prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Vi vet inte riktigt omregeringen verkligen menar detta eller om de bararätt ut vill fortsätta att lita på kärnvapenmakterna.Det går en principiell skiljelinje mellanborgerligheten och socialdemokratin här, och denhar inte att göra med att vi lever i en ny tid.Anf. 155 ():Herr talman! När det gäller den omtaladeutredningen kan jag bara konstatera att det inte ärutredningen som vi kommer att votera om längrefram, utan det är ett utskottsbetänkande som iväsentliga drag skiljer sig från det som egentligenföranledde den socialdemokratiska kanonaden påden här punkten.I övrigt är ju ändå poängen att det nu finns förslagom precis det som har arbetat för så länge.Att då inte vilja dra slutsatsen att det faktisktskett -- eller åtminstone kommer att ske, om detinte hakar upp sig -- en väsentligförändring som vi själva har tillskyndat, är inte ettkonstruktivt sätt att närma sig det hela. Jag tyckeratt det är att litet väl mycket hålla fast vid exaktaståndpunkter, krav och ageranden som har drivitstidigare i tidigare situationer. Verklighetenförändras ju faktiskt. låter det som om MajBritt på något sätt har litet svårt att medgeatt världen faktiskt har blivit så pass mycketannorlunda att det går att verka även i andra formerför t.ex. detta mål.Anf. 156 MAJ ():Herr talman! Det är kanske inte så stor idé attfortsätta debatten. Men låt mig säga att jagdefinitivt inte är emot att finna nya former i enförändrad värld. Men om det gäller att kontrolleraatt kärnvapenmakterna icke företarprovsprängningar krävs det att det internationellasamfundet kontrollerar det, dvs. och andraländer som har den kapaciteten. Vi kan inte lita påatt kärnvapenmakterna talar om för oss att de integör det. Där tror jag inte att världen har förändrats.Vi kan faktiskt inte lita på dem förrän kärnvapnenhelt är borta.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 12 §. )10 § betänkande1992/93:LU48 Konsumentforskning (prop.1992/93:170 delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 12 §. )11 § betänkande1992/93:FöU13 Forskning (prop. 1992/93:170delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 12 §. )12 § Forskning inom betänkande1992/93:SoU25 Forskning inomSocialdepartementets verksamhetsområde (prop.1992/93:170 delvis).Anf. 157 ():Herr talman! Jag vill fästa kammarensuppmärksamhet på behovet av ökade satsningar påden reumatologiska forskningen. är det kanskeinte särskilt många som lyssnar, menförhoppningsvis kan det ändå gå hem någonstansatt jag har pekat på problemet.Förra året hade vi ett nordiskt reumatikerår somsyftade till att sprida kunskap och information omreumatiska sjukdomar, reumatikers situation ochom insatser på forskningsområdet ochutbildningsområdet. Det har gett väldigt många braresultat. Jag var aktivt medverkande till att det häråret kom till stånd och till att vi fick en nordiskrekommendation till våra länder om att man skallgöra en plan för förstärkta insatser mot reumatiskasjukdomar i Norden.Inom WHO räknar man med att det finns ungefär200 olika reumatiska sjukdomar. Det är ungefär enmiljon svenskar som har någon typ av reumatisksjukdom.Nu är man ganska nära ett genombrott iforskningen. Det skulle vara samhällsekonomisktganska intressant att få en ordentligt satsning just idet skedet. Bara 1--av de pengar som går tillmedicinsk forskning satsas på reumatologiskforskning. Reslutatet av de reumatiskasjukdomarna drar 20--av vård- ochförsäkringskostnaderna. Det vore avsamhällsekonomiskt stort intresse att satsa , närman står inför ett genombrott. Dessutom kan mange ett bättre liv åt väldigt många människor.Nu är man mycket nära att hitta en möjlighet attbota vissa av de reumatologiska sjukdomarna. Jagtycker att det är mycket intressant. Det är värt attgöra en extra satsning i samtliga våra länder. Jag villpå det här sättet göra den svenska riksdagenuppmärksam på att det kan hända saker före år2000 om vi lägger på ett kol nu.Utskottsmajoriteten är mycket