prot · GH0922 · 1993-11-11 00:00:00 — anser attdetta inte är rimligt.Orsaken till de orimligheter som nu verkar se är den politik som han självmedverkade till under framför allt andra hälften av1980-talet. Det var då som man, genom flerapolitiska misstag, skapade grunden för attproduktionskostnaderna för nybyggda bostädersteg i höjden, från ca per kvadratmeter ibörjan till ca 11 000 under senare år.Att detta skulle sätta sina spår i höjdataxeringsvärden var förutsägbart. Det var ocksåförutsägbart att de höga produktionskostnadernaskulle leda till problem i systemet för upptrappningav den garanterade räntan.Vi har till uppgift att komma till rätta med deproblem som föregående regering skapat. Vi gördet främst genom att driva en ekonomisk politiksom skapar förutsättningar för ett lägre ränteläge.Räntan är den enskilt viktigaste utgiftsposten förbostadsfastigheterna. För att skapa dessaförutsättningar var regeringspartierna ochSocialdemokraterna överens om besparingar, bl.a.i räntebidragskostnaderna. MedanSocialdemokraterna hoppat av dennaöverenskommelse har regeringspartierna fullföljtden och tagit sitt ansvar för att förtroendet för detpolitiska systemets förmåga att komma till rättamed statens budgetunderskott skall bestå.Regeringens förslag om hur besparingarna skallläggas ut innebär att de senast byggda årgångarnainte får någon extra upptrappning av dengaranterade räntan . Vi har också i enproposition lagt fram flera förslagför att stabilisera bostadskreditmarknaden.Regeringen har för sin del också gjortbedömningen att de höjda taxeringsvärdena påhyreshus i huvudsak inte bör få slå igenom påuttaget av fastighetsskatt, bl.a. för att motverkaökade boendekostnader för boende i hyreshus.Regeringen har därför i avgivnapropositionen Vissa fastighetsskattefrågor, m.m.föreslagit att skattesatsen för hyreshus sänks från2,5 till 1,5 %.Det är bra att socialdemokrater numera inserorimligheterna i de beslut som de verksamt bidrogtill. Det skapar förutsättningar för att komma tillrätta med de höga bostadskostnader som följt av1980-talets politik på detta område.Anf. 103 ():Herr talman! Jag ber att få tacka försvaret på min interpellation. Bakgrunden är ikorthet följande.Den som flyttade in i en nybyggd lägenhet som blevfärdig 1991 har råkat ut för en rad förändringar i deekonomiska villkoren.För det första har den reguljära upptrappningen avden garanterade räntan skett snabbare än vadsom gällde vid inflyttningen.För det andra har det skett en extra nedtrappningav räntebidragen med stora belopp såväl 1992 som1993.Dessa ändrade spelregler kan uppskattas betyda800--för en vanligtrerumslägenhet. Det är verkligen inga små pengarför normala inkomsttagare.De närmaste åren kommer, om regeringen får somden vill, denna lägenhet att råka ut för fortsattaindragningar av räntebidrag, ordinarie och extra.Sammanlagt betyder det permånad.År 1996 skall bostadslånen för fastigheten därdenna lägenhet ligger konverteras. Omkreditinstituten då har samma räntemarginaler somnu kommer boendekostnaden att öka medytterligare 800--per månad.Detta är ett fullt normalt exempel, och det visar påen sammanlagd ökning av boendekostnadernasedan inflyttningen på 2 600--i månaden.Månadskostnaden för den här trerummarenkommer således att öka med 500--permånad under femårsperioden.Då skall påpekas att jag i mitt exempel inte avsatten enda krona för höjda driftskostnader underdessa fem år.Som om detta inte vore nog, herr talman, kommerenligt gällande regler denna bostad att under 1996även belastas med fastighetsskatt. Denna enligtmin mening fullkomligt absurda situation, som dessvärre är vardagen för tusentals hushåll, ärbakgrunden till att jag har frågat skatteministernvilka åtgärder han är beredd att vidta för att mildraeffekterna av systemskiftet inom bostadspolitiken.En självklar och rimlig åtgärd, enligt min mening,skulle vara att senarelägga tidpunkten dåfastighetsskatten skall börja betalas.Tyvärr är statsrådets svar en besvikelse. Detinnehåller den sedvanliga, ganska