prot · GG0982 · 1993-03-24 00:00:00 — Det får inte bli någonsorts utfyllnadsersättning till företagare som förnärvarande inte är så särskilt framgångsrika.Det är positivt att vi har enats om att förändra 150-dagarsregeln. måste tusentalsdeltidsarbetslösa -- de flesta är kvinnor -- säga uppsitt deltidsarbete och stämpla på heltid för att deöver huvud taget skall kunna överleva. Detta harnaturligtvis ökat i takt med de problem som haruppstått genom den arbetsmarknadspolitik somregeringen har fört och genom de indragningar somhar gjorts för kommunerna. Detta slårhuvudsakligen direkt mot kvinnorna, som i ställetmåste anlita arbetslöshetskassorna. Men jag trorinte att borttagandet av 150-dagarsregeln löser allaproblem för dessa tjejer. Jag tror att man måstevidta åtgärder för att få bort den diskriminering iarbetslivet, som i huvudsak rör kvinnorna. Videxempelvis schemaläggning av deras arbeten tas istörre utsträckning tekniska hänsyn än tillindividens rätt till heltidsarbete.Fru talman! Jag skall inte ytterligare förlänga dennaavslagna debatt.Anf. 7 ():Fru talman! Detta betänkandes viktigaste punkterär tolkningen av företagarbegreppet och 150-dagarsregeln. Först något om 150-dagarsregeln,som enkelt kan sammanfattas med att det skall lönasig att arbeta. Medierna har visat upprörande falldär deltidsarbetande säger upp sig från deltidsjobbför att stämpla på heltid. I skriver man: Om du inte fårnågot heltidsarbete så säg upp digoch bli arbetslös på heltid.I är vi eniga om arbetslinjen. Varje timmesutfört vitt arbete är bättre än arbetslöshet.Reglerna skall syfta till att minimera utslagningen.Det är därför vi nu begär att regeringen skall ändrareglerna.Samtidigt bör man inte blunda för skälet till tidigaretvekan. Man kan förstå tidigare regeringar i dettaavseende. Risk för missbruk föreligger utantvekan. Det blir sannolikt svårt att förhindra.Utskottet har därför försökt att lägga in ettkontrollsystem för att stävja missbruk.Jag minns när jag var småbarnsmamma. Det ansågsdå självklart i min lilla dalaby att man stämpladeupp när man hade småbarn. Det var ett begrepp attmissbruka arbetslöshetsförsäkringen och attanvända den som ett vårdnadsbidrag. Tydligenhade man behov av ett vårdnadsbidrag, eftersomman gjorde om arbetslöshetsförsäkringen till ettsådant, vilket man också gör i många andraeuropeiska länder -- i synnerhet i enligtflerstämmiga uppgifter från sakkunskapen där.Men det är orimligt att använda detta trygghetsnätför den som inte har för avsikt att förvärvsarbeta.Missbruk av trygghetsnäten leder till atttrygghetsnäten minimeras eller måste dras in pågrund av kostnadsexplosion. Därför är kanske detmest angelägna att få en normbildning till stånd ochett socialt tryck som bidrar till att hämma fusk. Omallmänintresset kan stärkas på särintressenasbekostnad, kan det bidra till den nödvändigaattitydförändringen.Missbruk bör också behandlas straffrättsligt, somdet bedrägeri det ju handlar om, dvs. det kanjämföras med undanhållande av skatt -- helt enkeltekonomisk brottslighet.Fru talman! Vi befinner oss nu i en fullständigt nyarbetsmarknadssituation. Motioner föreligger fråni stort sett alla partier med önskan om ändring av150-dagarsregeln. Men vi bör komma ihåg att denviktigaste åtgärden för att komma till rätta medarbetslösheten inte är att lappa på och lindrasymtomen. Det viktigaste är att få bort sjukan.Arbetslösheten måste angripas från många håll.För att få till stånd de 360 000 nya företag, sombehövs för att få ned arbetslösheten till de somSocialdemokraterna talar om, krävs 270 000anställda i ett företag per dag . Då fordras ettsynnerligen attraktivt företagarklimat med insatserför att öka produktiviteten och inrättande av ettarbetsskapande lönebildningssystem.Detta leder mig in på den andra stora frågan ibetänkandet, nämligen företagarnas arbetslöshetoch inte minst deras familjers. Det vore en överdriftatt påstå att det är ett företagarvänligt klimat somligger bakom de vidsträckta företagarbegrepp somAMS tillämpar, och som