prot · GG0960 · 1993-02-11 00:00:00 — Detär rimligt att begära att de banker som drar fördelav statens krediter måste förbinda sig att arbetamed internationellt konkurrenskraftiga räntor.Som en absolut sista utväg för att tvinga fram lägreräntor återstår inget annat än att staten somersättning får garantier och genom riktadenyemissioner går in som tillfälligminoritetsaktieägare i bankerna. Närkonjunkturen sedan vänder och vinsterna kommertillbaka skall staten vara tvungen att erbjuda sinaaktier till i första hand bankens gamla aktieägare.Detta betyder att staten ges goda möjligheter att fåavkastning på sitt investerade kapital.Jag har en fråga till : Vilka åtgärderhar ministern vidtagit för att på kort sikt få ned desvenska räntemarginalerna?I pressen har vi läst vilka släta figurer depolitiskt tillsatta representanterna ibankstyrelserna utgjorde. Det är en välgärning attregeringen har stoppat de politiska utnämningarna.Mot denna bakgrund är det med viss oro vi nu harförstått att regeringen har valt att ge Bankakutensstyrelse en viss politisk anstrykning genom att bl.a.utnämna den i och för sig förträfflige OddEngström till ordförande. Eventuellt kan fintenvara att gentemot utlandet markera den politiskaenigheten beträffande Bankakuten. Det är viktigt.Jag frågar : Skall Bankakutenpolitiseras? Vidare frågar jag om han är beredd attbekräfta att regeringen kommer attvälja styrelseledamöter enbart på basis avkompetens och skicklighet och inte på politiskameriter.Många inom Ny demokrati känner olust inför destora belopp som en sanering av det svenskabanksystemet kommer att kosta. Jag har tidigarenämnt . Regeringen och dessakut har med rätt eller orätt från erhållitett carte att spendera ett ospecificerat, menmycket stort, antal miljarder, mot löfte attriksdagen får regelbunden rapportering.I orätta händer kan detta carte blanche-vapenmissbrukas. Vi skulle därför gärna ha sett attriksdagen i stället hade fått göra sin stämma hördmed regelbundna mellanrum och därvid fåttgodkänna alla större, mångmiljardkrävande, avtal.I dag finns emellertid inga restriktioner förregeringen och dess akut. Det är fritt fram, och jagkan endast uppmana att umgås varligtmed sitt carte . Om inte kan han lätt få ettcarte rouge, ett rött kort, och förvisas tillutvisningsbåset, långt ifrån den varmaregeringsbänken.Anf. 117 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig svara SimonLiliedahl på de två frågorna.Det regeringen kan göra och gör för att bl.a. skapamöjligheter för rimliga räntenivåer och rimligaräntemarginaler är att styra den ekonomiskapolitikens inriktning. Det skapar sådant utrymmerent generellt för nivån. Genom det stödsystemsom har utformats och den garanti som harutfärdats skapas möjlighet för banksystemet attfungera normalt.Jag har bara en kort kommentar vad gällerBankstödsnämndens ordförande. självfallet utnämnts på grund av sin kompetensoch skicklighet, inte för att han i harrepresenterat ett visst politiskt parti eller ens för atthan var riksdagsman. Han har ju lämnat sinapolitiska uppdrag för att som ordförande skötaBankstödsnämnden.När man står inför den situation som vi har, kännerman naturligtvis en stark vrede över att det som harhänt faktiskt har hänt. Kreditförlusterna ibanksystemet och i den finansiella sektorn i övrigthar blivit stora, med behov av statliga insatser, somdock inte, såvitt jag kan bedöma, kommer attuppgå till de nivåer talade om.Inom parentes sagt kommer jag ihåg att den endareservation som Ny demokrati hade var att utvidga garantin till att också gälla evigaförlagslån. Snarare ville man utvidga garantinsomfattning än göra någonting annat. Men det är enparentes i sammanhanget.Den vrede man känner får ändå inte förblinda, såatt man inte tar tag i problemen och faktiskt löserdem. Det är nödvändigt. Det är självklart att vi idet arbetet inte kommer att mörklägga vad som harinträffat eller vad som görs. Tvärtom har vimycket stor öppenhet. Bl.a. kommer vi