prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Det föranleder mig att ta upp enannan fråga som är kopplad till det nusade: Har man övervägt eller kan man tänka sig attöverväga -- och den frågan går naturligtvis också tillutbildningsministern -- att gå över till ett sådantsystem som man i har för professorerna?Där har de betalt bara , ochden resterande ersättningen får de själva tjäna in påannat sätt, vilket leder till att man så att säga rentpraktiskt och påtagligt organiserar kopplingen tillnäringslivet.Det leder till att man rent praktiskt och påtagligtorganiserar kopplingen till näringslivet.Professorerna har på många universitet skyldighetatt tillföra sitt universitet x för attöver huvud taget ha sin anställning kvar. Jag tror attdet skulle vara nyttigt för en del slumrandeakademiker på våra universitet och högskolor.Om jag är rätt underrättad sitter en professor pålivstid och har inte särskilt mycket tryck på sig. Detfinns också professorer som har påtalat för mig attandra kolleger håller tillbaka och inte släpper framdoktoranderna. Det är ett problem att tänka på idet här sammanhanget.Litet förändrade regler skulle kanske skapa enstörre aktivitet på våra universitet och högskolor.Anf. 62 () replik:Herr talman! Varje system har sina fördelar ochnackdelar. Det svenska systemet innebär en storkontinuitet och en stor trygghet. Man kan slå vaktom forskningens frihet på ett sätt som man kan görapå få andra ställen i världen.Det amerikanska systemet är mycket stimulerandeoch mycket konkurrensbefrämjande för demänniskor som lyckas i det. Jag har tjänstgjort ibåda systemen. Jag tror mig något så när veta hurde fungerar. Jag är inte säker på att man utan vidarekan överföra det amerikanska systemet i svenskmiljö. Men det är helt klart att de frihetssträvandensom propositionen nu anvisar vägar för innebär kan pröva nya modeller här i . Det trorjag kan vara stimulerande.Debatter om professorernas livstidsjänster uppstårfrån tid till annan. Jag kommer ihåg att vi somstudentpolitiker diskuterade att de bara skulle fåsitta åt gången. Sedan skulle de anställas pånytt om de uppfyllde kraven. Jag är inte säkerpå att det är en väg som jag direkt villrekommendera. Men man kan alltid föra en debattom dessa frågeställningar.Anf. 63 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! är mycket kunnig pådetta område. Det respekterar jag. Jag är mindrekunnig. Jag har egentligen bara en enda tes,nämligen att man skall öka samarbetet mellanskolorna och näringslivet, framför allt vad gällerändamålsforskning.I det sammanhanget ger vi i en litet väl stordel av medlen till grundforskning i jämförelse medvad man gör i många andra länder. Det ärtraditionellt sett fint för forskare att grundforskaoch få sina rapporter utgivna. Men forskningenmåste leda till någonting. Grundforskningen ärnaturligtvis mycket nödvändig. Men vi skall inte hastörre del av grundforskningen än vad vår del ivärlden i övrigt innebär. Det skall vara en tydligareändamålsforskning.Anf. 64 Utbildningsminister ():Herr talman! Bo G Jenevall ställde en fråga till migom vad regeringen eventuellt överväger att föreslåbeträffande den resterande delen avlöntagarfonderna. Jag skall strax svara på detta. Jagvill dock först tillägga något om bakgrunden tillfrågeställningen.Som vi talade om i inledningen av debatten ärförhållandet mellan å ena sidan universitet ochhögskolor och å andra sidan industrin en av de tvåhuvudutmaningar som regeringen anger i sinproposition. Det gäller delvis mot bakgrund av detRune påpekade, nämligen att vi i Sverigehåller oss med en relativt unik forskningstruktur.Det gör vi enligt min mening på goda grunder.Vi satsar lejonparten av de offentligaforskningsmedlen på universiteten ochhögskolorna som forskningsmiljöer. Bakgrundentill detta är helt enkelt att är litet. Man villha hyggligt starka forskningsmiljöer. Man måste dåha en viss koncentration för att uppnå den godakvalitet som behöver. Det ställer -- ochdetta är viktigt -- frågan om kommunikationermellan