prot · GG0991 · 1993-04-14 00:00:00 — Men det internationellasamfundet är enigt i bedömningen att den tyngstaskuldbördan vilar på serberna.Trots att upprepade överenskommelser omvapenvila mellan de stridande parterna slutits,besköts återigen av serbiska styrkor förnågra dagar sedan. Även det speciellaeldupphöravtalet för Srebrenicaområdet bröts påmåndagen och minst 56 människor, därav 15 barn,dödades och 73 personer skadades allvarligt dåstaden besköts av artilleri. Flera planerade FN-hjälpsändningar till östra avbröts därför avsäkerhetsskäl.Sverige har vid ett flertal tillfällen, både bilateraltoch i olika internationella forum, skarpt fördömt deserbiska styrkornas anfall och grymheter mot denmuslimska civilbefolkningen. Det skedde senast vidbelägringen och beskjutningen av staden iöstra för två veckor sedan.Utrikesministern sade då i ett uttalande att deserbiska militära ledarnas vägran att låta FN biståde sårade och flyktingarna med humanitär hjälpefter stadens fall var ett grovt brott motinternationell humanitär rätt. Hon sade också attde ansvariga för dessa grymheter måste personligenställas till svars.Vidare fastslog utrikesministern att FN,och andraorganisationer ovillkorligen måste ges möjligheteratt bistå sårade, sjuka och hungrande människor iBosnien-Hercegovina. Striderna och illdåden motcivilbefolkningen måste upphöra. De olikabefolkningsgruppernas politiska ledare måsteslutföra fredssamtalen i FN för att en ännu djuparetragedi skall kunna undvikas i före dettaJugoslavien.För att försöka få ett slut på detta krig har iFN:s säkerhetsråd föreslagit införande av nyahårda sanktioner mot . Mensedan hotat att inlägga sitt veto motförslaget uppsköt säkerhetsrådet behandlingen avsanktionerna i två veckor.Under tiden finns det stor risk för att krigetfortsätter. Situationen för invånarna i detkrigshärjade områdena i före detta blirvärre för var dag som går. Tyvärr tvingas vikonstatera att FN misslyckats med attförhandlingsvägen få ett slut på kriget och devåldshandlingar som detta för med sig.Det krävs nu att FN:s medlemsländer kan enas omkraftfulla insatser för att lösa situationen. Annarsriskerar organisationen att stå inför ett totaltmisslyckande. Världens nationer behöver ett starktoch handlingskraftigt FN som inte tvekar att på allasätt försvara freden.Även EG har här ett ansvar, och kritik har ocksåriktats mot att inte heller EG har lyckats leva upptill sitt ansvar när det gäller krisen i det fornaJugoslavien. Mycket görs emellertid som DanielTarschys redan har nämnt i sitt anförande.Ett exempel är att för att sätta ytterligare press påde serbiska ledarna övervakar nu NATO påuppdrag av FN med hjälp av stridsplan att FN:sflygförbud över Bosnien upprätthålls.Herr talman! Det enhälliga beslutet i FN:ssäkerhetsråd att inrätta en internationell tribunalför att pröva fall om krigsförbrytelser i det tidigareJugoslavien är ett exempel på att världens nationerinte tolererar så omfattande och hänsynslösa brottmot de mänskliga rättigheterna och moträttsstatens principer som sker. Respekten förmänniskovärde och för folkrätten kräver att deilldåd som begås inte förblir ostraffade.Anf. 141 ():Herr talman! har som ordförande iEuropeiska säkerhetskonferensen, ESK, ettsärskilt stort ansvar för att finna nya infallsvinklarför konfliktlösning i det forna Jugoslavien.ESK är en unik samarbetsform mellan alla Europasstater, och samt med somobservatör. Man utgår från det nya vidgadesäkerhetsbegreppet och gemensam säkerhet. Föratt förebygga krig är det effektivt att samarbetaekonomiskt -- det har vi lärt från EG:s grundidéer.ESK blir nu mer operativt. Ursprungligenkonfererade man och skrev resolutioner, medämnena uppdelade i s.k. korgar, för säkerhet ochförtroende-skapande åtgärder, för mänskligarättigheter och för ekonomiskt, tekniskt,vetenskapligt och miljömässigt samarbete. Fredhandlar om allt detta. Efter översynskonferensen iHelsingfors 1992 har dessa ''korgar'' slagits ihop.Alla ämnen kan nu