prot · GG09107 · 1993-05-07 00:00:00 — Jag vill fråga utrikesministern omden flathet som vi enligt min mening här visar inteskadar våra möjligheter att påpeka brott motmänskliga rättigheter i andra delar av världen.Jag tycker -- det har jag sagt tidigare i debatter medutrikesministern -- att större krav borde ställas påen stat som har anslutit sig till FN, som har anslutitsig till internationella konventioner och som sägersig vara en demokratisk rättsstat att faktisktrespektera de konventioner om mänskligarättigheter som man har anslutit sig till.Om man skall se framåt kan man säga att det ärviktigt att stödja fredsprocessen. Då vill jag ocksåfråga om det inte skulle kunna vara ett viktigt ochväsentligt stöd till de moderata palestinska ledarnaatt åstadkomma det omvärldstryck som innebär attomvärlden faktiskt tydligt markerar mot attIsrael inte får begå sådana brott mot mänskligarättigheter som staten gör. Det kan ge de moderatapalestinska ledarna ett argument mot de merradikala och extremistiska palestinska grupperna,som tyvärr har fått ett ökat stöd.Slutligen skulle jag vilja ta upp frågan om denmultilaterala arbetsgruppen om mänskligarättigheter. Det är alldeles utmärkt att ärberett att stå som värd, men jag tycker attutrikesministern har en väl passiv hållning när honsäger att parterna skall vara överens. Här krävs deten aktiv insats från för att övertyga parternaom att en sådan grupp nu bör komma i gång. Dåmåste man vara aktiv i kontakter med både Israeloch PLO. Därför vill jag fråga: Vilka aktivaåtgärder har utrikesministern vidtagit för att få tillstånd en sådan grupp? Har utrikesministern träffatPLO, som är en viktig part, eller kommerutrikesministern att göra ett besök hos PLO för atthålla kontakt med alla parter i den här konflikten?Anf. 15 ():Herr talman! Jag kan hålla med om vad de tidigaredebattörerna har sagt om förhållandena påVästbanken och och hela konflikten i ,där våldet trappas upp. Jag tycker att det är mycketoroande och att vi på alla sätt bör ta avstånd fråndet våld som förekommer från båda sidor.Enligt de rapporter som kommer blir det allt värre.Vi får också höra att det är fråga om attanvända stenar utan vapen från palestiniernas sidaoch att övergrepp när det gäller demänskliga rättigheterna blir allt värre. Det finnsdärför all anledning att protestera mot den härutvecklingen. Ju längre det går, desto större blirrisken att fundamentalistiska grupper växer sigstarkare och att det blir allt svårare att lösakonflikten.Jag skulle mer vilja trycka på behovet av att manverkligen stöder fredsprocessen och att Sverigeskulle kunna spela en aktiv roll när det gäller attförsöka åstadkomma en lösning av konflikten innandet blir alltför svårt. Jag uppskattar mycketutrikesministerns besök i och de kontaktersom togs där. Jag förstår att utrikesministern fick enmycket god kontakt också med den palestinskasidan, inte minst , som är en avchefsförhandlarna i fredsprocessen. Därför tyckerjag att det vore angeläget att , som ju kanses som en neutral part, kunde göra en aktiv insatsjust när det gäller själva fredsprocessen.Anf. 16 Utrikesminister ():Herr talman! Jag vill gärna uttala vad jag tror att vialla känner, nämligen att MR-situationen i deockuperade områdena är oacceptabel. I likhet medIngbritt Irhammar tycker jag att det är mycketplågsamt att behöva läsa om alla de våldsdåd somdär begås och inte minst om hur de drabbar barn.Jag tycker att det är mycket svårt. , som än sålänge har det utövande regeringsansvaret, hardärmed naturligtvis också det största ansvaret.Men får vi inte glömma bort att däropererar organisationer som har våldet som sinpolitiska metod. Jag tycker att det var bra attIngbritt Irhammar i sitt inlägg även beklagade devåldsdåd -- knivmord och mycket annat -- sombegås mot israeler. Det är viktigt, tror jag, att seden sidan också. Annars kan man inte konstruktivtbidra till en utveckling i området.Jag tror att det som är hoppfullt i det som vi nu ser --och det är trots allt det helt avgörande, också