trista, polemikenom vem som bär skulden till allt ont och vem somhar hoppat av olika överenskommelser. Jag trorinte att de hårt utsatta hushåll som jag hade i åtankemed min interpellation känner sig hjälpta eller tillfreds med den sortens käbbel.Såvitt jag kan se är konkreta svar påmin fråga att inga åtgärder kommer att övervägas.Fastighetsskatt kommer att tas ut, utöver de redaninträffade och beslutade kostnadsökningarna. Detär ett klart och tydligt besked till de tiotusentalsföreträdesvis unga hushåll som utan egen förskyllanhamnat i en närmast omöjlig ekonomisk situationgenom systemskiftet. Regeringen anseruppenbarligen att dessa människor får klara sig bästde kan. Några lättnader i kraven på nedskärningari räntebidragen funderar man inte på. Inte ens enlättnad i beskattningen är aktuell.Anf. 104 Statsrådet ():Herr talman! Jag måste säga att jag i SörenLekbergs anförande inte hittade någon som helstkunskap om vad som egentligen är relevant i denhär diskussionen.Låt mig först säga att interpellationens fråga varvilka åtgärder jag var beredd att vidta för atteliminera de orimliga effekter som nästa årsomtaxering av hyreshusfastigheter kommer att ledatill. Jag trodde att det var den frågan som ställdestill mig, och jag svarade att vi kommer att sänkauttaget av fastighetsskatt på ett sådant sätt att manhanterar de orimliga effekterna. Det är väl att vidtaåtgärder!Jag är ganska övertygad om att de som harintroducerat fastighetsskatten, dvs. hans parti, gärna skulle se att fastighetsskattenfortsatte att öka.Får jag sedan säga att reglerna om befrielse frånfastighetsskatt , sedan halv fastighetsskatt iytterligare och därefter full fastighetsskatt ärnågot som parti i regeringsställninglade fram. Tycker attSocialdemokraternas politik var felaktig även pådetta område? Det var den alldeles uppenbart iandra avseenden.Det hyresgästerna i de lägenheter som byggdes1991 lider av är de enormaproduktionskostnaderna. Kan att man lät produktionskostnaderna gåupp till de nivåer som vi har diskuterat här? Det ärju den totala kostnaden. Den ledde tillbudgetunderskott, som skattebetalarna har attbetala nu eller senare, och den ledde till hyror somär fullkomligt orimliga, därför att denunderliggande kostnaden är orimlig.Man kan inte resonera om räntemarginaler somSören Lekberg gör. Ni såg till att driva en politiksom höll uppe räntan, och ni lägger nu i riksdagenfram förslag om en politik som håller uppe räntan.När man, med er politik, skall skriva om lån 1996,så kommer man att få betala betydligt mer i formav räntekostnader än om regeringen fortsätter medden budgetsaneringspolitik som vi faktisktfortfarande står fast vid, även omSocialdemokraterna inte vågar stå till svars ens förvad man kom överens med regeringen om iseptember i fjol.Anf. 105 ():Herr talman! Det jag befarade besannades. BoLundgren kan inte låta bli den här pajkastningen.Han fortsätter att älta vems felet är och att visocialdemokrater tydligen är roten till allt ont. Menjag vill mana till försiktighet. Vemsom helst kan nämligen gå tillbaka till handlingarnaoch i riksdagsprotokollen se hur BoLundgren och hans parti då agerade.Inte var det väl som föreslog åtgärdermot det spekulativa byggandet? Inte var det BoLundgren som ville stoppa kreditexpansionen?Nej,herr talman, det var precis tvärtom.Det är bra, tycker jag, att regeringen nu lägger framförslag om en halvering av fastighetsskatten förflerbostadshusen. Men det löser inte problemen förde boende i de fastigheter som jag har berört i mininterpellation, nämligen de senast byggdafastigheterna. De som bor i dessa har nämligenråkat ut för ändrade spelregler som innebär attderas ekonomiska situation över radikalthar förändrats.Jag har gett konkreta exempel på vilkakostnadsökningar de har råkat ut för. Denproposition som nu har signerat löserinte dessa hushålls problem, tvärtom. De skall fåfastighetsskatt 1996 om får igenomsin politik.Därför har jag frågat: Vad tänker Bo Lundgrengöra? Är det inte rimligt att man låter bli att ta utfastighetsskatten?Jag får inget svar. Det enda säger äratt han inte kommer att göra någonting. Eftersomdet inte tycks vara aktuellt att föreslå någralättnader i beskattningen vill jag fråga Bo Lundgrenav vilken anledning han inte vill vidta någraåtgärder för dessa hushåll. Vad finns det förförklaringar?Jag kan tänka mig följande tre förklaringar, och detskulle vara intressant med en kommentar av BoLundgren.