prot · GG09113 · 1993-05-19 00:00:00 — Det argumentet har vi hört här i åratal.Det finns de som fortfarande förnekar att denuppkomna situationen, nu när vi ser ljuset itunneln, beror på sanktionerna. Jag är övertygadom att vi inte hade varit där vi är iutvecklingen om inte världssamfundet hade ställtupp såsom det har gjort. Jag kan bara beklaga i vissa fall har varit alltför snabb med att dratillbaka sanktionerna.Karin Falkmer säger att den bästa insatsen är atthäva sanktionerna. Nej, den bästa insats vi kangöra är att lyssna och stödja de demokratiskakrafterna i . Det är den bästa insatsen.Apartheid var dömd från början. Det är inte så attdet är först somapartheidsystemet är på väg ut. Från början närsystemet en gång inplanterades stod det klart att detskulle gå mot sin undergång. Frågan var hur lång tiddet skulle ta. Det har tagit alltför , mycketberoende på att sådana argument som KarinFalkmer för fram har florerat.Anf. 16 () replik:Fru talman! På en punkt delar jag helt och fulltKarl-Göran Biörsmarks inställning, nämligen attapartheidsystemet var dömt från början. Det varett fullständigt omöjligt och inhumant system. Varoch en i borde ha insett att det var dömtatt misslyckas.Sanktionerna har haft effekt. Men det är inte iförsta hand de sanktioner som har ståttför -- handels- och investeringssanktioner -- somhar påverkat ekonomin i . En påverkanskedde när de ekonomiska sanktionerna kom in ibilden. När drog sig ur landet hamnade man iSydafrika i en situation där man isolerade sig ochinförde en helt felaktig närmast planekonomiskekonomi. Man gick in för att klara sig själv. Manbyggde upp en vapenindustri så att man blevsjälvförsörjande. Man satsade på konvertering frånkol till olja och på jättedyra projekt som bidrog tillatt försämra ekonomin i landet.Den ekonomiska situationen i är inte brai dag. För alla länder som säger sig vilja hjälpa till iprocessen för ett nytt borde det varaangeläget att vara med och se till att landetsekonomi blir bättre så fort som möjligt. Det kanman bl.a. göra genom att bedriva handel och tillåtasvenska företag att ha verksamhet i Sydafrika.När jag var i lyssnade jag på alla. Viträffade säkerligen en heltäckande representativskara människor. Människor inom ANC och meddem befryndade sade till oss att vi skulle behållasanktionerna. Alla andra sade något annat. Detgäller t.ex. den katolska kyrkan och det liberalapartiet som har varit för sanktionspolitik.Flera som tidgare hade varit för sanktionspolitiksade till oss att tillfället nu är kommet då ni börändra er politik och komma hit och vara med om attbygga upp landet i stället. Jag har lyssnat till allaoch dragit mina slutsatser av detta. Jag har inte baralyssnat till ANC.Anf. 17 ()replik:Fru talman! Det skulle onekligen vara intressant attgöra en resa i tillsammans med KarinFalkmer och diskutera den här politiken på platsoch lyssna på olika åsikter. Därefter skulle vikomma hem och kanske kunna ha sammaerfarenhet på det här området. Jag förstår inte hurman kan få så olika bilder av situationen och av hurfolk resonerar, men det är bara att konstatera attdet är så. När jag var i för bara någonmånad sedan fick jag en signal.När var i för drygt ett ochett halvt år sedan fick hon en annan signal. Honkom hem till och sade i allmän eufori att nuär allting klart, sanktionerna kan hävas,demokratin är säkrad och apartheidsystemet ärborta. Det är intressant att se att man trodde att dethär skulle ske . Det sade man i sinrapport. Man var så ivrig att man pressade fram attdet i utrikesutskottets betänkande skulle stå attregeringen skulle kunna genomföra detta undersommaren om hållpunkterna, som vi lade in ibetänkandet, skulle uppfyllas.Jag trodde aldrig på det. Det var bra att vi fick medde klara signalerna om under vilka omständighetersanktionerna skulle hävas. Precis som jag ochmånga andra här i kammaren befarade inträffadedet aldrig, och det har fortfarande inte inträffat.Det är denna utveckling som