prot · GG0960 · 1993-02-11 00:00:00 — Men detberor ju på att man så länge har skjutit problemenframför sig.Man ger en väldigt falsk bild om man hävdar attdetta beror på att vi subventionerar för litet.Sanningen är, herr talman, att vi subventioneradeför mycket i går.Mot denna bakgrund är det litet patetiskt med deninfrastruktur- och ROT-hysteri som breder utsig i debatten.Jag vill ingalunda utesluta att det under de år somkommer finns skäl för stimulanser till byggsektorn.Men stimulanserna skall i så fall ges med detuttalade syftet att säkra att denproduktionskapacitet i byggbranschen som behövsnär konjunkturen och ekonomin vänder uppåt igeninte slås ut.Det är högeligen falskt och ohederligt att, somScoialdemokraterna nu i har gjort,försöka förmedla ett intryck till de stackarsmänniskor som är arbetslösa, av att lösningen påderas problem är massiva satsningar påinvesteringar i infrastruktur och på reparationer,ombyggnader och tillbyggnader av bostadshus ochkommunala lokaler. Det är ingen lösning påproblemet. Några debattörer var inne på det. Omdet vore så enkelt skulle vi inte behöva ha någonarbetslöshet i morgon.Sanningen är ju att stimulanser -- oavsett omde finansieras med skattehöjningar, ökadebudgetunderskott eller ökad upplåning -- leder tillännu större behov av åtstramningar i morgon.Det kan ju tyckas att den åtstramningsnota somLennart har lämnat efter sig borde varatillräcklig.Nu har vi skjutit problemen framför oss i tio år.Skall vi fortsätta att skjuta problemen framför oss?Skall vi fortsätta att låsa fast resurser i en branschsom omöjligen kan fortsätta att existera på den nivåsom den befann sig på ?Det är litet anmärkningsvärt att höra just LennartNilsson ta till brösttoner. Han har såvitt jag vet varitbostadspolitiker och suttit i bostadsutskottet underhela . Därmed blir han för mig, som nyledamot, litet grand en exponent, en symbol, för1980-talets totalt misslyckade bostadspolitik. Hanblir en exponent för det fiasko som vi har attbetala notan för.Anf. 159 () replik:Herr talman! Det är hårda ord som den moderatarepresentanten i bostadsutskottet tar till här ikammaren.Han pratar om en falsk bild, att det är patetiskt, attdet är ohederligt, att det är fiasko under 80-taletosv.Det stora problemet på byggandetsområde handlade om alla gigantiska kontorslokalersom den fria marknaden byggde och trissade uppbyggkostnader med.Det var inte bostadsbyggandet som var det storaproblemet. De tomma lägenheter som finns ,har ju kommit som en följd av att den regering somOdenberg förespråkar och representerar har setttill att ungdomarna inte har något arbete. De harinte råd att hyra några bostäder. Där liggerproblemet.Om man företräder ett regeringsparti borde manibland vara litet försiktig med s.k. sanningar.Samtidigt tycker jag att man, om man representerarett regeringsparti, borde kunna tala om vad detfinns för råd att ge till dessa ungdomar som med denpolitik som bedrivs inte har råd att bo i en modernbostad. Det är detta som det handlar om.Man vill avskaffa subventionerna. Det leder till attdet blir ett segregerat boende i , vilket viunder ett femtiotal år har jobbat oss bort från.Hur skall dessa problem lösas?Det finns, som jag sade i mitt anförande, behov avatt sätta i gång en rad olika projekt.Jag har inte sagt att alla byggjobbare som gårarbetslösa kan få jobb. Byggarbetarkåren är förstor. Bland alla dessa människor som stämplarfinns det åtskilliga som inte borde behöva stämpladärför att det finns uppgifter att fylla, bl.a. inomROT-sektorn, nyproduktion osv., där det inte gåratt få krediter men som skulle kunna sättas i gång,och naturligtvis infrastruktursatsningar. Så är det.Men har ingenting att tillföra idebatten.Anf. 160 ()replik:Herr talman! är sanningen ingalunda sådan somLennart försökte hävda, att problemet tillföljd av 1980-talets bostadspolitik skulle vara attnågra anonyma spekulanter blåst upp priserna påkontorsbyggen. Problemet är att vi ända sedan