prot · GG0997 · 1993-04-22 00:00:00 — Jag gör det för att uppmärksammaSwedecorp på att det finns starka önskemål frånutskottets sida om att det här skall kunna lösa sig.Med det vill jag yrka bifall till utskottetshemställan.Anf. 81 ():Herr talman! bedriver enbiståndspolitik som syftar till att hjälpa de fattigasteländerna i världen. Sedan regeringsskiftet hösten1991 har vi i biståndspolitiken kraftigt påpekat attdemokrati, mänskliga rättigheter ochmarknadsekonomi bör ha en framträdande plats.Regeringens biståndspolitik har fått bekräftelsefrån utvecklingsekonomer, som är närmasteniga. De hävdar som bekant att villkoren för att skall kunna skapa en bärkraftig ochlångsiktig utveckling och komma till rätta medförsörjningskrisen är just fortsatt demokratiseringoch förändring mot friare marknader.Således ligger biståndspolitik i bättresamklang med dagens kunskap och anda än vad dengjort tidigare. Det intressanta är dock hur vi gårvidare och vad vi vill göra i framtiden.Kravet på demokrati måste utvecklas, kvinnornassituation har ännu inte fått tillfredsställandeuppmärksamhet, utvecklingsländernas villkor förfrihandel liksom skuldsituationen är fortfarandeotillfredsställande, de enskilda organisationernaspotential har inte tillräckligt utnyttjats, ochmiljöbiståndet har knappt börjat. De som därmedinte inser att antalet biståndsprojekt överstigerbefintliga resurser och därmed enprocentsmålet ärantingen okunniga eller sällsynt cyniska.Herr talman! Demokratin har vunnit fleraavgörande slag i världen, men den är långt ifrånsäkerställd. I dialogen med mottagarländernasregeringar förutsätts därför att fortsätter atttydligt framföra sin syn på ekonomisk och politiskfrihet. Denna dialog skall kompletteras med likastor dos av aktivt demokratistöd.Sveriges avståndstagande från brott mot mänskligarättigheter måste därför framstå mycket klart idialog och agerande. Ännu tydligare markeringarmåste göras när det gäller biståndet till regimer somförtrycker eller militärt bekämpar sitt eget ellerandra folk.Vid sommaren 1992undertecknades ett omfattande program för enhållbar utveckling, , av 153 länder. En nyFN-kommission har tillsatts för inte så länge sedan.Den har i uppgift att övervaka hur programmetföljs upp. En av de viktigaste uppgifterna för dennaFN-kommission blir att se till att i-länderna leverupp till sina åtaganden om överföring av finansiellaoch tekniska resurser till miljö- ochutvecklingsprogram i u-länderna.Miljöproblemen är mycket stora i ochorsakas inte så sällan av fattigdom. Dettaunderstryker betydelsen av en nära kopplingmellan begreppen miljö och utveckling. På sina hållkan ingen utveckling komma till stånd om intemiljöproblemen löses -- och vice versa. Detankommer till en del på oss att se till att problemeninte blir bestående.Herr talman! I den nya inriktningen av biståndetmåste kvinnans situation i världen lyftas fram merän tidigare. En viktig del i biståndets demokratimålbör vara främjandet av jämställdhet, så attmannens och kvinnans lika värde poängteras.Kvinnans situation i olika länder måste lyftas frami allt biståndsgivande. Hon måste bli accepteradsom en fullvärdig individ och ha rätt till fullständigtmännsikovärde. Ett sådant arbete måste ingå isjälva förutsättningen för ett bistånd.Familjesammanhållning, barns hälsa och utbildningi kan vi i stor utsträckning tackakvinnorna för. Detta har de, förutom i någraundantagsfall, uppnått utan att ha tillträde tillkrediter eller äganderätt till den mark de brukaroch trots att en mängd kulturella, sociala,ekonomiska och juridiska hinder systematisktdiskriminerar dem.Stora slumområden har under de senasteårtiondena växt upp runt de flesta städerna i . Undersökningar pekar på att omkring70 % av familjerna i många av dessa slumområdenhar endast en familjeförsörjare -- en kvinna.En grundläggande mänsklig rättighet är rätten tillutbildning, som i sin tur är avgörande förmöjligheten att åtnjuta och ta i anspråk andrarättigheter. I det moderna samhället är utbildningdet väsentligaste