gör att jag anser attdet är förödande att ha för bråttom. Det sägs attalla andra länder nu har hävt sanktionerna. Det ärinte sant. , och har kvarsina sanktioner. Jag beklagar att våra nordiskagrannländer har haft för bråttom. Men som jag sadeinledningsvis, fru talman, kommer jag aldrig att nå varandra på den här punkten.Anf. 18 () replik:Fru talman! Jag vill bara komma med enupplysning. Jag hade en avvikande mening iSydafrikadelegationens betänkande.Karl-Göran Biörsmark sade att det har varit förbråttom. står vi ensamma när det gäller handels-och investeringssanktioner. T.o.m. harupphävt dessa sanktioner mot . Vi är sistaslaven på vagnen.Jag vill ställa några frågor till Karl-GöranBiörsmark. Tror att detfaktum att fortfarande har kvar sanktionerpå handels- och investeringsområdet påverkarbeslutsprocessen i Codesa?Tror att det faktum attNorge upphävde sina sanktioner på de härområdena påverkar demokratiseringsprocessen iCODESA? Tror att detfaktum att upphävde sina sanktioner påhandels- och investeringsområdet påverkardemokratiseringsprocessen i CODESA? Tror att det faktum att harupphävt sina sanktioner mot påverkardemokratiseringsprocessen i CODESA?Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 19 ():Fru talman! Man kan respektera ; hon har en övertygelse, och hon ärärlig. Jag tror faktiskt att hon representerar sittparti i det här avseendet, så på det viset är hon ärlig.Men det hon säger är ju inte rätt för den skull.Moderaterna argumenterar med övertygelse ochhetta i Sydafrikadebatten när det gäller att försvarade svenska företagens rätt. Men lidelsen för densom kämpar för demokrati och frihet lyser med sinfrånvaro. Apartheid är inte dött. Apartheid ärfortfarande ett system av institutionaliserad ondskasom kräver sina offer i form av undernärdabarn, poliser som skjuter civila, torterademänniskor, människor som hängs. Apartheidkommer inte att vara dött förrän vi fått enkonstituerande församling som lägger grunden fri demokratisk författning som i sin tur leder tillallmänna demokratiska val där ANC och derasbefryndade sopar bort resterna av den konservativadiktatur som vi haft i Sydafrika.Många har varit i . hörman det man vill höra. Men när man hör på den vitaregimens företrädare, som flera av oss kunde göraför några månader sedan, märker man hur skakadede är. De märker att marken gungar under derasfötter och de säger att sanktionerna har haft effekt.Det ser man också på samhället. Det är mycket somfattas där som borde vara på plats. Det kommer påplats först när demokratin är fullödig, när alla harrösträtt och alla människor är lika värda.ANC och sydafrikanerna i stort behöver inte våraråd om privatisering, avreglering ochsystemskiften. De vet vad som skall göras. De harkämpat -- offrat och dött, gått i exil iunderjorden, torterats och fängslats -- för sin kampför frihet och demokrati. De behöver inte någraråd -- särskilt inte från dem som aldrig har lyft ettfinger för att hjälpa dem.Oliver Tambo sade han dog för enmånad sedan att vår största uppgift blir , närdemokratin kommer att införas till följd av vårlånga kamp, att befria de vita från deras rädsla fördemokrati.I detta anförande instämde ().Anf. 20 ():Fru talman! har till viss del rätt i dethan sade i inledningen. Men apartheidsystemetsom sådant är borta. Det är följderna av detinhumana projektet som kommer att levamed . De levnadsvillkor som desvarta lever under botar man inte från till enannan. För det krävs att landets ekonomi kommerpå fötter. När det gäller attdemokratiseringsprocessen skall fortskrida är jagockså enig med . Men vi ser nog litetolika på frågan om sanktionerna och deras effekter.De sanktioner -- handelssanktioner ochinvesteringssanktioner -- som vi har haft och har,åtminstone på papperet, har inte haft någon störreeffekt i Sydafrika.I finns ett utbud av varor som står i nivåmed vilket västerländskt land som helst. Någonbegränsning när det gäller handel har det alltsåegentligen inte varit.Det