behandlas efter vad som ärrelevant i varje situation.ESK arbetar öppet med ad hoc-grupper i stället förmed fasta byråkratier. Sammanlagt finns endast 80personer i tjänst vid de tre kontoren i ,och . Det ger en smidig organisation medstort ansvar för ordförandeländerna att ta initiativ.Om man försöker stärka organisationen formellt,är risken uppenbar att man kommer i konflikt medalla andra organisationer som finns för liknandeändamål, t.ex. EG, ECE, , , ,NACC osv.I stället för att bli en ny byråkratisk koloss kundeESK se till att man inte hotade någons prestige ellerposition. ESK:s uppgift kunde vara att väcka idéer,ta kontakter med rätt personer i alla sinamedlemsländer och gärna låta andra etableradeorganisationer få äran. Detta tycks nämligenväldigt viktigt för många. Låt mig ge någraexempel.Ungefär som lämnat sittförslag till om en internationellkrigsförbrytartribunal för att rannsaka de stridandei tog påfranskt initiativ ett beslut om en sådan. Låt det dåfå äran! Huvudsaken är att det goda förslagetgenomförs.Ett annat exempel: ESK:s ekonomiska forumsmöte i motarbetades enligttidningsuppgifter av EG, som strax därpå sänderepresentanter till den ryska kongressen medekonomiska utfästelser. Men finn då former somger EG äran för ett fredsbringande ekonomisktsamarbete med ! Släpp all prestige!Samarbeta med alla över alla ämnesgränser! Mankan kanske säga: Arbeta litet mer kvinnligt!Det är nödvändigt att regeringen ger stöd tillSveriges fredsrörelser och freds- ochkonfliktforskare, så att de får de resurser sombehövs för att kunna utföra sin oumbärliga insatsför att lösa och läka konflikter inte minst nu iJugoslavien!Det har aldrig förekommit krig mellan tvådemokratier. Demokrati kräver resonans hos demånga människorna. Där har folkrörelserna en heltcentral roll. I totalitära länder lär sig människor atttill varje pris försöka låta bli att lyda myndigheteroch att lura dem. Att bygga upp förtroende för enrepresentativ demokrati kräver en aktiv medverkanfrån folkrörelser. Regeringen kan inte klara sinuppgift för det som ordförande iESK utan att anlita folkrörelserna.Under dagar tog till Citizens Assembly, för enfolklig förankring av ESK. Det finns HCA-grupperi de flesta central- och östeuropeiska länder. I t.ex.Belgrad samarbetade HCA-representanten medInternationella och frihet,IKFF, och med andra -- också svenska --fredsrörelser som arrangerade en stor fredsmarschtill 1991.Den transnationella ochframtidsforskning, TFF, i , sänderfredsmissioner till Kosovo och har konkreta förslagför en fredsläkningsprocess. Det kostar oerhörtmycket att skicka soldater och flyg till ,och det är inte effektivt för att lösa konflikter. Detär mycket billigare att satsa resurserna på folk medvilja och kompetens från de olika ESK-länderna attsom medmänniskor möta konstruktiva grupperåtminstone i de delar av där konflikteninte övergått till krig, och visa på vägar ur kriget,t.ex. IKFF föreslår att förhandlingarnautökas med en konkret plan för återuppbyggnad avde krigsdrabbade länderna, så att man visar att detfinns en fortsättning efter kriget, ett alternativ tillatt fortsätta att slåss. Lockande projekt som följdav vapenvilan, kan göra vapenvila attraktiv.Centrum bör skapas med internationell expertis påkonfliktlösning. Fred -- inte krig -- måsteorganiseras med all vår kraft.Herr talman! Till utskottets betänkande är fogad enutskrift av en utfrågning som arrangerats avutrikesutskottet, där olika experter delat med sig avsin kunskap om . skulle somordförande i kunna mobilisera människor frånalla ESK:s medlemsländer med kompetens frånandra områden än man vanligen anlitar idiplomatiska kretsar och i försvarssammanhang.ESK:s öppna konstruktion och helhetsperspektivunderlättar sådana initiativ.Anf. 142 ():Herr talman! Kriget i får aldriguppfattas som en olycklig men isolerad företeelse iEuropas sydöstra hörn. Grymheterna, som är avsällan skådat slag, måste upphöra, eller helstjust . Men minst lika viktigt är att få ordning påden instabilitet som situationen i det tidigareJugoslavien skapar i hela den internationellasäkerheten.Jag vill inledningsvis påpeka att det är viktigt attfastslå att det inte rör sig om en konflikt där trejämbördiga parter står mot varandra. Egentligenstod det klart redan från krigets början att Bosniensmuslimer skulle bli den värst drabbade parten, trotsatt de var den största befolkningsgruppen iBosnien-Hercegovina.