Är det så att regeringen anser att de problem somjag har redovisat är överdrivna och inte behöveråtgärdas?Är det så att anser att de drabbadehushållen får skylla sig själva?Är det så att regeringen anser att de drabbadeprivata hyresvärdarna ochbostadsrättsföreningarna bör få gå i konkurs?Är någonting av detta förklaringen till regeringenspassivitet?Anf. 106 Statsrådet ():Herr talman! bristande förmåga attöver huvud taget ta ansvar för vad han har stått förtidigare påminner nästan om en del personer påfinansmarknaderna. Det är förvånande.Det är inte fråga om pajkastning att driva en politiksom utgår från att man inser olika ekonomiska ochandra samband och att man försöker klara utorsakerna till dagens problem för att kunna hanteradem.Orsakerna till att ett antal människor,bostadsrättshavare och hyresgäster, har problem är naturligtvis att bostadskostnaderna tillätsexplodera. Det här inser . Men dåsäger han att har ett stort ansvar. Jagsatt inte i regeringsställning . Jagtyckte att reglerna på kreditmarknaden skulleavregleras när så var nödvändigt -- de höll inte.Men mitt parti klarade tidigt ut att det inte gick attdriva en sådan inflationspolitik som dåvaranderegeringen bedrev. Det gick inte heller att ha såhöga marginalskatter att det blev fråga om enlåneekonomi. Det ledde ju till attspekulationsbubblan blåstes upp på ett sätt sombidrog till de problem som de stackarshyresgästerna och bostadsrättshavarna i dagupplever.Till råga på allt säger att BoLundgren kommer att få igenom sin politik 1996.Om jag ursprungligen hade kunna driva minpolitik, hade det inte funnits någon fastighetsskattöver huvud taget. måste vi hantera de problemni har lämnat efter er. Men det budgetsaldo som haruppstått på grund av finanskrisens effekter påekonomin gör att vi måste vara mycket försiktiganär det gäller att vidta åtgärder som inte leder tillbudgetsanering. Det måste genomföras enbudgetsanering. Ni har helt och hållet avsvurit eransvaret för detta. Det är beklagligt. Men vi måstefullfölja den överenskommelse ni träffade med ossså sent som . Men ni tar inte någotansvar där heller, inte vare sig som som parti ellersom individer. Jag tycker att det äranmärkningsvärt.Jag tar ansvaret för att bidra till att rätta till dessasaker så att det blir så få problem som möjligt förde enskilda människor som drabbas av den politiksom fördes tidigare. Men det går inte att heltundvika problem. Kostnaderna finns ju där. Låtmig fråga : Var det rimligt med dessaproduktionskostnader ochbörjan av 90-talet?Anf. 107 ():Herr talman! är en skicklig debattör.Men de sakliga argumenten är ganska få.I mitt förra inlägg berörde jag 80-talet. Jagberättade vad gjorde på den tiden.Han lade inte fram några konkreta förslag för attbemästra den spekulativa situation som då fanns påbyggmarknaden. Jag och flera andrasocialdemokrater i denna kammare lanserade dåförslag om att införa investeringsavgifter på dekontorshus som då byggdes. Tyvärr infördes denavgiften mycket sent. Om den hade kunnat införastidigare, hade det kanske gått att pressa nedbyggkostnaderna. tillhörde dem som över huvud taget inte ville göranågot för att bemästra byggkostnaderna. Där skullemarknadskrafterna ha fritt spelrum.Jag har bara detta inlägg kvar. Jag kan nukonstatera att situationen för de tiotusentalshushåll som jag har berört här -- dvs. de som bor ihus byggda och senare -- vill integöra något åt. De får skylla sig själva. De skulletydligen ha förutsett före valet det systemskifte somBo Lundgren senare har genomfört. Det är, herrtalman, ett rått men klart besked till dessamänniskor.Anf. 108 Statsrådet ():Herr talman! Det var vänligt av attsäga att jag är en skicklig debattör. Om det är så --det skall inte jag bedöma -- tror jag att det beror påatt jag faktiskt är övertygad om vad jag gör och attjag, till skillnad från , användersakliga argument.Sören Lekberg säger demagogiskt att Bo Lundgrenuppenbarligen inte vill göra något. Vi är överensom att sänka fastighetsskatten från till 1,5 %.Det innebär att kostnaderna blir lägre än vad deskulle ha blivit med oförändrade regler etableradeav er.Sören Lekberg försöker säga att det är jag som äransvarig för att man efter de första fem årensskattefrihet skall betala halv fastighetsskatt ochdärefter full fastighetsskatt. Så är det inte. Det varni som lade förslaget på bord 1990. Detvar er majoritet som röstade igenom förslaget. Taansvar för vad ni har gjort!Jag tycker att det är så ledsamt och en skandal fördet politiska systemet att man inte kan inse vad somegentligen orsakade problemen. Jag tycker att detär besvärligt när människor drabbas av att detrodde på de löften som gavs om att bygga hus medlägenheter utan att tänka på kostnaderna. Ennormal trerummare kostade 1990 bara iränteutgifter . har vimed hjälp av sänkta räntor och lägreproduktionskostnader gjort att motsvarandef siffraför samma lägenhet är . Räntan hargått ned.Vi träffade en uppgörelse . Ni gårifrån den. Men vi ser till att lägga ut de besparingarvi då var överens om med hjälp av våra egna beslut,dvs. kommer de senast byggda årgångarnainte att få del av problemen. Vi vidtar en stormängd åtgärder för att lindra effekterna av denpolitik som ni borde ta ansvar för. Jag beklagar attni inte gör det.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på interpellation 1993/94:7 omresurserna till de mindre och medelstorahögskolornaAnf. 109 Utbildningsminister ():Herr talman! I den framställda interpellationenställs dels frågan huruvida medlen underanslagsposten E 13, punkt 4:1 Stöd tillforskarutbildning av universitets- ochhögskolelärare utan doktorsexamen, skallförbehållas universiteten, dels om det är min avsiktatt de av medlen förförstärkning av den grundläggandehögskoleutbildningen (prop. 1992/93:42) somavsatts som stöd till nätverk mellan å ena sidan demindre och medelstora högskolorna och å denandra sidan universitet och högskolor med fastaforskningsresurser, skall utgöra en reellförstärkning av resurserna vid de mindre ochmedelstora högskolorna.Herr talman! Låt mig först göra en översikt över devidtagna åtgärderna. Regeringen föreslog hösten1992 en kvalitetsförstärkning av den grundläggandehögskoleutbildningen bl.a. genom att 75 miljonerkronor 1992/93 och 100 miljoner kronorbudgetåren 1993/94--1995/96 skulle användas föratt förstärka tillgången på vetenskapligtkompetenta lärare inom den högre utbildningen.Riksdagen följde regeringens förslag.I regeringens proposition 1992/93:170 Forskningför kunskap och framsteg föreslogs att 40 miljonerkronor inom ovan nämnda totalram av 100 miljonerkronor /94 skulle avsättas till stöd förnätverk för forskning och forskarutbildning mellande mindre och medelstora högskolorna ochuniversiteten och högskolor med fastaforskningsresurser. följde även dettaförslag.De medel som innevarande budgetår avsatts för attförstärka tillgången på vetenskapligt kompetentalärare, , saknaröronmärkning och skall fördelas på grundval avredovisad användning av de medel som anvisatsunder 1992/93 och sakliga och kvalitativabedömningar. Några begränsningar därutöverföreligger inte.Jag vill också erinra om att utöver de 40 miljonernaför stöd till nätverk med universitet och högskolormed fasta forskningsresurser, har tillföljd av regeringens förslag i propositionen omforskning även höjt anslaget E 12Forskningsstödjande åtgärder vid mindre ochmedelstora högskolor med 20 miljoner kronorfr.o.m. harregeringen föreslagit att ytterligare 40 miljonerskall avsättas /95 för forskning i nätverkmed industriell anknytning.Tillsammans innebär de höjda anslagen enförstärkning av resurserna vid landets mindre ochmedelstora