Anledningen till attJugoslavien inte kunde upplösas på fredlig väg varju kommunistregimens brist på demokrati och denstarka militariseringen av samhället.Utan demokratiska institutioner blir ingen lösninghållbar. Därtill kommer den massiva hjälp tillåteruppbyggnaden som kommer att behövas i alladelar av det f.d. Jugoslavien.Anf. 8 Utrikesminister ():Herr talman! Låt mig också uttrycka uppskattningför detta initiativ från och riksdagenssida.Det blodiga och ofattbart grymma kriget i har pågått . Antaletdödsoffer kan räknas i tiotusental, och fördrivnaoch flyktingar uppgår säkert till över en tredjedelav befolkningen. Det är civilbefolkningen sommedvetet gjorts till krigets offer, och vi känner allafrustration och förtvivlan inför det massiva lidandesom den drabbas av.Under helgen innan de skärptasanktionerna skulle träda i kraft trodde vi att dettrots allt fanns en chans för freden. Det föreföllnågra ögonblick som om serberna skulle ta sittförnuft till fånga och skriva under fredsavtalet. Tillslut kom dock beskedet: förslagförkastades. Detta överensstämmer dess värre medden krigets logik som tydligen helt dominerar detserbiska tänkandet. Man vill med våld lägga undersig så stora områden som möjligt och avvisar allsamlevnad med andra folkgrupper.Läget är att de bosnisk-serbiska styrkornakontrollerar av Bosnien-Hercegovinasterritorium. Därmed har de på marken i detnärmaste uppnått vad som anses vara de strategiskamålen för den serbiska krigföringen med undantagför en korridor i norr som skulle förbinda Serbienmed de serbiskdominerade områdena i ,samt några fickor i östra , huvudsakligenkring städerna Gorazde och Zepa.Vi vet dock inte om serberna nöjer sig härmed.Militära styrkekoncentrationer hotar även andramuslimska mål. har dessutomnya exempel på etnisk rensning förekommit, medmuslimska och framför allt bosnisk-kroatiskastyrkor inblandade.Återigen frågar man sig om det finns fog förmisstanken att man från serbisk och kroatisk sidakommit överens om att dela upp i stort sett helaBosnien-Hercegovina emellan sig.Herr talman! Det hävdas ofta att det internationellasamfundet skändligen misslyckats, både när detgäller att förhindra en konflikt i och attfå till stånd en fredlig lösning. FN:s och ESK:skonfliktlösningsinstrument har varit anpassade tidigare eras konflikter och har gradvisutvecklats under verklighetens tryck. Det ärnaturligt att de internationella organisationerna iförsta hand på diplomatisk väg sökt uppnå enlösning på konflikten i f.d. och dragitsig för att skapa fred med våld -- särskilt som dettidigt stod klart att de militära tvångsmedlen i dettafall måste vara massiva.Samtidigt får vi inte glömma vad internationellaorgan som FN, ESK och UNHCR faktiskt uträttat.Man bör försöka föreställa sig läget om de inteagerat alls. En halv miljon människor eller mer harkunnat överleva vintern genom det internationellasamfundets hjälpinsatser. FN-trupperna hareskorterat hjälpkonvojer i UNHCR:s regi ochhållit flygplatsen i öppen. GenomUnprofor-chefen general förmedlingträffade de serbiska och muslimska befälhavarna iBosnien en överenskommelse omdemilitarisering av . Ävengenomförandet av en flygspärrzon över Bosnienbör nämnas. har Unprofors befälhavaregivit FN-trupper i Bihac-området order om attbruka våld för att skydda civilbefolkningen.UNHCR och andra organisationer har skickatförnödenheter för åtskilliga miljarder kronor ochbistått de många flyktingarna. Länder somÖsterrike, och har tagit emothundratusentals flyktingar. Intensivaansträngningar på förhandlingsfronten har ocksåägt rum under --ledning. EG:smonitorer finns även i Bosnien och fyller där envärdefull funktion som observatörer och medlare ilokala förhandlingar.ESK är starkt engagerat i f.d. , men hartill skillnad från FN inga maktmedel till sittförfogande. Däremot gör ESK en viktig insats föratt förhindra konfliktens spridning, genom delångtidsmissioner som verkar i Kosovo, Vojvodinaoch . Genom bl.a. Corellmissionensinsatser har ESK sökt motverka