Även om retoriken i ger sken av att detrör sig om en etnisk och religiös konflikt, finns detingenting som egentligen pekar åt det hållet. Vaddet rör sig om är hänsynslösa maktambitionerframför allt från den serbiska statsledningen menockså i viss mån från den kroatiska statsledningen.Båda dessa statsledningar är arvtagare till dennationalist-kommunistiska idéfåran.Muslimerna i Bosnien däremot tillhör en kultursom till största del överensstämmer med europeiskstandard, även om man inte har samma religiösaoch kulturella bakgrund.Innan kriget började hade diskussionerna ochplanerna på demokratisering kommit långt. Debosniska muslimernas sekulariserade variant avislam innebar att de levde i fredlig samexistens medandra trosuppfattningar och religioner i sitt landoch i andra länder, som de var en motpoltill religiös fanatism och extremism. Deras framförallt moderna levnadssätt gjorde att de inteskilde sig från andra folk i . Inställningenhos Bosniens muslimer var en bidragande orsak tillatt personer från tre folkslag kunnat leva fredligtsida vid sida och även kunde ingå äktenskap medvarandra.Den tidigare fredliga samexistensen mellan serber,muslimer, kroater och andra minoriteter hadekunnat ge folk lysande exempel påtolerans, respekt och vänskap. Men så har det istället blivit tvärtom.Serbernas påståenden om islamisk fundamentalismi är grundlösa. Tvärtom, omvästvärlden inte lyckas med att återställa drägligalivsvillkor för Bosniens muslimer, kommer det attkasta mer bensin på den islamiskafundamentalismens brasa och uppamma ännu meroförstående och hat mellan öst och väst, islamiskoch västerländsk kultur.För mig är bilden klar. Extrema krafter som i daghuvudsakligen stöds av får genom dennuvarande situationen i det tidigare Jugoslavienargument för att västvärlden direkt eller viainternationella organisationer ensidigt agerar i egnaintressen och till nackdel för världens muslimer.Många ser Bosniens muslimer som ett lättfångatobeväpnat byte, vilket de också verkar vara.Det får inte ske att fundamentalisterna ges näringi sin syn på västerländskt handlande eller brist påhandlande. Det skulle vara mycket negativt för osssamt för de länder som anser att en modern ochpluralistisk livsstil är förenlig med islam. Jag talar iperspektivet av medmänsklighet och människorslika värde oavsett ras, religion, kön osv.Uppbackade av och anförda avRadovan behärskar serberna nu mer än70 % av landet, vilket de är klart nöjda med.Därför sitter de nu vid förhandlingsbordet och gersken av förhandlingsvilja. Men den sitter intedjupare än att de nekar att skriva under enfredsuppgörelse. pågår mördande ochförintelse, som nya landområdenunderkuvas.Väl medvetna om att Vance-Owen-planen, när denen gång undertecknats, ger dem i stora drag fullkontroll över stora områden i ett s.k. självständigtBosnien, väntar serberna på att få genomföra nästasteg. blir det nämligen inga problem förSerbien att införliva autonoma serbiska områden iBosnien den dag som uppmärksamheten förflyttatsfrån Jugoslavien.Vad Jugoslavienfrågan behöver är ett paket medkraftfulla åtgärder. Det som har åstadkommitshittills vittnar, om man vill vara vänlig, om god viljaoch genuin upprördhet. Men de insatserna kommeraldrig att räcka. Matsändningar genomvägkonvojer och luftsändningar, medling,tribunaler för att döma krigsförbrytare, flygplan föratt freda luftrummet osv. mildrar bara symptomen.Sjukdomen kommer dock att alltid finnas där, ominte precis som införKuwaitkrisen tar sitt förnuft till fånga och inser vaddet egentligen handlar