prot · GG0981 · 1993-03-23 00:00:00 — Jag tackar för svaret. Men jag tyckerinte att det ger intryck av någon större förståelse avde problem som jag har tagit upp. Jag har ställtfrågan mot bakgrund av den förändrade turlistasom gäller för flygtrafiken mellan ochArlanda.Det handlar om en neddragning med tio turer iveckan fr.o.m. , framåt --över midsommar alltså. Turistsäsongen har dåpågått , och turistnäringen är juväldigt viktig för Gotland.Jag vill faktiskt påminna om att resenärer till ochfrån har två alternativ när det gäller att tasig över vattnet, nämligen färja och flyg. Vi har juinte bil- och tågmöjligheter, som nästan hela övrigaSverige har. Neddragningen på Visbylinjen slårdärför, som vi ser det, jämförelsevis hårdare än pånågon annan linje.Inför avregleringen uttalades vissa farhågor när detgäller utvecklingen av s.k. mindre lönsamma linjer.Fram till lämnades etttransportstöd på till dennalinje. Det transportstödet lämnas inte längre.Jag tänker inte här och kräva stödet tillbaka --inte i första hand. Men mot bakgrund av detrafikpolitiska mål som har slagits fast här iriksdagen och som skulle medverka till ett''rundare'' vill jag fråga statrådet om han ärberedd att föra förhandlingar med SAS Linjeflygför att av just de skäl som jag här har anförtförhindra ytterligare indragningar framöver.Luftfartsverket utreder hurNorrlands inland drabbas av nedskärningar påflygets område. Precis samma skäl skulle kunnaanföras vid diskussioner om . Jag undrardärför om statsrådet är beredd att vidga uppdragetför att gälla även Gotland.Anf. 77 Kommunikationsminister ():Fru talman! Vi befinner oss i en mycket djuplågkonjunktur. Den har bl.a. drabbat inrikesflygetså till vida, att den inrikes flygtrafiken totaltminskade i antalet passagerare med hela 20 %under 1991 och med under 1992.Avregleringen har inneburit att det harblivit ett ökat utbud och att priserna har sjunkit.Om jag inte tar helt fel har även priserna för att tasig till och från minskat ganska drastiskt.Detta är någonting som man måste väga in när manskall göra en resultaträkning över avregleringenoch se vad den har inneburit när det gäller att undersommartid, , få fler människortill Gotland.SAS har alltså aviserat en neddragning fr.o.m. den28 mars av antalet turer på linjen --Visbyfrån sju till fem avgångar . Det finnsytterligare ett bolag som har fått koncession påtrafiken --och som har aviserat avser att öppna året runt-trafik fr.o.m.sommaren.På frågan om vi inte tycker att börfå ett utvidgat uppdrag vill jag svara att jag inteanser att tiden är mogen att diskutera detta,eftersom det dels är fem turer per dag, dels finnsnya bolag som ansökt om koncession och som villta upp trafiken mellan och . 78 ():Fru talman! Jag känner till den nya koncessionen,men dess värre har bolaget inget plan just . Detkanske fixar sig så småningom.Jag undrar om det här med prissättningen är riktigtmed sanningen överensstämmande. Den beslutademinskningen av antalet turer är anpassad tillaffärsresenärerna. Men Visbylinjen har en ganskahög andel privatresenärer. De röda avgångarna ärborta, och det finns inte möjlighet för den enskildeprivatresenären att på samma sätt som tidigareräkna ut hur man gör en billig resa. Man vet intehur många platser som är avsedda förrabattresenärer. Det framgår ändå klart att antaletrabatterade platser kommer att minska. Dethandlar faktiskt om prishöjningar för någrakategorier resenärer.Sammantaget innebär det här en betydandeserviceförsämring i den här delen av landet, därturismen betyder så mycket och där tillgänglighetenär så viktig. Därför vidhåller jag att jag hoppas attministern är beredd att ta sitt ansvar för den härdelen av landet, som