prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Här har utskottsmajoriteten rört till det.Det råder en stor oro ute på fakulteterna, hosforskarstuderande och inte minst hos de mångaunga begåvade studenter som gärna vill genomgåforskarutbildning men som ofta avvisas eftersomdet inte finns tillräckligt med utrymme istudiestödet.Hur skall det bli efter närutbildningsbidraget över huvud taget inte längre fåranvändas? Vad kommer det här att innebära? Hurmånga ytterligare kommer att avvisas? Ekvationenmed ert vackra tal om behovet av att utökarekryteringen till forskarutbildningen gentemotmedelstilldelningen går inte ihop. Vi menar att detmåste till en fördubbling av de ökade resurser somregeringen har föreslagit för att ekvationen skall gåihop. Jag tycker att är skyldig bådekammaren och de ute i forskarsamhället ett svar påfrågan hur det hela skall gå ihop.Det talas ofta om de negativa sakerna. Det positivaär att utbildningsministern ändå på ett förtjänstfulltsätt har dragit ut i för att försöka lösa deproblem som finns -- t.ex. att näringslivetefterfrågar så få forskarutbildade personer. Detsäger jag som ett visst beröm.Anf. 6 () replik:Fru talman! Låt mig börja med att ansluta mig tilldet beröm som riktade till PerUnckel. Jag tycker personligen att ett av de merbekymmersamma dragen i den svenskahögskolepolitiken har varit att vi inte har lyckatsöverföra forskare från högskolorna ochuniversiteten till näringslivet. Det är väl en frågasom vi alla får ta ansvar för. Den kraft somutbildningsministern visar när han puffar för att ökaantalet forskare i näringslivet tycker jag är bra ochriktigt. Men det gäller att näringslivet svarar uppmot denna efterfrågan i motsvarande utsträckningför att detta problem skall lösas.Lena kommenterade den egnasocialdemokratiska skuggbudgeten. Jag berkammaren att tänka över vad . Hon talade om att skuggbudgeten var starktfinansierad. Den skulle vara t.ex. bättre finansieradän regeringens förslag. Men hon nämnde inte enenda siffra. Hon förklarade inte hur budgetenfinansierats. Det tycker jag är upprörande.Som tidigare ledamot i finansutskottet förstår jagmig inte på den typ av finansiering som ni harpraktiserat. Ni mörkar på alla punkter utan attförklara på något sätt hur ni tänker er att dennabudget skall gå ihop. är skyldigmig en förklaring.Vidare har vi frågan om de mindre och medelstorahögskolorna. Jag kan litet grand förstå LenaHjelm-Walléns irritation. I opposition måste manavvakta åtgärder och beslut av regeringen. Mankräver att det skall ske saker nu.Men finns det ett visst berednings- ochbeslutssystem i regeringen. Det har Lena-HjelmWallén på ett förtjänstfullt sätt i olika sammanhangpekat på. Låt systemet fungera och låt regeringenfatta sina beslut. Därefter skall vi studera besluten.Socialdemokraterna var inte särskilt duktiga på attprecisera den satsning som behövde göras. Den lågpå 6--. Det talar sitt tydligaspråk.Sedan har vi finansieringen av deforskarstuderandes studier och övergången till attdet från enbart skall finnasdoktorandtjänster. Det är självklart att vid ettsådant omvandlingsskede skapas en viss oro ute påinstitutionerna och fakulteterna. Man vet interiktigt hur de olika systemen slår för den enskildeindividien som står på kölistan för att få ettutbildningsbidrag. Men det är inte så -- vilket jagfick ett visst intryck av här -- att utbildningsbidragetskall upphöra att finnas från . De somhar utbildningsbidrag får naturligtvis hadet utbildningsbidraget hela den period sombidraget gäller.Anf. 7 ()replik:Fru talman! Argumenten blir inte starkare, RuneRydén, för att man höjer rösten. Det gjorde RuneRydén när han talade om skuggbudgeten.Det här är inte en finanspolitisk debatt. Men jagkan försäkra att vår skuggbudget välklarar finansieringen av de förslag tillforskningssatsningar som vi har lagt fram.Socialdemokraterna är ett mycket ansvarsfullt partivad gäller sådana frågor, för vi vet att när som helstkan vi åter vara i regeringsställning, och då gällerdet att också klara av