föratt förbättra situationen när det gäller de mänskligarättigheterna -- är framstegen i fredssamtalen.Därmed menar jag inte att vi inte skall göra vad vikan både i form av uttalanden och på andra sätt föratt pressa på parterna att försöka dämpa våldet;våldet i sig hotar fredsprocessen. Men det mestavgörande är att framsteg nu görs i fredsprocessen,så att ockupationen i sig upphör och palestiniernafår ta över ansvaret och kan göra det på det sätt somvi även från svensk sida nu försöker hjälpa till med:genom att upprätta sina egna polisstyrkor och påandra sätt utveckla sin situation.Därför måste vi inse att det är något ganskafantastiskt som har skett, trots deportationsbeslutetfrån israelernas sida, när fredssamtalen nu äråterupptagna. Jag betraktar det som enprestation -- det vill jag gärna säga -- av allainblandade parter men naturligtvis inte minst avpalestinierna och från arabsidan. Det är också enprestation av amerikanerna, som har gjort en storinsats. Vidare har egyptier gjort en utmärktdiplomatisk insats, och det har också många andra.Det är ändå trots allt här knutpunkten ligger.När det gäller de svenska möjligheterna att ageravill jag säga att jag har försökt ta till vara demöjligheter som har givits mig i mittutrikesministervärv. När jag var hos denamerikanske utrikesministern jag upp situationen i ochsituationen för de mänskliga rättigheterna. Jagföreslog också en multilateral arbetsgrupp ochförklarade att var berett att stå som värd.Det gjorde jag också när jag hade möjlighet att somsvensk utrikesminister överlägga med EG:sutrikesministrar. Det gavs där också tillfälle till enMellanösterndiskussion, eftersom EG:s trojkahade avlagt besök i området. Jag framförde då desvenska synpunkterna på MR-läget och MR-övergreppen. Jag föreslog även där att en sådanarbetsgrupp skulle inrättas och meddelade attSverige var berett att stå som värd.Anf. 17 ():Herr talman! Det var bra att utrikesministernförtydligade sig när det gällde kritiken mot våldetoch varianterna av det och sade att allt våld skallfördömas men att har ett helt annat ansvareftersom är ockupationsmakt; man styr juoch man har sina militärdomstolar. Jag harförklarat för vissa människor som förvånas över atthöra hur det är att det inte är konstigt: Så här harockupationsmakter behandlat människor iockuperade områden -- så gjordetyskarna i och , och så gjordeSovjetunionen i de baltiska staterna.Det är också självklart att tålamodet brister hosdem som lever under en ockupationsmakt. Det ärockså förklarligt att våldet och raseriet utvecklasoch att enskilda och grupper begår våldshandlingar.Kollektiva bestraffningar är inte heller någontingnytt; det skedde i och , det harskett i , osv. Men det är lika förskräckligtför det, och det är lika viktigt att vi lyfter fram dehär frågorna. Därför är jag mycket tacksam över attMargaretha förtydligade sig på denpunkten.Det faktum att vi har ögonen på israelerna ochmenar att de har ett helt annat ansvar innebär ocksåett ytterligare tryck på israelerna. Men sedan måstepalestinierna också ha ett ansvar och utövapåtryckningar för att minska våldet från sin sida.Här är det oerhört viktigt att de grupper somrepresenterar palestinierna i fredsprocessen får ettstöd för sitt agerande. När de 30 deporterade fickkomma tillbaka fick -- det har jag fått veta --fredsförhandlarna från den palestinska sidan ocksåförtroende från allt fler inom den palestinskabefolkningen. De kommer att få ytterligareförtroende när de övriga över 400 personerna fåråtervända. Det är tydligen en mycket avgörandefråga; det är väldigt känsligt för palestinierna att blideporterade.Initiativet att föreslå värdskap för MR-diskussionertycker jag är väldigt fint. Det är absolutnödvändigt. Det är också nödvändigt att manutövar påtryckningar. Jag funderar på om man inteskulle kunna bjuda in representater från , somfinns här i , till ochframföra kritik när det gäller MR-frågorna och detsom har hänt , t.ex. avspärrningarnaoch de nya skytteinstruktionerna. Det skulleinnebära