detgamla bostadssubventionssystemet infördes 1974av Socialdemokraterna har haft en formligkostnadsexplosion som har växt över alla bräddaroch som -- även Socialdemokraterna kommer tillslut att inse det -- hotade ekonomisk stabilitet i vårtland och som det var nödvändigt att komma tillrätta med.Det är problem för inte bara ungdomar utan ävenför många andra -- också för mig själv, för jag ärhyresgäst -- att det inte är särskilt billigt att bo iSverige. Det har blivit dyrare under de senasteåren, delvis naturligtvis som en följd av attkostnader som förut har varit dolda isubventionssystemet nu har blivit synliga.Låt mig med en enkel jämförelse illustrera vadLennart och hans partis insatser har lett tillnär man konstruerade detbostadsfinansieringssystem som tillät kostnadernaatt skena.För 20 år sedan kostade ett ordinärt kylskåp 4 000kr. Om prisutvecklingen för kylskåpen hade varitdensamma som den prisutveckling som det gamlasubventionssystemet tillät för bostadsmarknaden,skulle detta kylskåp kosta mellan 40 000 och50 000 kr.Mot den bakgrunden tycker jag att det är litetmärkligt att som suttit ibostadsutskottet frågar mig hur det kan komma sigatt ungdomar har litet svårt att betala för sinbostad. Jag tycker att det är ganska uppenbart attden situationen har uppstått efter just det som jagkallar, och jag vill vidhålla det, 80-talets gigantiskabostadspolitiska fiasko.Anf. 161 () replik:Herr talman! är från trakternarunt . Jag förmodar att han i varjefall har rest ut till . Jag utgårfrån att han på vägen sett en och annankontorsskrapa som ett monument över de storasatsningarna på 80-talet.Vad var det som hände när vi såg att det var enöverhettning på gång? Jo, vi sade att vi måstedämpa den del som handlar om lokaler. Vem vardet som då förde väsen? Jo, sade: Vimåste låta de fria krafterna sköta detta. Vi kan intelägga några pålagor eller restriktioner öververksamheter som innebär att det byggs lokaler.Stockholm är bara ett exempel. Det finns mångaexempel runt om i landet där många har finansieratlokaler som står tomma. I och i minhemstad finns ett antal storakontorskomplex tomma. Det har inte medsocialdemokratisk regleringspolitik att göra. Viville dämpa den utvecklingen. Det handlar omMikael fria marknadskrafter, somnaturligtvis ledde fram till att kostnaderna trissadesupp.Självklart ställer jag frågan till han har för råd att ge bl.a. unga människordärför att det system som han står för -- friamarknadskrafter, avskaffandet av allasubventioner -- leder fram till att människor intekommer att ha råd att flytta in i nya bostäder.När vi resonerar om subventionssystem handlar detinte om dolda pengar utan om en omfördelning.Det är sådant som vi kallar solidaritet mellan olikagrupper. En del som bor billigt är med och hjälpertill så att unga människor som bildar familj fårmöjlighet att bo till en någorlunda rimlig kostnad.Det handlar inte om att vi kan trolla fram någraspeciella pengar, utan det handlar om enomfördelning bl.a. över tiden.Det är bara att konstatera att den politik somModeraterna står för kommer att leda fram till attvi får ett system i som existerade en gång itiden innan vi slog fast målet om den socialabostadspolitiken. Det var då som marknadenstyrde. Det var då som människor bodde dåligt.Det kommer vi att få uppleva ocksåmed den politik som står för.Anf. 162 ()replik:Herr talman! Jag har sett kontorsskraporna påvägen ut till . De är just ett resultat inte avsocialdemokratisk regleringspolitik men väl avsocialdemokratisk ekonomisk politik , då det som kallat detperversa skattesystemet i kombination med ensnabbt rusande inflation gjorde det möjligt att lånapengar och investera i stort sett vad som helst. Detklarades i alla fall med de uppblåstafastighetsvärden som gällde i denspekulationsekonomi som i hög grad skapades avSocialdemokraterna med den bristfälligaeftervården av devalvering. Vad vireagerade emot var att ni lade straffavgifter påStockholmsregionen. Det är vi