det man har föreslagit.Jag tror att de borgerliga har väldigt diffusabegrepp om vad löntagarfondsmedlen egentligenskall användas till. talar om ''till vilketändamål det vara må''. Vet han inte att riksdagenhar slagit fast att löntagarfondsmedlen skall gå in iAP-fonden för att garantera framtidapensionsutbetalningar? Det ärlöntagarfondsmedlens ändamål, och det är intefråga om någonting annat.Det är det ändamålet som ni nu attackerar, därföratt ni inte kan hitta en normal finansiering avforskningsverksamhet. Sedan kombinerar ni detmed att göra ett marknadsinriktat styrsystem medstiftelser, för att undandra verksamheten fråndemokratisk kontroll.Det är den här kombinationen, att både användamedel från helt fel håll och på andras bekostnad ochsättet att sedan fördela dem, som gör att vi harreagerat mycket starkt. Till det kommer dessutomatt det ni gör är ett direkt brott mot denöverenskommelse som träffades mellanregeringen och Socialdemokraterna.Löntagarfonderna är tydligen ett så rött skynke förde borgerliga att man inte får nämna dem. Gör mandet, blir det från borgerligt håll bara en massaordsvall utan substans, tal som man inte vet vad detegentligen handlar om. Utan löntagarfondernahade ni stått totalt nakna i frågan om pengartill forskningen.Anf. 8 () replik:Fru talman! Jag höjde inte rösten, . Jag bara ställde frågan en gång till ochhoppades att hörde vad jagsade. har inte i något avseendevisat på att hon kan finansiera sina ökade satsningarinom högskoleområdet, och det tycker jag ärbeklagligt. Det hade varit önskvärt att man hadekunnat satsa ytterligare medel på det området.Jag erkänner gärna att detta inte är enfinanspolitisk debatt, och vi behöver kanske inte gåin på alla budgettekniska funderingar, men att genågon liten antydan om hur man disponerar sinamedel hade varit klädsamt.Sedan talar omlöntagarfondsmedlen. Jag förstår att det ärbesvärande för Socialdemokraterna att medlen gårtill ett så viktigt ändamål som forskning. Det kännssäkert mycket besvärligt att argumentera mot dentypen av satsning, och då hänger man uppmotståndet på de mera formella resonemangen.Om nu detta inte är en finanspolitisk debatt, skallvi kanske inte heller föra en debatt omlöntagarfondsmedlen, för den frågan kommer igeni andra sammanhang, i finansutskottet, men jagtycker att har alldeles fel närhon beskriver historien om löntagarfonderna. Jagantar att statsrådet återkommer till hur mandisponerar dem och varför man gör det.Anf. 9 () replik:Fru talman! Jag kan informera om attdet finns exempel på avhandlingar eller uppsatserpå betydligt lägre nivå än licentiatavhandling somär hemligstämplade.Rune Rydéns anförande var fyllt av ord som omgesav en positiv atmosfär. Han pratade ominternationalisering, förnyelse, kontinuitet,gränsöverskridning, metod- och teoriutvecklingoch jag vet inte allt vad det var. Men jag tycker,, att det också är vår uppgift i denforskningspolitiska debatten, inför det beslut somvi skall fatta , att kritiskt granska de förslag somfinns i propositionen och i betänkandet.Att förhålla sig kritisk till bolagiseringen tycker jagär viktigt. Det är angeläget att peka på oönskadeeffekter som kan komma att uppstå av en sådankonstruktion och att man faktiskt kan så att sägabakvägen öka graden av sektorisering inomforskningen.Om som moderat har gått ifrån denkritiska ståndpunkten i förhållande till en alltförsektoriserad forskningsvärld i , får jagkonstatera att det är jag som är värdekonservativ iden här kammaren. Det har jag ingenting emot attvara i just det fallet.Inte med ett ord pratar om hur viktigtdet är att få en förankring avforskningsverksamheten i samhället, att få till stånden ändrad attityd generellt sett när det gäller attinse vikten av en stor satsning på forskningframöver, att få en ökad delaktighet i det svenskasamhället, en ökad grad av att folk ställer upp förde forskningssatsningar som vi måste göra. Denaspekten går helt förbi, inte ett ord ihuvudanförandet om vikten av ökad kopplingmellan forskning och undervisningsverksamhet,trots