har så litet utbud avkommunikationsmöjligheter.Anf. 79 Kommunikationsminister ():Fru talman! har en mycket speciellsituation i Kommunikationssverige. harockså uppmärksammat detta genom att anslåungefär för båttrafiken. Jag ärnaturligtvis beredd att ta upp en diskussion, om detskulle komma därhän, om fördelningen av dessamedel på flera trafikslag -- om det är detta somönskas -- när vi har kommit ett stycke i den dialogsom nu förs mellan staten och Gotland.Jag tycker ändå, fru talman, att det finns anledningatt avvakta och se vad som händer. Vi är i enlågkonjunktur. Vi hoppas att den ekonomiskautvecklingen vänder i . Vi vet att deförändrade förhållandena, exempelvis kronansannorlunda värde i förhållande till utländskavalutor, kommer att attrahera betydligt flermänniskor, dels turister från utlandet, dels svenskarsom vill stanna hemma. Låt oss därför avvakta ochse vad den säsong som ligger framför osskommer att ge. Sedan kan vi återkomma till dessafrågor.Anf. 80 ():Fru talman! Jag har inte alldeles givit upp hoppet.Men det är viktigt, även omkommunikationsministern talar om valuta ochannat, med tillgängligheten. Det ger störremöjligheter att ta sig till och från . Tack försvaret.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1992/93:475 om planeratbrobygge i kommunAnf. 81 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig närregeringen kommer att besluta om möjligheter förbyggande av i kommun.Regeringen har i proposition 1992/93:176 ominvesteringar i trafikens infrastruktur m.m. angettsin avsikt att i kompletteringspropositionenpresentera utformningen avarbetsmarknadspolitiskt motiveradeinfrastrukturella insatser. Dessa insatser kommerbl.a. att inriktas på tidigareläggning avinvesteringar i länsvägar, till vilka den aktuellaTrästabron hör.Arbetet med beredningen avkompletteringspropositionen pågår för närvarandeinom . Jag kan därför inte nu angede riktlinjer som kan bli aktuella för fördelningenav medel till län och inte heller om byggandet avTrästabron kommer att kunna genomföras meddessa medel.Anf. 82 ():Fru talman! Jag tackar för svaret på min fråga.För någon vecka sedan besökte jag brobygget vidden snart färdiga , som också ligger iNorrtälje kommun. Det var en dyster stämning där.Samma dag som jag var där varslades alla vid detbrobygget, som beräknas vara klart till hösten.Brobyggarnas vädjan till mig som politiker var:''Snälla , gör någonting så att vi får fortsättaatt arbeta och bygga broar!'' Detta är bakgrundentill min fråga i dag.Förra våren gick vi socialdemokrater igenom allaprojekt i vårt län som skulle kunna sättas i gångsnarast. Ett av dessa projekt var just Trästabron.Följande fakta finns, kommunikationsministern:Detaljplanen är fastställd, inga problem medmarklösen, bron utgör en mycket viktig förbindelseför alla anställda vid pappersbruk som borpå . Bron utgör också en mycket viktigförbindelse vid resande till . uppstårmånga och stora trafikstörningar när folk köar iväntan på färjan vid Trästabron.Arbetslösheten i är mycket hög. Tillhösten beräknas den vara . Det finns kompetens hos dessa herrar -- det är mestherrar -- som arbetar vid brobygget vid Vätö.Min vädjan är nu att kommunikationsministern tillkompletteringspropositionen nogsamt skall prövaom inte också kan bli ett av de projektsom prioriteras.Anf. 83 Kommunikationsminister ():Fru talman! Jag kan inte uttala mig om vilkaprojekt som kan komma att ingå i de projekt somblir aktuella med anledning av den nu aviseradehöjningen av länstrafikanslagen. Mot de normaltdrygt 900 miljonerna som disponeras avlänsstyrelserna kommer det genomtidigareläggning och extra anslag att finnasytterligare ca 1,5 miljarder. Sammantaget