genomFörsäkringsöverdomstolens domar ytterligare harförsatt företagarnas familjer i onödigt försvårandesituationer.Problemet har uppmärksammats i motioner avModeraterna, , vilketför det första har lett utskottet till en analys av vemsom skall anses som företagare i lagens mening, ochför det andra till en bedömning av vilka kriteriersom skall uppfyllas för att företagaren skall räknassom arbetslös.För företagare gäller ett särskiltarbetslöshetsbegrepp, trots att det i propositionentill nuvarande lag inte står någonting om attföretagarbegreppet skulle vara väsentligtannorlunda i försäkringshänseende än i arbetsrätt,konkurrensrätt osv. I fyra domar iförsäkringsöverdomstolen har man bedömtpersoner som företagare som otvetydigt skulle varaarbetstagare i arbetsrättslig mening. Det harhandlat om personer som inte har ägt någon andeli företaget. Men de har ändå nekatsarbetslöshetsersättning, ja, t.o.m med hänvisningtill giftorätten enligt en av motionärerna.AMS har krävt att man måste skilja sig varaktigtfrån företaget. Hur gör man det om man inte ägernågon del av det och inte kan avyttra det?Anställningen har ju upphört, det som knöt en tillföretaget. Men det har AMS inte godkänt.Skilsmässa som kriterium för arbetslöshet synesverkligen orimligt.Utskottet har definierat företagarbegreppet såatt det inte skall gå att tolka det illvilligt ens av densom skulle kunna ha det syftet. Lagen skallfortsättningsvis ange att för att definieras somföretagare måste man i praktiken ha ett väsentligtinflytande i företaget. En grundläggandeförutsättning är att personen själv äger någon del avföretaget.Givetvis får inte arbetslöshetsersättning bliutfyllnad i olönsamma företag. Därför är kraven påavyttring av verksamhet hårda. hargivetvis även företagare behov av någon trygghetvid arbetslöshet. Därför ingår det i direktiven tillutredningen om allmän arbetslöshetsförsäkring attuppmärksamma företagares behov av ett sådantförsäkringsskydd.Jag har personligen, som dotter i en sådansituation, upplevt hur det är när företagaren fallerhelt utan skyddsnät. Därför är det särskilt trevligtatt kunna konstatera att utskottet är enigt när detgäller en ny och mer rimlig tolkning avföretagarbegreppet.Därmed ber jag, fru talman, att få yrka bifall tillhemställan i dess helhet i betänkande AU17.Anf. 8 (nyd):Fru talman! Småföretagarna, denna drabbadegrupp, som under den långa socialdemokratiskaeran systematiskt plågats med skatter, pålagor,ibland oförstående fack, långtgåendeanställningsskydd etc. har äntligen i Ny demokratifunnit sin företrädare.Många väljare som röstade fram den borgerligaregeringen anser att måste bygga sin välfärdoch fortsatta existens på just småföretagarna.Härom verkar även enighet råda inom de politiskapartierna.Trots det regeringen säger om hur viktigt det är medsmåföretagen, kan vi konstatera att småföretagarnaoch deras anhöriga blivit väldigt underligtbehandlade vid arbetslöshet.Om en småföretagare haft en anhörig anställd irörelsen har det varit hart när omöjligt förfamiljemedlemmen/släktingen att få ersättning fråna-kassan när han blivit arbetslös, trots att hanbetalat avgift till kassan. Familjemedlemmen harnämligen också ansetts som företagare, oavsettvilken position han haft och oavsett om han ägtnågon del av företaget eller inte.Eftersom lagen säger att en företagare är arbetslösförst när han sålt rörelsen eller lagt ned den ,har inte heller dessa familjemedlemmar ansettssom arbetslösa när de har tvingats att sluta därföratt rörelsen går dåligt. Man har tydligen tyckt att deskall göra sig av med rörelsen för att bli betraktadesom arbetslösa. Men hur skall man kunna göra sigav med företaget, eller lägga ned det, om man inteäger någon del i det?De anhöriga har blivit utan ersättning, trots att dehar varit precis lika arbetslösa som andra anställdasom blivit uppsagda därför att företaget går dåligt.Kanske har det till och med hänt att hela företagetmåst läggas ned för att inte hela familjen skall ståutan försörjning.