prot · GH096 · 1993-10-13 00:00:00 — Men jag säger att det sättsom vi gör det på naturligtvis alltid innebär en riskför att man spelar krigsherrarna i händerna, de somstår för våld, eftersom de vill ha bort de härmänniskorna.När det gäller Bosnien skulle man satsa betydligtmer på att försöka lösa konflikten, inte med militärintervention utan genom att sätta in mycket merakraft via diplomater och politiska diskussioner osv.Jag tror inte på att man med våld kan lösakonflikter. Man måste satsa minst lika mycket sompå militära vapen på att lösa etniska konflikter. Därhar vi inte kommit någon vart. När vi ser allt somhänder runt omkring, med de etniska konflikterna,måste det till en ändring av strategin, inte bara enupptrappning med militär, som diskussionen nu gårut på.Anf 231 (nyd) replik:Herr talman! Jag har ingen annan uppfattning änIngela , dvs. att man skall sätta inresurserna och ansträngningarna där problemetfinns, att sätta in den största hjälpen där de är istället för där vi är. Det ger mycket mer effekt. Jagtänker inte bara på det som vi har diskuterat här , nämligen om flyktingarna skall befinna sig iSverige eller i sina egna områden, utan naturligtvisockså frågan om att ge större resurser för att lösakonflikten, så att de här människorna verkligen kanbo kvar i sitt eget område, där de har alla sinaanförvanter och har ett kulturmönster somstämmer mera överens med dem själva.Anf. 232 ():Herr talman! Det har tyvärr blivit mycket svårt ochpå många sätt grannlaga att diskutera flykting- ochinvandrarpolitik i . Delvis tror jag attdet beror på en del av de stora, massmedialareportagen och de ibland, från vissa grupper,mycket onyanserade påståenden som utan riktiggrund ändå framförs och vilseleder mångamänniskor.Ett oerhört stort problem -- ett problem som harmedverkat till att diskussionerna många gångerhamnat snett -- är den orimligt långa tid det tagitoch tar för att göra de enskilda utredningar somsedan ligger till grund för möjligheten att få stannaeller att återförvisas.Eftersom jag själv arbetat direkt aktivt medflykting- och asylfrågorna i min hemkommun, villjag peka på några egenheter i hanteringen som jagtror medverkar till den långa väntetiden -- enväntetid i oro och ängslan, en väntetid undermycket svåra förhållanden och som vi vetbryter ned människor psykiskt och gör dem mereller mindre arbetsoförmögna när de väl skullekunna börja ett annat liv, och då göra det som deflesta helst vill när de kommer hit, dvs. arbeta ochförsörja sig och sin familj.Herr talman! När kommun som enav de första kommunerna i skrevkontrakt -- med AMS, om jag inte missminnermig -- om att ta hand om ett stort antal flyktingaroch direktplacera dem i bostadsområde ställde visom krav att få ha egen personal, anställd avkommunen men betald av staten. Vi lyckadesbehålla ett sådant kontrakt , till storfördel för alla inblandade parter. De anställda påförläggningen deltog även i personalutveckling ochingick i diskussionsgrupper i kommunen,tillsammans med anställda på t.ex.socialförvaltning, skola, kultur och fritid. Manhade lätt att hitta vikarier i dessa grupper, man fickkontinuitet i anställningen och man slapputbrändhet.Från många håll hörde vi klagomål på ständigapersonalomsättningar, på korttidsvikariat, på atttjänster ständigt utlystes som projektanställninghögst . Jag vet att det är mycket svårt attberäkna en plötslig flyktingströms omfattning, menmed en god och stabil stomme borde det ändå gå attundvika många av de svårigheter man fortfarandebrottas med, en stomme av välutbildad, fastanställd personal som kan gå ned i andra tjänsteribland men som finns med all sin goda erfarenhetnär den sedan behövs.Många av problemen bottnar i ständigtnyrekryterad personal som hakar upp hanteringen.Den långa förläggningstiden med åtföljandepassivisering bidrar till att sprida myten att de flestabara kommer hit av ekonomiska skäl och att de harlärt sig att leva på bidrag från det generösa Sverige.Sådana rykten sprids nämligen även , trots attvi kan se