prot · GG09124 · 1993-06-08 00:00:00 — I samband med att riksdagenbehandlade och fattade beslut om inrättande av enbankstödsnämnd agerade vi i Ny demokratikraftfullt för att den, utformad kring enskuldgaranti, måste villkoras för att undanröjamöjlighet till missbruk och tillförsäkrastaten erforderliga kontrollmöjligheter, del i vinstervid återbetalning vid en framtida avveckling avstödet etc. Vidare såg vi det som rimligt attexempelvis ställa krav på försäljningen avkringverksamheter som fondkommissionärer,finansbolag, vissa fastighetsbestånd etc. Självfalletmåste staten ställa krav på rationalisering avverksamheten. Även beslutsrutinerna måste sesöver så att man i stället för att fatta beslut ikollektiva organ med oklar ansvarsfördelning införbeslutsmodeller med tydligt personligt ansvar förbeslutsfattaren.Givetvis måste även gällande gamla och oskäligafallskärmsavtal upphävas. Räntemarginalernamåste granskas och styras in på en lägre nivå.Riksdagen tvingades för drygt attfatta ett alltför snabbt beslut om en bankakut. Detgavs en ytterst för en mer genomträngandeanalys och inträngande överväganden om andralösningar än den grundprincip som var föreslagen,dvs. att staten skulle säkra banksystemet genom enskuldgaranti.Efter det att behandlade och beslutadeom inrättandet av den s.k. bankakuten har vi i Nydemokrati tillsammans med finansiella experterarbetat fram en bättre lösning än den nu gällandeskuldgarantin. Det är en lösning som baseras på entillgångsgaranti enligt förslaget i vår nu aktuellamotion kring vilken lösning nu avser att föra fram ytterligare synpunkter.Jag vill för min del följa upp våra kritiskasynpunkter på regeringens förslag till lagregler omvillkoren för det statliga stödet till bankerna,baserat på skuldgarantin.När det gäller att tillförsäkra staten del i denvärdestegring som uppkommer om ett institut somhar fått stöd återfår sin lönsamhet, sägs i enparagraf att staten bör tillförsäkras del i dennavärdestegring. Självfallet måste detta ''bör'' ändrastill ''skall'', med ett givet tillägg: intill dess beloppetär återbetalt.Enligt § 10 föreslås lagregler för tvångsinlösen, somkommer i uppenbar konflikt medäganderättsprincipen och som kan uppfattas somen konfiskation. Förslaget om inlösen bör avslåsoch utgå i den föreslagna lagstiftningen.I § 11 sägs att lösenbeloppet skall motsvara aktiensverkliga värde. Uttrycket ''verkliga värde'' bäddarför tillämpningssvårigheter, då man inte har ställtupp närmare krav på hur detta skall bestämmas.Det skall exempelvis bedömas genom ett utlåtandeav en erkänd, oberoende expertisgrupp påområdet.Tvångsförvaltning bör inte få förekomma på grundav att ett kreditinstitut inte har antagit ettavtalsförslag vars villkor inte har befunnits varaoskäliga, sägs det i lagen. Första punkten i § 13 börutgå. Vi har också andra kritiska synpunkter påformuleringarna i detta lagavsnitt som framgår avvår motion.För prövning av beslutföreslås en särskild prövningsnämnd. Då denna iallt väsentligt kommer att fungera som domstoleller domstolsliknande nämnd, menar vi att detvore riktigare att kalla den för domstol i stället förnämnd -- förslagsvis Bankstödsdomstolen. Dettahar även föreslagits från socialdemokratiskt håll.Detta prövningsorgan skall bestå av tre ledamöter,varav två skall vara jurister med domarerfarenhet.I syfte att få bästa kompetens iprövningsförfarandet är det enligt vår mening --även om exempelvis den tredje ledamoten är enekonom med bankerfarenhet -- angeläget att minsten av juristerna vid sidan av sin domarkompetenshar affärsjuridisk erfarenhet av betydandeomfattning, eller annan adekvat erfarenhet frånnäringsliv eller bank.I § 26 konstateras att avgöranden i inte fåröverklagas. Detta ser vi allvarligt på. I en rättsstatär det en självklarhet att frågor som beröräganderätten inte bara kan prövas i en instans utanrätt till överklagande. Med hänsyn till att det härsäkert kan uppkomma komplicerade frågor ominlösen och tvånsförvaltning, vilka ytterst beröräganderätten, förefaller