Är det detta som kallas småföretagarvänlig politik?Jag förvånar mig över att regeringen inte har gjortnågot för att rätta till dessa tokigheter. Det skulletydligen till motioner från Ny demokrati och frånnågra enskilda riksdagsledamöter för att någotskulle hända. Varför är regeringen så passiv?Är det inte märkligt att detta förekommit undermånga år utan att något parti engagerat sig i dennaorättvisa fråga, alltså utan att engagera sig försmåföretagarna? Problemet har varit att AMS i sinregelbok för a-kassorna inte har återgivit innehålleti proposition 56 i dess helhet. Vänligenobservera årtalet: 1973.På grund av detta har under en följd av år, trotsuppluckring av bestämmelserna 1983, varken deborgerliga partierna eller socialdemokraterna ochvänstern aktivt bearbetat den orättvisa somsmåföretagares anhöriga fått utstå.Sedan Ny demokrati kom in i för ett ochett halvt år sedan har vi rivit och slitit i ärendet såtill den milda grad att vi fått med oss andra partier,som tidigare slentrianmässigt, oengageratmotionerat i frågan. Vi har fått ett enat utskott attge regeringen till känna följande skarpaformulering:''Utskottet ställer sig således bakom uppfattningenatt företagarbegreppet har kommit att ges en alltförvidsträckt tolkning. Det bör därför ankomma påregeringen att skyndsamt återkomma medlagförslag i enlighet med det anförda. ''Observera formuleringen med ordet skyndsamt!Vår motion A222 är alltså tillgodosedd. Grattis allasmåföretagare!Fru talman! Med detta inlägg ber jag att få yrkabifall till hemställan i arbetsmarknadsutskottetsbetänkande AU17.Anf. 9 BO FINNKVIST (s):Fru talman! Många talare före mig har påpekat attdet kanske blir en litet underligt avslagen debattberoende på återremissen.Det aktuella betänkandet behandlar i synnerhet150-dagarsregeln, som i princip till har varitett bekymmer för den kvinnliga delen avarbetsmarknaden. Det är tillfredsställande att denregeln förändras på ett sådant sätt att vi får bättremöjligheter att överleva en besvärlig period. Det ärdet vi har över hela landet.Jag vill utgå från ett besök som Värmlandsgruppenhär i fick av en ung kvinnafrån . Hon var arbetslös. har hon fåttett beredskapsjobb. På eget bevåg, utan att hanågon som helst organisation bakom sig, hade honsamlat in 2 000 namnunderskrifter mot olikaförsämringar som har föreslagits och som planerasför de arbetslösa.Hon var givetvis här för att visa uppnamnunderskrifterna, men vi träffade en mycketbekymrad människa. Sådana har vi väldigt mångaute i landet . De känner oro. Det är människorsom är oskyldiga till den situation som de harhamnat i. De har kanske haft jobb ochsedan har båda de vuxna i familjen blivit arbetslösa.En kan ha haft deltidsjobb och en annan heltid. Dåhandlar det inte om, som en del uttrycker det, får ersättning till . Ersättningen hamnarpå långt lägre tal. Jag har själv nära anhöriga varsfamiljeinkomster ligger på ungefär 75 %.Alla de regler som diskuteras här har meddetta att göra. Trots att jag kanske hamnade på felavsnitt i den här debatten tänkte jag att jag kundesäga detta, för det berör samtliga områden somarbetsmarknadsutskottet har att hantera.Utöver de förslag som har återremitteratskommer det olika typer av uttalanden. Detförekommer utredningar om ytterligareförsämringar för människor som redan i dagbefinner sig i en ekonomisk situation som innebäratt de kanske får gå från hus och hem.Det här är ett socialt problem som knappast kanbeskrivas. För en familj som hamnar i den härsituationen är det mycket bekymmersamt, ocholika saker kan hända.Jag vill använda den taletid som jag har kvar till attsäga att jag hoppas att de samtal som förs lederfram till att man kommer överens om att bibehålladagens nivå på a-kasseersättningen och ävenbibehålla övriga regler på en sådan nivå att vi inteförsämrar för dem som redan tidigare upplever enmycket pressad situation. Jag anser att man inteskall tillgripa enbart besparingar. Man kan också setill att det blir skattehöjningar för dem som tjänarbra för att vi skall klara av detta.