och mest verkningsfulla villkoretför utveckling. En kvinna av tre är analfabet,medan förhållandet bland män är en av fem.Herr talman! I UNDP:s Human DevelopmentReport 1992 räknar man med attutvecklingsländerna går miste om 500miljarder US-dollar i uteblivna välfärdsvinster ochinkomster på grund av reglerade varu- ochproduktionsfaktorsmarknader. är tio gånger mer än vad utvecklingsländernaerhåller i form av bistånd. Rapporten nämnerspeciellt områden där industriländerna har en långoch tragisk tradition av regleringar, nämligentextilindustrin och jordbruket.Frihandeln är det enskilt största faktorn bakombåde NIC-ländernas ekonomiskaframgångar. Allt tyder på att det gäller ävenutvecklingsländerna. Inslagen av frihandel iSveriges relation med utvecklingsländerna måstedärför öka. måste också i internationellasammanhang enträget fortsätta att hävdautvecklingsländernas behov av frihandel.Mellan 1972 och 1982 var industriländerna nettolångivare till utvecklingsländerna, men efter 1982vände flödet. vände ocksåkapitalströmmarna från Internationellavalutafonden och , så att fattigaländer blev ännu fattigare. På grund av obeståndoch betalningsmoratorier är mångautvecklingsländers kreditvärdighet mycket låg.Många utvecklingsländer använder också storadelar av sina exportinkomster till att betala räntoroch i vissa fall amorteringar.Den sammanlagda bilden är således dyster när detgäller utvecklingsländernas tillgång på kapital.Sverige har länge verkat i fråga omutvecklingsländernas tillgång till och behov avkapital. är frågan inte lika uppmärksammad.Sveriges uppgift måste därför vara att ständigt föraupp frågan på dagordningen, så attutvecklingsländerna beviljas en definitiv och snarskuldsanering.Herr talman! tillhör en priviligierad del avvår jord. Vårt land tillhör de rikaste och mestförskonade från krig och katastrofer. Befolkningeni tillhör den femtedel av jordens befolkningsom disponerar av jordens inkomster. Avsolidaritetsskäl och rättviseskäl bör därför vårt landanstränga sig att ånyo nå upp till enprocentsmålet.Ytterligare ett skäl till att vi bör sträva efter attåterigen nå av BNI är att vi på så sättbättre skulle kunna utöva påtryckningar vid ett EG-medlemskap. Inom EG skulle tillsammansmed andra skandinaviska länder ochNederländerna kunna föregå med gott exempel ochdärmed i en samfälld aktion förmå övrigaeuropeiska länder att öka sin andel av BNP tillbistånd från nuvarande till den av FNrekommenderade nivån på . En sådanhöjning skulle för utvecklingsländerna innebäraextra biståndsresurser, värda åtminstone 100miljarder kronor.Socialdemokraterna har i en av sina motionerföreslagit att vårt land skulle utveckla en politik förglobal säkerhet och solidaritet. Det är att slå inöppna dörrar, eftersom det vidgadesäkerhetsbegreppet från början har präglatregeringens arbete. Vad som är allvarligt ärSocialdemokraternas verkliga syfte med vad dekallar ''en ny politik för säkerhet och solidaritet''.I deras skrift ''Sätt i arbete'' framgår syftetklart: att spara pengar. Där hävdas att ett samlatgrepp på utrikes- och säkerhetspolitiken medgerbesparingar inom i första hand försvaret ochflyktingpolitiken. Men att nå upp till besparingar på100 miljarder utesluter inte implicit att vidtaytterligare besparingar inom biståndet.Herr talman! Biståndsviljan i har sinryggrad hos folkrörelser och ideellt engagerademänniskor. Där finns ofta en stark vilja till fortsatthjälp för de fattiga folken även när deras ledaregjort sig oförtjänta av stöd.Ett sätt att påskynda demokratiseringsprocessen äratt bättre stödja de frivilliga organisationernasarbete och att också försöka bygga upp sådanaorganisationer i . Det måste finnas enmottagande organisation i biståndslandet somtillsammans med givarorganisationer kanvidareutveckla, fördjupa och föra projekten vidare.Folkrörelser och enskilda organisationer kan härspela en mycket stor roll.Det statliga biståndet har under 1970- och 80-talenägnat alltför liten omsorg och stöd tillorganisationer och institutioner