kommerman att disponera under detkommande och det därpå följande budgetåret.Exakt hur dessa skall fördelas blir en fråga förlänsstyrelserna. Det blir som kommeratt bestämma vilka projekt som man skall köra igång med anledning av de extra resurser somkommer.Om det är så som säger, att detfinns en enighet om att detta är ett högt prioriteratprojekt och att det ligger väldigt bra till för en snabbigångsättning, är det mycket som talar för attlänsstyrelsen kommer att prioritera detta. Dock ärdetta en fråga som ligger utanför både regeringensoch kompetensområde och ligger istället hos länsstyrelsen.Anf. 84 ():Fru talman! Det får inte bara bli tomt prat när detgäller satsningar på vägar och broar. Jag kommeratt göra allt vad jag kan för att se till att Trästabronskall byggas. Jag hoppas attkommunikationsministern också kan göra det.Tack.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1992/93:461 om det rättsligaskyddet för personer som hjälper polisenAnf. 85 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omjag avser att föreslå förbättrat rättsligt skydd förpersoner som är polisen behjälplig i kampen motbrottsligheten.Frågan synes ställd mot bakgrund av ett nyligenuppmärksammat fall där en person dömdes itingsrätten för att ha ingripit mot en misstänktinbrottstjuv. Upplysningsvis kan jag nämna attmålet nu är föremål för prövning av hovrätt.Mot den här bakgrunden uppfattar jag att KnutWachtmeister frågar mig om jag avser att verka föratt enskilda personer i större utsträckning än vadsom gäller skall få använda våld när deingriper mot brottslingar.Som känner till finns i dagbestämmelser om att envar får gripa den som harbegått brott på vilket fängelse kan följa, ombrottslingen påträffas på bar gärning eller flyendefot (24 kap. 7 § andra stycket ).Den som ingriper mot brottslingen har rätt attbruka visst våld för att genomföra gripandet. Avbestämmelser i polislagen (23 § första stycket andrameningen jämförd med 10 första stycket 2) följernämligen att varje medborgare som med laga stödskall gripa någon får, i den mån andra medel ärotillräckliga och det med hänsyn tillomständigheterna är försvarligt, använda våld föratt genomföra åtgärden, om den som skall berövasfriheten försöker undkomma eller gör motstånd.Sålunda gäller behovs- ochproportionalitetsprinciperna såväl för en polismansom för en enskild person som med stöd i lagfrihetsberövar en brottsling. För såväl polismänsom enskilda som ingriper mot brott gäller alltså attdet våld som används måste stå i rimlig proportiontill bl.a. det våld som den ingripande möts med avgärningsmannen.Den situation som jag nu redogjort för skiljer sigemellertid från nödvärnssituationen, som bl.a. tarsikte på det fallet att någon blir angripen med våld.I den situationen (jfr 24 kap. 1 § BrB) är rätten tillvåldsanvändning bestämd så, att våldet med hänsyntill angreppets beskaffenhet och det angripnasbetydelse inte får vara uppenbart oförsvarligt. Omden angripne i en sådan situation gjort större våldeller svårare skada än som är påkallat, skall hanändå inte dömas till ansvar, om omständigheternavar sådana att han svårligen kunde besinna sig. Omgärningen ändå befinns vara brottslig kan handömas till lindrigare straff än vad som annars ärföreskrivet för brottet (jfr 24 kap. 5 § BrB).Enligt min mening kan inte enskilda personer gesbefogenhet att tillgripa grövre våld än denbefogenhet som polisen har i motsvarandesituationer. En sådan rätt skulle mycket väl kunnaleda till en oönskad upptrappning av våldet isamhället. Och jag är övertygad om att KnutWachtmeister liksom jag inte önskar en sådanutveckling.Mitt svar till blir således att jaganser att reglerna för den enskildes