att utskottet tar upp det särskilt i sambandmed frågan om ''centers of excellence'' eller vadstatsrådet kallar dem.Jag vill inte se en ''japanisering'' av den svenskaforskningsverksamheten. Vi har en annan traditioni i fråga om den inbördes relationen mellanbegreppen kunskap, kvalitet och kompetens. Debegreppen är aldrig statiska. De är aldrig mål somslutgiltigt uppnås. Det är viktigt att ha det klart försig, när vi pratar om den framtida satsningen, bl.a.av forskningsmedel.Anf. 10 () replik:Fru talman! Låt mig inledningsvis bara få yrka bifalltill utskottets hemställan i båda betänkandena, ialla deras delar.Sedan vill jag säga till i gänget av värdekonservativa! Då ärvi ytterligare en. Det känns glädjande.Björn tog upp en i och för sig viktigdebatt, tycker jag. Det är riktigt att jag inte berördefrågorna om öppenhet och offentlighet så mycket imitt huvudanförande. Jag tog upp det som jagtyckte var nytt i propositionen och i utskottetsbetänkande. Öppenhet och offentlighet är finakännetecken för svensk högskola och svenskforskning som jag trodde att det fanns en storsamstämmighet i uppfattningen om och att detdärför inte fanns anledning för mig att närmareutveckla mina synpunkter på det området.Sedan vill jag bara säga till att detär riktigt att man kan hitta exempel på t.o.m. två-och trebetygsuppsatser, för att använda de gamlauttrycken, som har hemligstämplats därför att dethar varit lämpligt av affärsmässiga och andra skäl.Jag sitter själv i och vet att vi har fåttflera forskningsinsatser utförda på universitetensom av olika anledningar sedan måstehemligstämplas.Men till att därför göra dessa undantag till så attsäga det stora problemet i den svenskaforskningspolitiken och visa på att bolagen skullekunna vara så problematiska, tycker jag att stegetär långt. Ett av skälen till att bolagen har kommittill är ju att man tidigare hade bekymmer med attverksamhet flyttades över till de olikaforskningscentra som finns i anslutning tilluniversiteten, och allt vad de nu heter. Detskapade heller ingen bra situation och ledde ocksåtill en viss forskarflykt. Att ha ett bolag kvar inomuniversitetets eller högskolans ram, som man harpå många andra ställen i världen, skulle kunna varaen av de vägar som man prövar i sammanhanget.Så jag tror att det här problemet inte är så stort somBjörn låter påskina. Men det är klart attskulle det visa sig vara så illa som , då kommer man att vidta åtgärder. Jagförutsätter naturligtvis att man noga följerutvecklingen på området. Det kommer i varje falljag att göra.Anf. 11 () replik:Fru talman! Så fick jag då till slut ett erkännandeom att det kan uppstå problem med den nyakonstruktionen. Som jag tidigare sade är det vårplikt att i denna kammare ta upp de problem somvi kan se runt hörnet och tala om att vi inte kommeratt acceptera en sådan utveckling. Det är likaviktigt som att lyfta fram andra förslag som finns ibetänkandet.Rune talar om metod- och teoriutveckling.Det är viktigt att vi också utvecklar den politiskametoden. står nu och talar om hur bradet kommer att bli med användningen av dessalöntagarfondsmedel. Det hade varit klokt om mannär det gäller användningen av medlen sett till attfå en djupare förankring i det svenska samhället.Medlen var inte från allra första början ämnade förstärkning av pensionssystemet. Det vet vi.Det hade också talats om att man skulle kunnaanvända dem till bl.a. regionalpolitiska insatser.Men är det som det är med detta.Jag menar att man från majoriteten borde ha setttill att få en bredare förankring och ett merdemokratiskt inslag i styrningen av stiftelserna.Man borde ha fördelat uppgifterna påforskningsstiftelserna på ett sådant sätt att det hadekunnat motiveras också utifrån regionalpolitiskaaspekter, osv. Men det gör man inte. Man snävar istället in.Det är därför, , som jag tror att nikommer att möta en ganska stor grad av oförståelseute i landet för denna satsning.Anf. 12 () replik:Fru talman! Hur konstruerar man ett system somär hundraprocentigt