stockholmare ensmula känsliga för.Vi har också sett segregationen här i Stockholm.Den finns nämligen på Stockholmsbostadsmarknad. Monumenten över det LennartNilsson kallar social bostadspolitik kallar vi här iStockholm för segregation. Den återfinns i en delytterområden. De spåren förskräcker.Ungdomar blir naturligtvis inte hjälpta av att vi i ensituation med en svår ekonomisk kris och med nära200 miljarder i budgetunderskott försöker tuta idessa ungdomar att vi kan subventionera bortbostadens verkliga kostnader och därigenom görabostaden tillgänglig för dem. Det finns ingenpatentmedicin. Det finns bara ett sätt, och det är attta ner byggkostnaderna.Lennart är som politiker personligenmedansvarig för en byggkostnadsutveckling under80-talet som har bidragit både till att förvärra denekonomiska och statsfinansiella krisen och till attutestänga många människor med lägre inkomsterfrån den bostad som de vill ha.Nu har vi fått ett nytt bostadsfinansieringssystem,som på kan medverka till att minskabelastningen på statsbudgeten -- det är nödvändigt,och det vet i grund och botten ävenSocialdemokraterna -- och som kan bidra till attmänniskors efterfrågan mer styr vad som byggs ochframför allt tvingar dem som bygger att anpassasina kostnader. Vi ser redan resultat, inteuteslutande till följd av det nyasubventionssystemet utan naturligtvis också som enföljd av den ekonomiska situation som vi befinneross i.Utvecklingen med snabbt stegrade byggkostnader,som vi har sett ända sedan det gamlasubventionssystemet infördes , är nu bruten.Nu har byggkostnaderna fallit . Det ärsvaret på fråga. Det är det endasättet att få fram bostäder som människor har rådatt bo i.Anf. 163 ():Herr talman! Inom bostadspolitiken finns det någraprinciper som jag tycker det är viktigt att arbeta för:Alla skall ha tillgång till en bra bostad.Det skall ges möjligheter till ökat boendeinflytandeoch ökad valfrihet för de boende.Pressa byggkostnaderna.Tillämpa bruksvärdesprincipen vid hyressättning.Låt mig göra en kort historisk tillbakablick. År 1990fanns det drygt 4 miljoner permanentbostäder iSverige, innebärande en ökning med 358 000 på tioår. Nyproduktionen av bostäder har varieratkraftigt under hela efterkrigstiden.Produktionsrekordet uppnåddes kring 1970, då100 000 lägenheter producerades undermiljonprogrammet.Under senare år har statens utgifter för olikaformer av bostadssubventioner ökat från 34miljarder kronor till mellanåren 1987 och 1992. , mellan åren 1987och 1989, ökade den redovisadeproduktionskostnaden i byggnader med statliga lånmed . Inflationen steg under sammaperiod med 18 %.Byggbranschen bidrog i hög grad till 1980-taletsöverhettning. Detta fick vi alla betala för, dels viahyreshöjningar, dels via skattsedeln.Under de senaste åren har vi från olika politiskapartier sökt vägar för att kunna minska statenskostnader för bostadssubventionerna. Ett av desenaste försöken är den uppgörelse som regeringenoch Socialdemokraterna träffade i september 1992om att minska räntebidragen med ytterligare 3miljarder fr.o.m. 1994.Herr talman! Jag vill nu gå över till att kommenteraden situation som råder inom svensk byggsektor.Vår byggindustri har en allvarlig period medmycket hög arbetslöshet. Även om en del avproblemen kan förklaras med att vi tidigare hade enför stor överhettning inom byggbranschen i slutetav och att detta nu slår tillbaka, kräverändå situationen att staten på olika sätt går in ochbidrar med insatser för att minska arbetslösheten.Detta gör nu också regeringen. Under de senasteåren har regeringen satsat ett stort antal miljarderpå arbetsmarknadspolitiska insatser. En del avdessa är de s.k. infrastruktursatsningarna på vägar,järnvägar och broar, vilka har ökat kraftigt. Baraunder 1991 och 1992 har beslut fattats som är istorleksordningen 25 miljarder utöver de ordinarieanslagen på 4 miljarder.Detta är viktiga satsningar som behövs. harunder försummat infrastrukturen, medanman i övriga har satsat just