rätt att ingripai stort är väl avvägda. Det hindrar inte att det kanfinnas skäl att se över de olika roller som finns närdet gäller att skapa trygghet mot brott mellan bl.a.polisen, kommunen och enskilda. Jag avser attinom kort tillsätta en parlamentarisk kommitté meduppgift att överväga den frågan.Anf. 86 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Häromveckan var det många som upprördes av ettTV-program, där det beskrevs hur en ung man frånsin bostad hade blivit åsyna vittne till inbrott in hansegen bil. Försedd med en dykarkniv lyckades hanspringa ifatt tjuven och hålla fast denne, varvid enrispa uppstod på tjuvens kind. Tillkallad polishäktade tjuven.Det upprörande var att också bilägaren fick sittahäktad, i hans fall i , varjämte handömdes till i böter och till att betalaskadestånd till tjuven på 14 500 kr.Bilägaren intervjuades i TV och sade att hanknappast skulle våga försvara sinegendom, när tydligen domstolen stod på tjuvenssida.Det var mot denna bakgrund som jag ställde minfråga i syfte att stärka den brottsdrabbadesställning.Sedan jag ställde frågan har jag haft tillfälle att läsadomen, som visade att TV-reportaget var totaltvinklat till domstolens nackdel. Jag övervägde dåatt ta tillbaka frågan, men jag tyckte likväl att denvar värd att debattera. Av domen framgickföljande.För det första: Bilägaren såg inte den som hadegjort inbrottet, utan blott att en bilruta var sönder.Han saknade vid det tillfället inte heller någontingi bilen.För det andra: Bilägaren sprang ifatt en person sominte bar på något tjuvgods, men som faktiskt var enav de två som gjort bilinbrottet och tagit en CD-spelare. Han överföll denne och skar honom iansiktet på två ställen. Den överfallne fick sys medflera stygn. Han skulle få lov att leva med de tvåärren i framtiden.För det tredje: Bilägaren var medveten ommisshandeln, eftersom han godtog av de14 som utdömdes i skadestånd.Inget av detta nämndes i TV-programmet, som varett grovt försök att manipulera tittarna ochdiskriminera svenskt rättsväsen. Som detta ärendenu utvecklas är det mera ett moraliskt än ettjuridiskt spörsmål. Men jag hoppas attjustitieministern håller med mig om att det behövsen högre mediemoral.Anf. 87 Justitieminister ():Fru talman! Jag skall inte göra några invändningarmot den beskrivning som gav.Men vad som är viktigt är att vi alla är medvetnaom den rätt att ingripa som vi enligt lag har. Det ärotroligt viktigt att vi som medborgare vågar och villingripa när någon gör sig skyldig till brott. Desvenska reglerna har en vid omfattning, vilket jaghoppas framgår av det svar som jag gav på frågan.Anf. 88 ():Fru talman! I för en dryg veckasedan var det en artikel av professorn i straffrätt,. Under rubriken ipressen beklagade hon mycket att protester motdomar grundas på felaktigamassmedierapporteringar. Det är alltså en sak somvi måste försöka att komma till rätta med.Jag välkomnar justitieministerns svar, och jaghåller helt med henne, särskilt när det gäller de tvåavslutande meningarna beträffande upptrappningav våldet i samhället. Jag är också mycket glad attjustitieministern har tillkallat en parlamentariskkommitté, eftersom det finns en del saker att lära pådet här området.Jag läste för sedan följande: En bilistförföljde en bilburen tjuv och tillkallade genom sinbiltelefon polisen, som tog fast tjuven. Bilisten somhjälpte polisen blev avtackad på platsen, men hanblev anmäld för att han vid förföljandetinte hade respekterat stopplikten vid utfarten tillhuvudväg. Detta är en medieuppgift som alltså inteär garanterat sann.Jag tackar än en gång för svaret på frågan. Jag ärglad över justitieministerns ställningstagande ochför att hon skall tillsätta en parlamentariskkommitté som skall överväga dessa frågor.