säkert, ? Jagtror inte att de farhågor som härhar framfört kommer att inträffa. Lita på mitt ord:Vi kommer att följa utvecklingen. Skullefarhågorna besannas får man försöka att göranågonting åt det.Anf. 13 Utbildningsminister ():Fru talman! Det är ett viktigt beslut som riksdagenom står inför att fatta. Det är ettviktigt beslut för att lägga ny grund för Sverigeslångsiktiga utveckling: kulturellt, ekonomiskt ochindustriellt.Det forskningsbeslut står i begrepp attfatta är en del av en genomgripande förstärkning avhela det svenska samhällets förmåga att utvecklaoch utnytta kompetens. Kompetensbygget börjarnu genom en serie förslag från regeringen attfullständigas till sin struktur.Kompetensbygget utgår från fyra viktigaiakttagelser i vår omvärld som hela den svenskakompetenspolitiken måste bygga på. Låt mig, frutalman, inledningsvis stanna kringdetta.För det första ökar vårt behov av kompetens iarbetsliv och i privatliv. Det finns praktiskt tagetinte något yrke eller någon sysselsättning som i dagkan skötas med samma kompetens som i går. Detär praktiskt taget inte något av det vi kommer attmöta som kommer att kunna skötas medden kompetens som vi har i dag.För det andra förändras kompetensenskaraktär snabbt. Nya kommer till,och gamla förbleknar i betydelse.För det tredje ökar komplexiteten i detkunskapsbehov som vi nu möter. Enklast illustrerasdetta av att de stora vetenskapliga upptäckternanumera nästan undantagslöst görs i de kvalificerademötena mellan människor med olika bakgrund.För det fjärde ökar det internationella utbytetsnabbt inom såväl vetenskap och utbildning somekonomi och samhällsliv i övrigt. Det svenskasamhället är i växande grad en del av ettinternationellt samfund.Den forskningspolitik nu diskuterar skallmot denna bakgrund ses tillsammans med samtligaövriga förändringar inom skola och högreutbildning som regeringen arbetarmed. Inte minst skall den naturligtvis ses i sambandmed den frigörelse och den förstärkning av denakademiska grundutbildningen som förbara fattade viktiga beslut om.Men den skall också ses tillsammans med deförändringar av och gymnasieskolansom regeringen presenterade riktlinjerna för i går,och den skall inte minst ses tillsammans med deökade möjligheter föräldrar och elever numera harfått -- dess värre i strid med oppositionen här iriksdagen -- att välja skola efter inriktning och egetintresse.Sammantagna gör dessa förändringar det svenskautbildnings- och forskningssystemet bättre skickatatt möta den stora variation av allt störreutmaningar som det svenska samhället måste klaraav att möta om vi skall kunna sörja för svenskafolkets goda framtid.Samtliga de förändringar som jag här som hastigasthar skisserat utgår ifrån vetskapen omhumankapitalets -- jag beklagar uttrycket --växande betydelse för varje samhälles framtid. Manskisserade för sin del fyra viktiga betydelser somhumankapitalet har för den ekonomiskautvecklingen.Kommissionen skrev: Denna produktionsfaktor,som tillsammans med kapital och arbete används iproduktionen av varor och tjänster, är en källa tillinnovation, dvs. en avgörande orsak till ekonomisktillväxt. Ett land med stor tillgång till humankapitalhar större förmåga att ta till sig teknologi somutvecklats i andra länder. Det har en extern effekt.En individs produktivitet blir högre om de som mansamarbetar med har ett stort humankapital.Fru talman! Låt mig för min egen del till detta gärnalägga två ytterligare skäl för att understrykabetydelsen av investeringar på detta område. Ettgott humankapital är ytterst grunden för ettdemokratiskt, öppet och vitalt samhälle. Det utgördessutom alltsom oftast själva förutsättningen föratt samhällets medborgare skall kunna leva ett gottliv och själva skapa sitt goda samhälle.Lindbeckkommissionen är inte nådig i sin kritik avvad det svenska samhället historiskt sett harförmått att prestera på detta område.Kommissionen understryker, att här ligger,sannolikt till följd av histioriska försyndelser, en avde avgörande flaskhalsarna som till att skallkunna