om, ett folkmord ochunderkuvande och förnedrande av ett helt folk.Som vanligt är det civilbefolkningen som drabbasvärst. Det verkar som en självuppfyllande profetia,eftersom kvinnor och barn aldrig får eller kanförsvara sig. 40 000--60 000 systematiska våldtäkterpå kvinnor och barn upprör och pekar på behovetav att den internationella humanitära rättens reglersärskilt uppmärksammar och fördömer sexuelltvåld mot kvinnor som krigshandling. Det handlarom att hävda grundläggande mänskliga rättigheter.En plan från säkerhetsrådet med välunderbyggdahot om kraftfulla sanktioner är Bosniens ochdärmed världsfredens hopp. I detta fall, vilket inteskedde i , måste ta en likastor del av ansvaret. Annars lurar en lika stor farasom den islamiska fanatismen/fundamentalismen,som jag talade om.Ryssland, som till stora delar ställer sitt hopp till dedemokratiska krafter som anförs av ,hyser tyvärr även nationalist-kommunistiskakrafter -- och här inverkar även slaviskt släktskap --som starkt sympatiserar med serberna. Dilemmatär att utan ett samarbetsvilligt kansäkerhetsrådet inte få ett slut på kriget iJugoslavien. är det så att en ohämmadserbisk expansion med fortsatt etnisk rensning gerinspiration åt mörka krafter.Situationen i det tidigare är kanske ettstörre hot mot världsfreden än vad vi harförstått. Här behöver alla goda krafter, idéer ochandra insatser samverka. Ansvaret är stort ochtungt på oss som är aktiva politiker. Jag anseratt måste använda alla sina till buds ståendemedel och sin internationella goodwill för att få ettstopp på mördandet, förnedrandet och utrotningenav ett helt folk.Sveriges insats måste i första hand inriktas på attförmå säkerhetsrådet att vidta kraftfulla insatsersom hejdar kriget och tvingar serberna att varamera tillmötesgående vid förhandlingarna.Herr talman! Jag tillstyrker utskottets betänkande.Anf. 143 ():Herr talman! Låt mig börja med att instämma -- jagtror helt och hållet -- i insiktsfulla och engageradeanförande.Jag har varit ledig från utskottet medan den härfrågan behandlats. Jag väljer därför att i första handgöra några ytterligare kommentarer vid sidan avdet betänkande som har lagts fram.Medan ESK, FN och EG för jag vet inte vilkengång i ordningen försöker samla sig till någon formav mer kraftfullt agerande när det gäller konflikteni det f.d. , pågår framför våra ögon, mitti , en utveckling som i ett slag kan berövadessa organisationer och hela det internationellasamfundet all trovärdighet som skydd för vårgemensamma säkerhet.Här har många talare uppehållit sig vid brotten motde mänskliga rättigheterna, övergreppen motcivilbefolkningen. Men kriget i handlar inte bara om detta. Detinnebär också att en internationellt erkänd stat, enav FN:s och ESK:s egna medlemsstater, riskerar attkrossas och annekteras.I en liten skrift som kom ut -- frånCentralförbundet och försvar tror jag detvar -- skriver om etnisk rensningsom vår tids krig, den form av krig, angrepp ochannekteringar som är möjlig i den nyavärldsordning som har skapats efter det kallakrigets slut. Vad det helt enkelt går ut på är att mangenom terror mot civilbefolkningen försöker skapafakta som sedan inte går att upphäva, fakta sominnebär att människor tvingas bort från sina hem,från de landsändar där de bor, för att man sedanskall kunna steg för steg ansluta dessa landsändartill någon lämplig grannstat, i detta falluppenbarligen Serbien.Genom att man formellt inte förklarar krig motBosnien-Hercegovina, för det har man ju integjort -- tekniskt sett är det ett slags inbördeskrig --är den uppenbara uträkningen att man skall kommaundan de internationella aktioner som skulle kunnatänkas, ifall man höll sig till traditionellkrigsförklaring.Serbiska styrkor har avskurit en rad stora och småbosniska städer från omvärlden. gav erbjudande, som det hette, om fri lejd förSarajevos invånare. Naturligtvis uppfattades dettapå bosniskt håll som ännu ett uttryck för denetniska rensning som redan drivits mycket långt