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 9 §. )5 § betänkande1992/93:AU12 Arbetslivspolitik (prop. 1992/93:100delvis och skr. 1992/93:153).Anf. 10 ():Fru talman! påbörjades en offensivi det här landet för arbetets förnyelse. Den byggdepå övertygelsen om att om jobben förbättras,människorna trivs bättre på sina arbeten och får ettbättre innehåll i sina arbeten minskar utslagningenpå arbetsplatserna. Produktiviteten ökar ommänniskorna trivs på sina arbetsplatser och har enbra arbetsmiljö. Det var vår övertygelse. Ochkostnaden för ohälsa och utslagning frånarbetsmarknaden minskar.Regeringen och de borgerliga partierna saknar intresse för att föra detta förnyelsearbetevidare. De vill snarare avveckla de framgångar somvi har haft i vårt arbetsmiljöarbete.Utvecklingen mot det som vi i den fackliga rörelsenoch även Socialdemokraterna kallar det godaarbetet stannar av. Arbetslösheten i landet ökarkatastrofalt och har nått en nivå som vi aldrig harupplevt tidigare. I en hög arbetslöshet finns eninbyggd risk för att arbetsmiljön blir sämre. Ocksåde anställda har en benägenhet att ställa mindrekrav på en god arbetsmiljö när de ser hur mångaf.d. arbetskamrater som är utan arbete. De vågarinte ställa rättmätiga krav. Till detta hör att manminskar resurserna för att upprätthålla ochkontrollera en god arbetsmiljö.Vi menar att det behövs fortsatta insatser på en radområden, bl.a. ekonomiska styrmedel i arbetet. Vimenar att man, genom att arbetsmarknadens partertar över ansvaret för sjuk- ocharbetskadeförsäkringarna, bygger in ett tryck påarbetsgivarna att se till att arbetsmiljön är bra. Iannat fall får de själva vara med och direkt betalade kostnader som samhället har stått för.Sådana ekonomiska styrmedel har vi föreslagit, ochvi tror att det är rimligt att de skulle förbättra ocksåarbetsmiljön.Kompetensutvecklingen i arbetet är en annanfråga. Vi tror att det, med de nyaarbetsorganisationer som håller på att växa fram, ärabsolut nödvändigt att man utökar kompetensenhos de anställda. Då får man ett ökat intresse förarbetet. Man får också mindre kostnader för endålig arbetsmiljö. Kompetensutvecklingen kopplasnu ihop med den ändrade omorganisation som skerpå många arbetsplatser.Arbetsmiljöarbetet måste alltså drivas vidare i enicke minskad takt utan i en ökad takt. De faror somvi tidigare inte såg i arbetsmiljöarbetet är i dagtydliga. Men vi har även de gamla kvar.Arbetsmiljöarbetet måste inriktas på förebyggandeinsatser. Aktiv och snabb rehabilitering ärnödvändig. Företagshälsovården är i dettasammanhang ett av våra viktigaste instrument. Somvår arbetsmiljöorganisation är uppbyggd ute iföretagen, är företagshälsovården ett mycket brastöd för de skyddskommittéer som ser till attarbetsmiljön upprätthålls. Arbetsgivaren haransvaret för arbetsmiljön, men de fackligaorganisationerna, med hjälp avföretagshälsovården, har möjligheter att starktpåverka utvecklingen.Vad sker nu med företagshälsovården? Regeringenhar föreslagit och har fattat beslut om attdet statliga stödet till företagshälsovården skall tasbort, och det har tagits bort. Det finns inte längrenågot sådant. Det tillkom för att stimulera justuppbyggnaden av företagshälsovården för attförbättra arbetsmiljöarbetet. som mantog bort stödet från staten till företagshälsovården,sade upp avtalet mellanSAF, LO och PTK om inriktningen ochförekomsten av företagshälsovård. Det finns ingetavtal inom hela den privata sektorn. Detta ärnaturligtvis ett mycket stort hot mot utvecklingenav arbetsmiljöarbetet och kvaliteten pådetsamma.Vi socialdemokrater har sagt att vi accepterar tar bort det statliga stödet. Men då skall dennakammare besluta om en lag om obligatoriskföretagshälsovård, dvs. att man enligt lag är skyldigatt upprätthålla företagshälsovård vid samtligaföretag i detta land. Då är vi beredda att accepteradet statliga stödet tas bort. Vi har stöd för detta i enILO-konvention som har ratificerat,konvention nr 161, där det föreskrivs att Sverigeskall ha företagshälsovård. Men vi är vana vid