det vara meständamålsenligt att låta ta handom överklaganden.Herr talman! Avslutningvis vill jag också säga någraord om lagens giltighetstid. Normalt skall lagengälla utan tidsbegränsning. I ett undantagsfall, omsärskilda skäl föreligger, kan man välja atttidsbegränsa en lag.Regeringen föreslår i sin proposition att deviktigaste lagparagraferna upphör att gälla vidutgången av 1995. Vi i Ny demokrati ser det sommest ändamålsenligt att låta lagen gälla isänder. Regeringen kan då återkomma med enproposition om förlängning, om detta befinnespåkallat, och får en möjlighet att prövalagen.Herr talman! Givetvis står vi bakom samtligaförslag i vår hemställan, men för att få en snabbarehantering vid den efterföljande voteringen yrkarjag bifall endast till våra reservationer vidmomenten 1, 3, 4, 9, 10 och 16.Anf. 209 ():Herr talman! Vid den översyn av riksdagensarbetsformer som pågår har man diskuteratmöjligheten att inskränka motionsrätten i vissa fall.Det här ärendet är ett exempel på hur vi för tredjegången under detta riksdagsår debatterar precissamma frågor, med undantag av en, nämligen denom prövningsnämndens inrättande.Varje gång har Ny demokrati fört fram sinasynpunkter motionsvägen och reservationsvägen.Av de 16 reservationer som finns här har vi tidigarebehandlat 14 stycken. Det är alltså ingenting nyttsom har framkommit.Vad vi har gjort i utskottsarbetet är att vi harytterligare fått frågorna belysta genom att vi harhaft hos oss representanter för Bankinspektionen,och Bankstödsnämnden.Vi har också haft besök av folk frånFinansdepartementet som återigen har lämnat sinasynpunkter på Ny demokratis olika förslag.Något nytt ställningstagande finns alltså inte,bortsett från just prövningsnämnden. Där har Nydemokrati två ändringsförslag. Det ena är att manvill kalla , Domstolen förbankstödsfrågor. Det är, som jag ser det, en mycketmarginell förändring som man vill göra. Jag trorinte att det spelar någon större roll vilkenbeteckning det här organet har.Den andra ändringen som Ny demokrati pekar påär att man bör se till att det finns bankekonomiskexpertis inom nämnden. Utskottet har vidbehandlingen av den frågan utgått ifrån att dettakommer regeringen naturligtvis att se till när dentillsätter nämnden.Om vi sedan tittar bara som hastigast på de förslagtill förändringar som Ny demokrati för fram, kan visäga att de för de mesta går ut på att statens sitsskulle försämras och bankernas förbättras iförhandlingssituationen. I slutändan skulle det fåtill resultat att skattebetalarnas pengar skulle så attsäga lättare kunna försvinna i förhandlingarna änom man håller fast vid den modell som riksdagentidigare har ställt sig bakom.Ett annat skäl till att inte göra de här ändringarnaär att arbetet är i full gång. Att mitt under en periodnär man håller på med förhandlingar med flerabanker kasta sig in i att ta beslut om nyaförändringar i systemet, vore utomordentligtolyckligt.Det skulle naturligtvis försena arbetet, menframför allt skulle det ge en konstig signal tillomvärlden, där man faktiskt med en viss beundranhar tittat på det system som vi har byggt upp här iSverige för att komma till rätta med de svåraproblemen inom bankväsendet.Därför, herr talman, finns det ingen anledning förriksdagen att fatta något annat beslut än den hargjort tidigare, och därför yrkar jag bifall tillnäringsutskottets hemställan i betänkande 35 ochavslag på Ny demokratis reservationer.Anf. 210 (nyd):Herr talman! Det här är en fråga som handlar omdet svenska bank- och kreditsystemet, som i detnärmaste har totalhavererat. Det är ingen litendetaljfråga som man hyvlar av såhär på kvällskvisten, egentligen.Gudskelov finns det ännu möjlighet förbankakuten att ändra den attityd man harintagit. Jag skall bara snabbt gå igenom hur det serut.Staten har åtagit sig att garantera stabiliteten ibetalningssystemet. Den garantin har skapatförväntningar hos bankerna. Tror någon att S-E-Bankens aktier skulle stå i någonting annat än nollkronor, om inte garantin