finns en bilpark som är modern och i nivå medden vi ser på gatorna här i . Skillnaden ärbara att man inte har några eller iSydafrika. Det är de tyska och japanska bilmärkenasom man ser på gatorna i städerna i . Det finns åtta bilfabriker somlicenstillverkar bilar i Sydafrika.Våra svenska företags verksamhet har till en deltagits över av sydafrikanska företags verksamhet.Atlas Copcos produkter t.ex. tillverkas avsydafrikanska företag. Dessa produkterkonkurrerar sedan på världsmarknaden med våraföretags produkter. Det är en effekt av vårsanktionspolitik. En annan effekt är att mångasvarta som har arbetat i svenska företag förlorarsina jobb. Det är beklagligt eftersom de svenskaföretagen, med sina traditioner när det gäller attdriva företag, faktiskt har haft mycket positivt atttillföra när det gäller exempelvisarbetsmarknadspolitik.De sanktioner som har påverkat och somhar medverkat till att knäcka landet ekonomiskt äri första hand de ekonomiska sanktionerna.Anf. 21 ():Fru talman! Jag hyser all respekt för ochSaab, men det är inte de som kommer attgenomföra demokratin i . Det blir allttydligare var och hennes parti läggersitt engagemang: Det är de svenska företagen somgäller. Vi har inte hört någonting om kampen fördemokratin.Karin Falkmer ställde ett antal frågor till som han inte kunde besvaraeftersom han inte hade rätt till det. Historienkommer att ge svaret, när apartheid, dennakonservativa extrema diktatur, äntligen försvinner.Då kommer man att få svar på vilka det var somfrån början stödde kampen för demokrati ochfrihet, trots att det handlar om ett land långt borta.Vilka var det som först på slutet engagerade sig?För vad engagerade de sig? Jo, för och Saab.Anf. 22 ():Fru talman! Jag vill kommentera det som PierreSchori berörde sist, nämligen frågan, om Sydafrikai framtiden kommer att behöva råd och hjälp vaddet gäller uppläggningen av den framtida politiken.Jag tror att det är oerhört viktigt. Det finns mångalärdomar att dra för en demokratisk regering iSydafrika av systemskiften av olika slag. Det är enrik erfarenhet som växer fram i Central- ochÖsteuropa som kommer att bli av stor betydelse förSydafrika eftersom man i stor utsträckning skallbryta ned samma strukturer som har funnits iÖsteuropa. Jag kan säga att när jag i minaöverläggningar med Ramaphosa har betonatmarknadsekonomin och vikten av att vid ettsystemskifte snabbt slå sönder de gamlaregleringsstrukturerna har det väckt ett påfallandeintresse.Det har funnits en afrikansk tradition av utvecklingi rakt motsatt riktning. Därför finns det en risk --och det var man uppmärksam på -- att man, närman har vunnit den politiska makten, använder denför att styra ekonomin på ett slags inverterat sättjämfört med hur man gjorde ,dvs. att man använder den som ettregleringsinstrument och tror att man kommerfram den vägen.Sydafrika behöver snabb tillväxt. Jag tror att det ärdet absolut viktigaste för att demokratin skallsäkras när man väl har fått den på plats. Om manskulle få en demokratisering som inte motsvaras aven välståndsökning ute i de svarta kåkstädernakommer demokratin att sitta löst. Det finns redanen betydande otålighet. Man vill se att den härprocessen ger resultat för var och en. Därför är justdet ekonomiska systemskiftet så oerhört centralt iSydafrika. Många goda krafter kan ge råd. Visvenskar kan kanske inte ge råd, eftersom vi intehar genomgått en sådan utveckling. Men jag kantänka mig att Jeltsin, Balcerowicz och andra somhar denna erfarenhet kan ge värdefulla råd.Det är faktiskt en chockterapi som behövs. ärarbetslösa, och ekonomin är totalt förödande förmajoriteten av landets befolkning. Då är en snabbekonomisk omvandling oundgängligt nödvändig.Annars kommer den demokratiska processen inteatt bli särskilt långvarig.Anf. 23 ():Fru talman! förekom mig litet.Apartheidpolitiken under den tidigare regimen iSydafrika kännetecknades ju av en regleradekonomi. Det har varit en protektionism utåt, somhar