högskolor med 100 miljoner kronorunder en tvåårsperiod. Svaret på fråga nummer tvåär: Ja, jag anser att detta utgör en reell förstärkningav resurserna för de mindre och medelstorahögskolorna.Anf. 110 ():Herr talman! Jag vill först tacka statsrådet försvaren på mina frågor. Jag vill gärna tolka dempositivt. Men jag vill gärna ha ett extraklarläggande om vad de innebär.Mina frågor handlar egentligen om -- och jag ärosäker på om jag har fått svar på detta -- huruvidade mindre och medelstora högskolorna, liksomtidigare, har rätt att utnyttja de 62 miljoner somfinns under anslaget E 13 /94 Stöd tillforskarutbildning av universitets- ochhögskolelärare utan doktorsexamen. Är det detanslaget statsrådet hänvisar till iinterpellationssvaret när han nämner ''omkring 60miljoner kronor''?Om vi inte får utnyttja anslaget under E 13 --personalen på hardeklarerat att det är så -- innebär det en klarförsämring för de mindre och medelstorahögskolorna. I så fall klingar statsrådets korta ja-svar på min andra fråga mycket falskt. Meninnebörden blir inte förstärkning för de småhögskolorna. Innebörden blir i så fall att regeringenskapar en detaljstyrning och en administrativöverbyggnad med särskild beredning för atthantera de medel som faktiskt redanunder andra förutsättningar har beviljat.Det vore bra om statsrådet kan ge ett klart svar . Har de mindre och medelstora högskolorna,precis , rätt att utnyttjaanslagsposten E 13 Stöd till forskarutbildning avuniversitets- och högskolelärare utandoktorsexamen, eller är vi fr.o.m. innevarande århänvisade enbart till resurserna under anslagetE 12?Anf. 111 ():Herr talman! Vad Per ibland säger om desmå och medelstora högskolornas betydelse stårofta i skarp kontrast till vad han sedan föreslår i sinapropositioner. Det vore kanske bättre med färrevackra ord i talen men att ge något mer ipropositionerna.Det finns skäl att befara att oviljan att satsa rejältpå de små och medelstora högskolorna är ett avdenna regerings allra mest ödesdigra misstag.Risken är att möjligheterna till industriell förnyelsepå orter som drabbas hårt avindustrinedläggningar inte tas till vara.Vid de små och medelstora högskolorna finns i dagmycket aktivitet och stark framåtanda. Jag tror attmycket av den tillväxt av nya små och medelstoraföretag som måste till om jobben skall iframtiden skall växa fram ur utbildnings- ochforskningsprojekt just vid de regionalahögskolorna. Låt mig ge några exempel medutgångspunkt i ett västsvenskt perspektiv.De fyra mindre högskolorna där verkar alla iregioner där behovet av förnyelse i industrikrisensspår är mycket stort. Här byggs nu i positiv anda utett samarbete på högskoleorterna, bl.a. ett nätverkför forskningssamverkan i där de storahögskolorna i ingår. Men problemet förde små högskolorna i är att resursernaär så ytterligt begränsade i förhållande till behoven.Vi socialdemokrater vill satsa sammanlagtytterligare på dessahögskolor. Jag undrar om Per riktigt harinsett vad t.ex. ytterligare tillforskning och ytterligare tillutbildning vid högskolan i /Uddevallakunde betyda för regionens förnyelsearbete.Fyrstadsregionen har mist en mängdindustriarbetstillfällen och har en arbetslöshetsom är högre än i riket. Förungdomen är det ännu värre. Det stora behov avutbildning och forskning som detta för med sig skallnu mötas av en högskola som bara är hälften så storsom i andra jämförbara regioner.Jag skall nämna ett exempel på vilka viktiga projektsom finns på gång vid en liten högskola som vår. Isamarbete med och företag inomområdet, bl.a. , har planertagits fram för att bilda ett förteknisk sprutning. Det handlar om utveckling av enmycket avancerad ytbehandlingsmetod som ärunik. För detta projekt har framställts önskemålom medel från . Men i första bedömningenhar inte något anslag tillstyrkts till dettakompetenscentrum. Det finns nu en mycket starkoro runt om i landet för att aktiviteter som tas framvid de mindre högskolorna hamnar i strykklass närresurser till forskning från olika myndigheter skallfördelas