universitetssystemet och företagen iblixtbelysning. Vi har till följd av vårforskningsstruktur en större utmaning än vad andraländer har.Det är därför regeringen har lagt en sådan vikt vidatt föreslå en lång rad olika saker, vilka inteensamma löser de problem vi nu diskuterar, mensom bidrar till en lösning. Det handlar om despeciella forskarskolor som vi vill inrätta, stimulanstill doktorander inom industrin och delvis om enprofilering av vissa av de mindre högskolorna motmer industrirelaterade områden. Det handlar ocksåom de särkilda forskningsbolag som regeringenföreslår och de särskilda satsningar på teknikparkersom föreslås.De två sista förslagen är direkt ägnade att skapa enstruktur på universiteten där universitetsforskareoch näringsliv kan mötas i gemensamma projekt.Men det skall ske -- och också detta är viktigt -- utanatt någondera parten skall behöva ge avkall på sinspeciella kultur.Det är en fördel för vårt lands framtid om företagenär företag och forskningscentrum ärforskningscentrum. Men det gäller, precis som BoG Jenevall påpekar, att hitta länkarna mellan demså att inte kunskap blir outnyttjad ochoframforskad.Vad vi nu kommer att göra, när ieftermiddag förhoppningsvis har beslutat i enlighetmed utskottets förslag om att satsa en betydandemängd av löntagarfondspengarna på deforskningsstiftelser regeringen har föreslagit, ärdels att sätta i gång dessa stiftelser, dels avvakta hurresultatet kommer att se ut i självautskiftningsögonblicket när det gäller eventuellaresterande medel.Jag är öppen för att fram till dessöverväga allehanda olika förstärkningar i enlighetmed de principer som förhoppningsviskommer att lägga fast. Vi skall diskutera detta iljuset av de erfarenheter vi kommer att vinna av denya samverkansformer som vi nu håller på attutveckla.Herr talman! Jag vill som en högst personligsynpunkt understryka att jag för min del ärövertygad om att den starkaste koppling av gott slagmellan universitet, högskolor och industrin somkan uppnås är de människor som fraktar sig självamellan de olika kulturerna. Det är en för litenförståelse inom delar av universiteten för kulturenutanför universitetsvärlden, och det är en för litenförståelse inom industrin för kulturen innanföruniversitetsväggarna. Ökad kunskap, och därmedökad förmåga att tala med varandra och utbytaerfarenheter, kommer båda systemen att gagnas av.Den sista fråga Bo G Jenevall ställde till mig var omregeringen är beredd att överväga att ta entredjedel av professorernas arbetstid ifrån dem, omjag nu spetsar till frågeställningen. Som RuneRydén påpekade är vi nu på väg in i ett system därprofessorstillsättningar kommer att ske viduniversiteten. Det är upp till dem att själva avgörapå vilka villkor de i detta hänseende vill enrollerasina medarbetare.Jag ser betydande fördelar -- och också nackdelar,det skall veta -- med att öka vissauniversitetsanställdas behov av bokstavlig kontaktmed världen utanför universiteten. Jag skullevälkomna om vi får setjänstekonstruktioner som i detta hänseende skiljersig mellan olika universitet och högskolor, för attdärigenom bidra till en befrämjande konkurrensmellan dem.Anf. 65 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag tycker att utbildningsministernssvar lät mycket hoppfullt. Jag skulle också viljaskicka med att man när detta skall verkställas idiskussionerna med de berörda parterna gärnapåpekar, och gör det ofta, varifrån dessa pengarkommer, nämligen från näringslivet. Det kan varaett ytterligare argument för att de skall ökakontaktytan.Nu kommer jag in på detaljer som jag kanske inteborde tala om. Men man borde kanske överväga atti doktorandutbildningen väva in någon form avtvingande praktik i näringslivet. Där kunde man fådirekta kopplingar inför kommande anställningar,och så kan vi lösa den problematiken.Anf. 66 Utbildningsminister ():Herr talman! I samma anda som jag talade närdet gällde högskolornas möjligheter att skräddarsyeller profilera sin egen verksamhet åt litet olikahåll, både när det gäller innehåll och