medfört att ekonomin i har blivit sådålig och urusel, som jag sade i ett tidigare inlägg.Det behövs ett nytt system. Det räcker inte baramed att apartheidpolitiken kommer bort frånkartan. Det måste också bli en utveckling motdemokrati och marknadsekonomi.Det som är viktigt för den stora majoriteten avbefolkningen är ju att man får bättre levnadsvillkor.Det får man om det blir tillväxt och bättre ekonomii landet. Det är en förutsättning för detta. Ur denaspekten är det viktigt att vi i häversanktionerna och tillåter våra företag att medverkai en uppbyggnad av det nya , enuppbyggnad som jag hoppas att vi alla stöder.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )5 § Säkerhet och nedrustningFöredrogsutrikesutskottets betänkande1992/93:UU19 Säkerhet och nedrustning (prop.1992/93:100 delvis).Anf. 24 MAJ ():Fru talman! Det sägs ofta att det är slut.I den meningen att tvåblockssystemet är uppbrutet,är upplöst och muren har försvunnitär det sant. Men fortfarande finns viktigadimensioner av kallt krig kvar: fiendebilder,upprustning, massförstörelsevapen och offensivakonventionella vapen.Det s.k. ordning har ersatts av enmycket mer komplicerad situation, som ställer ossinför nya utmaningar och krav på nya metoder. Dåtrodde man att freden kunde skapas med våldetsmedel, och då trodde man på avskräckning. blirvårt huvudproblem att lära oss att lösa konflikter istället för att låsa fast dem. Det ''gamla'' speletsregler fungerar inte i de nya konflikterna i f.d.Jugoslavien och . Det rör sig om krigoch inbördeskrig som inte kan avskräckas och därmilitära motåtgärder riskerar att skapa vida störreproblem. I stället behövs en medvetenhet omkonflikter som sådana, deras psykologi ochkulturella dimensioner, om förhandling, medling,skiljedom, förlikning och våldsförebyggandeåtgärder.Klarar vi inte detta gäller olika typer av civilaoch militära fredsbevarande åtgärder, såsomövervakning av vapenvila och buffertzoner.Samtidigt måste man sätta in fredsskapandeåtgärder, som förhandling, skiljedom och medling,tillsammans med fredsbyggande åtgärder, dvs.försoning och gemensamma utvecklingsprojektsom motverkar orsakerna till våldet.Vi socialdemokrater menar att detta kan och måsteutvecklas till en sammanhängande politik. Vi har itvå partimotioner U404 och U409 utvecklat vårasynpunkter och presenterat en politik för fred ochnedrustning. I tio reservationer har vi särskiltmarkerat områden där vi skiljer oss från denborgerliga majoriteten. För att spara tidnöjer jag mig med att yrka bifall till reservationernal, 5, 6, 7, 8 och 9.Vi är på vissa områden överens, t.ex. när det gällerfrågan om ett fullständigt stopp för allakärnvapenprov. Vi ser det som positivt attregeringen har för avsikt att på nytt lägga framförslaget till avtalstext från l99l, med en vissrevidering. Jag vill gärna här på nytt medtillfredsställelse notera att regeringen avvisar varjetanke på att tillåta provsprängningar på under l 000ton trotyl, något som framför allt militära kretsar iUSA och för fram.Däremot föreligger det uppenbart bristandekommunikation mellan utskottets borgerligamajoritet och i en annanfråga där utskottet är överens, nämligen frågan omde medicinska och miljömässiga effekterna avkärnvapen. Utskottet säger enigt att det ärangeläget att de medicinska och miljömässigaeffekterna noggrant undersöks och förutsätter attregeringen aktivt deltar i den fortsattainternationella diskussionen och tar egna initiativ.Regeringens agerande ger mot dennabakgrund mycket i övrigt att önska. Visserligen varregeringen aktiv men inte på det sättet somutskottet hade förväntat sig. Och riksdagenkommer att fatta beslut om detta. Dåbehandlades i på nyttfrågan om kärnvapenanvändningens laglighet motbakgrund av de medicinska och miljömässigakonsekvenserna av kärnvapen. ställde sigdå, förunderligt nog, på kärnvapenmakternas sida,till stor förvåning för tredje världens länder. DennaSveriges medverkan på kärnvapenmakternas sidahjälpte