krigsförbrytelseroch brott mot mänskliga rättigheter. På basis häravkommer säkerhetsrådet snart att framlägga förslagom en krigsförbrytardomstol. Dessutom bidrarESK till övervakning av sanktionernasefterlevnad -- sanktioner som redan haft stor effektpå den serbiska ekonomin.Häromdagen riktade jag en appell till ESK:smedlemsstater att fullt ut genomföra och övervakaFN:s utökade sanktioner mot , och Sverigeär berett att sända ytterligare sanktionsövervakaretill regionen.Svenskt deltagande finns i en eller annan form i alladessa insatser. FN:s humanitära verksamhet i f.d.Jugoslavien har fått svenskt stöd med 297 miljonerkronor, och beslut har fattats om ytterligare150 i bidrag.Jag vill här särskilt nämna de storartade och modigainsatser som chaufförer gör, närde transporterar varor från in i Bosnien.Herr talman! Målsättningen för en uppgörelse harhela tiden varit, och måste så förbli, att hållasamman som en multietnisksjälvständig statsbildning och förvägra bosniskaserber och kroater den självpåtagna rätten att medvåld bryta ut stora stycken territorium och anslutadem till sina moderstater. Detta har också varithuvudpunkten i --fredsplan. Denfortsatta serbiska aggressionen har lett till attplanen allt mindre återspeglar läget på marken,men något alternativ finns egentligen inte. Det ärdärför som hela tidenåtnjutit världssamfundets starka stöd.De senaste veckorna har frustrationen översvårigheterna att få stopp på kriget och nå en fredliglösning nått så långt att militära alternativ på allvarövervägs. Detta har framför allt de fruktansvärdahändelserna i och utanför Srebrenitsa bidragit ochnu senast de bosniska serbernas förkastande avfredsplanen.I huvudstäder och i pågår förnärvarande en intensiv diskussion om vilkamöjligheterna är att på ett meningsfullt sättpåverka utvecklingen med militära medel. Så gottsom alla som deltar i den diskussionen präglas avrespekt inför hur svår uppgiften är, hur lätt ettmilitärt ingripande kan leda till oväntadekonsekvenser, upptrappning och vittgående, ja,oöverskådliga följder.Låt mig dock konstatera att valet inte står mellanmilitärt ingripande och overksamhet. Väsentligtskärpta ekonomiska sanktioner mot trädde i kraft tidigare i denna vecka.Genom en strikt tillämpning av besluten isäkerhetsrådets resolution 820 kommer transportergenom i det närmaste attstrypas, tjänstehandel förbjudas och alla serbiskatillgångar utomlands att frysas. Att nu samarbetakring ett verkligt effektivt genomdrivande ochövervakande av dessa sanktioner är i sig en storuppgift för det internationella samfundet.Serberna kommer därigenom på ett mycketsmärtsamt sätt få erfara att inget land kan gå emoten hel värld. Sanktionerna tar visserligen tid attverka fullt ut, men effekterna kommer denna gångatt bli katastrofala för den serbiska ekonomin, somredan i dag har stora problem.Det är dock viktigt att påpeka att vi inte är ute föratt straffa det serbiska folket, även om dettanaturligtvis får lida under sanktionerna. Avsiktenär att tvinga de serbiska ledarna i ochBosnien att inse att omvärlden inte kan accepteraterritoriell expansion genom krig och etniskrensning av civilbefolkningen. De -- eller derasefterträdare -- kommer att inse att detinte går att bygga en framtid genom att stå i harneskmot resten av världen.En enad och uthållig omvärld kommer därför att påsikt kunna påverka den serbiska hållningen. Mendet räcker inte med ett långsiktigt perspektiv närBosnien förblöder. Det måste finnas något kvar atträdda, när sanktionerna fått effekt. Det är därförsom förslagen om skyddade zoner nu kommit i ettdelvis nytt ljus. Det tidigare argumentet att sådanazoner i sig själva underlättar etnisk resning på annathåll har blivit mindre relevant. gäller det atthindra fortsatt spridning av den serbiskaoffensiven, att rädda de återstående drag somfredsplanen ännu har gemensamt med den bosniskageografin, och sist men inte minst att tillgodosestarka humanitära intressen.Det är värt att notera att den delegation frånsäkerhetsrådet, som