positiv till minmotion. Man har även tidigare uttalat sig ombehovet av att ytterligare forskning sker. Man nöjersig med att utgå ifrån att regeringen beaktar vadsom här har anförts. Jag hoppas att det räcker denhär gången. Annars skall jag själv medverka till attpåpeka det.Anf.158 ():Herr talman! I det här betänkandet på det socialaområdet behandlas en rad olika förslag medinriktning på social forskning. Det är många viktigaoch bra förslag som har lagts fram i motioner och avutskottet.En del av de här motionerna har mött en något snävbehandling. Jag tänker bl.a. på forskningen omkvinnosjukdomar, självmord och incest för attnämna några områden. Det finns förvisso fleraviktiga områden. Men när det gäller de områdenjag nämnt, talar man om allt som görs där som omvi kunde nöja oss med det. Det låter som om alltvar väl när det gäller forskning om kvinnors hälsaeller när det gäller självmordsforskningen. Jagtycker inte att så är fallet. Det finns oändligt mycketmer att göra på dessa områden.När det gäller forskningen om incestoffer är jag litetöverraskad över att majoriteten har varit så njuggmot den socialdemokratiska motionen på det härområdet.Under allmänna motionstiden lade vi frånVänsterpartiet, och kds fram engemensam motion. Det var i stort sett sammaförslag vi lade fram, nämligen att vi skulle ha encentral instans, ett institut, som tar upp frågor somgäller både forskning om och behandling av demsom drabbats av incest. Tyvärr hade vi den gångeninte Socialdemokraterna med oss. Motionen harsenare avslagits av . Jag är glad över på detta vis ändå vill lyfta fram de frågorna ochhoppas att vi framöver kommer att få ett resultatoch skapa en sådan instans.En central instans som har hand om forskning pådetta område står inte i motsatsställning till att detgörs en rad olika lokala projekt. Det handlar inteom hur man tar hand om och ställer upp för demsom drabbas av incest. Där handlar det om attsamla den gemensamma kunskap som finns i landetpå detta område, för att bidra till de olika lokalaprojekt som finns ute på fältet. Jag vill yrka bifalltill den socialdemokratiska reservationen på dettaområde.Herr talman! Jag vill framför allt ta upp ett annatförslag om välfärdsforskning, som Vänsterpartiethar framfört i motion Ub121. Där talar vi ombetydelsen av en utvidgadlevnadsnivåundersökning. I betänkandet avstyrksvår motion med motiveringen att sådan forskningredan pågår. Jag inser att vi borde ha förklarat ossbättre och beklagar att man inte har studerat våramotionsförslag närmare.Vi säger att vi vill ha en nylevnadsnivåundersökning, och det kan vara litetmissvisande. Vi borde ha förtydligat oss och nämntatt det gäller en utvidgad undersökning på dettaområde. Det som sker är i betydligt mindreskala än vad vi föreslår.Statistiska centralbyrån har världens bästa statistik.Man samlar in ett omfattande statistiskt materialrörande en rad områden i livet. Men man får intepengar till att utnyttja det insamlade materialet förlevnadsnivåundersökningar. har manfått allt mindre pengar till denna typ av forskning.Det är särskilt viktigt att SCB får pengar tillvälfärdsforskning, så att man kan göra analyser avtransfereringssystemen. Då kan vi se hur vi kankomma till rätta med orättvisor i samhället. Detgäller fördelningen av de gemensamma resurserna,våra gemensamma tillgångar. Jag menar att det ärspeciellt angeläget , när vi får allttydligare tecken på att klyftorna i vårt land ökar ochatt avståndet faktiskt ökar mellan dem i samhälletsom har det bra och dem som har det dåligt. Det ärav oerhört stor betydelse att vi får seriös forskningpå detta område, som visar hur vi skulle kunnaåtgärda detta och komma till rätta med de ökandeklasskillnader som finns i vårt land. Det tycker jagatt utskottets majoritet helt har missat när man haravstyrkt vår motion. Jag beklagar att inte hellerSocialdemokraterna har velat tillstyrka den.Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillvår motion Ub121, punkterna 31 och 32 ihemställan. jag nöjer mig inte med att yrka att viskall genomföra en levnadsnivåundersökning utanvill också att pengar skall anslås, så att SCB kangöra en sådan undersökning.Anf. 159 ():Herr talman! har i stort sett medtillfredsställelse tagit del av regeringensforskningsproposition. Propositionen berör ett förlandets framtid viktigt område, vilket inte minst harframgått av inläggen här.Sverige har förmånen att tillhöra det fåtal ländersom har jämn och hög utbildningsnivå, välfungerande nätverk för utbildning ochinternationellt sett unikt brett stöd till destuderande. Detta är förutsättningen för den bredarekryteringsbas som är nödvändig för att Sverigeskall vara ett forskningsintensivt land medbetydande insatser i frontforskningen inom mångaviktiga områden. Vi betraktas även internationelltsom en stormakt inom forskningen, bl.a. inomområden som nämndes här tidigare. Detta gällerinte minst inom socialutskottets ansvarsområde,samhällsvetenskaper, hälso- och sjukvård.Vi kan vara stolta över att , ett litet land,bidrar så mycket till den internationellautvecklingen. Men vi skall inte glömma att detta ärförutsättningen för vårt välstånd och välfärd.Tillgången till frontforskning inom landet är enförutsättning för att man skall kunna bedömakvaliteten och relevansen av forskningen i andraländer och snabbt tillämpa sådana resultat inomvårt samhällsliv, vår hälso- och sjukvård och ävenvår industri.Vi välkomnar förslagen i propositionen om en ökadsatsning på forskningen och i stort sett även gjordaprioriteringar. En ökad satsning på forskning ärockså förutsättningen för att vi skall behålla vårställning i toppen, när allt fler länder upptäckerbetydelsen av dessa samband och även de satsarmer på sin forskning. Vår internationellt settframskjutna ställning inom forskningen är intesjälvklar. Vi måste ständigt anstränga oss för attbehålla den.Socialutskottet har behandlat många motioner medanledning av proposition 170. Flera av dem harnämnts här i kammaren. Jag känner stor sympatiför nästan samtliga yrkanden. Som väl är harflertalet blivit tillgodosedda och behöver inteföranleda någon åtgärd. Andrainnehåller goda förslag som dock skulle utgöra endetaljstyrning av prioriteringar inom forskningen,som och regeringen ibland kan finnanödvändig men bör vara sparsam med. är,som sagt var, ett litet land. Det bästa sättet attanvända våra forskningsresurser på är oftast attbestämma riktlinjerna, fördela medel i stort ochsedan överlåta prioriteringar till inomvetenskapligabedömningar i väl fungerande forskningsråd somarbetar med stor och av alla erkänd integritet.Jag vill till tidigare talare säga att det var svårt attinte föra vidare flera goda motionsförslag. Allt kandock inte tillgodoses på en gång. Jag hoppas attflera av dessa förslag skall kunna beaktas i denuppföljande forskningsproposition som regeringenaviserade till 1994.Mot den bakgrunden vill jag tillstyrka främst femteavsnittet i regeringens proposition, med deförtydliganden som finns i socialutskottetsbetänkande.Bra forskning är beroende av långsiktigasatsningar. Det är därför viktigt att vi har så gottsom fullständig politisk enighet bakomsocialutskottets betänkande. Jag vill här endastkort beröra några punkter i utskottets betänkande.Statens institut för psykosocial miljömedicin, somvi har skrivit ganska utförligt om i betänkandet, börinte endast utan underöverskådlig tid behålla ställningen som ensjälvständig myndighet. Där bedrivs målinriktadforskning, utbildning, dokumentation ochinformation inom frågor med högsamhällsrelevans. Institutet uppvisarutomordentligt goda resultat och förvaltar väl deresurser som samhället kunnat ställa tillförfogande. Institutet skall nu utöka sinverksamhet med en fjärde inriktning, påinvandrarmiljö och hälsa. I praktiken utvidgasinstitutets verksamhet till ytterligare ett område,som nämnde, genom inrättande ijanuari av ett centrum för suicidforskning ochprevention.Detta är ett oerhört angeläget och länge försummatforskningsområde.Utskottet