numera inte är så noga med att man ävenbryter mot . Risken är väl därföratt vi inte får någon företagshälsovård alls i landet.Vi anser också att man skall införa sociala bokslut iårsredovisningarna. Det är lika viktigt att man talarom vad som har hänt på arbetsmiljöområdet --olyckor och annat som kan ha inträffat, insatsersom har gjorts för att förbättra arbetsmiljön -- iårsredovisningen som att man talar om enbart deekonomiska transaktionerna. Vi föreslår alltså attdet införs sociala bokslut och att detta skall varatvingande.Regeringen försökte lägga ned Arbetslivsfondensnabbare än vad som var meningen.Arbetslivsfonden har betytt väldigt mycket för ennydaning av arbetsmiljöarbetet. Arbetslivsfondenblir nu kvar till , vilket vi tycker ärmycket bra. Allt tyder på att Arbetslivsfonden harfullföljt sitt arbete på ett utmärkt sätt och har gjortmycket värdefulla insatser för att i både detlångsiktiga och det kortsiktiga perspektivetförbättra arbetsmiljön i vårt land.Det är nu som förr Socialdemokraterna och defackliga organisationerna på arbetstagarsidan somdriver arbetsmiljöfrågorna. Från den borgerligaregeringen och de borgerliga partierna finns det ettalltmer svalnande intresse för dessa frågor, ochderas intresse har aldrig varit särskilt stort.Det största hotet mot vårt arbetsliv kanske ändåkommer från det arbete som bedrivs iArbetsrättskommittén. Kommittén har ännu inteavslutat sitt arbete, men en del har läckt ut, och endel har vi kunnat ta del av via massmedierna. Omde förslag som tänker läggafram blir verklighet, vågar jag hävda att vi förstillbaka när det gäller arbetstagarnasrätt att vara delaktiga i arbetsmiljöarbetet ocharbetsrätten här i landet. Om de förslag som nukommer att läggas fram, kan man säga att dengamla § 32 återinförs i Arbetsgivareföreningensstadgar, där det sades att arbetsgivaren själv ägeratt anställa och avskeda folk. Det behövde intefinnas någon saklig grund eller något annat. Detverkar som om vore på vägåt det hållet. Jag hoppas innerligt att många godakrafter vid sidan om socialdemokratin är beredd attställa upp och försvara de framgångar och denutveckling som har skett på detta område underhela efterkrigstiden och som har gjort att vi påarbetsrättens område och arbetsmiljöns områdehar intagit en tätposition, men den håller raskt påatt försvinna.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 1, 2och 3 i betänkandet.Anf. 11 HANS ():Fru talman! Arbetslivsfrågor och arbetslivet. Föross i , för oss arbetande och för oss iarbetarrörelsen är detta politikens centrum.Det är i arbetslivet resurser och tillväxt skapas. Detär i arbetslivet människor kan förverkliga mångadrömmar och ha möjlighet att skaffa sig sinförsörjning. Det är också i arbetslivet som det finnsmycket tydliga konflikter mellan olika grupper. Detär i arbetslivet man möter den verkliga makten.Det privata näringslivet är i mycketkoncentrerat kring sitt ägande och är mycket långtfrån demokratin. Arbetarrörelsens gamlaaspirationer att få en ekonomisk demokrati,demokrati i arbetslivet och kringarbetsorganisationen, kring beslut som fattas omden enskilde och kollektivet på en arbetsplats,utgör drömmar som aldrig kommer att gå under.Det här är i själva verket grunden för densocialistiska visionen, dvs. att få förvalta sig själv,att få vara människa även i arbetslivet och inte baraen produktionsfaktor som skall exploateras.Det är därför jag med stor sorg läserpropositionens, men även utskottets, texter omarbetslivet. Texterna är så passiva, och det är så litetman vill göra. Egentligen vill man, som den tidigaretalaren sade, förmodligen sätta stopp för detreformarbete som har pågått under lång tid.Arbetslivsfrågorna hänger mycket ihop medfrågorna kring arbetsrätt, vad som händer mellanparterna på arbetsmarknaden, om det blir någraavtal, kollektivavtalens ställning osv. Vi kännersedan decennier den borgerliga politiken och detborgerliga intresset i arbetslivet. Det gäller nu attföra kampen så att de ambitioner somarbetarrörelsen har stått