på detta.Det är därför av många skäl viktigt att de kommertill stånd.Samtidigt som detta görs är det dock viktigt att sepå andra för samhället viktiga byggobjekt somskulle kunna ge bredare grupper arbetstillfällen.Jag tänker då givetvis på ROT-sektorn, där allaförslag är värda en snabb översyn. Vi kommerockså i bostadsutskottet att snart behandla en delsådana förslag.Det bör också finnas ett flertal andra typer avstatliga byggobjekt som ändå kommer att byggasinom , och där vi behöver se överom sådana förslag kan tidigareläggas. I detsammanhanget tror jag att kanbidra med förslag om prioriterade satsningar.Några förslag som jag själv vill ta upp är exempelvissatsningar inom både universitet och högskolor, därjag vet att det finns många värdefulla om- ochtillbyggnader som man har väntat på i många år.För universitet har ivästra pekat på fyra fem olika objekt såsomNytt matematiskt centrum och Centrum förexperimentell biologi bl.a. Det är värdefullt att deprojekten kommer i gång.Det andra förslaget berör våra landsarkiv.Riksdagen har fattat beslut om attkyrkobokföringen skall flyttas över frånpastorsämbetena till skattemyndigheterna. Enkonsekvens av detta beslut är attkyrkobokföringsmaterial skallföras över till landsarkiven, vilka i princip ärfullbelagda. Denna reform trädde i kraft den 1 juli1991. Det är nu hög tid att riksdag och regering,som en konsekvens av tidigare fattat beslut, vidtaråtgärder.Det tredje förslag som jag vill ta upp berörOstindiska huset i , där ,, och många andrainstanser säger att en satsning skulle vara värdefull.Göteborgs kommun har satsat 39 miljoner kronor.Projektet är på . Där bordeman kunna gå in och använda kapacitet till någotsom är värdefullt och som staten vill prioritera.De förslag som jag har räknat upp skulle kunna geett värdefullt tillskott på arbetsmarknaden förbredare grupper. Till skillnad från ett brobyggeskulle även finsnickare, målare, plattsättare,elektriker, plåtslagare och många andra grupperkunna få arbete genom att sådana här och liknandeprojekt tas fram.Herr talman! Det är min förhoppning att vi inomen snar framtid skall kunna se till att några av dessaprojekt blir genomförda.Anf. 164 () replik:Herr talman! Jag vill till ställa en endafråga, som jag tror att han bör kunna svara på.Erling sade att vi har kommit överens om attspara 3 miljarder på bostadsområdet under nästaår. Det är alldeles riktigt. Det ingick i uppgörelsen.Är beredd att lägga ut besparingarnaså att de drabbar hela bostadsbeståndet eller anserErling att de enbart skall drabba avdagens boende?Anf. 165 () replik:Herr talman! Vare sig eller jagdeltar i förhandlingarna. Men de parter som haringått i förhandlingarna, regeringspartierna ochSocialdemokraterna, får tillsammans försöka finnaen lösning där man lägger ut den här besparingen.Socialdemokraterna har ju bekräftat i krispaket 1,eller möjligtvis krispaket 2, att vi också måste görabesparingar på räntebidragen. Det är viktigt finner former för att minska statens utgifter.Det vore fel både av mig och av andra debattörerhär att på något sätt låsa de förhandlingar sompågår. Jag hoppas att man kan finna en formel föratt genomföra den typen av besparingar. Det finnssäkerligen andra besparingar i den bostadspolitiskadelen som både opposition och regeringspartierkan medverka till att verkställa.Som det tidigare sades här av min moderata kollegahar kostnaderna inom bostadssektorn fåttaccelerera. Där har många parter ansvar och inteminst Socialdemokraterna. Det är viktigt att mannu kan försöka finna lösningar på problemet.I de förhandlingar som pågick om krispaketen varSocialdemokraterna inne på att man skulle görabesparingar inom räntebidragen. Jag förutsätter atten uppgörelse mellan dessa parter till största delenkommer att handla om räntebidragen.Anf. 166 () replik:Herr talman! Detta var litet slingrigt. Jag ställdealltså frågan om det bara är av de boende somskall vara med och betala. hadekunnat svara: Nej, jag