utanför denoffentliga sektorn. Det finns ett stort behov avgräsrotsorganisationer som kan görautvecklingsarbetet effektivare och stärka basen fören demokratisering. Det gäller också att ta vara påden kunskap och det engagemang som finns hosbåde enskilda och frivilliga organisationer.Herr talman! Jag yrkar bifall till hemställan iutskottets betänkande 15.Anf. 82 ()replik:Herr talman! Det är tydligt att intelyssnade på mitt replikskifte med får väl repetera.Hon hänvisade till en debattskrift som AllanLarsson m.fl. har skickat ut. Jag skall läsa upp ettstycke i p. 10, och jag skall sedan lämna över sidantill så att hon själv kan läsa. 10 stårdet:Vi vill omprioritera de utgifter som gäller nationellsäkerhet, dvs. utrikes-, försvars-, bistånds- ochflyktingpolitiken, sammanlagt ca 67 miljarderkronor. Syftet är att få till stånd långsiktigt hållbarabesparingar inom detta område i storleksordningen10 miljarder kronor främst på de militärautgifterna. Vi vill åstadkomma en fortsattförskjutning från militära till civila ändamål.Fanny kan vara fullkomligt lugn när detgäller Socialdemokraterna och biståndspolitiken.Jag skulle också kunna citera yttranden ochutlåtanden som gjorts om de motioner tillpartikongressen som gäller biståndet. 83 () replik:Herr talman! Jag kan inte känna till vilka motionerman lägger fram på den socialdemokratiskapartikongressen, men jag är mycket tacksam omman från gräsrotsnivå har ett sådant tryck att ocksåvi märker av det här.Men det finns skäl att känna en viss oro när man serdessa besparingar. Jag har tittat på dem. Jag tyckernog att det kan bli svårt att spara så mycket påflyktingar och försvar att biståndet slipper undan.Men jag är mycket glad om ge mig en sådan garanti. Jag skall lägga det påminnet när vi i fortsättningen diskuterar biståndet.Anf. 84 ()replik:Herr talman! Om hade lyssnat på mitthuvudanförande hade hon också hört att jag starktbetonade -- det är den socialdemokratiskapolitiken -- att neddragningen av biståndet äratt se som tillfällig. Vi vill så snabbt som möjligttillbaka till enprocentsmålet.Anf. 85 () replik:Herr talman! Jag beklagar att jag inte hademöjlighet att lyssna på , men jag skall ta det till mig. Jagär mycket glad om vi i fortsättningen kan arbetagemensamt för ett så stort bistånd som möjligt.Anf. 86 Statsrådet ():Herr talman! Jag tar mig friheten att först uttryckabesvikelse över hur den här debatten harregisserats, om jag får använda det uttrycket. Jagtycker att de här frågorna borde auktoriseras såpass här i kammaren att denna debatt inte skullestyckas sönder. Dessa frågor är för oss alla, tror jag,eller borde i varje fall vara det, så centrala att vi inteskulle ha behövt få in annat emellan och måst gåhärifrån.Herr talman! Jag hoppas att inte detta verkar alltförirriterande. Det är oerhört svårt att disponera sindag när man först kvällen innan får höra hurdet hela kommer att läggas upp. Jag ber talare somhar anmält sig om ursäkt för att jag inte klarar avatt vara här och lyssna på anförandena.Jag kommer naturligtvis att ta del av dem iprotokollet.Jag har med stort intresse följt det som har sagtshär. Jag tror att det är väldigt viktigt att vi har dettameningsutbyte. Vi har att lära av varandra.Herr talman! Sedan jag väl sagt detta vill jag övergåtill mitt egentliga anförande.Sedan den förra biståndspolitiska debatten för ettår sedan har världen på många sätt blivit mörkare.Antalet flyktingar har ökat. Risken för nyakonflikter är överhängande, inte minst i det tidigarekommunistblocket. Men låt oss också se tecknen påen ljusning. Många länder i t.ex. har införtpolitiska reformer som syftar till demokrati ochbättre respekt för mänskliga rättigheter. Samtidigtminskar åtskilliga i-länders förmåga, eller skall visäga vilja, att lämna bistånd till . Dettaär illavarslande, eftersom ekonomiska bakslag i kan medföra att de demokratiskareformerna stannar av eller rent av sopas bort.Det finns en risk att vi i blir såsjälvcentrerade att vi inte ser skillnaden på den krisvi nu går