prot · GH0916 · 1993-10-27 00:00:00 — Jag hoppas att det verkligen blir enstark opinion som leder till förändrade attityder, såatt vi får en annan kvinnosyn. Vidare hoppas jag attdetta kan motverka att våld uppstår i samhället.Anf. 177 (nyd):Herr talman! I fråga om detta betänkande harutskottet varit enigt om att avvakta de utredningarsom pågår eller som just slutförts. Förmodligen äranledningen just den som utskottsordförandennämnde i sitt anförande, nämligen att samtligapartier är överens om att alla initiativ i dessa frågorär av yttersta vikt. Därför skall jag ta tillfället i aktoch referera till ett märkligt experiment medsexualbrottslingar.Efter en liten inblick i den verklighet som vi lever iförstår alla -- eller snarare är det så att vi inteförstår -- vad experterna håller på med. Sålunda harman nu öppnat ett ställe i där sex grovasexualförbrytare vistas till en kostnad av 3 000 krper dygn. De får var sin trerumslägenhet som ärsmakfullt inredd med äkta mattor, skinnmöbler,trähantverk och klatschiga textilier.Galler eller lås finns inte. Enligt cheföverläkarenbehövs inte sådant, då våldtäktsmännen, mördarnaoch pedofilerna är förbjudna att lämna området.Överläkaren kan dock inte lämna garantier för attinte något skall hända något barn eller någonkvinna i men säger att man skulle bli mycketbesviken om något skulle hända. Man upphöraldrig, herr talman, att förvånas över experternasvåldsamma intresse för barnaskändare, pedofileroch våldtäktsmän!Att forska i dessa personers hjärnor och att hålla dehär människorna på gott humör får kosta hurmycket som helst. Offren för deras framfart fårdäremot inte kosta någonting -- eller i varje fallväldigt litet. säger visserligen det team som äransvarigt för projektet att just dessasexualbrottslingar som får chansen till entrerummare i är grundligt genomvårdadeoch att de har insikt om den egna sjukdomen.Sådana argument hör man ofta. Men många gångerunder årens lopp har patienten bara några timmarefter en permission från mentalsjukhus upprepatsitt brott. är det t.o.m. samma offer. Då hardet sagts: Vi trodde att han var botad. Eller ocksåhar det sagts: Han har gjort stora framsteg underden senaste tiden.Sanningen är väl den att inte någon psykiatriker ihela världen egentligen vet något omsexualbrottslingarnas komplicerade känsloliv. Detfinns en mängd teorier -- det är sant -- men ingenvet något med säkerhet. De flesta inom psykiatrinerkänner dessutom att de famlar i blindo när deförsöker rannsaka hjärnan på en sexualförbrytare.Det enda som man av forskninghar kommit fram till är att det handlar om ettsjukligt beteende -- ett sjukligt beteende som hosde flesta sexualförbrytare har en tendens attupprepas med mer eller mindre regelbundnamellanrum.Ledarna för projektet i tror inte attpatienterna blir friska. Man påstår t.o.m.: Här blirde inte friska men så bra att de inte begår nya brott.Hur vet man det? Med vilken rätt riskerar mankvinnors och barns liv genom ett sådant påstående?Gång på gång har grova sexualförbrytare bevisatmotsatsen efter att till synes ha fungerat i många år.Sexualförbrytarnas beteende styrs inte avintellektuella eller moraliska överväganden. De haringet till övers för offren -- åtminstone inte förränefter gärningen, och då bara undantagsvis, någotsom knappast tröstar offren eller deras anhöriga.Herr talman! I den form som det relateradeprojektet skall fortgå är det nog omöjligt attgarantera säkerheten för kvinnor och barn som bori grannskapet. I själva verket är det omöjligt attgarantera säkerheten för någon i vårt samhälle.Sexualbrottslingar och våldsmän kan ju dyka uppvar som helst. Men det finns ingen anledning attbereda vägen för dem.Våldtäktsmän och de som förgriper sig sexuellt påbarn är förmodligen ytterst medvetna om att destraffas om de blir gripna. I den mån de ärmedvetna om det är det deras minsta bekymmer vidbrottets begående. De utsatta och de presumtivaoffrens väl och ve måste gå före. Så är det inte i dag.Resurserna läggs på förövarna, medan skändadebarn och