utnyttja de möjligheter som i övrigt kommeratt randas när den ekonomiska krisen ärgenomstånden. Lindbeckkommisionen har mycketpå fötterna när den kritiserar det som varit.Får jag belysa detta med en liten kort serie referatfrån skiftet mellan 80-tal och 90-tal vilka nästanövertydligt illustrerar detta när det gäller denakademiska utbildningen. hadekraven på utbyggnad av den akademiskautbildningen, inte minst som bas för forskningen,börjat växa sig starka bland insiktsfulla bedömare.I budgetpropositionen 1989 svarade den dåvaranderegeringen på dessa propåer få följande sätt:Tillgängliga bedömningar visar betydanderekryteringsbehov i en rad yrken medan antaletungdomar i högskoleålder minskar förhållandeviskraftigt. Jag -- dvs. dåvarandeutbildningsministern -- drar av detta slutsatsen attnågra mer betydande förändringar av högskolansdimensionering på allmänna linjer inte bör görasnu.Ett år senare var det dags igen.Utbildningsministern skrev då på följande sätt.Regeringen måste i detta sammanhang som i andra,väga högskoleutbildningens behov av resurser motandra angelägna samhällsbehov. Det finns ocksåför närvarande ett allmänt behov av återhållsamhetnär det gäller beslut som binder resurser förframtiden.Några månader senare sade ledamoten av dennakammare på följande sätt ombehoven: När och i vilken utsträckning en utökningkan få ske får emellertid bli föremål för en närmareprövning och vägas mot andra angelägnasamhällsbehov. Vi är överens om attställningstaganden till en ökad dimensioneringmåste göras inom de närmaste åren.Fru talman! Detta är saktfärdighetens politik. Detär den saktfärdighetens politik som har gett upphovtill de flaskhalsar på kompetensområdet som detsvenska samhället lider av . Det finns starkaskäl att lägga om politiken bort från dennasaktfärdighet. Detta är regeringen just nu i färdmed att göra.Fru talman! Detta var något om denbakomliggande utgångspunkten för en del av deförslag som diskuterar . Jag är denförsta att beklaga att Socialdemokraterna inteförefaller att orka med förändringen av hela detsvenska kompetenssystemet från skolan upp tillforskningen.Låt mig säga ett par ord om formen för förändring.De reformer som genomförs på skolans, denhögre utbildningens och forskningens områdenutförs, genomförs och planeras på ett sätt som ärovanligt. De genomförs nämligen så att demänniskor som skall genomföra förändringarna iverkligheten, dvs. skolans lärare och universitetensforskare, är primärparterna i regeringensunderhandlingar och diskussioner.De reformer vi har lagt fram förslag om under detsenaste året har samtliga preparerats i ett växelspelmellan regeringen och de som är närmast berörda. Iförberedelserna till den forskningsproposition somriksdagen diskuterar gick vi t.o.m. så långt attvi mitt under förberedelserna av propositionenskickade vissa grundläggande tankar på remiss tilldem som berördes.Det har varit en besvärlig process i den meningenatt många inblandade naturligtvis levererar mångasynpunkter. Men det har varit en oskattbar processi den meningen att vi vet att de som närmast berörsnu är beredda att genomföra den.Det leder möjligen, , till att enoch annan traditionell kommittéform får vika förhänsynen till dem som är närmast inblandade. Jagär för min del beredd att beklaga att en del avkommittéformen därmed får stryka på foten. Menjag är beredd att bära priset för allt det som vannsgenom andras inblandning.Herr talman! Det är dessutom så att förändringarnagenomförs fort. Jag har noterat att densocialdemokratiska oppositionen är särskiltbekymrad över att det är hastighet iförändringsarbetet. Denna synpunkt förstår jagemellertid inte alls. Alla som har varitinblandade i en förändring av komplexa och storasystem vet att det bara finns ett sätt att förändra,nämligen att göra det fort. Annars fastnarförändringarna i felaktiga och omotiveradekompromisser där kraften och målmedvetenheten iförändringen går om intet. Regeringen är inteberedd att riskera detta av det enkla skälet attförändringen är så