iandra delar av landet.Något liknande måste man säga om det som nuutspelas i . Det är naturligtvis bra,glädjande, utomordentligt att människor kanevakueras från en säker död. Men samtidigtinnebär ju det som händer att det tas ytterligaresteg mot just det serbiska krigsmålet, att få bort allasom inte är serber i de här delarna av landet.Frågan är naturligtvis: Kan Bosnien-Hercegovinaöver huvud taget existera, överleva som stat, omdess stora städer, dess huvudstad, intas och deinvånare som överlevt svält och kyla jagas påflykten? Och hur agerar det internationellasamfundet, om ett sådant scenario blir verklighet?Frågan är fundamental. Om -- ellerJugoslavien, vilket man vill -- tillåts annektera en avFN:s och ESK:s medlemmar, alternativt dela landett.ex. med , som man har spekulerat om,förlorar ett folk sitt hemland, mitt i Europa.Samtidigt öppnas dörren för motsvarande aktionerpå andra håll.Det mest uppenbara exemplet, men långt ifrån detenda, är att spärrarna kan hävas för en nyrevanschsugen regim i att åter ockuperaoch annektera de baltiska staterna. Bosniens ödepåverkar hela fred och säkerhet.Nationernas förbund gick en gång under därför attorganisationen inte förmådde göra någonting föratt förhindra det fascistiska annektering avEtiopien. Det finns en påtaglig risk att den nyainternationella ordningen kan gå under på grund avolika organisationers och världssamfundetsoförmåga att göra någonting för att förhindra detnational-kommunistiska försök attindirekt, etappvis, annektera ett grannland.Som påpekade, har denovanliga civilisationen i Bosnien-Hercegovinalänge avspeglat, på ett säreget men intressant sätt,många av bästa värden: pluralism,samexistens, öppenhet. Ironiskt nog var det justden politiska ledningen i ,tillsammans med ledningarna i republikernaMakedonien och -- i någon mån -- , somförsökte anstränga sig mest för att hålla samman dettidigare . är det medborgarna idenna f.d. jugoslaviska republik som riskerar att bliett permanent flyktingproblem, ett slags palestinsktflyktingproblem mitt i Europa.Det dras paralleller i olika sammanhang mellan detsom sker i Bosnien och andra folkmord, t.ex.förintelsen under . Man skallnaturligtvis vara mycket försiktig med den typen avparalleller. Förintelsen var unik, och jag tror inteatt på allvar menade det hon sade närhon beskrev kriget i det f.d. som värreän i bl.a. de avseenden somgäller deportationer och utrensningar av människorpå grund av deras härkomst.Men det finns naturligtvis en koppling. Denprimitiva nationalismen är densamma hela tiden.Någon lärdom är det ändå rimligt att man drar avEuropas 1900-talshistoria, nämligen den atttyranner och folkmord måste stoppas i tid.Det talas här i talarstolen och på andra ställen omatt man borde sätta in fler sanktioner. Sannolikt ärdet så att sanktioner är ganska meningslösa i detläge vi har. Det förefaller som om det är kriget somsådant som håller och hansgäng kvar vid makten. Om konflikten avvecklasförlorar de sitt existensberättigande som ledare förden serbiska staten. Frågan är om sanktionsvapnetöver huvud taget är relevant i detta krig.Sverige som stat kan naturligtvis göra ganska litet.Vi är inte med i alla de internationellaorganisationer som skulle kunna göra någonting.Där vi är med anstränger vi oss för att på bästa sättåtminstone försöka mildra de direkta följderna avdet som sker -- det vet jag, och det vet vi alla.Corellinitiativet är nog det bästa internationellainitiativ som har tagits.Dilemmat kvarstår ändå. Fredsbevarande insatserförutsätter att det finns en vilja till fred från demsom berörs. Här har vi dessutom ett fall där detåtminstone i teknisk mening gäller en inre konflikt.I verkligheten är det ju som alla inser inte så.Jag tror att det är nödvändigt att vi förstår att vimåste börja tänka om när det gäller att definieraproblemsituationer som kan föranledainternationella interventioner. Även s.k. inrekonflikter som är av det slaget att de riskerar attskapa katastrofala följder