fasansfulla bilder fråninbördeskriget i det . Ryktena haribland sin grund i en tidigare, ibland kanske alltförgenerös, flyktingpolitik, men är de härryktena svåra att avliva.Jag beklagar på många sätt att regeringen var såsnabb att ge permanent uppehållstillstånd till allavåra nya asylsökande. Inte minst av psykologiskaskäl hade det kanske varit bättre med temporärauppehållstillstånd, speciellt som de flesta säger sigvilja flytta tillbaka och återuppbygga sitt land. Dethade då, av flera orsaker, varit lättare medrepatrieringen, och kanske lättare att få svenskamedborgare att vara mera generösa och hjälpa till.Herr talman! deltog jag -- sominternationell ordförande i förflykting-, invandrar- och befolkningsfrågor -- i enwork-shop som anordnades av EFU i Worrick,. Rubriken var och islam. Kvinnorfrån 18 medlemsländer var närvarande. Debattenvar mycket livlig -- diskussionens vågor gick höga.En lång resolutionstext blev resultatet, ochresolutionen antogs i sin helhet avgeneralförsamlingen.I stort bestämde vi oss för att uppmana alla våraregeringar att samarbeta över landsgränser ochöver partigränser, men också att vädja till alla våraregeringar att ställa upp med den hjälp och det stödsom många länder i den s.k. tredje världen kommeratt behöva för att deras människor skall kunna fåhopp om en framtid för sina barn i det egna landet.Vi vet att det föds fler barn än man i dagens lägesjälv klarar av att livnära. Frihandelsavtal är enmycket viktig del för att ingjuta hopp och tro påförbättringar i det egna landet.I debatten framkom med all tydlighet att man imånga länder ansåg sig ha mycket stora problem.Man var rädd för fundamentalism, för att den skullekunna få sin grogrund i de stora, gettoliknandestadsområden som växt upp t.ex. i vissa delar avFrankrike. Man talade om svårigheten att få vissagrupper att bry sig om värdlandets lagar ochförordningar och om tilltagande kriminalitet blandungdomar. Alla poängterade hur viktigt det är attvärdlandets lagar och regler följs av alla, att man lärsig det språk som talas i värdlandet och att mananpassar sig utan alltför stora avvikelser. I Sverigehar vi inte på långt när de här problemen. Låt ossarbeta tillsammans för att slippa dem!Det är därför, herr talman, viktigt att vi genastreagerar och säger ifrån t.ex. när vissainvandrargrupper, stöttade av syndikalister somkallar sig antifascister, ger sig på svensk polis på detsätt som skedde i härförleden. Det ärockså viktigt att invandrargrupperna tar avstånd --högt och tydligt -- från sådana beteenden. Vi hardemonstrations- och yttrandefrihet i . Denfår inte tystas av pöbelupplopp.Anf. 233 (nyd) replik:Herr talman! Jag såg talmannens negativa attitydtill att jag skulle säga något ytterligare, så jag skallfatta mig mycket kort.Birgit tog här upp det faktum att deasylsökande vistas väldigt i läger och sadeatt det var en av orsakerna till att vi hade fått densituation vi har och den negativa kritik som förekommer mot . Jag vill barafråga : Vad säger om att prioritera kvotflyktingar somAMS-chefen och dåvarande chefenför Rogestam föreslogregeringen ? De sade: Asylpolitikenskall inriktas på en generösare tillståndsgivninginom ramen för kvoteringar. Däremot börmöjligheten att få tillstånd för bosättning efterinresa på eget initiativ begränsas i all rimligutsträckning.Jag vill bara höra om delaruppfattningen att det skulle innebära ett bättre sättatt hantera situationen om vi satsade mer påkvotflyktingar i stället för ett asylmottagande vidgränsen.Anf. 234 ()replik:Herr talman! Det är naturligtvis helt beroende påsituationen. I , som vi harpratat mycket om , råder det inbördeskrig. Därgäller det att skydda människor från direktdödsfara. Det upphäver normala lagar.Men jag hör till dem som mycket länge har pläderatför att vi skall ha en stor och generös fast kvot föratt kunna hjälpa till med att tömma deflyktingläger som vi har i FN:s regi överallt ivärlden. Däremot kan vi aldrig säga tvärt nej närmänniskor far direkt illa och är i nöd.Demokrati- och författningsfrågorAnf. 