våldtagna kvinnor får stå tillbaka.Herr talman! I mitt anförande i den förra debattentalade jag om att allmänpreventionensövergripande betydelse som portalparagraf ilagstiftningen måste återinföras. Deallmänpreventiva skälen måste återupprättas. I detsammanhanget måste de individuella skälen försexualförbrytare stå tillbaka.Ny demokrati har liksom övriga partier kommitmed olika förslag. Jag har själv inget idealrecept påhur eller vad man skall göra med grovavåldtäktsmän, sexmördare och pedofiler. Men jagär inte ensam om att kräva bättre skydd för kvinnoroch barn. Projektet i är ett slag motmedborgarna.Jag hoppas att de förslag och de idéer som Nydemokrati och företrädare för andra partierpresenterar skall utmynna i krafttag mot devidrigheter som kvinnor och barn utsätts för. Jaghoppas därför på en förutsättningslös behandlingoch vidareutveckling av de förslag somoffentliggjorts just . Jag åsyftar dådepartementspromemorian Ökat skydd för barn,ytterligare åtgärder mot sexuella övergrepp.Vidare hoppas jag på en snabb remissrunda, så attmaterialet så snabbt som möjligt kan föreläggasriksdagen i form av en proposition. Likaså hoppasjag mycket på den kommission under ledning av vårutskottsordförande som skall göra en utvärderingoch en allmän översyn av tillämpningen av de reglersom rör sexualbrott, kvinnomisshandel och därmednärbesläktade brott. Även där är det angeläget attarbetet sker skyndsamt.Jag önskar alltså lycka till i det viktigaarbetet i den grupp där hon är ordförande.Även jag yrkar bifall till hemställan ijustitieutskottets betänkande nr 3.Anf. 178 () replik:Herr talman! Jag ber att få tacka lyckönskningarna. Men det finns en sak i hansanförande som jag vill kommentera. Han sadenämligen att det knappt fanns pengar till ersättningför brottsoffer.Jag vill ändå påminna om att brottsskadelagen harutvidgats, bl.a. för att ge möjlighet till ersättningför lidande och kränkning. Dessutom harKommittén om ideell skada ganska lagt framett delbetänkande som också handlar om hur manskall kunna utvidga ersättningen för kränkninggenom brott.Inom pågår det ett arbetemed att få till stånd en brottsofferfond. Då detgäller de pengar som kommer attfinnas i den brottsofferfonden har man skrivit därifrån skulle kunna ta pengar för att bl.a. geterapeutisk hjälp till kvinnor som utsatts försexuella övergrepp.Anf. 179 (nyd)replik:Herr talman! Det är riktigt som sägeratt man har satsat väldigt mycket . Jag har med tacksamhet läst den lilla skriftenAtt renovera en förfallen kriminalpolitik. En sådanläsning är glädjande. Jag tycker också att det harskett en hel del under de här två åren.Jag kanske var litet raljant när jag berättade om detprojekt som pågår. Det är riktigt som , att det görs satsningar på brottsoffren. Det ärpå tiden att det verkligen görs.Anf. 180 ():Herr talman! I betänkandet hänvisas ett flertalgånger till en departementspromemoria där manskall ta upp förlängning av preskriptionstider vidsexuella brott. Jag vill uttrycka förvåning över attden inte redan finns framme, för den är färdig ochväntar bara på publicering.Promemorian förväntas också innehålla förbudeller icke förbud mot innehav av barnpornografi.Det oroar mig att den inte har kommit fram till , för jag befarar att förbudet mot innehav avbarnpornografi inte kommer att tillstyrkas ipromemorian.Att vi får en sambandsman i är mycketviktigt. Jag är mycket glad över att densambandsmannen är utnämnd sedan några dagartillbaka. Han kommer att åka till inomnågra veckor. Han kommer att vara där någramånader i taget. Sedan gör man en utvärdering avdet arbete han kommer att kunna uträtta där. Detskall bli med intresse jag följer det arbetet. Detkommer att vara en viktig avstamp för oss i Sverigeatt verkligen göra något åt de sexturister som ävenfärdas från till för att skända barnoch kvinnor.Nästa steg som vi behöver ta är att vi också sökermandat för hela . Den man som vi skickarut skall ha mandat att företräda alla nordiska länderi de här frågorna. Det visar på en styrka och enstabilitet, att