attkontinuerligt informera . Redan nästavecka, kl. 9, kommer vi att informera omhur situationen är vad gäller deolika banker som har kommit in i eller är på väg ini systemet.Orsaken till krisen i den finansiella sektorn är igrunden den ekonomiska situationen under andrahälften av 80-talet. Vi hade en hög inflation. Vihade höga marginalskatter, med högtavdragsvärde. I det läget avreglerades 1985kreditmarknaden. Utlåningsregleringen togs bort.Med tanke på att det fanns ett uppdämt behov, somdet alltid finns efter en reglering, och en miljö medhög inflation och höga avdragsvärden, som gjordefastighetsinvesteringar lönsamma och intressanta,blev det en våldsam kreditexplosion. Den i sin turfödde en uppgång av värdena på fastigheter, som isin tur skapade utrymme för ytterligare lån. Detfanns ju ingen begränsning som i den gamlakreditregleringen. Lönsamheten verkade vara istort sett evig.Den här effekten förstärktes av att vi fortfarandehade en valutareglering i , vilket gjorde attdet var svenska fastigheter man efterfrågade. Mankunde inte sprida investeringarna. Just svenskafastigheter och svenska tillgångar steg snabbare änmotsvarande värden i andra länder. Där är dengrundläggande orsaken till det som inträffade.Hade vi haft en lägre inflation, en lägremarginalskatt och därmed lägre avdragsvärden,hade de problem vi har att hantera varitväsentligt mycket mindre. Kalkylerna hade intevarit sådana att spekulanter och andra hade gått inoch spekulerat i både fastigheter och andratillgångar.Självklart hade inte heller bankerna tillräckligkompetens. Oskicklighet och inkompetens ibanksektorn bidrog till att man ikreditbedömningarna helt kom bortfrån en rimlig bedömning av vad en fastighet kundeavkasta och i vad mån det skulle påverka detlångsiktiga värdet. Man beviljade krediter på ettsätt som uppenbarligen var orimligt.Bägge sakerna är orsaker, bägge sakerna måstehanteras. Vi måste lära av läxan att hålla nereinflationen och inte ens fundera på att åter höjamarginalskatterna. Däremot skall vi inte gå tillbakatill en regleringsekonomi. För regleringar föderproblem och uppdämda behov samt skaparlångsiktiga problem. Med en bra ekonomisk-politisk miljö, en tillräcklig och tillfredsställandetillsyn och kompetens inom den finansiella sektornkommer det här inte att vara något som upprepas.Vi skall naturligtvis ge den lärdomen vidare.Den verkan på ekonomin som finanskrisen har ärmycket större än flertalet bedömare egentligen harinsett. Det är klart att när hushållen ser tillgångarnaminska i värde, när plötsligt begagnade fastigheterär väsentligt billigare än nyproducerade, ökarsparandet. Konsumtionen minskar, vilket i sin turpåverkar efterfrågan. Sammantaget krymps förutsättningarna förekonomin och ekonomins tillväxt. Finanskrisenspelar en stor roll i det avseendet. Därför måste denhanteras med allvar och även med sådana lösningarsom gör att kreditförsörjningen fungerar.Vi kom i en situation där förlusterna i denfinansiella sektorn accelererade alltmer. För attöver huvud taget ha ett fungerandebetalningssystem, vilket såvitt jag förstår alla iriksdagen inser är nödvändigt, var vi tvungna attutfärda den garanti som gäller insättare och övrigafordringsägare i bankerna, så att deras fordringarpå bankerna kan infrias, och infrias i rätt tid. Detvar nödvändigt för att över huvud taget fåbetalningssystemet att fungera.Det krävs naturligtvis också, som komplement tilldenna garanti, stödåtgärder för att hindra attgarantin bara utnyttjas, för att anknyta till detBengt tog upp. De institut som harproblem skall också kunna få stöd och hjälp. Deskall kunna avvecklas. De skall kunnarekonstrueras i ordnade former, vilket ocksåframgår av den bankstödsproposition, somriksdagen har antagit, och som såvitt jag förstår har röstat för utan någrasom helst kommentarer. Det gläder mignaturligtvis.Det krävs ett stöd i de här frågorna för att få enfungerande kreditförsörjning för främst de mindreoch medelstora företagen, som