besökte , har föreslagit att man omgående börpröva att upprätta fredade zoner kring städernaSarajevo, Tuzla, Gorazde och Zepa.Kombinationer av sanktioner som verkligen biteroch förebyggande åtgärder, såsom skyddade zoneri det som återstår av de muslimska områdena, gerändå en möjlighet att hoppas att utvecklingen skallgå att hejda och att vända. Visst kankomplikationer uppstå även om en sådan åtgärdgenomförs. Kanske måste den kombineras medytterligare andra åtgärder och kanske till slut medmilitära ingrepp. Jag vill peka på att vi ändå intestår helt utan handlingslinjer.Jag tror att alla som har deltagit i debatten i dagdelar känslan av oförmåga och vanmakt inför detbarbari och de tragedier i Bosnien som vi harbevittnat. Men jag tror också att vi förenas iinsikten att vi inte får förtröttas i arbetet med attbidra till en lösning eller snarare till det som en gångskall bli en lösning.Anf. 9 ():Herr talman! I allt väsentligt har denna debattpräglats av enighet. Därmed har den blivit enmanifestation som visar att valda ombud för detsvenska folket inte accepterar det som händer i detforna . Vi kräver att omvärlden gör merför att få stopp på det som pågår. Det var vårtförsta syfte med att ta det här initiativet, eftersomdet är värdefullt att den manifestationen kommertill stånd.Det andra syftet var att få en öppen diskussionkring medel och metoder, eftersom de avgörandenvi står inför är så oerhört svåra. Ett öppet samtalkan förhoppningsvis föra frågorna framåt.När jag nu har ett par frågor närmast till PierreSchori är det inte i polemiskt syfte, utan närmast föratt få ett klarläggande av hans ståndpunkt och föratt få ytterligare en del synpunkter.Jag tror att en mycket avgörande faktor är det trycksom omvärlden kan sätta på regimen i . Detsom sade om folkliga stödkan ju tolkas så att inte riktigt delarsynen att det är oerhört viktigt att peka utMilosevicregimen som den mest ansvariga för detsom nu sker. Det finns ju bland serberna en storopposition mot regim. Sanningen är attden oppositionens demokratiska arbetsmöjligheterlämnar mycket i övrigt att önska. Det vore bra omvi kunde klara ut att vi är helt överens på den härpunkten.Det andra är om delar den syn somflera talare har gett uttryck för, att omvärldensreaktion måste bli beroende av framför alltserbernas uppträdande. Om serberna fortsätter attignorera världsopinionen och all anständighet,fortsätter att utplåna en stat som är medlem i FNoch ESK, måste också omvärldens reaktionersuccessivt trappas upp, och i sista hand också kunnainnehålla de militära medel som FN-stadganöppnar för.Till sist vill jag bara till säga aldrig kan motivera Ny demokratisflyktingpolitik med de etniska utrensningarna. Vifördömer de etniska utrensningarna, men de somutsätts för dem måste självfallet ha någonstans attfly. Då måste naturligtvis också vi i varaberedda att ställa upp och erbjuda en fristad.Anf. 10 ():Herr talman! Jag tror nästan att var jag och mitt parti står i denna fråga. Jag harhelt skrivit en artikel och hållit flera tal omdetta.Vad man måste ha klart för sig är att om man baragår på en militär linje utifrån ett slags desperationöver det hemska som händer, måste man också vetavad som följer därefter. Det är därför omvärldentvekar inför militära insatser. Eftersom mångaserber är så indoktrinerade av regimen tror de attnationen är i fara. Detta vet alla som har besöktområdet för att försöka sätta sig in i detta. Man kaninte bara rakt av förorda militära åtgärder, utanman måste ta långsiktig hänsyn när det gäller hurman skall få till stånd en hållbar fredlig lösning. Detär denna fråga som sysselsätter oss alla.Det förslag som vi har tagit fasta på är de skyddadezonerna i stil med de man hade i norra . Detgläder mig nu också att man inom FN -- alltför sentdock -- nu börjar ta förslaget på allvar. Om man harinitiativrätten, vilket man har när man ärordförandeland i ESK, menar jag att detta borde hatagits upp tidigare. Det provocerar ingen och deträddar människoliv om man i Bosnien genom enmassiv FN-närvaro skyddar människorna genomatt upprätta dessa skyddszoner. Då vågar inteserberna angripa. De skulle naturligtviskombineras med ett besök i av presidentClinton och ESK:s ordförande. Man skulle säga:Detta är vad som gäller, nu skyddar vi er här. Omni angriper, kommer det naturligtvis att få militärakonsekvenser.Jag menar också att man nu måste se upp medriskerna för spridning av denna konflikt. Vi har ennordisk styrka i . Den bör nu stärkasmed hjälp av militärer från andra länder. Varfördröjer det formella erkännandet av sålänge?