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på frågorna 1992/93:464, 469 och 478om svensk medborgares rätt till passAnf. 89 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omskälen till att det inte är aktuellt att se över de reglersom tvingar en svensk ambassad och svenskamyndigheter att utfärda ett nytt pass till enmedborgare som har blivit fråntagen sitt pass pågrund av misstanke om brottslig gärning. IngerHestvik har frågat mig om inte de svenskapasslagarna måste ses över, så att svenskamyndigheter kan vägra att utfärda ett nytt pass åten person som är frihetsberövad i ett annat land.Lars Moquist har frågat mig om det förehållandetatt en svensk utlandsmyndighet i ett visst fallutfärdat ett pass föranleder en översyn avlagstiftningen på det berörda området.Bakgrunden till frågorna är ett uppmärksammatfall där en svensk medborgare, som befann sig iThailand och var misstänkt för att där ha begåttbrott, fick ett nytt pass.Jag vill först säga att det naturligtvis ankommer påvarje land att besluta om sina straffprocessuellatvångsmedel och andra regler som möjliggör attbrottslingar kan lagföras. Sådana regler bör intesammanblandas med de bestämmelser som gäller ifråga om utfärdande av pass för svenskamedborgare.Enligt den svenska passlagen har en svenskmedborgare rätt att på ansökan få ett vanligt passom inte annat följer av den lagen (4 § passlagen). Ipasslagen finns särskilda bestämmelser för det fallsökanden är misstänkt för brott (8 § passlagen).Dessa bestämmelser gäller emellertid bara svenskaförundersökningar. Att en svensk medborgareutomlands är misstänkt för brott utgör alltså inte ettskäl att vägra pass. Detsamma gäller för övrigt omen svensk medborgare utomlands är anhållen,häktad eller avtjänar frihetsstraff.Enligt grundlagen får en svensk medborgare intelandsförvisas eller hindras att resa in i riket (2 kap7 § första stycket regeringsformen). Dennarättighet är absolut, dvs. den kan inte inskränkasutan föregående grundlagsändring. En svenskmedborgare skall alltså släppas in i , ävenom han eller hon inte kan uppvisa ett pass vidgränsen. Regleringen i passlagen måste ses motbakgrund av den grundlagsfästa rättigheten att resain i . Att få ett pass kan ju vara enförutsättning för att alls kunna ta sig till den svenskagränsen. Bestämmelsen i 11 § passlagen, sominnebär en rätt för svenska medborgare att alltid fåett pass för direkt resa till , vilaruppenbarligen på denna princip.Av betydelse i detta sammanhang är också att detfinns bestämmelser i som ger ensvensk domstol möjlighet att döma svenskamedborgare för brott som begåtts utomlands (se 2kap. 2 § ).Jag ser inget skäl att se över reglerna om pass.Enligt min mening skall svenska medborgare sombefinner sig utomlands även ha rätt attfå ett pass för att kunna resa hem. Som framgått ärdet en rättighet som bör gälla oberoende av vilkamisstankar om brott som kan föreligga.Anf. 90 ():Fru talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Skälet till min fråga var att utförligt få klarlagtvarför vederbörande brottsmisstänkte svensk iThailand så lätt, eller över huvud taget, fick ett passnär han där var frisläppt endast mot borgen. Jagkonstaterar att det nu föreligger engrundlagsskyddad rättighet, en absolut rättighet,för en svensk medborgare att kunna få ett nytt passså att han eller hon kan återvända till omdet skulle hända någonting utomlands.Jag kan emellertid inte låta bli att förundras överhur lätt denne brottsmisstänkte svenskemedborgare kom ut ur . Eftersom dettabrott var en stor nyhet i praktiskt taget allathailändska tidningar -- åtminstone efter vad somalldeles