emellertid inte. Med klar majoritet beslötVärldshälsoorganisationen att ett uttalande frånInternationella domstolen skulle begäras. Och jagutgår från att regeringen efter dagens beslutöverger stödet för kärnvapenmakterna ochfortsätter att föra den traditionella svenskapolitiken mot kärnvapen.I reservation l tar vi upp agerande vidnationella och internationella konflikter och fråganom ett svenskt konfliktinstitut. Det finns uppenbartbåde utrymme för och behov av ett initiativ, somkan utveckla kompetens och resurser för betydandesvenska insatser i fråga om förhandling, medlingoch försoning i sådana konflikter. I kraft av sinhistoria och traditonella ställning i detinternationella samfundet har ovanligtgoda förutsättningar att spela en särskild roll i dessaavseenden.Riksdagen har -- bl.a. medanledning av socialdemokratiska ochfolkpartistiska motioner -- uttalat sig för tanken påett svenskt konfliktinstitut. Trots riksdagensuttalade förväntningar om initativ och förslag frånregeringen har sådana saknats . Enligt vårmening bör en utredning tillsättas meduppgift att fördjupa analysen och föreslå formeroch resurser för hur svenska insatser på dessaområden skall kunna förstärkas.I reservation 2 tar vi upp frågan om ett särskiltanslag för gemensam säkerhet och menar attutvecklingen i omvärlden kan förväntas ställa etthögre krav på svenska insatser för att en globalsolidaritet och säkerhet skall främjas. Det kan t.ex.handla om civila insatser i anslutning till FN:sfredsinsatser, observatörer, förtroendeskapandeåtgärder eller annat icke-militärt stöd i ESK:s regi.Dessa insatser kan beröra flera olika anslag. Vimenar att en utredning bör tillsättas med uppgift attframlägga ett samlat förslag för gemensamsäkerhet.I reservation 3 tar vi upp frågan om en kärnvapenfrizon i , och i motsats till den borgerligamajoriteten menar vi att tiden är mogen för attaktualisera frågan om zonen, som ett viktigtnedrustningssteg i processen mot en kärnvapenfrivärld. En enig riksdag har under en följd av åruttalat sig för en kärnvapenfri zon i Norden.Sverige bör nu ta initiativ tillförverkligandet av en sådan zon.I reservation 4 vill vi ha en översyn av den svenskautrikespolitiken som skall göras av en kommission,för att se över internationellaansvarstagande. Kommissionen bör gå djupare inpå åtminstone fyra områden: gemensam säkerhet,biståndet, Östeuropasamarbetet ochflyktingpolitiken.I reservation 5 tar vi upp en svensk brigad i fredenstjänst och kräver att regeringen inlederplaneringen för en svensk frivillig fredsstyrka avbrigadstorlek, för fredsbevarande insatser. Dennafredsbrigad bör finansieras inom det befintligaförsvarsanslaget.FN:s generalsekreterare begärde i ''Dagordning förfred'' att länderna skulle vara beredda på att snabbtställa upp i fredsbevarande operationer.Uppgifterna för dessa styrkor är av såväl militär,civil som polisiär art. På den civila sidan kan detröra sig om övervakning av att respekten förmänskliga rättigheter efterlevs, flyktinghjälp ochhumanitärt bistånd, valövervakning m.m. På denmilitära sidan skulle uppgifterna, utöver detraditionella fredsbevarande och fredsskapande,kunna gälla insatser i samband med miljö- ochnaturkatastrofer. Generalsekreterarenrekommenderade att anslagen till dennaverksamhet tas från försvaret, inte frånUtrikesdepartementet.Vi menar att man i -- likaväl som iDanmark, där man upprättar en internationellfredsstyrka, och i där man utvidgarfredsberedskapsstyrkan för fredsbevarandeoperationer från l 330 till 2 000 man -- bör planeraför en frivillig fredsstyrka finansierad överförsvarsanslaget.I reservation 6 tar vi upp kärnvapen till sjöss ochkräver att fortsatt skall arbeta för ett förbudmot icke-strategiska kärnvapen till sjöss. Det kallakrigets slut har visserligen lett till att samtligasjöbaserade taktiska kärnvapen tas bort frånamerikanska och ryska fartyg och placeras i landoch att de två makternas ytfartyg och attackubåtarblir kärnvapenfria. Men