sade att det var framsynt att dettacentrum förlades geografiskt till institutet förpsykosocial medicin. Det var onekligen en miss attknyta centrumet organisatoriskt tillyrkesmedicinska kliniken, som faktiskt inte harmycket gemensamt med suicidforskning ochsuicidprevention. Jag hoppas att man inte heller iframtiden kommer att ha mycket gemensamt.Detta bör rättas till, vilket utskottet ocksåframhåller i sitt betänkande. Jag har stor förståelseoch viss sympati för reservationen enligt vilkendetta bör ges regeringen till känna. Under minakontakter med ochUtbildningsdepartementet har jag dock förstått är väl medveten om problemet och är på vägatt rätta till detta förhållande. Mot den bakgrundenbedömde majoriteten att ett tillkännagivande intevar nödvändigt.Inom hälso- och sjukvården pågår en snabbutveckling av formerna för organisation ochstyrning. Den ekonomiska situationen tvingarsamtidigt fram rationaliseringar och iblandsmärtsamma prioriteringar. Allt detta ställer storakrav på en vetenskaplig utvärdering av det vi görinom sjukvården. Jag vill peka på de värdefullainsatser som görs av bl.a. SBU och SPRI för attvetenskapligt utvärdera dels våra metoder, delseffekterna av olika organisatoriska förändringar.Men en förutsättning för den verksamheten är attvi inte bara upprätthåller utan också ökar dentillämpade kliniska forskningen, som är grundenför alla dessa utvärderingar.I propositionen uppmärksammas att införande avnya ekonomiska styrsystem kan skapa svårigheterför den tillämpade kliniska forskningen. Det mestaav den forskningen bedrivs vid vårauniversitetssjukhus. Dessa tvingas också ipraktiken att ta hand om de mest kompliceradefallen, vilket man inte får glömma. Det är angelägetatt man vid budgeteringen och vid utformningen avnya ekonomiska styrsystem beaktar detta så attvåra universitetssjukhus inte får minskadeförutsättningar att fullfölja sina viktiga uppgifter.Enligt propositionen kommer regeringen noga attfölja den utvecklingen, och regeringen är medvetenom dessa problem. Utskottet ville tillägga att vianser att regeringen särskilt måste beakta dentillämpade kliniska forskningens betydelse, inteminst när det gäller den reumatologiska forskningsom nämndes av . Forskningen måsteöka och ges ökat stöd.Enligt vårt betänkande bör regeringen övervägaoch eventuellt utreda lämpliga former förförstärkning och säkring av resurserna för dettaangelägna forskningsområde. Det är mycket starkaskrivningar som vi överlämnar till departementen.Vid våra kontakter medUtbildningsdepartementet, främst medsekreteraren hos utbildningsministern, har detframgått att regeringen är väl medveten om dessaproblem och att åtgärder skall vidtas även utannågot tillkännagivande.I detta sammanhang vill jag personligen nämna attsjukhusledningarna vid åtminstone tre av vårauniversitetssjukhus konsekvent vill skilja uppgiftensom prefekt för en klinisk institution från uppgiftensom klinikchef och chefsöverläkare. Dediskriminerar prefekterna såsom varandeolämpliga för uppgiften som chefsöverläkare.Detta gagnar inte den kliniska forskningen,undervisningen eller sjukvården. Jag har uppfattatatt jag har fått förståelse för detta när frågandiskuterades här i kammaren med utbildnings- ochforskningsministern så sent som förra veckan.Som nämnde skadas ungamänniskor genom incest för hela livet, och faktisktskadas också den berörda föräldern. Forskningeninom detta område är svår, men också oerhörtviktig. Jag vill påminna om attSamhällsvetenskapliga forskningsrådet har fåttökade resurser och prioriterar familjeforskning. Viutgår från att man inom den ramen kommer att tatill vara bra forskningsprojekt beträffande incestoch anser därför inte att ett tillkännagivande fyllernågon funktion.Vi välkomnar att prioriterar familje- ochmissbruksforskning och att dessa områdentillsammans med kvinnoforskningen, som EvaZetterberg nämnde, är prioriterade inom detnybildade , som också harviktiga forskningsuppgifter och resurser för attstärka