igenom och de skriande behov som finns istora delar av u-världen. Därför måste vi gång pågång slå fast att vårt viktigaste motiv till en stark,effektiv och generös biståndspolitik gällermänniskovärdet, varje människas värde -- oavsettfödelseort -- och respekten för varje individspersonliga värdighet. Ofta uttrycks det med ordetsolidaritet. Själv har jag intrycket att detta ordalltmer kommit att betyda gruppsolidaritet. Men vifår under inga omständigheter glömma individen,broderskapet.Det därnäst viktigaste motivet gäller vårtömsesidiga beroende av varandra som invånare påplaneten jorden. Inte minst den ökademiljöförstöringen har visat inom vilket snävtintervall livet existerar, hur tunt livets skal är. Iårets budgetproposition uttrycks det så här:''Vi bör ställa oss frågan hur vi gemensamt kanforma en framtid som erbjuder möjligheter för helamänskligheten, inte bara för den rika delen avvärlden. Vårt mål måste vara att skapa enlångsiktigt hållbar utveckling för framtidstro ochutvecklingshopp för alla människor i alla länder ocholika kulturer. Det finns ingen annan väg mot dettamål än internationell samverkan. Fred och säkerhetkan inte uppnås utan utveckling. Trygghet ochstabilitet kan inte i längden samexistera medfattigdom och orättvisor. ''Kanske skulle västvärldens kris ha varit mindre ochenklare att hantera om vi alla engagerat oss för envidare världsgemenskap eller -- uttryckt medmodernt ekonomispråk -- för de utvecklingsbaramarknaderna. Åtskilliga spänningar i ochpå andra håll i världen skulle ha dämpats om viinsett och agerat därefter attbefolkningsomflyttningar måste motverkas genomatt fattigdomen trängs tillbaka.Att motarbeta fattigdomen är också att dämpavärldens befolkningstillväxt. Det har flera talarevarit inne på. håller FN sin storabefolkningskonferens i . Den svenskanationalkommittén för konferensen betonar att dekommande diskussionerna måste sebefolkningsfrågan i ett helhetsperspektiv -- i ettsocialt, kulturellt, etiskt och ekonomisktsammanhang. Jag instämmer i detta och villframhålla att kvinnoperspektivet måste genomsyravåra förslag till konferensen. Erfarenheterna hittillsvisar att insatser som höjer kvinnors socialaställning genom bl.a. utbildning och socialareformer har betydligt större effekter och acceptansän traditionell födelsebegränsning. Vi måste också isammanhanget diskutera livsstilen i u- och i-länder.Världen har inte råd med oss i i-länderna om vifortsätter vår rovdrift på naturen.När vi diskuterar biståndets resultat ochmöjligheter är det viktigt att vi utgår från våra egnaerfarenheter som människor och från vår egenhistoria. Det är inte så ovanligt att man talar om u-världen som om vi aldrig haft erfarenhet avtillkortakommanden i vårt eget land.Vi kan till att börja med påminna om att människanär -- med ett välfunnet engelskt ord -- uncomplete.All mänsklig verksamhet är ofullkomlig. Det gällergivetvis också biståndsverksamheten. Men idebatten glöms det ofta bort. Bank- ochfinanskrisen i är en nyttig påminnelse omatt mänskliga brister existerar även inom andraområden än biståndets. Ofullkomligheten leder tillatt mycket av den mänskliga verksamheten har, föratt låna en term från tekniken, låg ''verkningsgrad''.Den här låga verkningsgraden är för det förstakopplad till att vi inte lyckas skapa administrativteller tekniskt perfekta system och lösningar.Var och en som på sin arbetsplats umgås med endator eller kopiator blir ofta påmind om detta, i vissmån deprimerande, faktum. Den positiva sidan avsaken är förstås att vi genom träget tänkande ochutvecklingsarbete gradvis kan förbättra resultaten.Vi har på flera sätt tagit itu med frågan ombiståndets verkningsgrad. Det gäller att få ut såmycket resultat som möjligt för varjebiståndskrona. Regeringen har lagt fram enproposition som grundas på utredningen omstyrnings- och samarbetsformer i biståndet, dens.k. Syftet är att ökaeffektiviteten genom att göra regeringens resp.biståndsmyndigheternas ansvar och uppgiftertydligare. Det här är en debatt som