för inteförs tillbaka ytterligare. Läget är nu mycketbekymmersamt.I den arbetslivspolitik som presenteras ibetänkandet ingår t.ex. Arbetslivsfonden.Socialdemokraterna och den borgerliga regeringenhar tillsammans stulit -- först vardet 2 miljarder och sedan 3 miljarder ihöstas -- från positiva insatser inom ramen förArbetslivsfondens faktiskt utmärkta arbete. Dethär leder till vad? Jo, det leder till förändringar iarbetsorganisationen, utbildningsinsatser,teknikhöjande åtgärder -- men i vilket syfte? Jo, atthöja produktiviteten. Därmed skall görasmer konkurrenskraftigt och mer effektivt, både inäringsliv och i offentlig sektor.Å andra sidan skulle dessa pengar kunna skapa enarbetsmiljö som är bättre och skapa mindre ohälsapå arbetsmarknaden. Det skulle innebära att färreskulle bli arbetsskadade och färre skulle bliförtidspensionerade. Färre skulle alltså behöva levapå pensions- och bidragssystemet utan att göranågot.Med andra ord. Det jag har sagt är ett bevis föratt pengar från Arbetslivsfonden som används väl,är pengar som nedbringar det strukturellaunderskottet i bägge ändarna. blir merkonkurrenskraftigt och effektivt, och färrepersoner blir beroende av bidrag från statskassan.Därför har vi i vid tidigare beslutyrkat avslag på förslagen att stjäla pengar urArbetslivsfonden. är pengarna stulna. Nuåterstår endast ett tekniskt avvecklingsbeslut.Arbetslivsfondens representanter har sagt attregeringens förslag var för nätt. Utskottet föreslårdärför en bredare tidsmarginal. Menhuvudpunkten är att det var fel att ta pengar fråndessa mycket goda insatser.Det här gäller på samma sätt frågan omföretagshälsovården. Statsbidragen har utgått.Ambitionerna har sänkts. Avtal har sagts upp. Inganya avtal har skrivits. Rapporterna från dem av osssom är ute i arbetslivet är entydiga, fru talman.Företagshälsovårdens ambitioner håller på attsänkas. Det drabbar direkt de människor somutsätts för arbetsskador och sjukdomar. Detdrabbar det gemensamma partsarbetet som pågårpå så många håll för att förbättra arbetsmiljö och -organisation. Det försämrar i själva verket enutveckling av arbetslivet. Det försämrar situationenför arbetstagare, och det försämrar situationen förSverige.Vi i har motionerat om obligatoriskföretagshälsovård. Vi har även motionerat om enrad olika åtgärder, t.ex. hur finansieringen skall gåtill så att den bärs mer av företag med dåligarbetsmiljö och fler arbetsskador än sådana företagsom har skött sig bättre. Vi har knutit an till fleraförslag som lades fram på LO:s senaste kongressoch som är väl underbyggda. Vi föreslår ocksåsociala bokslut. Vi föreslår att det påarbetsförmedlingarna finns tillgång till informationom arbetsmiljön, sjuktalet och arbetsskador påföretag. Det är uppgifter av mycket stort intresseför dem som söker jobb. Det här kunde utgöra enintern drivkraft för företagens självbevarelsedrift.För att överleva måste företagen skapa enarbetsorganisation och arbetsmiljö som faktisktvärnar om personalen.Fru talman! Det finns en fråga som inte harföranlett att några motioner har väckts. Det berordelvis på ett misstag från vår sida. Regeringen ladefram en skrivelse om , nr 172,om förhållanden i hotell- och restaurangbranscheninternationellt sett. Det skedde som denallmänna motionstiden pågick. Åtminstone jagmissade att skrivelsen hade lagts fram.I den meningsyttring av mig som har fogats tillbetänkandet har jag tagit med en formulering omILO-konventionen. Där framgår följande: ''Jagbeklagar att inte kommer att ratificeraILO-konventionen (nr 172) om hotell, restaurangeroch liknande anläggningar. Det är riktigt, som sägsi den föreliggande skrivelsen från regeringen, attkonventionen är svag. Däremot finns det ingengrund för påståendet att den skulle varadiskriminerande. Det är viktigt att arbeta förglobala minimivillkor i denna bransch för attmotverka social dumpning. Konventionen kanutgöra en plattform för fortsatt arbete syftande tillatt skapa ett verksammare redskap motexploatering och rovdrift på personal i våromvärld.