framöver. Det handlar bl.a. omlöntagarfondsmedlen.Jag påstår inte direkt att Per utövarministerstyre över de myndigheter som fördelarmedel. Men jag tror att det finns en stor fara attsignalerna från regeringen uppfattas så att det blirnegativt för de små högskolorna. Detta tillsammansmed de snåla anslagen från regeringen riskerar attstrypa mycket viktig utveckling runt om i landet.Per har därför ett dubbelt ansvar för att desmå skolorna behandlas snålt vid fördelning avforskningsresurser. Egentligen är det omöjligt attförstå hur regeringen tänker när man å ena sidan ärsnål mot de små högskolorna, å andra sidan talarsig varm för utveckling av småföretagsamheten.I sitt svar till fortsätter Per attdra skrytvalsen om hur mycket det satsas på de småhögskolorna. Men detta skryt, som jag hört såmånga gånger, bygger på en mycket märkligbehandling av statistik. Det skulle jag kunnabeskriva med följande exempel:Om högskolan i /får 200 nyaplatser ger det en högre procentuell ökning än omLund får 1 000 platser. Men skillnaden i platsermellan den största och minsta högskolan ökar jumed 800 platser! Om en liten högskola får ett påslagmed för forskningsstödjandeåtgärder är det ett större procentuellt påslag än omen större högskola får . Menskillnaden i resurser ökar med 9 miljoner kronor.Så, tycker jag underlaget ser ut för de påståendensom regeringen gör att man förstärker och ger desmå högskolorna en gynnsam behandling.Herr talman! Sammanfattningsvis vill jag säga attden viktigaste insatsen som regeringen kan göra förutveckling av småföretag är att stödja de små ochmedelstora högskolorna. Det skulle också varamycket positivt för glesbygden.Mot den bakgrunden skulle jag vilja frågautbildningsministern om han är beredd att omprövasin i grunden negativa inställning till att satsasärskilt på de små högskolorna.Anf. 112 Utbildningsminister ():Herr talman! Det är svårt att ompröva eninställning som man inte har. Den bild avnegativism gentemot de mindre och medelstorahögskolorna som framför, i en nitatt ställa till gräl här på aftonkvisten, känner jaginte igen.Herr talman! Det är alltid klokt att då och då lutasig tillbaka för att göra en jämförelse, inte mellanregering och opposition, eftersom det är möjligt attregering och opposition spelar sina någotolikartade roller, men mellan regering ochregering; detta för att jämföra vad en regering hargjort med vad en annan regering har gjort.I all stillsamhet noterar jag att det inte finns någonregering som på motsvarande korta tid har byggt utden högre utbildningen så fort som den nuvarande,detta inklusive den utbildning som sker vid demindre och medelstora högskolorna.Jag noterar också att det inte finns någon regeringsom så kraftfullt förstärkt forskningsresurserna vidde mindre och medelstora högskolorna, som dennaregering. Mot den bakgrunden klingar IngvarJohnssons anklagelser möjligen en smula falskt.Låt mig dessutom påminna om att regeringen, närdet gäller utbyggnaden av den högre utbildningenunder de gångna åren, vid ett särskilt tillfällebestämde sig för att satsa speciellt på de högskolorsom då var de allra minsta, nämligen högskolorna iTrollhättan, , ochKarlskrona/Ronneby.Låt mig återgå till frågan som denna debattegentligen handlar om, nämligen högskolornasmöjlighet att disponera de olika typerna avresurser.För att belysa samma fråga från en annaninfallsvinkel skulle jag vilja svara på ett annat sätt.Vi talar i realiteten om två olika poster medförstärkningar för forskning.Den ena posten handlar om att förstärkakompetensen hos högskolelärarna, dvs. lärare somhaft otillräcklig kompetens skulle få möjlighet attskaffa sig doktorskompetens, alternativt skullehögskolorna med samma pengar kunna rekryteramedarbetare som redan från början hade den högrekompetensen. I båda fallen leder detta rimligen tillatt forskningskapaciteten vid högskolorna ökar,därför att man får forskare till dessas förfogande.I denna del finns det, som jag antydde i mitt svar,ingen öronmärkning mellan stora och småhögskolor.