forskningen.Herr talman! Jag är en av de äldsta eller kanske denäldste av nuvarande ledamöter. Jag ären av de få eller kanske den ende som har kommithit till som flykting. Det är mot denbakgrunden kanske naturligt att jag personligenmed tillfredsställelse hälsar regeringens inställningsom kommit till uttryck i propositionen ombetydelsen av forskning om äldre och ominvandrares villkor. Forskningen i äroerhört bred och den omfattar många områden.Jag yrkar bifall till regeringens proposition 170 medde förtydliganden som framgår av socialutskottetsbetänkande nr 25.Anf. 160 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 161 () replik:Herr talman! har engagerat talat omolika delar av den sociala forskningen, och jag harstor respekt för det. Jag har uppfattat det storaengagemang som har på olikaområden, och jag noterade att vi har sammauppfattning om vikten av forskning vad gäller barnoch ungdomar som har drabbats av incest.Jag vill dock vidhålla att jag därför tycker att det ärdesto mer märkligt att man från majoritetens sidainte har velat bifalla den här reservationen. Ibetänkandet sägs att den nyutnämndaBarnombudsmannen även skall ta på sig dennafråga. Jag har mycket svårt att se attBarnombudsmannen även skall kunna ta som sinuppgift att sammanfatta forskningen och drivaforskningen vidare på just det här området.Barnombudsmannen har en rad andra uppgiftersom redan föreligger.Jag vill upprepa frågan om varför man inte frånmajoritetens sida har ställt sig bakom detta förslag.Kds-ledamöter har bl.a. skrivit på den motion somjag talade om tidigare, om att inrätta ett centrumför forskning och behandling för incestdrabbade.Jag vill också ta upp det andra förslag som harframställts i partimotion och somgäller levnadsnivåundersökningar, eftersom jaginte tycker att vi har fått ett fullständigt svar ibetänkandet. Det avslag som vi får på vårtmotionsförslag har inte riktigt tagit hänsyn till vaddet handlar om. får vi mycket tydliga signalerom att klasskillnaderna ökar i vårt land. Jag tror attdet då är mycket betydelsefullt att följa upp dettaoch studera hur skillnaderna i människorslevnadsvillkor ser ut mera konkret. Vi bör ocksåfråga oss vad vi kan göra åt det för att se till attskillnaderna inte ökar utan tvärtom minskar.Anf. 162 () replik:Herr talman! Jag delar faktiskt i principuppfattningen i de uttalanden som gjort här. Jag vill ytterligare understryka att detändock finns en enighet i stora drag bakomsocialutskottets betänkande i dessa frågor.Jag delar också uppfattning attBarnombudsmannen inte kan bedriva forskning.Barnombudsmannen kan dock ta fram problemenoch belysa vad som händer. Det kan bli ett viktigtunderlag för forskningen.Forskning kan inte kommenderas fram. Genom attsatsa mer resurser på ett visst bestämt område kanvi inte alltid åstadkomma att detta områdeprioriteras. Inom det samhällsvetenskapligaforskningsområdet finns det dock ett stort intresseför denna fråga. Jag skulle bli mycket förvånad omSocialmedicinska forskningsrådet skulle avslå braansökningar om incestforskningen. Det är en frågasom i vårt samhälle har hög aktualitet, inte minstgenom mycket information som har kommit framoch alltid har funnits i denna fråga.Det är mycket viktigt medlevnadsnivåundersökningar, och jag har förståelseför att man vill ha en utvidgadlevnadsnivåundersökning. Men jag kan intekomma ifrån att jag personligen tycker -- och dåtalar jag även för majoriteten -- att man först böravvakta den pågående utvärderingen av denundersökning som genomförts innan mandrar upp riktlinjer för en utvidgadlevnadsnivåundersökning.Anf. 163 () replik:Herr talman! Det är bra att och jagär överens om de stora dragen vad gäller det härforskningsområdet.Jag vill också upprepa att Barnombudsmannenomöjligen kan ta fram forskningsunderlag och deltai forskningen, men som säger ta inunderlag om frågeställningar och sprida det vidare.Men till detta behövs kvalificerad forskning.Eftersom vi är överens här beklagar jag attmajoriteten inte velat