sturkturer iövrigt, finns möjligheten för högskolorna tillbetydande variationer när det gällerdoktorsutbildningens innehåll.Ett av syftena bakom det förslag jag tidigarenämnde om de särkilda forskarskolorna -- som vidiskuterar i propositionen, och där regeringenbegär förtroende för att inrätta sådanaeller stimulera fram dem -- är just att få något störremångfald i doktorsutbildningen för att se vilka olikatyper av utbildningar som är mest gagneliga för attföra utbildningssystemet framåt. På detta område,liksom på så många andra, mår bra av attha olika typer av utbildningsformer, även för en ochsamma doktorsgrad. Det gemensamma för detta,och det som staten ställer krav på, är att kvalitetenpå de doktorer som kommer ut ur dettamångfasetterade system har internationellt högslagkraft.Herr talman! Eftersom Bo G Jenevall i sitt förrainlägg ansåg att vi i har en för stor andelgrundforskning i förhållande till den totala kakan,vill jag säga att detta är ett svårt och kompliceratområde att ha en alldeles exakt uppfattning om.Om vi tittar på den samlade svenska forsknings-och utvecklingsinsatsen ligger den på 35--40miljarder kronor om vi räknar samman det somstaten satsar och det som privata intressenter satsar.Grundforskningsdelen av detta rör sig om ca 7--8miljarder kronor.Jag är inte övertygad om att det är en för stor andelgrundforskning i förhållande till den tillämpadedelen i det långa loppet. Jag tror snarare attproblemet ligger på det område där Bo G Jenevalloch jag började samtalet, nämligen i förmågan attnyttiggöra kunskaper som faktiskt finns och kanplockas fram. Jag har sett för många exempel därgoda idéer läggs ad acta, inte medvetet, men därföratt ingen hittade fram till dem för att ta över demtill nästa utvecklingssteg.Anf. 67 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag tycker att detta låter mycketpositivt och bra. Jag vill bara kort komma med ettlitet förslag när det gäller det vi egentligen taladeom, nämligen vad man skulle kunna göra med dessaförmodade två miljarder. Vi kanske kan kopplaihop de två goda ändamål som vi har använtpengarna till, nämligen riskkapital och forskningoch utveckling. Vi kanske skulle använda dem tillett riskkapitalbolag som är speciellt inriktat för deforskningsresultat som är utvecklingsbara. Det ärju inte alldeles lätt att få pengar till att utveckladem.Anf. 68 INGA ():Herr talman! Här kommer till slut, eller nästan tillslut, en motionär som vill börja så här:I regeringens proposition står det så här på s. 63:''Konsumentfrågor, speciellt frågor omhushållsekonomi har särskild betydelse för deenskilda människorna i tider av ekonomisk kris ochstora samhällsförändringar. -- -- -- Regeringenanser att det är angeläget att forskningen påkonsumentområdet kan utvecklas. ''Jag är fullständigt överens med regeringen omdetta. Jag vill passa på att här utveckla de tankarsom jag tillsammans med har framfört ien motion om vikten av hushållsvetenskapligforskning som behandlas i betänkandet UbU15.Jag vill vidare framhålla vikten av att forskning omfamiljen och hushållet fortgår även . Jo, detta bör ske med tanke på attvärdet av det osynliga arbete som utförs i privatahushåll uppskattas till en tredjedel avbruttonationalprodukten. Dessutom kan detkonstateras att den privata konsumtionen år 1991uppgick till enligt SCB. Däravvar värdet för inköp av livsmedel, textilier, kläderoch bohag 242 miljarder kronor.Vid tre av våra universitet -- universiteten iGöteborg, och -- finnshushållsvetenskapliga institutioner som bedriverutbildning. Ingen av dem har fastaforskningsresurser, men det pågår ett arbete för attbygga upp en forskningsverksamhet. Vid Uppsalauniversitet är ämnet hushållsvetenskapforskarutbildningsämne vid densamhällsvetenskapliga fakulteten sedan november1991, liksom vid sedandecember 1992.Utgångspunkten i hushållsvetenskaplig utbildningoch forskning är hushållet i vardagssituationen.Området innefattar frågeställningar somorganisation, tidsutnyttjande, ekonomi, mat,avfallshantering, boende, textil osv. i