en ytterligare påtryckning för attfredssamtalen skall ges den chans som vi alla vill attde skall få. Har detta skett, eller kan det ske?Anf. 18 ():Herr talman! Jag vill också ta fasta på attutrikesministern nu markerar att bär detstörsta ansvaret, eftersom har den utövandemakten i området. Detta har vi debatterat tidigare.Då har jag fått avsevärt otydligare svar, men dettaär utmärkt.Man måste ställa högre krav på en stat än på enterrorgrupp eller en grupp som inte har anslutit sigtill Genèvekonventioner eller är medlem i FN.Detta gör ju också att vi i omvärlden måste bevakaatt staten också följer sina förpliktelser.Därför vill jag igen fråga om den svenskaregeringen har protesterat mot de hussprängningarsom med jämna mellanrum sker och om densvenska regeringen -- vilket jag tog upp i en frågatill utrikesministern -- harprotesterat mot den avstängning av Västbankenoch som gör att palestinier har svårt att fåkvalificerad sjukvård och medför svårigheter fördet allmänna försörjningsläget.Jag ställde en fråga i mitt förra anförande om denmultilaterala arbetsgruppen. För att man skall få igång en sådan här grupp krävs en aktiv svenskinsats, framför allt kontakter med alla parter. Detär utmärkt att utrikesministern har diskuteratfrågan både med EG och den amerikanskeutrikesministern, och vad jag förstår harutrikesministern också haft frågan uppe vid denresa som hon gjorde. Men det finns ju en part till.Förutom de förhandlare som finns på Västbankenär ju faktiskt PLO en mycket viktig företrädare förpalestinier. Har utrikesministern haft kontakterdirekt med PLO, eller kommer hon att ha detgenom att exempelvis göra en resa till ellergenom att bjuda in höga företrädare hit?Jag vill också fördöma allt våld som förekommer,både den statsterror som utförs av den israeliskaregeringen och de terrordåd och våldsdåd somutförs av enskilda palestinier eller enskilda gruppersom har palestinier som medlemmar. Men, som jagsade tidigare, det stora ansvaret måste ändå liggapå den stat som har tillgång till militär, polis ochhela den apparaten, som staten har. Man harett större ansvar att besinna sig, så att inteförhandlingarna försvåras. Med detta skulle jagvilja återupprepa frågan om hur utrikesministernser på vårt allmänna arbete för mänskligarättigheter runt om i världen. Försvåras inte det omvi inte tydligt och med kraft markerar när man i dethär området och framför allt från sida begårallvarliga övergrepp mot mänskliga rättigheter ochmot de internationella konventioner som är tillskydd för de mänskliga rättigheterna?Anf. 19 Utrikesminister ():Herr talman! och jag använder olikaspråkbruk. Jag sade att en regering har störreansvar. När det gäller terroristorganisationer ochderas verksamhet anser jag att de rakt ut börfördömas. Man löser inga problem med våld. Jagtrodde att vi här i riksdag stod för attkonflikter och svårigheter skall lösas genomfredliga förhandlingar och på politisk väg. Dettrodde jag att vi alla var överens om.Terroristorganisationer skall fördömas.När det gäller arbetet för att så att säga förbättraMR-läget, menar jag återigen att de fortsattaförhandlingarna är helt avgörande. Jag vill än engång säga att det är oerhört beundransvärt attparterna nu sitter i förhandlingar i ochatt den största elogen får ges till palestinierna. Vadjag förstår finns det möjligheter för framsteg, ochdet är ändå på detta sätt som situationen i deockuperade områdena till slut måste lösas. Därmedär det inte sagt att vi inte skall fortsätta att arbetaäven i det kortare perspektivet för att våldsdådenskall upphöra och MR-läget förbättras. Därför vardet ett väldigt positivt tecken när detsades att den bilaterala arbetsgruppen medrepresentanter från och palestinierna skulleåteruppta sitt arbete. Jag har också nåtts avbeskedet att palestinierna inte ser ut att viljamedverka just mot bakgrund av de mångavåldsdåden. Vi vet att detta är en process medframsteg och bakslag.Från svensk sida stöder vi tanken på en multilateralarbetsgrupp, därför att vi