fanns?Dessutom är garantierna så definitiva att staten intekan frånsäga sig dem. Spelreglerna har ändrats heltoch hållet i det svenska finansiella systemet, och deändrades plötsligt, mer eller mindre i panik. Nuförsöker man att rätta till det efter förmåga.Bankgarantin verkar bli ungefär som så mycketannat vi gör i , en sorts masochistisktverktyg; man straffar dem som är duktiga ochhjälper dem som är sämst. Garantin är intekonkurrensneutral i den utformning den har ,och det gäller att se upp.Ni skall aldrig inbilla er att S-E-Banken kommer attta någon sorts samhällsansvar i de förhandlingarsom kommer! Den tar vad den får, precis som allaandra i , kapitalister ellersocialister. Därför är det väldigt viktigt hur manutformar den här garantin. Det handlar inte ombankernas pengar. Det handlar omskattebetalarnas pengar.Vi har vissa åsikter kring det här, som ni vet. Omstaten ger stöd, är det staten som skall ställa villkor.Ju större det stödet är, desto tuffare skall villkorenvara. Jag är rädd för att det är precis åt andra hållet.Man backar på något sätt inför beloppen.Som nämnde, skall man givetvisvillkora att bankerna skall sälja ifrånkringverksamhet och sådant, rensa och yxa nerverksamheten till en hård kärna, precis som de görmed sina kunder varenda dag, så de skulle inte blisärskilt överraskade. Man kan t.o.m. yxa bort debefintliga fallskärmsavtalen, osv.Nationalekonomiskt finns det en utformning somskulle snabbare rå på räntemarginalerna, och det ärdet viktigaste i . De räntor folk betalarär räntorna som bankerna har, och de är i dagdubbelt så höga på utlåning som på inlåning, vilketgivetvis är skandalöst och beror på hela det härsystemet.Nu håller bankakuten på att bli någon sortsgigantisk finansiell spelare, statskapitalismenshögborg. Som alla myndigheter och verk kommerden säkert att göra sitt yttersta, men som i så mångaandra fall kanske det inte räcker till, kanske därföratt den nödvändiga koordinationen, det samladegreppet, inte finns, kanske därför att riksbankenbara gör det svårare för de banker som bankakutenskall rädda, kanske därför att regering och riksdagöver huvud taget inte riktigt förstårsammanhangen -- och det kan man kanske ocksåförstå att man inte förstår, om uttrycket tillåtes.Det är inte så lätt för att kunna allting,men i det här fallet tror jag inte att man begripersärskilt mycket över huvud taget -- förlåt mig!Bankstödet ges i form av en skuldgaranti. Föratt garantera skulderna i bankernasbalansräkningar görs en enorm och ganska fåfängansträngning att få reda på hur räkenskaperna serut.Internationella konsultföretag har redan tjänatöver i arvoden på att försökafå reda på hur det ser ut i bankerna. Mina frågor är:Har man fått någon ordning? Vet bankakutenhur bankerna har det? Har bankerna hjälpt tillför att plocka fram siffrorna? Operationenkallas due diligence, och den är nödvändig just pågrund av denna skuldgaranti, utformningen påsätet.Nu finns det ett helt annat instrument som hetertillgångsgaranti. Det spelar ingen roll om detkommer arroganta representanter förFinansinspektionen och annat och påstår att dettainte gäller. Jag kan säga att den person som varutomordenligt nära att bli chef för bankakuten,men som dömdes av och attinte bli det, hade fört fram denna idé om han hadehaft chansen. Det är alltså inte så alldeles långtborta. Då kanske denna kris hade varit löst nu.Vad är det som är vitsen med detta? Jo, vitsen är attdet är konkurrensneutralt, dvs. att det är ett systemsom med samma fördel skulle kunna utnyttjas iolika omfattning och i den omfattning sombankerna väljer, av , ,och alla banker som över huvudtaget är inblandade i detta och att åtgärderna skullefå effekt mycket tidigare.Bankerna skulle vidare inte ha något problem medsin kapitaltäckningsgrad. Det är den som skall vara8 %, därför att man minskar det kapital som skalltäckas genom denna mycket eleganta konstruktion.Plötsligt går det att göra bankbusiness igen. Bara ensådan sak som att bankerna kan bli banker igen. Dekan