det privatahushållet såväl som i storhushållet.Här handlar det om att utveckla teorier ominteraktionen inom hushållen och mellan hushållenoch övriga i samhället. Ytterst handlar det omnationalekonomi och att använda egna och andrasresurser med förnuft. Det innebär en forskning somtar fram underlag för att ge konkreta förslag på hurman kan använda mänskliga och materiellaresurser så att livskvaliteten optimeras i vidmening. Det är helt enkelt det somutbildningsminister talade om , nämligen att göra det möjligt för den enskildeatt skapa det goda livet.Som ett bra exempel på ämnets tvärvetenskapligakaraktär kan nämnas det samarbete som utvecklatsmellan den tekniska forskningen på och i kan hushållsvetenskapligt utbildade personermed såväl goda kunskaper inom sitt eget områdesom forskningserfarenheter bidra till att utnyttjatekniska forskningsresultat i praktisk tillämpning.Hushållsvetenskapligt utbildade människor är resurs som finns i många olika verksamheter.Några områden som jag kan nämna ärundervisning, forskning, rådgivning,marknadsföring, storhushållsadministration ochopinionsbildning.De vanligaste benämningarna påhushållsvetenskap på universitetsnivå i denangloamerikanska delen av världen är homeeconomics, human ecology eller home sience.Benämningen household/family and consumerstudies förekommer också. I användsbegreppet Haushaltwissenschaft på akademisknivå.Det kan konstateras att det 1990 avlades examina iämnet hushållsvetenskap vid 206 institutioner i helavärlden. Det totala antalet doktorsexamina var församma år 251, varav 132 i , 85 i , 27 iIndien, 5 i och 2 i . Dessasiffror kommer från forHome Economics, en non-governmentalorganization (NGO) till FN. För ärmotsvarande siffra 1 doktorsexamen 1992.Låt mig göra några reflexioner. Jag anser att det ärutomordentligt att regeringen för att öka andelenkvinnor i forskning och forskarutbildning satsar påett tiopunktsprogram. Ett prioriterat område blirnaturvetenskap och teknik. Det är jättebra. Menvart har de områden som av tradition och hävdintresserat flickor, t.ex. vård, undervisning och i dethär fallet lärare i hushållsvetenskapliga ämnen tagitvägen i målsättningen att öka antaletforskarstuderande för att fram fördubblaantalet doktorsexamina?Vart vill jag då komma med det här resonemanget?Jag vill peka på den potential och deforskarförmågor som finns gömda inom just dethushållsvetenskapliga området. Här tas frågor omresurshushållning, attityder och beteende vid val avlivsmedel m.m. upp på ett naturligt sätt. Det är heltenkelt väsentliga framtidsfrågor för oss somenskilda individer, konsumenter, familjer, hushålloch samhällsmedlemmar.Jag har inte någon principiell invändning motregeringens huvudmålsättningar angåendeforskningens övergripande inriktning. Jag ansersnarare tvärtom att det är ytterst angeläget attstimulera och satsa på kvalificerad utbildning ochforskning. Jag håller fullständigt med om attspetskompetens och spetsforskning är viktiga förSverige som företagarnation. Men det behövs ävenforskning inom det som varit vardagsnära underlång tid.Ett sådant område är kvalificeradkonsumentforskning. Här finns åtminstone treintressenter:-- enskilda, som behöver kunskaper för att kunnafungera som medvetna och kritiska konsumentermed bibehållen individuell självständighet,-- industrin, som behöver kunskap om attityder ochbeteenden för att kunna anpassa sitt utbud efterkonsumenternas individuella önskemål,-- stat och kommun, som behöver kunskap ommedborgarnas värderingar, attityder och beteendenför att kunna anpassa lagstiftning och service, inkl.skolan som behöver utveckla undervisningen ochkompetensen i hemkunskap/hushållsekonomi.För konsumentforskningen är hushållsvetenskapencentral. Hushållsvetenskapen är, som ni förstår, enny akademisk disciplin i , som därmed harsvårigheter att hävda sig inom de nuvarandeforskningsrådens urvalssystem. I både Göteborgoch har den begränsade satsning som skettpå hushållsvetenskaplig forskning uteslutande skettgenom omfördelning inom fakulteterna. Att