vi verkligen menar allvar med att barninte är slavar, i synnerhet inte sexslavar.Jag har inget annat yrkande än bifall tillutskottets hemställan. Men jag kommer att medintresse följa de utredningar och promemorior somkommer framöver.Anf. 181 ():Herr talman! Jag vill bara lämna en kortkommentar till . Jag tillhör ocksådem som känner en viss otålighet och önskar attfrågor som handlar om att stärka kvinnors ochbarns ställning när det gäller övergrepp borde gåmycket fort.Men jag kan ändå inte låta bli att tycka att det hargått förhållandevis fort med preskriptionstiderna.Det var sent som utskottet beställdeden här utredningen från regeringen, och den är idet närmaste färdig . Även om den inte harhunnit presenteras ännu tycker jag trots allt att dethar gått förhållandevis fort.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )20 § Vissa arrendefrågorFöredrogslagutskottets betänkande1993/94:LU1 Vissa arrendefrågor.Anf. 182 ():Herr talman! Frågan om en lagstiftning för friköpav historiska arrenden har vid ett flertal tillfällendebatterats i denna riksdag. I början av 1970-talettillsattes en utredning bl.a. med uppgift att kommamed ett förslag till lagstiftning. Något förslag idenna riktning kom inte från utredningen.I början av 1980-talet tillsattes ännu en utredningmed uppgift att komma med en utförlig redovisningom hur en lagstiftning för friköp av historiskaarrenden kunde utformas. I mitten av 1980-taletöverlämnades detta förslag till, som mångahoppades, slutlig lösning av friköpsrätten. Men såblev inte fallet.Hösten 1989 behandlade några motionermed förslag om friköpsrätten. Riksdagenbeslutade, på förslag av lagutskottet, att enfriköpsrätt för historiska arrenden skulle införasoch begärde att regeringen skulle återkomma medförslag till lagstiftning.Ytterligare en utredning tillsattes med uppgift attutforma förslag till enbart en lagtext som gerarrendatorer vid historiska arrenden rätt attfriköpa. överlämnade utredningenett förslag till lagtext till regeringen.Det är hög tid att vi , , fattar beslutom en lagstiftning om friköpsrätten. Det äroansvarigt att ytterligare förhala frågans lösning.De krav på friköpsrätt som restsfrån arrendatorernas sida begränsar sig till de s.k.historiskt betingade ägarsituationerna och kandärför inte betraktas som något generellt ingrepp ifysiska personers äganderätt.Vad det i själva verket handlar om är att eliminerade kanske sista resterna av ett feodalt system ochbereda arrendebrukare en möjlighet, om de såönskar, att förvärva lagfart på den jord som desjälva och generationer före dem har röjt, brukat,bebyggt och bebott och som de i realiteten tillväsentliga delar äger. En friköpslag är enförutsättning för att vi skall bli av med det som imånga fall liknar rena slavkontrakt mellanarrendatorer och jordägare.De här arrendatorerna har hamnat i strykklass.Ofta har arrendatorerna ett svagt skyddsnät ellersaknar det helt. Även om det är en liten grupp isamhället skall de inte behöva känna sig utanför,utan de skall veta att många människor i vårt landdelar uppfattningen att friköp är det enda rätta.Friköpsrätt vid historiska arrenden är en fråga somunder en följd av år har intresserat och engageratledamöter av denna kammare. Det har också underåren som gått blivit flera som förstått den situationsom dessa arrendatorer lever och verkar i.Vi socialdemokrater är övertygade om att det inteblir något slut på denna fråga förrän det blir enlagstiftning. Frivilliga överenskommelser eftermånga år av träta mellan parterna är inte att tänkapå. Det tycks som om även borgerliga ledamöter avdenna kammare har kommit till insikt om att enlagstiftning om friköp vid historiska arrenden ärenda vägen att gå för att lösa frågan för framtiden.Det vore till både nytta och glädje för samhället ochför demokratin, men framför allt för dessaarrendatorer, om ytterligare ledamöter av dennakammare försökte sätta sig in i den situation sommånga av arrendatorerna och deras familjer harlevt och fortfarande lever i.Vi talar alla mer