betydelsefull i sak.Herr talman! Därtill kan läggas att vi har bråttomav det skälet att världen runt omkring oss inteväntar på saktfärdighet.Herr talman! Av alla de delar i detkompetenssystem som jag nu diskuterar somfungerar bäst, är forskningen lätt att utpeka.Forskningen har av tradition liberala ådror somvarit resistenta mot förment rationalitet ochcentralismens självbedrägliga doktriner.Sammanlagt satsar regeringen nu på en störreutbyggnad av forskningen än vad som hargenomförts vid något annat tillfälle sedan idéernaoch konstruktionen med en sammanhållenforskningspolitik infördes. Vi gör det med stolthetdärför att vi tror att det är nödvändigt för detframtida kompentensbyggets skull. Det ger enviktig signal i ett läge där annat i vår ekonomitenderar att vara mörkt och förblekna detperspektiv som ligger bortom den ekonomiskakrisen.Herr talman! Dessutom gör vi det med alldelesriktiga pengar. Jag är stolt över att kunna säga detfrån denna talarstol. försöktetidigare beskriva att Socialdemokraterna minsannsatsade vanliga budgetmedel på ett sätt som skullevara bättre än de förslag regeringen har lagt fram. Imeningsutbytet med framgick det välmed all önskvärd tydlighet att dessa pengaremellertid inte var alldeles riktiga.Fru sade att det minsann hade gjortsomprioriteringar i det socialdemokratiskabudgetförslaget som täckte detta. Får jag i allödmjukhet påpeka att den viktigasteomprioriteringen i det förslaget innebär enprioritering från denna generation till kommande.Prioriteringen är att någon annan skall betalanotan.Finansutskottet har i sina bedömningar kommitfram till att Socialdemokraterna kommer att liggapå ett budgetunderskott som ligger 20--30 miljarderkronor över det redan rekordhögabudgetunderskott som detta samhälle dras med.Genom att finansiera mera med ökade underskottär det någon som kommer efter oss som skall bäranotan för detta snarare än den här generationen.Detta, herr talman, är inte regeringens politik.Varje generation betalar för sig.Låt mig mot denna bakgrund till slut kommenteratre särskilda områden inom forskningspolitikensom har varit föremål för speciell debatt.Låt mig börja med ett par ord om investeringar. Närjag tillträdde som utbildningsminister var en av desaker som förvånade mig allra mest hur statenunder den tidigare regeringen så sorgfälligtmisskött sina investeringar. Mest misskött av alltvar den högre utbildningens lokaler och utrustning.Det är för mig alldeles obegripligt, herr talman, huren regering någonsin kan förvalta realkapital såuselt.Under de år som den här regeringen har verkat harvi medvetet satsat på att bokstavligen reparera dentidigare regeringens förbrytelser. I denforskningsproposition som i dagdiskuterar fortsätter vi att satsa på betydandeinfrastrukturella insatser i nästan varje del avhögskolesystemet.Herr talman! Det kommer att ta sin tid innan dettafår full effekt. Byggen tar tid, och att repareratidigare försummelser i infrastruktur tar mycketlång tid. Men det kommer att ske. Det skermålmedvetet på områden där har särskildakonkurrensfördelar i vetenskapligt hänseendegentemot omvärlden.Det andra området som jag skulle vilja säga ett parord om är doktorandutbildningen och deambitioner regeringen ger till känna på dettaområde. sade att redan den förraregeringen slog fast ambitionen att fördubblaantalet doktorsexamina i den förraforskningspropositionen. Det är korrekt. Det varbara det att man glömde att skriva dit årtalet närdetta skulle vara gjort. Att säga ''fördubbla'' kostaringenting. Det är den typ av politiska markeringarsom vi litet till mans gör för ofta och som är för litetförpliktande. Denna regeringen satte ett årtal.Därmed satte vi en kraft bakom ambitionerna somden förra regeringen saknade.I enlighet med vad tidigare fattat beslutom, föreslås en omvandling av de resterandeutbildningsbidragen till doktorandtjänster. Visatsar sammanlagt dels påomvandling, dels på utbyggnad. Låt migunderstryka att det sker inom ramen för ett heltprogram för att rekrytera flera forskare.