235 ():Herr talman! I sin regeringsförklaring hoppadesstatsministern på en uppgörelse iförfattningsfrågan.I våras nådde vi en preliminär överenskommelseom fyraåriga mandatperioder, fortsatt gemensamvaldag, inslag av frivilligt personval samt flervalkretsar i storstadsområdena. Självklart kommervi socialdemokrater att stå fast vid dennaöverenskommelse.Vi är också beredda att acceptera Fri- ochrättighetsutredningens kompromissförslag, och viär beredda att pröva en grundlagsmässig regleringav ett eventuellt svenskt medlemskap i beklagar att de andra riksdagspartierna intevelat medverka till en ändring av valsystemet i syfteatt få fram starka och regeringsdugliga regeringar.Eftertänksamhet och engagerad debatt är omistligaförutsättningar för att vi skall få en braförfattningsreform. Författningsfrågan lämpar siginte för snabba och illa genomtänkta beslut.Författningsfrågan lämpar sig inte heller förpartipolitisk konfrontation.Frågan om personval är en fråga där vi inte bör gåför hastigt fram. Det är viktigt att vi vet effekternaav det vi föreslår. Vi anser att vi nu bör kommaöverens om ett frivilligt personval inom ramen förpartivalet. Men vi socialdemokrater avvisar varjetanke på ett renodlat personval. Om kandidaternablir helt hänvisade till väljarnas gradering tvingaskandidaterna att föra egna dyra valkampanjer. Densom är rik eller sponsrad av ekonomiskt starkaintressen har då större möjlighet än den kandidatsom tvingas att självständigt och på egen hand sökaväljarnas förtroende. Länder med renodladepersonval kan peka på hur oönskade bindningaruppstått till starka ekonomiska intressen.Även ett försiktigt inslag av personval kan innebärarisker som det ligger i demokratins intresse att vi äruppmärksamma på. Men jag hoppas attpersonvalsinslaget skall innebära livligarevalkampanjer, vilket vore en fördel.Allemansrätten bör -- som Fri- ochrättighetsutredningen föreslår -- skrivas in ochskyddas i grundlagen. Alla människor skall hatillgång till skog och mark. Ingen skall få stängasute från att fritt få vandra i naturen, plocka bär ochsvamp och bada i våra sjöar. Tillgången till naturenär en livsstil som vi ärvt. Den rätten skall inte fåinskränkas. Med allemansrätten följer naturligtvisockså en allemansskyldighet. Ingen har rätt attskada naturen.Riksdagen är den viktigaste politiska församlingeni vår demokrati. Men svenska folkets intresse av,kunskap om och respekt för och dessverksamhet är mycket skiftande.Det är bra att nu har lagt framsina förslag. De skall bli föremål förkonstitutionsutskottets behandling.Men det finns flera andra frågor att ta upp. Ökaduppmärksamhet måste riktas mot plenisalen, somär ansikte utåt. Statsråden ochoppositionen bör förlägga politiska utspel tillriksdagens talarstol. Den principiella ochideologiska debatten måste stärkas. Enåterkommande debatt om tillståndet i vårdemokrati bör äga rum. Om vi skall få ungdomenintresserad av politik och demokratiskt arbetemåste ägna sig mycket mer åt miljö,överlevnadsfrågor, livskvalitet och samhällsmoral.Även om mycket har blivit bättre bör riksdagengöra större satsningar på utåtriktad information omriksdagen och om vårt arbete. Kanske bör viöverväga tillsättandet av en specialkommitté undertalmannens ledning, som får som enda uppgift attgöra och vårt arbete mera allmänt käntoch respekterat.Som ledamöter av riksdag har vi ett ansvarför att demokratin utvecklas.Politik och politiska partier är nödvändiga i endemokrati som vill överleva. En del tror att Sverigeblir bättre om avpolitiseras, om det blirfärre politiker och färre politikerbeslut. Jag delarinte denna uppfattning. Jag tror att demokratinutvecklas bäst om fler blir engagerade.Om det politiska arbetet hamnar i kris, om depolitiska partierna har svårt att värva nyamedlemmar och få folk att ställa upp är det enangelägenhet för hela nationen, inte bara för depolitiska partierna själva. Jag tycker faktiskt att depolitiska partierna bör samarbeta för att finna braoch framgångsrika modeller för att