eller mindre om rättvisa,solidaritet och frihet för alla. Detta borde väl dåockså gälla för de arrendatorer som är brukare avhistoriska arrenden. Vi ledamöter av dennakammare har möjlighet att visa om vi menarnågonting med orden rättvisa, solidaritet ochfrihet. Om vi menar allvar med dessa ord har möjlighet att rösta fören sådan lagstiftning att arrendatorer av historiskaarrenden får möjlighet till friköp.Vi socialdemokrater menar, med den reservationsom fogats till lagutskottets betänkande, på fulltallvar att frågan om friköpsrätt vid historiskaarrenden har utretts ordentligt. Det förslag tilllagtext som presenterade förnågra år sedan är detaljerat, starkt ochvälmotiverat samt fyller de krav som kan ställas påberörda parter. Omedelbara lagstiftningsåtgärderär därför befogade.Det finns inga som helst godtagbara skäl att ännuen gång skjuta denna viktiga lagstiftningsfråga påen oviss framtid. Om följerreservanternas förslag kommeren mycket stor orättvisa att snart vara historia.Med det anförda yrkar jag bifall till reservationen ilagutskottets betänkande.Anf. 183 ():Herr talman! Jag och instämmer iallt väsentligt i det som har framförts som argumentför friköp av de historiska arrendena. Jag tänkerinte upprepa den argumentation för friköpsrätt somhar gått som en följetong i kammare.Men med det vill jag inte på något sätt påstå attargumenten för friköpsrätt inte längre äger singiltighet utan bara att jag närmast tycker att det ärlitet genant att upprepa dem för kammarensledamöter.Inget nytt har framkommit som talar mot enfriköpsrätt. har pekat på att detfaktiskt vore värdigt vår nation och vårt samhälleatt avskaffa de här sista feodala resterna. Bara ettlitet påpekande: Jag tycker att särskilt de avkammarens ledamöter som i andra sammanhangsjunger marknadsekonomins lov och som vill värnaom ägandet borde vara banérförare när det gällerfriköpsrätten. Alla de som i andra sammanhangföreslår exempelvis att hyreslägenheter skallomvandlas till bostadsrätter borde också, tyckerjag, ta sig en funderare på hur man -- om man åsikten -- kan argumentera mot friköpen av dehistoriska arrendena. För mig och ärdet en självklarhet att de här arrendatorerna nuskall få sin rätt.Ärendet bereds i , säger utskottetsmajoritet i betänkandet. Det är också enformulering som har återkommit år i denhär frågan. Vi har ju faktiskt kommitså långt att vi i har ett slags -- om inteannat så i alla fall inofficiell -- tidsgräns när detgäller utredningar. Frågan är om det inte är rimligtatt införa en tidsgräns för hur länge en formuleringsom att ärendet bereds i kan fåanvändas i ett betänkande utan att det mister sintrovärdighet. Jag tycker nästan att det är litetskamligt att detta är det enda argument somutskottets majoritet har för ett avstyrkande. Jagyrkar alltså bifall till den reservation som utskottetssocialdemokratiska ledamöter har avlämnat ifrågan.Anf. 184 PER STENMARCK (m):Herr talman! Frågan om friköp av historiskaarrenden har behandlats tidigare i denna kammare.Frågan har också varit föremål för ett flertaloffentliga utredningar.Arrendelagskommittén, som avlämnade sittslutbetänkande , berördefrågan om friköp av arrendestället. I dettabetänkande konstaterades att friköp var förenatmed så stora nackdelar att dessa inte vägde upp denfördel som skulle komma vissa arrendatorer till del.Inte heller remissutfallet gav stöd för att densocialdemokratiska regeringen skulle lägga framnågot lagförslag.Med anledning av en riksdagsbegäran tillkalladesden s.k. friköpsutredningen. Denna avlämnade sittslutbetänkande . Där avstyrktes återigenförslaget att det skulle stiftas en lag om friköpsrättför innehavare av historiska arrenden.Däremot ville man överväga möjligheterna attförstärka skyddet för denna arrendatorsgrupp,framför allt när det gällde arrendatorns skydd förde investeringar som han eller hon hade gjort.Vid remissbehandlingen förklarade sig detövervägande antalet remissinstanser delautredningens uppfattning, att en lagstiftning omfriköpsrätt inte borde införas.Inte