vi naturligtvisfår hänge oss åt framöver.Jag tror att det är viktigt att får bättreunderlag för sina beslut om biståndets innehåll,mål, organisationsstruktur och övriga riktlinjer förverksamheten. I årets proposition och den s.k.faktabilagan om svenskt bistånd 1991/92 har vipåbörjat en förändring -- tycker vi själva -- i dennariktning.Vad gäller samarbetet med enskildamottagarländer tror jag att det är en god idé attinföra långsiktigt syftande landstrategier, sombeskriver biståndsmålen i ett brett perspektiv. Pågrundval av dessa utarbetas planeringsramar, somskall omfatta all långsiktig sektor- ochprojektbunden verksamhet. Den förändringenleder till att de uppnådda resultaten sätts icentrum -- inte utbetalningarna. Det har nämligenofta varit följden av nuvarande avtalsbundnalandramssystem. Det här blir dessutom enorganisation som liknar den som finns i närståendegivarländer som , ochNederländerna.Vi vill också förändra fältorganisationen. Slår manihop biståndskontor och ambassader, minskasotydligheten utåt, och dubbelarbetet iadministrationen minskas också. kan detleda till ökad kostnadseffektivitet.Sverige har, tillsammans med övriga nordiskaländer, också sökt förbättra verkningsgraden i detinternationella biståndet genom FN.Ansträngningar genom det s.k. Nordiska verkar nu krönas med framgång.Herr talman, jag tar mig friheten att harangeramedhjälpare på U-avdelningen som gjort enutomordentlig insats för att så skulle bli fallet.Våra gemensamma förslag till bättre styrnings- ochfinansieringsformer kan äntligen stoppa denmarginalisering av FN:s verksamhet som kunnatiakttas inom det sociala och ekonomiska området.Bl.a. innebär förslagen att skallfå små, effektiva styrelser med regelbundna mötenunder året. Efter mycket intensiva förhandlingar,har en arbetsgrupp nått en överenskommelse omstora förändringar i linje med det nordiska förslag. Det är min förhoppning attgeneralförsamlingen kommer att antadenna överenskommelse. En glädjande framgångför nordiskt samarbete är detta. Kanske kan vi nufå se ett effektivare FN även inomutvecklingsområdet.Herr talman! Också de svenska företagen, vilketäven andra talare tidigare varit inne på, behöverförbättra sin verkningsgrad, sin effektivitet när detgäller insatser på den upphandlingsmarknad somgenereras av , de regionalautvecklingsbankerna och FN:sbiståndsverksamhet. Marknaden är växande ochsvåröverskådlig. Svenska företag och konsulter har,trots stora svenska bidrag till dessa internationellaorganisationer, haft begränsade framgångar på denhär marknaden. Statistiken visar att jämförbaraindustriländers näringsliv lyckas bättre påutvecklingsmarknaden.Vi arbetar nu med att skapa mer offensiva insatserför att främja den multilatera upphandlingen. Jaghoppas kunna återkomma med ytterligare förslag inästa budgetproposition. Jag vill utmanadet svenska näringslivets organisationer genom attsäga: Bättre kan ni! Vi här i kanunderlätta därför, men i näringslivet måste man blibättre på att sälja.Den andra viktiga orsaken till låg verkningsgrad äratt våra möjligheter att i förväg bedöma resultatenav det vi planerar naturligtvis är ofullkomliga. Inomreklambranschen brukar man ofta säga att hälftenav allt som satsas på reklam är bortkastat.Svårigheten är bara att säga vilken hälft. Därmedär det ingalunda sagt att det skulle vara så illa inombiståndet. Men den som vill ha en illustrativbekräftelse på den här typen av ofullkomlighet,behöver bara lyssna på ett antal nationalekonomeroch bankekonomer, som söker förklara varförman inte tydligare såg förspelet till dagensfinanskris.Herr talman! Som underlag för framtidsplanerbehöver man goda prognosinstrument och en godbeskrivning av tidigare resultat. Vi har inrättatett utvärderingssekretariat för biståndet. Arbetetleds av en kommitté med fristående experter frånolika områden. Kommittén skall analyserabiståndets effektivitet, göra egna undersökningaroch lämna förslag till hur regeringen gradvis kanförbättra styrningen av biståndet.