och hota freden i ettmycket större område än just den stat som berörsmåste rimligen under vissa förutsättningar kunnamotivera interventioner utifrån.Av allt att döma är det bara NATO eller någonannan tänkbar allians av olika länder som realistisktkan förväntas gripa in för att få slut på dettamördande. NATO:s beslut att agera för attupprätthålla FN:s flygförbud måste bli ettgenombrott. Det räcker sannolikt inte med detta.Om det skall leda någon vart tror jag snarare att detbeslutet måste utgöra ett genombrott för ytterligareinsatser av något slag, naturligtvis gärna på FN:suppdrag.Liksom tror jag att detviktigaste kan göra är att försöka agera iriktning mot . Om det skullebildas någon form av internationell allians, t.ex. påFN:s uppdrag, borde enligt min mening ocksåSverige kunna medverka i en sådan. Vi skulle intebara kunna medverka sedan en fred har uppnåtts,utan kanske även på det sätt som vi var beredda attgöra under för att på något sätt backaupp en sådan internationell aktion.Utan ett ingripande utifrån tror jag tyvärr att detantagligen inte återstår något annat än häver vapenembargot mot , så att människorna där åtminstoneges en chans att försvara sig själva. Om inte ensdetta görs betyder det sannolikt attvärldssamfundet låter ett helt folk gå antingen tillslaktbänken eller i permanent landsflykt. Detta fåricke inträffa i bara efter den storafrigörelsen.Anf. 144 ():Herr talman! Det har sagts många insiktsfulla ochkloka saker i den här frågan under debatten. Jagtänkte gå in på ett område som inte har berörts såmycket . Det gäller situationen i Kosovo --eller Kosova, som den albanska befolkningen kallarsitt område.Där finns ingen direkt militär konflikt , mendet finns ett enormt förtryck av den befolkning somlever i Kosovo. Det är ett slags apartheidsystemsom innebär att man utestängs från skolgång ochfrån att besöka olika kulturinstitutioner ochbadhus. Man utestängs från arbeten. De albanskatidningar som funnits har stängts. Albanerna harutestängts från demokratiskt inflytande genom från ensidigt har avsatt derasparlament och president. Man har svårt att få köpaförnödenheter såsom bensin och även vissamatvaror. Det sker nattliga arresteringar, och detförekommer även tortyr. Det är ingen direkt militärkonflikt, men alla de saker jag räknar upp är teckenpå att den albanska befolkningen förtrycks.Det är ett apartheidsystem. Om vi skulle byta ut''albansk'' mot ''svart'' skulle vi känna igensituationen ifrån södra och Sydafrikasapartheidpolitik. Jag tycker att man kan betecknaden serbiska politiken och politikgentemot albanerna i Kosovo på samma sätt.Serbien avskaffade 1990 ensidigt Kosovosparlament, president och författning. Detta var istrid med den gällande författningen, vilken hadefått ett godkännande vid de möten som deeuropeiska staterna har haft. Man stationerademycket snabbt en stor mängd poliser ochhalvmilitära styrkor i Kosovo. Man har från serbisksida bedrivit en politik som också syftar till etniskrensning. En av förklaringarna till att mångakosovoalbaner har kommit till är att det iprincip har funnits serbiskstödda resor frånKosovo. Serberna har skrämt folk och sagt att deskall ge sig därifrån om de vill överleva.En i dömd och efterlyst bankrånare leder ett kontor i , huvudstad i Kosovo, vilkethar som enda uppgift att terrorisera den albanskabefolkningen så att den skall fås att överväga att flyfrån detta område. Mot den bakgrunden är detförståeligt att vi har fått en hel del kosovoalbanskaflyktingar till Sverige.När man utsätts för övergrepp mot de mänskligarättigheterna, när risken är stor att man skallinkallas till militärtjänst för att tjänstgöra iserbernas krig mot andra muslimer och mot bosnieroch när man utsätts för ett apartheidförtryck är detåtminstone inte i mina ögon konstigt om man väljeratt fly.Min oro gäller att den konflikt som finns i mellan och kommeratt sprida sig. Risken för det framgick av denutfrågning som utskottet hade omjust konflikten i det .