heller ansåg densocialdemokratiska regeringen -- vare sig iutredningsbetänkandet eller i remisskritiken -- attdet fanns stöd för uppfattningen att en lag omfriköpsrätt av historiska arrenden skulle införas.Efter ett riksdagsbeslut tillsattes så småningom1990-års arrendekommitté. Det är dess förslag somnu varit ute på remiss och som för tillfället bereds iregeringskansliet.Jag har nämnt dessa olika utredningar bara för attvisa på att det faktiskt har funnitsutredningar och därmed färdiga beslutsunderlag,som de som önskat hade kunnat använda sig av föratt lägga fram förslag om en tvångslag för historiskaarrenden. Den möjligheten har man inte utnyttjat.Jag kan bara tolka detta så, att inte hellerSocialdemokraterna önskat någon sådan lag. I såfall hade man självklart infört en sådan lag för längesedan. har tidigare beskrivit enrad tidigare utredningar som inte lett fram till denåtgärd som han nu har föreslagit skall vidtas.I enlighet med den definition som används i 1990års finns det i ca 1 200historiska arrenden. De utgör av dehelt arrenderade företagen. Fideikommisserna,dvs. privatpersoner, står för 600 eller hälften av dettotala antalet. Kyrkan äger 200. Lika många haruniversiteten. Staten äger mellan 70 och 80, och ca100 av ägarna utgörs av stiftelser.Jag håller med alla -- det sade också OweAndréasson -- som anser att detnu är hög tid att komma fram till ett beslut av någotslag. I det ställningstagande som skall göras måsteolika intressen vägas in. Skyddet för arrendatorn --hans eller hennes intressen och de investeringarsom gjorts -- är givetvis ett avdessa. Det är därför som Socialdemokraterna haftfel när de velat bryta ut och särbehandla just fråganom de historiska arrendena utan att ta hänsyn tillinvesteringsfrågan. Vi riskerar att hamna fel ominte frågan behandlas i rätt ordning.Ett annat intresse som måste vägas in i ettställningstagande är givetvis den äganderätt somregeringen just nu undersöker möjligheten attkunna grundlagskydda.Betänkandena års harnu remissbehandlats. Just nu görs ensammanställning av remissvaren som kommer attligga till grund för regeringens ställningstagande.Därmed följer vi precis den turordning som vibrukar följa. Det finns därför ingen anledning attden här gången göra på något annat sätt.När beredningsarbetet är klart kommer enproposition att läggas fram. Det sker till våren.Därmed når frågan längre än den har gjort efternågon av de många tidigare utredningarna. Dettainnebär också att det finns anledning att avvaktadet förslag som då läggs fram.Herr talman! Mot bakgrund av detta ber jag att fåyrka bifall till hemställan i lagutskottetsbetänkande nr 1.Anf. 185 () replik:Herr talman! Jag vill påminna Per Stenmarck omatt de motioner som vi nu behandlar gällerhistoriska arrenden, inte investeringsfrågan.Investeringsfrågan gäller alla arrendejordbruk. Detsom står på dagordningen är de motioner sombehandlar friköpen.Det har gått betänkandet ladesfram. Det var den socialdemokratiska regeringensom var intresserad av att man skulle införafriköpsrätt. Den såg till att det blev ettdelbetänkande, detta för att det ärendet skullebehandlas med förtur. Därefter skulle frågan ominvesteringar behandlas. Ingenting sades om attdessa frågor skulle behandlas i ett sammanhang.Det är ingen som hamnar fel i den här diskussionen.Möjligen gör Per Stenmarck det när han talar omnågonting helt annat. Frågan hade varit borta fråndagordningen om den socialdemokratiskaregeringen hade fått sitta kvar. fick den inte det,men den kanske kommer tillbaka. Då hoppas vi attdenna fråga skall vara utredd.Anf. 186 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! Jag respekterar naturligtvis att OweAndréasson hade önskat att enbart den del avutredningen som behandlade just de historiskaarrendena hade skickats ut på remiss.Owe vet att regeringen valde attavvakta till dess att hela utredningen var klar. Detvar ingen tillfällighet att man gjorde så. Det finnsju ett samband mellan frågan om de historiskaarrendena, vad som skall göras med