lita påen sådan generositet fortsättningsvis är att byggavidare på en alltför bräcklig grund.Olika möjligheter att kanalisera medel till enforskningsverksamhet under uppbyggnad måsteprövas.En väg är att inrätta ett konsument- ochhushållsvetenskapligt forskningsråd. En annanmöjlighet kan vara att låta Forskningsrådsnämndeninitiera forskning inom området och föreslåhemvist för denna verksamhet inom redanexisterande forskningsråd. har säkert tankar om hur forskningenom familjen/hushållet skall kunna bedrivas ochvidareutvecklas. Externa medel från företag ochbranscher är ytterligare en väg att pröva.Jag uttrycker nu min tillfredsställelse överregeringens skrivning ''att det är angeläget attforskningen på konsumentområdet kan utvecklas'',som jag började mitt anförande med. Detta fastslåsytterligare i lagutskottets betänkande LU48 som viskall diskutera i kammaren . Där står:''vill för sin del starkt understrykabehovet av forskning på konsumentområdet. ''Jag vill till slut starkt poängtera det angelägna i attregeringen lever upp till dessa citeradeformuleringar. Jag förväntar mig också attregeringen, efter det attKonsumentpolitiska kommittén har avslutat sittarbete, återkommer med tydliga förslag ominriktning och lämpliga finansieringsformer förforskningen inom konsumentområdet.Herr talman! Härmed yrkar jag bifall till utskottetshemställan i betänkandet UbU15 och avslag påsamtliga reservationer och meningsyttringar.Anf. 69 () replik:Herr talman! Jag vill bemöta när hontalar om prioritering av forskarstöd till områdenmed många kvinnor. Det är just det regeringen ochförhoppningsvis gör i och medtiopunktsprogrammet, en tydlig prioritering avområden med stora inslag av kvinnliga studerande.Där kan självfallet också hushållsvetenskap passain.Jag uppfattade hos en viss kritik motsatsningen på teknik. En sådan satsning står inte imotsats till vad kräver. Justhushållsvetenskap som kvinnligt forskningsområdehar stora inslag av teknik, och kommer därmedockså att få del av den satsning som vi nu gör pånaturvetenskap och teknik med kvinnligtkönsperspektiv.Anf. 70 INGA () replik:Herr talman! Det som har glatt mig ärden samstämmighet som finns här i kammaren närdet gäller att stimulera unga forskare och satsa påkvinnlig forskning. Inte desto mindre vill jag gärnata upp just forskningen inom vård och utbildning,för att ytterligare poängtera och ge exempel. Detär oerhört viktigt att man stöttar den vetenskapligagrunden där den är svag. Det är just inom dessaområden.Jag vill bara kort bemöta när honsäger att mitt anförande andas en viss kritik mot prioriterar naturvetenskap och teknik. Så vardet inte. Jag sade att det var jättebra.Anf. 71 ():Herr talman! Jag tycker att det är bra attutbildningsministern har funnits i kammaren underhela denna debatt. Det vill jag ge honom en elogeför. Men jag begärde inte ordet bara för att sägadet.Jag begärde ordet för att kommentera detmeningsutbyte som var mellanutbildningsministern och Bo G Jenevall, om deeventuellt återstående pengarna frånlöntagarfonderna. Där framgick att de bäggedebattörerna ansåg att detta var näringslivetspengar. Vi vet att socialdemokratin har en annansyn.Detta är i allra högsta grad också löntagarnaspengar. Tanken har varit att pengarna skulle gå tillpensioner bl.a. Detta är pengar som har förvaltatsväl och inte gått in i spekulationskarusellen under1980-talet.Vi hörde av meningsutbytet att det kunde blipengar över från löntagarfonderna vidutskiftningen. Då funderar man, som Bo GJenevall, på vad de pengarna skall användas till.Det framkom att utbildningsministern inte visstehur de pengarna skulle användas, utan det kundeman fundera över. Men de skall i alla fall inte varakvar i löntagarfonderna. Det kan vi konstatera.Jag hörde utbildningsministern sägaatt detta var den lyckligaste dagen i hans liv. Dåtänkte jag att det kanske är för att vi skall fatta ettforskningspolitiskt beslut och satsa pengar påforskningen. Men det var för att löntagarfondernaskall slaktas. Det var därför det var den