Ännu svårare än att bedöma utvecklingen i våraegna biståndsprojekt är förstås att förutse denallmänna utvecklingen i olika regioner. Katastroferav skilda slag är inte välplanerade.Vi måste dra säkrare slutsatser av vad vi ser i deolika konflikter och katastrofer där man medsvenskt bistånd gör insatser. Vi kan här ha hjälp avfreds- och konfliktforskningen när vi skall finna brasystem för ''early warnings'' -- tidigavarningssignaler.Katastrofbiståndet är den största enskildautgiftsposten inom hela biståndsbudgeten. Denkonkurrerar därmed med det långsiktiga biståndetsom bl.a. skall förebygga katastrofer. Vi måstefinna allt bättre möjligheter att inom dekatastrofinsatser som vi gör förbereda långsiktigtbistånd.Antalet katastrofer i världen ökar. De flesta är intenaturkatastrofer utan av människan produceradekatastrofer. Katastrofanslaget är ett av de få anslagsom föreslås utökade , med hänsyn till destora behoven.Största delen av katastrofbiståndet förbrukas itredje världens länder, men de politiska ochekonomiska omvälvningarna i Central- ochÖsteuropa har lett till katastrofer som blivit allt merresurskrävande. FN:s roll att leda och samordnakatastrofbiståndet har ökat. gerekonomiska bidrag till FN:s arbete, men vi måste ihögre grad vara beredda att bidra med kompetentpersonal och bistå FN i rollen som koordinator.I en del fall är militärt skydd och militära insatsernödvändiga för att bryta en katastrofal utvecklingoch för att skydda hjälpsändningar. Från svensksida ser vi den här typen av militära insatser somden absolut sista utvägen när inga andra medel stårtill buds.Herr talman! I har sådana insatser varitnödvändiga. FN och ESK måste nu ta till skarparemaktmedel i . Vi skall fortsätta att biståmed humanitär hjälp. är det outhärdligtför oss att se det förakt för människovärdet somdagligen demonstreras. Det vill jag gärna ha sagt.En annan möjlig konflikthärd som oroar oss ärSydafrika. Jag träffade representanterför ANC och försäkrade dem att den svenskaregeringen fortsätter att stödjademokratiseringsprocessen. Jag upprepade ocksåatt det svenska stödet till ANC kommer att upphöranär ANC blir ett politiskt parti, som deltar i ettdemokratiskt allmänt val.Vi vill naturligtvis även i fortsättningen stödja dendemokratiska processen genom skilda kanaler, inteminst genom de enskilda organisationer som sedantidigare gör ett mycket betydelsefullt arbete ilandet.Ett resultat av de pågående konflikterna är, herrtalman, ökade flyktingströmmar. En FN-rapporthar visat att antalet flyktingar i världen det gångnaåret har ökat med mer än 1 miljon. taremot -- låt oss slå fast det -- en bråkdel. De störstabördorna ligger på de fattiga länderna i Afrika.Vi inriktar mer och mer av arbetet på att så långtmöjligt bistå flyktingarna i närområdet. harhittills satsat påinsatser i och nära . ärdärmed på tredje plats som givare i det härområdet, efter och EG. Vi kommer attytterligare stärka arbetet med att ställa i ordningflyktingförläggningar och hjälp på plats både iBosnien och Kroatien.När tiden kommer för att bosniska flyktingar ochflyktingar från Kosovo skall återvända, kommerSverige att ställas inför stora krav på att bistååtervändandet i stor skala. Formerna för detta börsnarast ses över. Vi arbetar tillsammans medKulturdepartementet på en handlingsplan.Över huvud taget måste vi inrikta mer av biståndetmot fred, försoning och återuppbyggnad.Fredsforskare som studerat praktiskt taget alla krigsom startat , säger att detvanligaste kriget är det som startar i ett område därfreds- och försoningsprocessen efter närmastföregående krig inte blivit bearbetad på djupet.Inom anslaget ''FN:s aktioner för fred ochåteruppbyggnad'' arbetar för att vidsträcktacivila insatser skall komplettera militära ochpolisiära sådana. Vi vill ha åtgärder som stödersåväl fred, demokrati, mänskliga rättigheter som enhållbar utveckling.Inte bara krig och katastrofer kan kullkasta våraplaner. Också en otillräcklig satsning på t.ex. ettlands infrastruktur kan betyda att missväxt fårkatastrofala följder.