dem iframtiden, och frågan om de investeringar somframför allt har gjorts i dessa historiska arrenden.Det är mycket stora investeringar som har gjortsunder en lång följd av år.Owe nämnde inledningsvis att det i daginte finns något speciellt bra skydd förarrendatorerna, framför allt inte när det gäller deinvesteringar som har gjorts. Jag håller med omdet. Just därför valde regeringen att skicka ut helautredningen på remiss när den var klar. har vifått in alla remissvar. De håller på attsammanställas. Därmed går vi igenom precissamma beredningsprocess som vi alltid gör i sådanahär sammanhang.Anf. 187 () replik:Herr talman! Man gör alltid så här, säger . Så hade inte en socialdemokratiskregering gjort, eftersom ett delbetänkande hadelagts fram just för att frågan om de historiskaarrendena, som vi diskuterar , skulle få sinlösning.Våren 1992 sade Per Stenmarck att man skulleavvakta på en proposition om dehistoriska arrendena. Jag undrar vilkettidsperspektiv Per Stenmarck har . Han tillhörändå regeringspartierna. Vi kanske kan få ettförslag på ett datum när det kan komma enproposition som just gäller de historiska arrendena.Det vore bra om vi kunde få bort den frågan fråndagordningen. Det trampas nämligen mycket pådet små i samhället. Jag förstår dock att dennaregering inte ägnar sig åt de små i samhället.Anf. 188 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! har vid fleratillfällen, och även , sagt att frågan grundligthar utretts. Det är närmast ett understatement attkonstatera att det är så. Man kan onekligen ställafrågan: Varför har ni inte tidigare genomfört denhär ändringen, som ni propagerade för ioppositionsställning?Jag sade tidigare att jag tror att detta är en ganskanormal process för den här typen av frågor. Dåsäger att en socialdemokratiskregering inte hade gjort på det här sättet.Jag är därför beredd att korrigera det jag sadetidigare. Jag är nämligen beredd att hålla med OweAndréasson när han säger så. Socialdemokraternahar ju faktiskt visat att en socialdemokratiskregering inte gör så. Den gjorde nämligen ingentingnär resultaten av de olika utredningarna hade lagtsfram.Jag nämnde faktiskt tidigare i mitt anförande att detkommer en proposition . Då kommer detockså att finnas anledning att göra de definitivaställningstagandena i den här frågan. Jag tror attdet är utomordentligt viktigt att man väger sammanbåde frågan om de historiska arrendena och andrafrågor, exempelvis frågan om ett ökatinvesteringsskydd för arrendatorer. Det saknas iganska stor utsträckning i dag.Anf. 189 ()replik:Herr talman! Låt mig först säga att jag faktiskt ärimponerad av Per Stenmarcks detaljkunskaper omde historiska arrendena. Det är roligt att någon sågrundligt sätter sig in i frågorna, även om det nuenbart är den rent formella sidan av de historiskaarrendena som Per Stenmarck uppehåller sig vid.Det finns också en annan aspekt på detta. Dethandlar om de känslor av bitterhet och besvikelsesom finns hos de arrendatorer som är förhindradeatt friköpa den mark som de så länge har brukat.Deras förfäder har ibland varit arrendatorer sedanflera hundra år.Jag delar Per Stenmarcks historieskrivning i fleraavseenden. Man kan dock uttrycka det på ett litetannat sätt. har fåttmed sig först socialdemokrater sedan enskildacenterpartister när det gäller frågan om friköp av dehistoriska arrendena. Det är mycket glädjande.Det visar att politiskt arbete på lång sikt lönar sig.Om vi får hålla på ett tag till håller jag det inte förotroligt att vi även kan få andra ledamöter att förståhur viktig denna rättvisefråga är.Historieskrivningen, och talet om utredningar ochvad de har kommit fram till, kanske på ytplanetverkar vara riktig. Jag vill säga som : ochändå rör den sig! Ändå finns det inte några hållbaraargument mot friköp av de historiska arrendena.Det är inte underligt att man har kommit fram tilldet man har gjort, framför allt inte med tanke påden sammansättning som dessa kommittéer iblandhar haft.Per Stenmarck berättar nu att det kommer enproposition .