vinna fler förpolitiken och det viktiga demokratiska arbetet.Anf. 236 ():Herr talman! Vår tids utveckling innebär någrastora grundproblem för demokratin.Vi upplever då stora sociala och ekonomiskaklyftor växer fram. Dessa växande klyftor ökarockså mångas utanförskap. Man känner att politikpågår i ett mer eller mindre oåtkomligt spel ovanförens huvud. kan vi se att de politiskapartierna totalt sett engagerar en allt mindre del avbefolkningen och att de politiskaungdomsförbunden organiserar få ungdomar.Inom det politiska livet finns det också de somutnyttjar den här situationen. De talar om osspolitiker som om vi vore främmande, som om vivore en särskild yrkeskår, som om vi vorejämförbara med t.ex. kamrerer eller något annat --detta trots att de själva är ledamöter av den härkammaren.Herr talman! Under sommaruppehållhar vi haft en del tunga propositioner liggande. Jaghar därför av och till varit här i ocharbetat med våra motioner till regeringsförslagenom läroplaner, betyg m.m. Det har inte gjorts någotreportage i någon tidning om detta.När jag gick ut för att handla litet frukosttill mötte jag det trevliga folkliv som finnshär i : gatumusikanter, strosande turisteroch flanerande stockholmsbor. Men för förstagången på alla år som jag har vistats här i sta'nmötte jag också en syn som jag bara har mötti stora städer, som och . Jagmötte en människa som låg på trottoaren i gamlastan och stilla bad om en skärv. Detta tidens teckenav ökade klasskillnader och ett stegrandeutanförskap tog sig ett av sina tydligaste uttryck.Motsättningarna i samhället tar sig allt hårdareformer. Det är inte längre bara busar och rånaresom döljer sin identitet. Kommunalanställda somvill protestera mot nedskärningar och försämringardöljer sina ansikten av rädsla för reprimander frånansvarigt politiskt håll. Detta är oacceptabelt.För några veckor sedan sparkades en anställd efteröver anställning för att han som partipolitisktaktiv hade undertecknat ett yttrande tillKoncessionsnämnden. Frågan rörde företagetsmiljöåtaganden och viss kritik av hur de hadefullgjorts. Den sparkade ansågs vara illojal.Detta är bara några exempel på vad jag anser ärproblem av högst demokratisk art . Demokratiär ett medel för att människor bl.a. skall kunnagöra sig hörda, kunna påverka, kunna verka ochkunna synas. Det oroar mig starkt när vi inpå baraskinnet får signaler som entydigt pekar påsamhällets direkt omvända utveckling. Det är vårplikt som politiker att ta till oss dessa intryck ochdetta skeende.I en demokrati har männniskor rätt att synas. Änviktigare är det kanske att de blir sedda. Vi kan inteblunda och gå förbi när vi ser att segregeringenökar. Även om det inte är starka signaler finns dedär. Ett stilla vansinne måste vila över dem som intereagerar och inte ser hur segregeringen ökarinom t.ex. utbildningssystemet.Det är dags att damma av gamla begrepp somjämlikhet och solidaritet. Delaktigheten i vårtsamhälle måste byggas ut och förstärkas. Enstegrande ungdomsarbetslöshet har direkt motsatteffekt. Att verka för solidariskt stöd ochomfördelning till de svagare får inte föraktfulltkallas för att leva med handen i andras fickor.Detta är några av de stora demokratiskagrundfrågorna . Frågor om riksdagensmandatlängd, antalet ledamöter och personval,som diskuteras, är mot denna bakgrund litet meratriviala ting, även om de rymmer principiella sidor.För oss som är politiskt aktiva handlar det om attåterupprätta den politiska dialogen och om att föraut densamma.Anf. 237 ():Herr talman! talas det ibland om enkris för den svenska demokratin. Jag tror inte att vihar någon egentlig kris. Jag tror tvärtom att t.ex.händelserna i före detta och iÖsteuropa har gjort många klart medvetna om detstora värde som den svenska demokratin har.Detta hindrar inte att man mycket väl kan diskuteraformerna för demokratin. togupp en del exempel. De skulle naturligtvis kunnabli betydligt fler om man skulle gå igenomsamhället och se hur det ser ut.Under senare tid har vi också kunnat se hur man påen