Även i fråga om Kosovo tycker jag att kanoch bör ta ett initiativ. Det är uppenbart attBelgradregimen här har skärpt greppet om denalbanska befolkningen, och man har utökat sinockupationsstyrka till 40 000 man. eller senaremåste ju kosovoalbanerna få rätt att självabestämma över sin framtid. lever de underförtryck och de drabbas också av sanktionerna.Som ESK-ordförande kunde utrikesministernverka för att utöka antalet ESK-observatörer, ochse till att övergrepp och brott mot ESK:s principerförhindras samt också kräva att flygplatsen iPristina öppnas för hjälpsändningar. Man kanockså mer effektivt utlösa ESK:s mekanism tillskydd för minoriteter.Anf. 11 ():Herr talman! Utrikesministern framhöll i sittanförande att mycket faktiskt har gjorts frånomvärlden för att lindra lidanden och för attförsöka få kontroll över situationen i och andra delar av forna Jugoslavien.Det är riktigt. Jag tycker att det finns anledning attunderstryka det. Inte minst är det viktigt attunderstryka de betydande personliga insatser sommänniskor som deltar i det här arbetet gör undermycket svåra omständigheter i detta område.Om man skall bedöma om tillräckligt har gjorts,måste man utgå från vad det är som ändå måsteåstadkommas. Det man måste åstadkomma är fördet första att få slut på dödandet och skändandet avmänniskor i landet. För det andra måste mantillräckligt tydligt visa att det inte, varken här ellernågon annanstans, går att nå politiska mål medvåldsmedel.Det är klart att det är oerhört stora uppgifter, ochdär återstår det mesta. hoppas vi att de skärptasanktionerna som just träder i kraft skall visa sigkunna leda till detta mål, att det skall kunna få tillresultat att i första hand serberna ger upp sinasträvanden att ändra den politiska verklighetenmed våld och med grymheter. Men kan viinte väja för insikten att en framgång förvärldssamfundet i dessa strävanden också kankräva insatser med militära medel och att dessabeslut kan behöva fattas , eftersomdödandet och lidandet pågår medan vi väntar. Mensjälvfallet skall vi då försöka se till att dessa militärainsatser blir så begränsade som det över huvudtaget är möjligt. Vi skall inte onödigtvis öka våldetgenom insatser utifrån.Jag tror att skyddade zoner är ett bra sätt attåstadkomma detta. Det kan också vara nödvändigt,bl.a. för att kunna upprätthålla dessa skyddadezoner, att man ingriper mot artilleriställningar. Detkan behövas skydd för konvojer osv.Framför allt är det viktigt att visa målmedvetenhet,att omvärlden inte kommer att acceptera att detanfallskrig som bedrivs leder till vinster förangriparen.Anf. 12 ():Herr talman! Jag tycker att det är väldigt bra attdebatten om Exjugoslavien, och framför allt omBosniens situation, har kommit i gång. Alltförlänge har vi väntat med att få i gång den debatten.Jag har mött väldigt många människor som har varitutsatta för det som vi knappt vågar uttala --överfall, våldtäkter, lemlästning, osv. Jag har möttIzetbegovic, presidenten i Bosnien. Det var enmycket nedtyngd man. Jag mötte honom vid hansbesök här. Jag har också mött president , som är här . Det är en mycketbetryckt och bekymrad man. Jag har mött kvinnor,barn och män från Bosnien på slussar ochförläggningar. Och möter jagkrigets offer vid , som försökeråstadkomma opinion och protest.Mer och mer blir det klart för mig att det är oerhörtviktigt att vi reagerar på verkligheten nu och att vihandlar och handlar snabbt.