bifalla denna motion, utangått på linjen att sätta sitt hopp till att andra skallavgöra frågan om resurser till området för dem somdrabbats av incest.I fråga om levnadsnivåundersökningar kan jag barakonstatera att jag beklagar att intresset inte finnshos utskottsmajoriteten och tyvärr inte heller frånSocialdemokraterna, att i det här fallet se hur deökade klasskillnaderna mellan människor drabbaroch vad vi skulle kunna göra åt det. Jag tror alltsåatt det som görs på det här området inte ärtillräckligt.Anf. 164 () replik:Herr talman! Jag tackar för påpekandetbeträffande incestforskningen. Jag kanskeuttryckte mig otydligt. -- viinrättade en sådan tjänst -- kan inte ta framunderlag för forskning. Men underlag för forskningär information om vad som händer i landet. Det ärmin djupa övertygelse att Barnombudsmannenkänner ansvar för att tydliggöra de situationer somförekommer när det gäller incest.Det är beklagligt att det är så svårt att få fram faktaom detta tabubelagda område. Men attinformationen kommer fram och meddelas kanstimulera forskningen och kan ge underlag, inte förombudsmannens forskning, men för olikaforskningsprojekt.Jag tror att en uttalad begäran om satsning påincestforskning skulle vara en detaljstyrning avforskningen som enligt min bedömning i dagensläge inte fyller någon funktion utöver de satsningarsom redan gjorts genom att man prioriterarfamiljeforskning och att har fått ökade resurser.På en punkt kan jag inte hålla med tycker att hon med sin slutsats, att det inte finnsintresse för levnadsnivåundersökningar, har dragitför långt gående slutsatser från utskottetsställningstagande.Utskottet säger klart och tydligt att vi vill avvaktaresultaten av den utvärdering som pågår av den förinte länge sedan gjordalevnadsnivåundersökningen innan vi tar ställningtill hur vi skall gå vidare. Detta är inte brist påintresse för frågan som sådan.Anf. 165 ():Herr talman! Under den allmänna motionstidenlämnade och jag in vår motion omincest, som det har talats om här , och omförstärkt forskning med anledning av detta.Motionen handlade både om offren och förövarna.Motionen har sin grund i signaler som vi motionärerhar fått från personal i bl.a. , frånsådana som arbetar med rehabilitering av familjerdär incest har förekommit.Incestproblemet har ju uppmärksammats mer ochmer . Det behöver intenödvändigtvis betyda att incest har blivit vanligare,bara att det har blivit synligt och kommit upp idagen. Att så har skett tror jag är bra i sig, för detskapar förutsättningar för bearbetning ochrehabilitering,Utskottsmajoriteten har, som redan framgått,föreslagit att vår motion skall avslås. Man tycksmena att de forskningsinsatser som görs är tillfyllest.Det är säkert inget fel på de forskningsinsatser somgörs, men min poäng är att det behövs mer.De som arbetar inom skola, sjukvård, socialtjänstoch i rättsväsendet känner att deras kunskaper närdet gäller att hjälpa drabbade barn och familjer ärotillräckliga, och då behövs det mer forskning.Jag är inte socialarbetare, men jag kan föreställamig att det är ett mycket svårt och mycketgrannlaga arbete att rehabilitera familjer där detförekommer incest. Sådana insatser kan man integöra bara på känn och med stöd av allmännakunskaper om familjerelationer. De metoder somanvänds måste vara grundade på djupa kunskaperoch baserade på forskning.Mot bakgrund av vad utskottsmajoriteten skriverom vår motion förstår jag inte riktigt varför maninte orkat med ett tillkännagivande till regeringenom vikten av att satsar på forskning om incest.Det är forskningsrådet som måste ta ansvar bådeför att det kommer anslag till dettaforskningsområde och tillforskningsinformationen. Jag instämmer i det somsagts tidigare om att det inte kan varaBarnombudsmannens uppgift att skötaforskningsinformationen och än mindre förstås,anslagsgivningen.Jag kan inte se att det hade varit någon nesa förregeringen att lyft fram forskning omincest och meddelat regeringen att man vill ha enprioritering av detta.