del håll har krävt att demonstrationer skallstoppas. Man vill göra värderingar av den ena ellerden andra åsiktsriktningen och säga vilka som börfå förekomma. Jag tycker att det var ettsundhetstecken att regeringen gav klartecken förden marsch som man ville genomföra i den 30november, i enlighet med en gammal tradition.Som någon sade i debatten om invandrar- ochflyktingpolitik -- jag tror att det var BirgitHenriksson -- finns det all anledning för oss att tilldet yttersta slå vakt om åsikts- och yttrandefrihetenoch om rätten att demonstrera för vårauppfattningar. Däremot kan vi inte tolerera attdräggen försöker attackera detta uttryck fördemokrati. Vi har Polisen, och Polisen skall i ettdemokratiskt samhälle se till att sådana yttringarstoppas. Sådana kan aldrig tolereras.För att vi skall kunna få en levande demokratifordras det också att budskapen kommer fram pårätt sätt. var inne på den politiskadialogen, och det är en sak. Men man skulle ocksåkunna säga att det kanske krävs att journalister ochmassmedia över huvud taget har tillräckligakunskaper och en vilja att rätt återge vad som skeri politiska sammanhang. Alltför servi hur journalister litet arrogant försöker rida påvad de vill kalla för en våg av politikerförakt.Politikerförakt i en demokrati, är det över huvudtaget möjligt?För bara några veckor sedan läste jag en krönika ien , där vederbörande journalist,han återkom sedan också, gjorde gällande att omman räknade in de olika inkomsterna förledamöterna i den här kammaren skulle detmotsvara . Det är attjämföra med de som vi alltså har i arvode.Journalisten kom, allt som allt, fram till 60 000 kr.Han skrev också att ledamöterna bara harhalvtidsarbete och dessutom är lediga fyra månaderpå sommaren och tar en månad ledigt också.Det värsta är att det finns människor som tror påsådant här. De har inte varit här och sett BjörnSamuelson eller mig när vi har varit här uppe isommar. De har inte heller sett när vi har rest runtpå en rad olika uppdrag. Det har förvisso inte varitfråga om fyra månaders semester. Däremot gladdejag mig mycket åt de som jag kunde ta utdå jag helt och hållet kunde lägga politiken åt sidan.Det är nödvändigt att journalister och andra tar sigsjälva i kragen och inte håller på med sådana häröverdrifter.När det gäller instrumenten för demokratin harThage G varit inne på de förändringarsom vi behöver genomföra. Man kan naturligtvisdiskutera hur slutresultatet skall se ut. Manbehöver kanske ändra storlek. Det harangetts olika siffror på hur många ledamöternaskulle vara. Om man skall skära ned antaletledamöter kraftigt måste man också ändraarbetsformerna i högst väsentligt. Manmåste gå betydligt längre än vadriksdagsutredningen har gjort. I annat fall kommerdet med säkerhet inte att fungera.Valsystemet har diskuterats. Jag tycker att detligger mycket i de varningssignaler som kommer med när det gäller personval.Det är givet att det är betydelsefullt med ett inslagav personval. Jag hoppas att vi skall få ett sådant,kanske av den modifierade danska typen. Det ärockså givet att personval inte löser alla problem.Det kan tvärtom skapa nya. I och Belgienhar man ett system med personval. Bara 40--45 %av väljarna begagnar sig verkligen av det. I övrigtblir det partival. Man skall således inte ha någonövertro på personvalets roll, även om det kan varapositivt att införa det.Europakonventionen kommer att införlivas medvår författning. Det är bra. Det tycks vara enighetom att mandatperioden skall vara . Det ärockså bra. Hur valen i övrigt skall se ut tålnaturligtvis att diskuteras.Fri- och rättigheterna kommer att utökas. Det finnsåtskilligt att diskutera. I nådde vi ändock enkompromiss. Just därför att beslut igrundlagsfrågor bör fattas i största möjliga enighetfinns det anledning att säga att detta ändock kanvara några steg på vägen.Herr talman! Alla måste naturligtvis vinnlägga sigom att vara beredda till kompromisser och att visabeslutsfähighet när så krävs. Som jag så mångagånger förut har avslutat mitt anförande