kärnvapen kan när somhelst på nytt placeras ut, då inget internationelltförbud mot dem finns.Den borgerliga majoriteten anser att den pågåendeminskningen av antalet kärnvapen i världen inte gersärskilda skäl till att förbjuda dessa kärnvapen. Videlar inte den uppfattningen. Tvärtom menar vi attjust dessa vapen snabbt bör förbjudas och inte baraföras i land.I reservation 7 behandlas två av våra viktiga förslagpå kärnvapenområdet, dels frågan omolagligförklarande av kärnvapen, dels frågan omatt ställa alla kärnvapen under internationellkontroll.Säkerheten för framtiden kan inte bygga på tillit tillkärnvapen. Därför måste möjligheten tillkärnvapenanvändning på lång sikt elimineras. Ettviktigt politiskt steg vore att folkrättsligt förbjudaanvändningen av kärnvapen. Redan vid FN:s 40-årsjubileum tog upp frågan och ansågatt ''vi bör överväga möjligheten att i internationelllag förbjuda användningen av kärnvapen''.Ett steg i denna riktning vore att allakärnvapenmakterna förband sig att inte användakärnvapen först, något som och Rysslandredan har gjort. Om alla kärnvapenmakternagjorde likadana utfästelser skulle det i praktikenresultera i ett förbud mot användning avkärnvapen. Sådana utfästelser skulle sedan följasav en internationell överenskommelse omtotalförbud mot användning av kärnvapen. Sådanaförslag har diskuterats internationellt och stöds avmånga länder och internationella organisationer,nu senast vid Radjiv iNew för några veckor sedan.Vi menar att bör framlägga förslag om icke-första användning, icke-användning ocholagligförklarande av kärnvapenanvändning.I reservation 8 tar vi upp den internationellavapenhandeln och kräver att i FN läggerfram förslag om en internationell regim förbegränsning och kontroll av den internationellavapenhandeln, inkl. vapenproduktionen.Den internationella vapenhandeln har lett till enomåttlig kapprustning. Mer än någon annankonflikt visade tydligt detta. Över 80 %av vapen kom från de permanentamedlemmarna i säkerhetsrådet. FN:sgeneralsekreterare har varnat för attöverkapaciteten av vapen i den rika världen ledertill att de säljs i den tredje världen, något som ocksåflyktingkommissariens representant med alltydlighet klargjorde för utrikesutskottet för någramånader sedan. Han berättade att vapnen flödar ini och att en kan köpas för l0dollar och en fullt utrustad stridsvagn för . fortsätter på så sätt att vara enkrutdurk. Han vädjade till oss att försöka hindravapenflödet i världen.FN har beslutat om ett frivilligt register för vissatyngre vapen. Vi menar att detta skall ses som ettförsta, men inte till fyllest, steg mot en begränsningoch kontroll av den internationella vapenhandeln.Vad som behövs är en internationell regim, underFN, för att kontrollera och begränsa deninternationella vapenhandeln. Den skall varaobligatorisk, omfatta både köpare och säljare ochomfatta alla vapen, den militära produktionen,service och know-how.I reservation 9 behandlas militära resurser ochmiljön. har varit pådrivande i dessa frågor,lett en FN-studie och arbetat fram förslag om hurmilitära resurser kan användas för att rädda ochåterställa miljön. Vi menar att regeringen inte följtupp detta svenska förslag, sedermerageneralsekreterarens, vare sig vid ,i generalförsamlingen eller på annat sätt. Vi anseratt regeringen i aktivt börarbeta för att militära resurser kommer tillanvändning så att miljön kan räddas och återställas.I reservation l0 tar vi upp antipersonella landminoroch kräver att regeringen bör följa det amerikanskaexemplet och införa exportstopp för landminor.Dessa minor sprids inte minst vid inbördeskrig. finns det l00 miljoner antipersonella landminorutplacerade runt om i världen, ofta helt utankontroll, utan minkartor och utan hänsyn tillcivilbefolkningen. Dessa finns t.ex. i ,och och ytterligare l00 miljonerantipersonella landminor finns i lager.Hundratusentals människor lemlästas och dör varjeår på grund av dessa minor. Ofta är det barn somdrabbas.