inte har mycketannat att vända sig till än just den svenskakapitalmarknaden. Det är alltså nödvändigt att haen fungerande kreditförsörjning. Jag instämmersjälvfallet i finansministerns synpunkter vad gällerräntemarginaler. Jag har själv vid flera tillfällensagt att bankerna måste se till attkreditförsörjningen fungerar på ett rimligt och brasätt. Syftet med garantin är alltså att ekonominskall fungera och inte riskera att dras in i endepression samt att insättarna skall skyddas, inteatt ägarkapitalet skall skyddas.I den mån en bank eller ett annat institut somomfattas av garantin skulle få problem skallnaturligtvis i första hand ägarnas kapital, det egnakapitalet, tas i anspråk för att täcka förlusterna.Det är först därefter det kan bli aktuellt medstatliga insatser. De insatserna syftar alltså inte tillatt garantera banksystemets fortbestånd. De syftartill att garantera insättarna kreditförsörjning ochkapitalförsörjning i och ingenting annat.I garantin inkluderas naturligtvis ocksåfordringsägarna i övrigt, utöver insättarna. Om intefordringsägarna, de som finansierar bankernasverksamhet, utländska såväl som svenska, kännertrygghet, kommer systemet att kollapsa. Dåfungerar inte kreditförsörjningen. Ävenfordringsägarna måste garanteras.Men i den mån banker inte har en inneboendeöverlevnadsmöjlighet är det naturligtvisfråga om en rekonstruktion, en avveckling eller enkombination, i ordnade former. För de banker somhar överlevnadsmöjligheter gäller det för oss attgenom stödet skapa möjlighet till enöverbryggning, och det är också vad det rör sig om.I det senare fallet kan vi räkna med att kunna fåtillbaka något av de åtaganden staten gör.En hel del av åtagandena kommer att innebära enkostnad som vi inte kommer ifrån, men så långtmöjligt skall naturligtvis de satsningar som statengör återvinnas. Det är också en självklarhet.När vi praktiskt hanterar detta oönskade men ändånödvändiga arbete skall vi självfallet, då vianalyserar de olika bankerna, observera om detfinns misstanke om brott. Vi skall se till att polis ochåklagare får i uppgift att utreda i rimlig omfattningoch resurser för att göra det.Det är också viktigt att klarlägga vems ansvaret är.Det finns en tendens i att skylla ifrån sig, attsäga att någon annan hade ansvaret. Det gäller nogpå många olika områden. Det kanske inte heller ärunikt för . Det är självfallet så, att denstyrelse som har suttit i en bank och givitinstruktioner som inte fungerat tillfredsställandehar ett ansvar för detta. Det kan alltid diskuterashur långt det ansvaret går, men det är viktigt attutreda frågan. Det är mot bakgrund av detta somjag kommer att ge någon eller några jurister iuppgift att exempelvis bedöma i vilken mån det ärrimligt eller möjligt att driva skadeståndstalan mottidigare styrelser i Nordbanken.Juristerna får komma med sin rapport, och sedanfår vi diskutera saken. Vi måste naturligtvisundersöka möjligheten för skattebetalarnas ochmedborgarnas skull. Det är ganska självklart.Det politiska systemet och banksystemet har ettdelat ansvar. Vi måste hantera problemen, och vimåste göra det på ett så effektivt sätt som möjligtför att minimera kostnaderna ochsnedvridningarna. Det är den ambition jag har, ochjag hoppas att också i fortsättningenkommer att ge oss utrymme att fullföljaambitionen. Jag är medveten om att man kommeratt göra det.Anf. 118 (nyd)replik:Herr talman! För mig som är småföretagare ärsmåföretagens och de medelstora företagensproblem speciellt viktiga. Det går inte att leva meden för hög ränta. Jag tycker inte att regeringenhar haft ett tillräckligt kraftfullt språk gentemotbankerna.En regeringen närstående bank har sagt upp mittbolags checkräkningskredit med enda motiveringatt det skulle vara ''company policy''. Jag hargudskelov ett mycket lönsamt företag.Regeringen borde inte acceptera detta beteende. Iert ställe skulle jag sätta statens egen bank undertryck och säga till att den inte får lov att utan orsaksäga