börja låna ut pengar och ge krediter precis somde skall.Om detta kombineras med goda villkor för statensom ställer upp med garantierna skulleskattebetalarna kunna njuta av vinsterna av detta.Jag är tyvärr övertygad om att i alla andrauppgörelser som kommer att träffas kommerskattebetalarna att bli torskar i den gamlabemärkelsen, dvs. att de kommer att förlora, och fåbetala detta. Det beror på att man inte har insettfaran i det upplägg som man nu har.Bankerna skulle inte, om de fungerade, behövasparka ut existerande kunder som man gör . Vihar massvis med konkurser. Vi har egendomligaförfaranden där banker använder sig av garantilönoch annat i konkursdrabbade företag för att låtastaten ta över lönerna medan de själva plockar utsina lån. Jo, därför att de ligger så näragränsen när det gäller att klara sina egnakapitaltäckningskrav. Detta skulle man kunna rådabot på.Nu finns alltså förslaget, och det finns så pass nära.Då handlar det egentligen bara om attBankstödsnämnden osv. får en så kompententbemanning som möjigt, så att de med stor integritetoch stor intelligens kan granska förslaget omtillgångsgaranti, innan de gräver ned sig i de gamlavanliga skyttegravarna och talar om varför de aldrigkan ändra sig. Vi har försökt att få in litet friskt blodi detta sammanhang, därför attofelbarhetssyndromet är föga klädsamt ibankkrisernas . Om det är något som manhar gjort där så är det väl fel. Man har gjort fel helatiden. Man gjorde fel då man satte i gång medgarantin. gör man fel när man skall utformadetaljerna i den. Det var över huvud taget längesedan som några banker eller några riksbankergjorde rätt i . När jag ser på styrelsenssammansättning blir jag något lättad av att ialla fall hitta en kompetent person i form av MarcusStorch.Jag tror möjligen att detta handlar om att man intebegriper vad detta är för något. Jag tror att de flestainte vet vad tillgångar i en bank är för något. Mansnackar om skulderna. Det är alltså fråga om huren balansräkning i en bank ser ut. Det handlar om bankens utlåning.Det är den som utgör tillgångarna, och det är densom garanteras i detta upplägg. Den som gergarantin får en premie, och det är staten som gergarantin. Det är skattebetalarna som får tillbakaden premien. Om man skall ha säkerhet, om manhar ett företag som håller på att gå i konkurs, ochnågon går in och hjälper det företaget att levavidare, bör lämpligen den som ger den hjälpen fånågot tillbaka. I detta fall skulle man få tillbaka tvågånger. Först skulle man få premien för detta, somskall vara av garantin, dvs. 3--4 miljarder omåret per bank. Sedan skulle man också få tillbakadet när bankkrisen är över och aktiekurserna stiger.Så går det att lösa.Jag hoppas att förnuftet kommer att segranär frågan går vidare in i bankakuten. (Applåder)I detta anförande instämde iStockholm, , , , och (allanyd).Anf. 211 () replik:Herr talman! började med attsäga att detta inte är någon detaljfråga. Nej,förvisso icke. Om vi ser till penningmängden, är detden största fråga som har att behandlaunder detta riksmöte.Ian för fram ett tvetydigt tal. Hansäger att det är staten som får gå in och ställa medeloch garantier till förfogande och att staten då skallställa villkor. Det är vi helt överens om. Men när vipresenterar de villkor som staten ställer upp, går niinte med på dem. Ni vill inte att man skall få görainlösen av aktier i en bank som inte vill så att sägavara med på de regler som gäller. Ni vill ha enannan värdering av aktierna i banken. Ni vill att detskall finnas en ytterligare instans där bankerna kanöverklaga statens beslut. Och ni talar om att deuppställda reglerna är oskäliga osv. ärdet alltså bankernas sits som ni intar. Ni ställerstaten i ett sämre läge, som jag sade inledningsvis.När det gäller den nyhet som Ny demokrati fördefram , när vi hade den förra debatten idetta ärende, det som kallas tillgångsgarantin, harutskottet nu verkligen försökt att få all expertis somfinns på detta område i att yttra sig övertillgångsgarantin. Det