också tror att det, omman ser till hela regionen, vore väsentligt att detutarbetas normer på MR-området som kanomfattas av alla parter -- detta för att det skall blien fredlig regional utveckling. Här ligger den storaförhoppningen om att vi kommer att få se ettregionalt samarbete på en mängd områden. Detkommer också att behövas för att de nu ockuperadeområdena skall få en chans till en ekonomiskutveckling och till en rimlig utveckling i fråga ommänskliga rättigheter.Naturligtvis går det inte att tvinga olika parter attsätta sig runt det här förhandlingsbordet. Det ärdärför som kan verka för detta i olikaforum. Man kan ta upp tanken och försökaengagera andra länder i den och därmed påverkaparterna. Det är därför jag har tagit upp detta iWashington och med EG:s utrikesministrar. Men vikan ju inte tvinga parterna till förhandlingsbordet.Men ju mer tanken aktualiseras desto mer hoppasjag att den också vinner stöd. Därför agerar vi pådetta sätt.Jag skall visst överväga ytterligare ageranden. Enav kollegerna i utrikesförvaltningen skall åka nertill . Jag kommer därmed att återigen få färskarapporter därifrån osv. Jag är självfallet även ifortsättningen beredd att överväga vad vi kan göra.Anf. 20 ():Herr talman! Jag tackar för att utrikesministern görfortsatta överväganden och ser vilka möjlighetersom finns. Jag utgick faktiskt också från attutrikesministern tänkte göra det.Jag tänker ge tips på vad som ytterligare kan tasupp, bl.a. beskattningen av palestinierna. Debeskattas så hårt att de i stort sett inte får någontingöver att leva av. Jag fick veta att t.o.m.åsnekärrorna på två hjul beskattas. De får köpa enlicens för att åka runt med dem. Dessutom görisraelerna skatteräder i husen på de ockuperadeområdena. Om palestinierna inte har kvarbetalningskvittot lägger de helt enkelt beslag påTV-apparater, radioapparater och annat. De fåraldrig någon ersättning för detta och aldrig någonchans att få tillbaka sina saker. Israelerna läggerdessutom beslag på olika ägodelar vidgränsövergångarna. Palestinierna från plocka av sigallting när de t.ex. skall passera gränsen vid Jordan.Det är helt godtyckligt vad de israeliskagränsvakterna lägger beslag på. Det går inte attprotestera, eftersom det skulle innebära enförlängning med , och man skulle ändåaldrig få rätt.På tal om att få rätt mot israeliska staten: alla de häranklagelserna mot palestinierna behandlas imilitärdomstolar. Jag talade med advokater därnere och frågade: Hur ofta lyckas ni få enpalestinier frikänd gentemot en israelisk soldat i enmilitärdomstol? Då log de mot mig. Jag förstodefteråt vilken naiv fråga jag hade ställt. Dettalyckas man inte med! En israelisk soldat ljugeraldrig! Inte i ett enda fall hade de tre advokater somjag talade med lyckats få palestinier frikända, trotsatt det kanske fanns tio femton vittnen som påstodatt personen i fråga inte ens fanns på plats för detbrott han var åtalad för. Det som man däremothade lyckats med, och som man såg som ettframsteg, var att man kunnat minska fängelsetidenfrån kanske i de fall dådet funnits många vittnen som påstod att det var felperson som var åtalad.Dessa exempel visar ju att det egentligen ärfullständigt fel att bedöma som endemokratisk stat. Det finns oerhört mycket att taupp, men det absolut allvarligaste just nu ärrättigheten för israeliska soldater -- men även förbosatta -- att skjuta för att döda. Det handlar intelängre om varningsskott. De skjuter för att dödaom de misstänker att en palestinier är beväpnad.Eftersom vi nu vet att en aldrig ljuger,misstänker han alltid. Det tycker jag ärskrämmande. Men jag är mycket glad för attutrikesministern är beredd att ta ytterligarekontakter.Anf. 21 ():Herr talman! Utrikesministern lät antyda att jaginte skulle vara fördömande motterrororganisationer. Det är jag absolut. Jagfördömer Hamas och andra terrororganisationersom finns runt om i världen. Men tycker jag attstaten faktiskt beter sig som enterrororganisation. Man spränger oskyldigamänniskors hus, landsförvisar mängder