upp checkräkningskrediter osv.Om man gör detta skulle jag vilja föra in denbankombudsman som vi har talat om . Dethar beslutats om en utredning som vi avvaktar. Jagtror att han behövs mycket snabbt, inte bara förallmänheten utan också för småföretagarna. Deskall känna att de kan vända sig till någon för att fåsin rätt.Jag tror att regeringen skall instruera sin egen bankatt sänka räntemarginalen. Om den banken sänkermed hälften, tvingas de andra bankerna att följaefter. Det är ett rättvisekrav att regeringen går ispetsen för att få ned räntemarginalen, vilken ärytterligt besvärande och störande. Man måste pånågot sätt få ned räntorna, annars får vi inte fart påSverige igen.Slutligen vill jag säga någonting om de 200miljarder kronor som det skulle kosta att sanerabanksystemet. Summan är naturligtvis en gissning.Det kan bli 100 miljarder. Jag tycker att det äranmärkningsvärt att denna investering, somkommer att bli mycket stor, inte finns med ifinansplanen. Jag vet inte hur regeringen har tänktatt behandla dessa miljarder. Oavsett om det rör sigom 50, 100 eller 150 miljarder måste de finnas medi bokföringen på något sätt.Anf. 119 Statsrådet ():Herr talman! Den bankstödsproposition somantogs av syftar till att skapa möjlighettill kreditförsörjning för mindre och medelstoraföretag. Det finns också andra målsättningar, mendetta är ett givet syfte. Det är också därför vihanterar problemet med betalningssystemet somsådant.Det är viktigt att framhålla för deinstitut som verkar inom den finansiella sektorn attde omfattas av denna garanti just för att de skallkunna fullfölja en normal verksamhet. Syftet ärinte att låta pendeln, som slog för långt åt ena hålletunder den ohämmade kreditexpansionen på andrahälften av åttiotalet, slå tillbaka så att det nu blir envåldsam åtstramning och strypning på kreditsidan.Man får inte behålla 80-talspolitiken. Det gäller attgöra en seriös och noggrann kreditprövning ävenfortsättningsvis. Genom stödsystemet och garantinger vi möjlighet för bankerna att kunna fungeranormalt.Det är självfallet så, att även möjligheten atthantera räntemarginalerna påverkas avstödsystemet och stödåtgärdernas utformning. Detär dock en balansgång när det gällerräntemarginalerna och den kostnadskattebetalarna kan få generellt. Jag säger inte attden nuvarande räntemarginalen är önskvärd -- denbör tvärtom kunna dras ned. Om den dras nedminskar intäkterna i banken, vilket i sin tur ledertill att kostnaderna för skattebetalarna i enförlustsituation ökar. Det är en balansgång.Jag håller med finansministern om att det är viktigtatt den önskvärda nedgången i den allmännaräntenivån inte leder till att man vidgarräntemarginalerna. Vi skapar förutsättningar för enförnuftig räntemarginalpolitik och utlåningspolitik.Anf. 120 (nyd)replik:Det sade om räntemarginalen ärväldigt viktigt. Jag vidhåller i alla fall att man måstetvinga en bank att sänka räntemarginalen. Det ärgivetvis Nordbanken man skall tvinga. Jag tror skall acceptera att banken kommer att gå medförlust. Det kan röra sig om ett visst antal 100miljoner. Jag accepterar det mycket gärna, om vi påså sätt kan få i gång investeringsverksamheten iföretagen i . Jag är övertygad om att det ären mycket bättre idé att driva Nordbanken medförlust och sänka räntorna med t.ex. 3 %.Dessutom tycker jag att verkligenskall försöka att få hit någon utländsk bank som kanta hand om t.ex. kontorsnät. Det är bara genom konkurrens mankan få ned räntemarginalerna och få ett normaltbanksystem igen.Jag tycker att och hans gossar hargjort ett mycket gott jobb när de försökt rensa i detaugiasstall bankkrisen utgjort. Jag värdesätterspeciellt den utredning som skall kartläggaeventuella oegentligheter och analysera orsakernatill bankkrisen. Det är väldigt viktigt att arbetetkommer i gång. Jag vill inom parentes säga att Nydemokrati i en motion har föreslagit att regeringenskall undersöka om banksekretessen vid behov kanupphävas för att ytterligare