hade vi inte möjlighet attgöra vid det tillfället, eftersom det presenteradeshär i kammaren av . Ingen, vilketfinns omnämnt i utskottsbetänkandet, av deinstanser som har deltagit vid hearingarna har stöttdenna tanke. De har sagt att det är möjligt attBankstödsnämnden kan hitta enmodifierad form av tillgångsgaranti. I så fall harman den möjligheten med de bestämmelsersom har fattat beslut om.Ian säger att denna tillgångsgarantiskulle ge bankerna en likvärdigarekonkurrenssituation. Det kan man säga, eftersomman ställer exakt samma garanti till alla, vare sig debehöver den eller inte. Men de banker somkommer till bankakuten och ber om hjälp är ju i ettsådant prekärt läge att de är så att säga nedslagnapå golvet och behöver hjälp för att resa sig. Attbanker som har klarat sig bättre då skall få sammastöd av staten, verkar inte riktigt logiskt.Anf. 212 (nyd)replik:Herr talman! Jo, det verkar faktiskt mycket logisktatt alla skall kunna få åtnjuta samma sorts villkor.Vi måste ge banker möjlighet att konkurrera på likavillkor, precis som vi skall göra med industrin osv.Låt mig om de experter som ni har använt er av,och Bankinspektionen, sägaföljande. Jag har läst deras uttalanden. Jag skullevara beredd att ställa upp på en konfrontation meddem tillsammans med experter, tidigarebankstödsaktuella personer, osv. så skulle vi få seatt de har fel på i stort sett varje punkt. Hur kan deha fel på så många punkter? Ja, hur kanRiksbanken ha fel på så många punkter? Hur kandet komma sig att vi gör fel nästan jämt när detgäller banker? Det är något fel från början till slut.Vi ställer inte staten i ett sämre läge. Vi ställerstaten, dvs. skattebetalarna, i ett bättre läge, för viser för det första till att man får betalt för dengaranti man ställer upp med. För det andra liggerman kvar med optioner som gör att man näraktierna går upp kan göra betydligt större vinster.Vi agerar för skattebetalarna. Det kan jaggarantera. Vi agerar mot bankerna. Det är klart attBankföreningen inte gillar det. Är ni tokiga?Förlåt.Anf. 213 ():Herr talman! Jag är en av dem som anser att manskall kalla saker och ting för vad de faktiskt är.Statsministern sade exempelvis att ettmisslyckande skall kallas ett misslyckande. Ianalogi med det anser jag att en domstol skall kallasen domstol, inte, som i det här fallet, en nämnd.Det råder inget tvivel om att den myndighet somriksdagen nu kommer att inrätta för att prövaärenden från är en domstol.Ja, myndigheten är t.o.m. en specialdomstol,inrättad med den speciella kompetens som behövsför att pröva enbart bankstödsfrågor.Av det andra lagrådsyttrandet, som avgavs sedanregeringen hade övergivit den förstalagrådsremissens förslag om att låta hovrättpröva dessa frågor, framgår att ''enligt lagrådetsmening utgör inte vad som sägs i 2 kap. 11 §regeringsformen något hinder mot attuppkommande tvister med anledning avbankstödet på sätt föreslagits prövas av en särskiltinrättad domstol''.Observera att lagrådet här talar om en domstol.Trots detta väljer regeringen att kalla . AttSveriges förpliktelser enligt Europakonventionenkräver att vissa civila rättigheter prövas av enoavhängig och opartisk myndighet genom deregler som skall gälla för den här myndigheten.Regeringen förmår emellertid inte, förmodligen avdoktrinära skäl, att kalla myndigheten för vad denfaktiskt är, nämligen en domstol.Utskottet säger i sitt betänkande att namnet intespelar någon roll. Det väsentliga är innehållet iverksamheten. Jag kan emellertid inte bortse frånförväxlingsrisken, inte minst på det internationellaplanet, mellan de här båda nämnderna,och förbankstödsfrågor. Hade Bankstödsdomstolen valtssom namn hade det inbördes förhållandet varit heltklart.Jag förstår naturligtvis att det smärtar det, låt migkalla det, fundamentalistiskaJustitiedepartementet att gå med på att inrätta enny specialdomstol som befintligaspecialdomstolar skall avvecklas av principiellaskäl.Min uppfattning är att det har ett egenvärde om detkan skapas bred uppslutning i kring hurvåra domstolar skall vara organiserade. Det har idet här fallet inte ens gått att få enighet om att kallaen domstol för en domstol. Det tycker jag ärbeklagligt.Oavsett namnet kommer att få en nyspecialdomstol. Jag anser att min motion hade bortbifallas.