avmänniskor kollektivt utan rättegång, skickar utmänniskor i bergen och ser till att människor intefår hälso- och sjukvård. Detta vill jag kalla förterror. I det här fallet kan man säga statsterror. Denskall också fördömas med kraft, och det är det somjag har saknat från regeringens ochutrikesministerns sida. Jag efterlyser tydligarefördömanden av brott som självklart utgör brottmot de mänskliga rättigheterna.Jag har tre raka frågor till utrikesministern. HarSveriges regering protesterat mot avstängningarnaav och ? Har regeringprotesterat mot hussprängningarna? Har Sverigesregering protesterat mot de kollektivabestraffningar som står i strid med den fjärdeGenèvekonventionen, inte baradeporteringsbesluten?Jag har inte riktigt fått svar på de två andra frågorjag ställde. Har utrikesministern haft kontaktermed PLO? PLO är en viktig part i det härsammanhanget. Det är bra med alla andrakontakter, och jag hoppas att utrikesministernfortsätter med dem. Men jag undrar dock om manhar haft eller kommer att ha direkta kontakter medPLO, och i så fall i vilken form? PLO är den partsom ändock har ett mycket starkt inflytande ochsom vad jag förstår är den part som såg till att depalestinska förhandlarna från ochGaza faktiskt gick tillbaka till förhandlingsbordet.Det skedde till stor del efter insatser direkt frånPLO-ledaren . De palestinskaförhandlarna, m.fl., ville inte gåtillbaka till förhandlingsbordet. har sattmycket av sin prestige och sitt ledarskap på spelgenom det här, så vi får väl hoppas attfredsförhandlingarna går framåt.Det blir en koppling mellan vårt allmänna arbeteför mänskliga rättigheter och det faktum att vi närdet gäller inte riktigt markerar tydligt attsådana brott mot mänskliga rättigheter som därförekommer inte får utföras av . Anser inteutrikeministern att vi genom att inte hålla flagganför mänskliga rättigheter högt även i fallet Israelskadar vårt allmänna arbete för mänskligarättigheter?Anf. 22 Utrikesminister ():Herr talman! Jag har haft kontakter och samtal medPLO både i och i regionen. När detgäller de olika inslagen i ockupationspolitiken somKent tog upp har i mångasammanhang och tagit avstånd ochprotesterat. står också bakom en radresolutioner och uttalanden i FN:s kommission förmänskliga rättigheter.Den specifika frågan om avspärrningar av deockuperade områdena skall avhandlas den 18 maj.Det är onekligen något sent, men det har att göramed mina många resor. Men jag måste nog hållamig till den tidsplanen.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:139 omirakiska KurdistanAnf. 23 Utrikesminister ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att ta initiativ för att hävasanktionerna mot irakiska , om jag ärberedd att verka för att FN:s hjälpsändningar skallgå via och på vilka sätt är berett attstödja befolkningen i irakiska Kurdistan.Den ekonomiska situationen i de norra delarna avIrak är mycket svår. Detta beror delvis på enallmänt prekär situation för hela efter kriget iPersiska viken, delvis på en medveten politik frånBagdad att begränsa handeln med de norra delarnaav landet och delvis också på sanktionerna motIrak. Också byar och åkerjordar har förstörts.Läget har ytterligare förvärrats av attterroristorganisationen med våld tidvishindrat eller försvårat gränshandeln.Den revolt som delar av den kurdiska befolkningeni norra sökte genomföra efter slutför misslyckades.Den kurdiska befolkningen i norra , som underlång tid varit utsatt för svåra umbäranden till följdav repressalier från centralmaktens sida, kunde såsmåningom skyddas genomsäkerhetsrådsresolution 688 som ger områdetsärskilt skydd. Befolkningen kan därigenom försesmed leveranser av mat och mediciner från FN, EG,bilaterala givare och en mängd NGO:s. Ett nytthumanitärt biståndsprogram för perioden den 1april till har just utarbetatsav FN.FN-sanktionerna mot förlängdes senast den 26mars. Sanktionerna omfattar som bekant intemedicin och livsmedel. Den harupprepade gånger framhållit sitt helhjärtade stödför säkerhetsrådets resolutioner.Kurderna önskar att sanktionerna skall hävas för deområden de bebor. Det finns ingaförutsättningar att få igenom ett sådant beslut, bl.a.därför att det skulle kunna uppfattas som ett slagserkännande av Kurdistan.Området och befolkningen är fortfarande i akutbehov av humanitär hjälp utifrån. Den heltdominerande delen av hjälpverksamheten, inkl.FN:s hjälpsändningar, transporteras redan viaTurkiet. Dessa transporter eskorteras från Turkietav FN-vakter, och enligt FN:s avdelning förhumanitär hjälp når de fram till sina mottagare.