förbättra möjligheternaatt kartlägga alla oegentligheter.Anf. 121 Statsrådet ():Herr talman! För att bryta igenom banksekretessenskall det föreligga misstanke om brott. Det gällernaturligtvis att skydda normala kunder så att detinte uppstår några problem i det avseendet.Man kan inte bara se till en isolerad bank. Jag hållermed om att det är en strävan inte bara att genom enstram finanspolitik få ned den allmänna räntenivån,utan också att minska de kraftiga räntemarginalersom finns . Det är ettkonkurrenssnedvridningsproblem. De banker somstår utanför stödsystemet och hanterar problemetsjälva kan komma i mycket besvärligakonkurrenssituationer och tvingas in i systemet. Jagbara pekar på de avvägningsproblem som finns idetta avseende.Vi har under föregående år vidtagit flera åtgärderför att skapa konkurrens och möjlighet bl.a. förutländska banker att etablera sig i . Vi harinte längre några skattekonsekvenser när det gälleratt ombilda utländska bankers dotterbolag tillfilialer. Det är en möjlighet som kan utnyttjas. Detär fullt rimligt att tänka sig att en utländsk bankskall kunna ta över delar av eller hela Gotabanken.I det avseendet finns inga förutfattade meningar.Vi har också tagit bort hinder när det gäller direktupplåning utomlands. Man behöver inte gå viasvensk valutabank. Det är ytterligare en sak somförbättrar konkurrenssituationen.Anf. 122 ()replik:Herr talman! Jag vill först ge en eloge till BoLundgren -- vi kan kalla honom förbankministern -- för att han först och främst ärnärvarande i den här debatten. Det visar på enöppenhet som verkligen behövs. Hans uppgift harverkligen inte varit avundsvärd. Han har inte tiggtom att få ta hand om dessa frågor, och han gör enenorm arbetsinsats som är värd all respekt.Jag noterar också med tacksamhet att vi är enigaom en del saker. Vi är faktiskt eniga om attbankakuten skall inrättas. Vi är uppenbarligenockså eniga om att olönsamma banker skallavvecklas. Jag antar att det skall ske så snart sommöjligt. Det vore bra om jag kunde få någraytterligare synpunkter på detta.Jag har försökt att marknadsföra att det inte längrehandlar om bankteknik. Det handlar om ettallmänhetens misstroende mot hela systemet -- mot''sörjan'', för att använda bankministerns eget ord.Det är fråga om allmänhetens förtroende förrättssamhället. Jag har därför föreslagit att manskall inrätta en medborgarkommission.Kommissionen skall ha till uppgift att för svenskafolkets räkning nära följa dessa frågor, dvs.utkrävandet av ansvar, förebyggandet avupprepning och avveckling av krisen. Det härskulle innebära att den medborgerligakommissionen också skall följa den nytillsattaekonomiinriktade utredningens arbete.Kommissionen skall ha en självklar rätt att föreslåde åtgärder som behöver vidtas. Dessutom skallkommissionen offentligt avlägga kontinuerligarapporter. Enkelt uttryckt skall kommissionens rollvara att fungera som folkets rättssäkerhetsgaranti.Det handlar alltså inte bara om bankteknik.Det är mot denna bakgrund man skall se denmotion jag har väckt i frågan. Jag har där klarlagtett åtgärdsprogram i tre punkter, som inkluderarfrågan om avveckling av banker. Det hade varitintressant att få en något mer preciseraduppfattning om detta från bankministerns sida.Som jag sade i mitt huvudanförande behöveravveckling inte vara destruktivt. Avveckling kanvara konstruktivt. Det gäller att genomföraavvecklingen så snabbt som möjligt för att undvikafortsatta driftsförluster.Den framtida bild man kan se är minskademarginaler för svenska banker. Bredden är för stor,och den måste minskas. Därmed minskar ocksåmöjligheterna att återbetala kreditförlusterna.Man riskerar då att systemet permanentas. Jag talarnu bara om svenska banker. När de utländskabankerna, som är vana vid en helt annan marginal,kommer in i det hela blir det ännu tuffare.Anf. 123 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig i denna replik kommenteraBengt motion om olönsammabanker. Jag noterar att