tycker att alla skall vara medoch bidra till detta, även de som omfattas avräntesubventionssystemet.Jag tycker inte att jag fick något svar, men jag utgårfrån att detta innebär att det är en liten grupp somskall vara med och betala, därför att det ju är denlinje som man tydligen driver från regeringshåll.Jag hade hoppats att skulle säga attalla skall vara med och betala och att vi sedan fårresonera om hur detta skall läggas ut.Anf. 167 () replik:Herr talman! Problemet är ju, som , att de stora kostnaderna ligger just påräntebidragen. Det är för bostadshus byggda ihuvudsak efter 1978 som de stora beloppen ligger,som staten har haft för nyproduktionen under desenaste årgångarna. Självfallet är det den gruppenboende som blir mest berörd.Om kan presentera någon formeleller på något sätt hitta andra möjligheter, är detklart att man kan studera dessa. Men hardet, vad jag har sett, bara kommit fram förslag påhöjning av fastighetsskatten. Det är, som LennartNilsson vet, ett förslag som ökar skattetrycket ochsom flera partier har varit emot allt sedan dennaskatt infördes. Men kanske kaninspirera till att hitta nya idéer som man kan se på.De är i så fall välkomna.Anf. 168 ():Herr talman! Jag skulle vilja ställa en fråga som jagtycker är central i den här debatten. Den vill jagrikta till alla, men främst naturligtvis tilloppositionens företrädare i debatten. Den lyder:Är det vi och vår generation som skall betala våraegna kostnader för boendet eller skall vi överlåtatill våra barn att betala vårt boende? Om vi inte villatt våra barn skall betala den bostadsstandard somvi nu har får vi inte låta kostnaderna springa i väg.Vad är då högtravande deklarationer om socialamål i bostadspolitiken värda om inte också vårabarn kan få del av dem? Vad är de bostadssocialamålen värda för oss om nästa generation tvingas attbo med en standard som ligger långt under dagensbostadsstandard för att kunna betala av de skuldersom vi har dragit på dem?Vi från ansluter oss till de socialamålen i bostadspolitiken. För att de sociala målenskall ha något värde i bostadspolitiken även iframtiden krävs det att vi är beredda att ta ansvaroch att vi löser de ekonomiska problem som vi stårinför i landet och i boendet just nu.De problem som vi har på bostadsmarknaden i daghar sin rot inflationsekonomi. Dettagår inte att förneka. Den bostadspolitik som låg ibotten för denna utveckling kan inteheller Socialdemokraterna svära sig fria från. Detär en viktig utgångspunkt att vi alla bär ett ansvaroch inte minst dagens opposition.Från sida krävde vi åtgärder motkostnadsstegringarna . Vikrävde tidigt en investeringsavgift motöverhettningen och det ohämmade byggandet avkommersiella lokaler, inte minst iStockholmsregionen. När åtgärden kom var det för sent och den varför liten. Vi krävde en parlamentarisk utredning föratt hitta samlade breda lösningar för ett stabilarefinansieringssystem. Socialdemokraterna sade nej.En enmansutredare tillsattes för att anpassabostadssektorn till skattepolitiken med ett betingatt plocka fram 30 miljarder från boendet för attfinansiera en skatteomläggning som visar sigvara underfinansierad med 15 miljarder kronor.Vi presenterade själva från enbostadsfinansiering som utgick ifrån en enhetligschablon som var lika för alla bostäder, prioriteringav stöd till normalbostad ,starkt förenklade regler och ökad konkurrens somskulle pressa kostnaderna. Socialdemokraternaavvisade våra förslag och införderäntelånesystemet, ett system som de själva nu harinsett vara omöjligt att genomföra med de högarealräntor som vi har.Lennart frågade mig om och jag ärberedd att medverka till en utredning för att få enlångsiktig och stabil utveckling när det gällerbostadsfinansieringen.Självfallet är vi nu liksom tidigare öppna fördiskussioner. Det är viktigt att vi har ett finansielltstabilt system. Det är vi som har kämpat för att fåin kontrollstationen 1995. Det är rimligt att man gören genomgående belysning av det