fråntalarstolen med, tror jag att varje generation måstevinna sin demokrati på nytt. Detta har GunnarHeckscher sagt, och det gäller också i dag.Anf. 238 () replik:Herr talman! För att bygga på vill jag säga att demokratin vinner vivarje dag.Birger Hagård försvarar demonstrationsrätten, ochdet är en sak. När vi ser att människors''demokratiska manöverutrymme'' begränsas ,såsom jag har pekat på med några exempel, måstevi reagera härifrån som riksdagspolitiker. Dennabegränsning kan kanske ibland vara självpåtagetmen ofta är det påtvingat av yttre faktorer såsomrädslan för att bli av med jobbet.Färre människor deltar t.ex. i valen tillkommunfullmäktigeförsamlingar. Det gällersärskilt tidigare invandrade människor. Alltflerkräver anonymitet när de intervjuas i massmediaom förhållanden inom delar av den offentligasektorn. I förslaget till denna riksdag om läroplanfinner man att skolans värdegrund skall vila påkristen etik och västerländsk humanism. Det finnsrisk för att en del människor kan känna sig trängdanär de t.ex. skall uppfylla skolplikten. Det är våruppgift att se till att vi inte ens indirekt skaparförhållanden som tränger in människor i hörn ochinte tillåter dem att använda sina demokratiska fri-och rättigheter fullt ut. En av dem är, som jag sadei mitt anförande, rätten att synas och bli sedd.Anf. 239 () replik:Herr talman! Självfallet skall ingen hindras från attutöva sina demokratiska fri- och rättigheter. Det ärvår sak som parlamentariker i riksdag attse till att detta kan efterlevas. Jag vet dock inte omman skall stirra sig helt blind på de här yttreformerna. Det har vi varit inne på här tidigare.Förhållandena ändras självfallet allteftersomsamhället förändras.De former som vi har går i mångt och mycketi stort sett går tillbaka på dem som har funnits . Det är mycket möjligt att de måsteanpassas till nya tider. Det är också mycket möjligtatt man på olika sätt kan stimulera till ett störrevaldeltagande. Självfallet måste etiken ochmoralen spela en roll i allt samhällsarbete.Självfallet måste det vara så att det förs framuppfattningar och fattas beslut som mångamänniskor kanske inte vill gilla därför att de är aven annan uppfattning. Den andra uppfattningenskall också respekteras. Jag tror att vi måste hadetta klart för oss.Vi måste se till att människorna verkligen vill varamed och vara delaktiga i utformingen av politiken ilandet. Det är endast då som demokratin verkligenkan fungera. Där har vi kanske en mission att fylla.Anf. 240 () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningom demonstrationsfrihet och om rätten attdemonstrera för sina uppfattningar och åsikter. Vivill nog inte tillbaka till ett samhälle somarbetarrörelsen slogs mot däröverheten, dvs. militär och polis, bestämde vilkasom skulle få demonstrera och vad man skulle fådemonstrera om. Jag tror att det är oerhört viktigtför vår svenska demokrati ätt vi är rädda om vårmötes- och församlingsfrihet och om vårdemonstrationsfrihet.Birger Hagård talade om drägg. Jag hoppas att hanmenade drägg på båda sidor -- mötesstörande ochsådana som har rasistiska och främlingsfientligaåsikter och som demonstrerade för att störa vårtdemokratiska system. Jag är naturligtvis överensmed om att dessa skall mötas i endebatt med information och sakliga argument. Jagtror dock att det är mycket viktigt att vi ärobservanta på utvecklingen när det gäller både demsom demonstrerar för odemokratiska och rasistiskainslag och dem som demonstrerar emot och av olikaanledningar vill störa sådana demonstrationer.Anf. 241 () replik:Herr talman! Åsiktsmässigt kan det i det här falletinte råda någon som helst skillnad mellan och mig. Alla odemokratiska yttringarskall bekämpas till det yttersta, men meddemokratiska medel.Vid händelserna i kunde vi tyvärrkonstatera att det var den ena sidan som stod förbråken, misshandeln av poliser och annat -- vilketinte den andra sidan vars åsikter jag absolut ochbestämt tar avstånd från gjorde. Detta var i och försig synd, men är ett åskådningsexempel.