lyckligastedagen i hans liv. Det är överordnat detforskningspolitiska beslut vi nu skall fatta, och detbeklagar jag.Inga pengar skall få bli kvar hos pensionärerna. Detkan bli pengar över efter denna åtgärd, och detskall funderas över hur de skall användas.Ingenting skall bli kvar hos pensionärerna. Dettycker jag är upprörande, och det är ett brott mothöstens krisöverenskommelse.Anf. 72 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag trodde att löntagarfondsdebattenvar avslutad, men den tycks fortsätta, och det ärintressant. Visst kan man hävda att löntagarna hardel i löntagarfondspengarna, om man hade gjortsom det var tänkt från början, nämligen attlöntagarna skulle göra avsteg från sina avtalskravför att bidra till löntagarfonderna. Så skedde inte.Löntagarna tog i stället för sig extra rejält underdenna tid. Det är faktiskt företagarnas pengar. Detvill jag alldeles bestämt hävda.Jag tyckte att Per utvecklade detta medpensionerna på ett alldeles excellent sätt tidigare.Det finns ingen anledning att upprepa det. Det ärinte några pensionspengar vi talar om. Det harheller aldrig varit tanken.Visst skall vi göra av med alla dessa pengar. Densaken är vi fullständigt överens om. talar vi baraom hur vi skall använda den sista delen avpengarna, som det faktiskt har blivit en viss tillväxtpå. Det är inte tack vare SocialdemokraternaAnf. 73 ()replik:Herr talman! Den enda kommentar jag vill göra äratt det visst är så att dessa pengar skulle stärka AP-fonderna och vara en del av pensionerna. I övrigt ärdet regeringen som står för krisöverenskommelsen.Anf. 74 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag ber kammarens ledamöter somönskar votera om forskningspolitiken om ursäkt föratt jag kommer att förlänga debatten någon minut.Ewa Hedkvist citerade mig. Jag vill därförgöra den lilla justeringen att säga att jag sade att detvar den lyckligaste dagen i mitt politiska liv. Förmig är politiken inte det allra högsta i livet, även ompolitiken är viktig nog.Men det är lyckligt därför att vi på en gång, som jagsade i mitt anförande, förmår att göra rent hus meddet värsta hotet mot det fria, öppna samhället somSverige har gått igenom, nämligenlöntagarfonderna. Vi kan göra detta genom attanvända dessa pengar på ett sådant sätt att destärker forskningen och Sverigesutvecklingskapacitet. Det kallar jag, på mitt språk,politisk lycka. Jag har förstått att det för somliga idenna kammare i stället är en politisk olycka. Jagbeklagar att ni är kvar på denbarrikaden, men jag kan inte göra mycket åt det.Frågan om vems pengar det egentligen rör sig omär i någon mening filosofisk. Pengarna finns iavvecklingsfonden --1994. Det kan knappastha överraskat attregeringens ambition är att avveckla denna fond isin helhet. Det har nämligen redan fattatbeslut om. Den nyheten är vid det här laget nästanett år gammal.Att jag inte har en klar uppfattning om denexakta användningsformen, beror på det jagbörjade med att säga i mitt svar till Bo G Jenevall,nämligen att regeringen medvetet har sagt sig viljaha marginal med tanke på den eventuellautvecklingen på börsen. Ty följande vore det interimligt att utan marginal inteckna varje krona. Manmåste följa den ekonomiska utvecklingen på sådantsätt att man har kunskap och användningsalternativden dag vi i detalj kan bedöma fondernas värde.Att fortsätta efter i princip samma linje föranvändning av dessa fondresurser som redan ärpå väg att beslutas för de tio, är för min del ettlogiskt sätt att tänka. Jag kommer att fortsättatänka i samma banor.Anf. 75 ():Herr talman! Det är bra, utbildningsministern, attvi kan vara eniga om att politik inte är allt utan attdet finns andra världen här i livet.Det som faktiskt händer är att regeringen sviker enöverenskommelse . Regeringen svikeren mycket viktig krisöverenskommelse som gjordesöver partigränserna. Jag vet inte hur det här gårihop med att regeringen nu säger att man försökerhålla etiken och moralen högt.Vi anser att pengarna behövs till pensionärerna.Det har varit vår åsikt .