intehar väckt någon motion, eller hade någrasynpunkter i debatten , ombankstödspropositionen och den analys som har sinutgångspunkt i flera månaders arbete iFinansdepartementet. Jag noterar att BengtHarding Olsons motion innefattar en sidamaskinskriven analys. Det är inget fel i det. Menden analysen utgör grunden för de krav han ställer.Det första kravet är att en konkret tidsplanfastställs för en snar avveckling av bankakuten.Bankstödsnämnden och stödsystemet skallavvecklas så snart det kan ske utan fara förfordringsägare och insättare. Det är det enda somkan preciseras . Vi måste återställa ettfungerande och bra banksystem. Om man villavveckla uppstår de problem förbetalningssystemet som just bankgarantin ochstödsystemet är avsedda att klara av.Vidare vill att det skall finnasen banklag som reglerar att bankerna garanterarkunderna säkerhet. Jag antar att han menar eninsättarförsäkring. Det kan vara något som behövsnär väl stabiliteten är återvunnen i banksystemet.En insättarförsäkring löser inga av de akutaproblem som finns . Det är inte heller möjligtför de banker som inte klarar sig ekonomiskt attgarantera kunderna säkerhet. Det är därför statenhar fått gå in.Det är helt klart att vi kommer attarbeta för en insättarförsäkring. Det har aviseratstidigare. Men det löser mindre problem, inte destora systemfel som finns för närvarande.Vidare föreslår attolönsamma banker i skall avvecklasskyndsamt. Man kan inte uttrycka sig på det viset.Det framgår i bankstödspropositionen vad det ärfråga om. De banker som inte kan bedömas återfåen tillräcklig lönsamhet får avvecklas ellerrekonstrueras i ordnade former. Det finns ingetbehov av att väcka motioner i det avseendet.Menar verkligen vad hanskriver? Menar han att alla olönsamma banker skallavvecklas? Då skulle det finnas fåbanker kvar. Det kan väl ändå inte vara BengtHarding Olsons mening?Anf. 124 ()replik:Herr talman! och jag debatteradedessa frågor innan propositionen lades fram. Vihade en debatt , och jag framfördei stort sett samma synpunkter som i dag.Jag säger än en gång att vi är eniga om attbankakuten skall inrättas. Men handlar det omdess avveckling, dvs. ett ordnat återtåg. Det harinte med propositionen att göra, utan det är frågaom nästa steg.Jag hade hoppats att vi egentligen inte skulle varaoeniga i frågan. Jag har förstått att Bo Lundgreninte riktigt tror på avveckling av banker. Han sägeratt då får väl alla banker avvecklas eftersom de allaär olönsamma.Låt oss för enkelhetens skull säga att det finns tioolönsamma banker. Om två, tre, eller fyra bankeravvecklas, blir effekten att de andra bankerna blirmer lönsamma. Det är egentligen fråga om ettföretagsekonomiskt ABC.Man kan tycka vad man vill om denna motion -- braeller dålig. Jag tänker inte ägna mig åtbetygsättning. Men jag är i gott sällskap. Jag harhär av SNS, som ärkanske det bäst välrenomerade ekonomiskainstitutet i . Där finns framståendeekonomer, t.ex. Där finnsockså regeringens ekonomiska guru, nämligenAssar . De skriver i stora svängar likadantsom jag gör -- fast boken kom ut . Men detligger alltså mycket mer av sakkunskap bakom. Jagkänner att jag befinner mig i gott sällskap.Anf. 125 Statsrådet ():Herr talman! Jag har naturligtvis läst SNS-ekonomernas rapport. Jag håller med om att det ären kvalificerad samling ekonomer, men som i ochför sig inte alltid har rätt. I det här fallet har desäkert rätt. De delar inte den uppfattning somframgår i den motion som harväckt här i kammaren.Det är möjligt att jag har missförstått motionen.Men om jag har missförstått motionen, är detantagligen så att det som finns med i bankstödspropositionen.Vi skall avveckla och detsystemet så fort det kan ske efter riksdagsbeslututan fara för insättare och fordringsägare. Men vimåste ha denna hårda garanti för att få effekter påbetalningssystemet. Annars kommer ingautländska eller inhemska fordringsägare attacceptera situationen. Det är självklart att detmåste finnas en strikt garanti .