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 17 §. )15 § Redogörelse för vidtagna åtgärder för attstärka det finansiella systemetFöredrogsnäringsutskottets betänkande1992/93:NU37 Redogörelse för vidtagna åtgärderför att stärka det finansiella systemet (skr.1992/93:251).Anf. 214 (nyd):Herr talman! Redan i samband med att bankkrisenvar ett faktum, då Nordbanken begärde sina första5 miljarder , reagerade vi i Nydemokrati kraftigt mot den ofullständigainformationen från regeringen. Vi motionerade dåom en omgående utredning som skulle klarläggabakgrunden till den uppkomna bankkrisen. Vårmotion avslogs i vanlig ordning här i riksdagen.Den 18 juni förra året anmälde jag såväl finans-som näringsministern till KU för bristandeinformation till utskott och riksdag med anknytningjust till Nordbankenaffären, en anmälan somfortfarande ligger någonstans ikonstitutionsutskottets gömmor, tyvärr.Regeringen återkom också med krav på ytterligare20 miljarder kronor. Då förnyade Ny demokratisina krav på en utredning i en ny motion. Även denavslogs i vanlig ordning av , efter att haavstyrkts av utskottet.Nu har regeringen i en skrivelse till riksdagenpresenterat en redogörelse för vidtagna åtgärderför att stärka det ekonomiska systemet. Vi tyckerinte att den utformning man har kommit fram till ärtillfredsställande. Vi har motionerat om attregeringen skall åläggas att lämnakvartalsrapporter till om vidtagnaåtgärder och om utvecklingen inom det finansiellasystemet, främst verksamhet.Regeringens skrivelse utgör i sig en dyster läsning.Den dokumenterar verkligen bakgrund och resultattill dags dato av vårt finansiella systems kollaps.Det räcker med att läsa från skrivelsen: Statensgarantiåtagande uppgick till över 70miljarder kronor.Under de senaste tre åren har bankerna reserveratca 120 miljarder för konstaterade och befaradekreditförluster. /93 återstoddåliga lån med ränteeftergifter motsvarande 110miljarder kronor. Med utgångspunkt frånregeringens beräkningar kan staten räkna med attåka på ytterligare 100 miljarder i garantiåtagande.Dessa astronomiska tal överstiger väsentligt deberäkningar som gjordes i samband med attbankakuten sjösattes . Redan dåvar emellertid regeringen beredd på att förlusternainom banksystemet kunde förväntas bli betydande,även om man då förklarade att den av oss i Nydemokrati under debatten framfördasiffran på 200 miljarder var alltför hög. Menutvecklingen visar att den inte var det.Regeringen framhöll emellertid att man avsåg attvisa stor öppenhet och därvid hålla riksdagenkontinuerligt informerad. Ny demokrati reageradedärvid på att regeringen från erhållit ettcarte på att med bankstödet spendera ettobegränsat antal miljarder mot ett något vagt löfteom att hålla oss i underrättade.Nu som då anser Ny demokrati att dennainformation på regeringens villkor är högstotillfredsställande. Vi föreslår därför att regeringenskall åläggas att avlämna minst en allsidig och sakligrapport varje kvartal till , enkvartalsrapportering som också är parallell medbankernas normala kvartalsrapporter. Detta medtanke på de enorma värden som här faktiskt står påspel. Felbeslut kan äventyra hela det svenskafinansiella systemet. Det är nödvändigt attriksdagen får regelbundna kontrollpunkter ochtillfälle till debatt med ansvariga ministrar i den härfrågan.För att ytterligare förstärka möjlighetertill insyn i bankstödsverksamheten vill vi faktiskt gåytterligare ett steg längre och åläggaBankstödsnämnden att rapportera tillnäringsutskottet eller annat ansvarigt utskott.Mot bakgrund av vad som här framförts, herrtalman, yrkar jag bifall till vår reservation enligtmotion N65 i betänkande NU37.Anf. 215 ():Herr talman! bemyndigande tillregeringen och är mycketomfattande, som sade.