Även EG:s hjälp går under FN-flagg och utdelasinom ramen för FN:s handlingsprogram förkatastrofbistånd till Irak.Vad norra först och främst torde behöva ärhjälp med att återuppbygga sina byar och sittjordbruk. bidrar redan till detta och har förinnevarande budgetår avsatt förhjälp till kurderna i norra . Av dessa gårhuvuddelen, 15 miljoner, till det gemensammahjälpprogrammet -- det s.k.''Vinterprogrammet'' --, som handhas av FN:savdelning för humanitära frågor. Dessutom ger viekonomiska bidrag till olika frivilligahjälporganisationer i deras arbete.Anf. 24 ():Herr talman! Jag tackar utrikesministern för svaret.Men jag beklagar att utrikesministern inte kan senågra möjligheter att häva sanktionerna mot justirakiska . Det förekommer en stark kritikmot det avtal som FN har upprättat medBagdadregimen. Det är märkligt att SaddamHussein skall ha möjlighet att kontrollera detbistånd som skall gå till ett folk som han själv harförtryckt. Omvärlden har reagerat mycket starktmot förtrycket av det kurdiska folket. FN går in ochstöder kurderna i det befriade området i norra till vida att det finns en form av säkerhetszon däri dag. har man ingått avtal med SaddamHussein som anses vara mycket förmånligt. Det ärinte bara i man anser att det är ett mycketförmånligt avtal för regimen i , utan denåsikten delas av EG:s representanter i området ochEG-staterna.Jag har fått signaler som tyder på att man nog ändåskulle kunna häva sanktionerna just mot den delendär kurderna har ett befriat område utan att detskall tolkas som ett erkännande. Det finns redankrafter i gång för att man skall kunna häva dessasanktioner. Jag tycker att också aktivtborde delta i det arbetet.När det här avtalet kom till stånd förraåret var vi flera här i som reagerade motdet. Vi skrev också ett brev till , somhar huvudansvaret för avtalets upprättande. Vi fickett svar där han förklarade varför man hade gjortpå det här sättet. Han tyckte inte att det var någotfel på växelkurserna, som vi också reagerade på.Kurserna är mycket förmånliga, och irakerna kantillgodogöra sig detta. En hel del av FN:s biståndhamnar därför i händerna på . Dettyckte vi inte heller var riktigt. Det sades att det varkorrekt. Däremot skrev i brevet till ossatt det fanns möjligheter att häva sanktionerna motIrak som stat eller mot delar av området. Det vardärför jag tyckte att man kunde ta upp den härfrågan, jag trodde först att man inte kunde hävasanktionerna mot en del av ett land.Jag har själv besökt irakiska . Det var ibörjan på mars månad. Jag fick då återigen upplevakritiken som fanns och de ekonomiskasvårigheterna på grund av dubbla sanktioner, delsfrån oss gentemot och dels från gentemotkurderna. De har därför en väldigt svår situation.Infrastrukturen är förstörd efter . Detfinns inte telefonförbindelse mellan städerna.Kommunikationerna över huvud taget fungerarväldigt dåligt. Det behövs alltså väldigt mycket föratt få i gång ett fungerande samhälle där.Även den politiska situationen behöver ett stöd.Man hade fria val och har upprättat ettparlament, som också har enorma svårigheter, inteminst på grund av den ekonomiska situationen.Man har inga skattemedel att bekosta sinverksamhet med. fick man in tullavgifterfrån turkiska lastbilar som gick genom området tillden irakiska delen. har ändratfärdvägarna, och man får inte in dessa tullavgifterlängre. Det har alltså blivit ytterligareförsämringar.Jag blir litet förvånad av beskedet att PKK skulleha förhindrat gränshandel.