system som vi harsatt i sjön.Den politik som nu medverkar till iregeringsställning har som huvudmål att bryta denohämmade kostnadsutvecklingen i byggandet -- enpolitik för låg inflation och låga räntor, förenklingarsom ökar mångfalden, skärper konkurrensen ochpressar kostnaderna i byggandet. Genom det nyabostadsfinansieringssystemet kan de boende istörre utsträckning påverka kostnaderna ochutformningen av sitt eget boende. För närvarandeuppskattar man att byggkostnaderna har sjunkitmed ungefär 25 %.Sänkta arbetsgivaravgifter, sänkta energiskatteroch sänkta skatter för småföretagen som föreslås iregeringens budget innebär en generell politik förtillväxt, vilken även skall stimulera till ökadombyggnadsverksamhet. Nya starkt förenkladebyggregler är på gång, och en utvidgning av 1992års byggregler vid övergången till 1993 är andraåtgärder som syftar till att öka främstombyggnadsverksamheten.Centern har som huvudmål att skapa tillväxt iekonomin, värna sysselsättningen och skapa enrättvis fördelning. När det gällerarbetsmarknadspolitiken skall arbetslinjen gälla.Det är bättre att människor har meningsfulla jobbän att man betalar ut arbetslöshetsunderstöd. Heltklart kan bostadssektorn medverka i detsammanhanget. Från sida är vi öppna föratt pröva de förslag som ligger på riksdagensbord och försöka finna breda lösningar för attstärka sysselsättningen och stärka bygg- ochbostadssektorn. Det kräver att alla är beredda att taansvar för finansieringen. Möjligheterna till bredalösningar för att stärka byggsektorn hade ökat omSocialdemokraterna hade varit mer konkreta i sittbudgetalternativ. Men jag har förhoppningen att vigemensamt skall komma fram till en god lösning.Anf. 169 () replik:Herr talman! Jag konstaterar att det är en heltannan sak att resonera med än medandra representanter för de s.k. regeringspartierna.Jag kan erkänna att det har funnitsför mycket låsningar när det gällerbostadspolitiken. Jag kan också erkänna atträntelånesystemet, i en situation med en så högrealränta som vi nu har, hade kostat mycket pengar.Jag är glad över att i sitt anförandeändå framför vissa öppningar om en framtidabostadspolitik där vi kan resonera oss fram till detsom jag utgår från är i varje fall ochSocialdemokraternas syn på detta, nämligen att vimåste stötta barnen. Det som vi är rädda för är enbostadspolitik som bär kännemärke, dvs.att alla subventioner skall avskaffas. En sådanskulle innebära att vi i stället klipper till barnen. Visocialdemokrater anser att vi måste stötta barnen.Då måste vi finna ett system som innebär attungdomar har möjlighet att flytta in i en modernbostad.Man kan hålla på och dribbla fram och tillbaka omatt kostnaderna skall minska osv. Men det är baraatt inse att det inte kommer att varagratis att bygga. Vi ställer krav på miljö, ventilationm.m., vilket gör att det över tiden kommer att blinågot dyrare att bygga bostäder. Även om prisernai dagens läge har sjunkit, vilket i och för sig är bra,kommer det att kosta mer att bo i ett nytt hus än iett som är byggt för 20--. Därför måstevi stötta barnen.Jag är därför glad över att åtminstone Centerpartietoch vi socialdemokrater är överens om att vi måstefinna ett system för framtiden som innebär att vistöttar barnen och att vi får en bostadspolitik sombär det gamla hederliga kännemärket att vi skall haen social bostadspolitik och att bostaden inte skallvara en handelsvara.Jag uppskattar alltså inlägg ochhoppas att vi framöver får ett konstruktivtsamarbete i utskottet.Anf. 170 () replik:Herr talman! Den första förutsättningen för attvåra barn också skall kunna omfattas av en socialbostadspolitik, är naturligtvis att vi nu ser till att viinte kräver åtgärder som gör attbudgetunderskottet ökar ytterligare och att räntoroch inflation sätter fart. Det förvärrar problemenpå bostadsmarknaden.De lösningar som jag hoppas att vi skall finna,måste hålla sig inom den budgetram som vi har attröra oss inom. Det är en viktig förutsättning.