tydligt har framgått av svenska medier --var detta ett uppmärksammat fall. Genomuppmärksamheten hoppas vi att det bringar enpreventiv verkan, vilket är angeläget. Men att mandå låter denna person så lätt slinka ut ur Thailandär anmärkningsvärt. Jag vill fråga justitieministernom det kan finnas några speciella synpunkter påjust det förhållandet.Anf. 91 TALMANNEN:Jag vill erinra om att kammaren inte får överläggaom lämpligheten eller rättsenligheten avmyndighetsagerande i enskilt fall.Anf. 92 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detgav ett klargörande i en mycket svår fråga.Sexturister och pedofiler har debatterats härtidigare i kammaren. Jag har sett mycket positivt påregeringens åtgärder när det gäller att komma tillrätta med dessa problem och att göra det omöjligteller åtminstone försvåra för svenska pedofiler ochsexturister att i ett annat land agera fritt medminimal risk för att bli upptäckta och straffade.Det var ett stort steg framåt när 66-åringen medhjälp av svensk polis och Rädda barnen togs på bargärning och ställdes inför rätta i . Mankunde nu statuera exempel och visa samhälletsavsky. Men man missade kanske möjligheten attstatuera exempel genom att 66-åringen har fått ettnytt pass utfärdat av svenska ambassaden, trots atten rättsprocess mot honom pågår och trots attthailändska myndigheter har gjort bedömningen atthan skall stanna i till dess atträttsprocessen är avklarad. Därför har de tagit hanspass.Det är omöjligt för gemene man att förstå logikenbakom den svenska passlagstiftningen. Trots svaretkvarstår frågan om man inte har möjlighet attförhindra den svenska ambassaden att utfärda ettnytt pass till personer som omfattas av en utländskrättsprocess. Måste grundlagen ändras för atträttssamhället skall kunna upprätthållas?Anf. 93 (nyd):Fru talman! Jag tackar för det svar som vi har fåttpå den fråga som vi alla tre har ställt. Det somupprör i just det här fallet är självfallet att det rörsig om barn. Jag inser att sådana här fall säkert harinträffat tidigare, men att det när dethar gällt andra brott inte har uppmärksammats avmedierna.Det är viktigt att man funderar igenom hur svensklagstiftning över huvud taget skall vara utformad ide fall liknande händelser inträffar. Det finnsländer som inte har ett fungerande rättsväsende,där vilka straff som helst eller t.o.m. dödsstraff kanutdömas. Man borde egentligen göra skillnadmellan de fall då en person har tappat sitt pass ochde fall då en myndighet i en rättsstat har behållitpasset i akt och mening att kunna ställavederbörande inför rätta. Att man ställs inför rättainnebär ju inte att man blir dömd. Man borde göraskillnad på dessa båda punkter, dvs. om en personhar tappat sitt pass eller om en utländsk myndighet,som i det här fallet en domstol, har tagit ett pass ibeslag.Anf. 94 Justitieminister ():Fru talman! Ett lands processuella regler är internaoch man har själv total makt över dem. I Sverigehar vi inte ett borgensförfarande. Varför har vi intedet? Jo, därför att vi anser att vi när det över huvudtaget finns grund för häktning också skall ha totalkontroll över den som är misstänkt. Andra länderhar valt -- men det är deras val -- att frisläppahäktade mot borgen.När det sedan gäller passlagen och dengrundlagsskyddade rättigheten, tror jag att vi skallstanna upp och fundera över vad det egentligen ärsom gör att vi reagerar så starkt mot att mannen ficktillbaka sitt pass. Det är väl därför att vi alla ärangelägna om att rätt kunna utröna om mannen hargjort sig skyldig till ett brott och, om så är fallet, atthan också kan lagföras. Det är våra motiv. Men jaghar en känsla av att vi i debatten icke har låtitkänslorna passera de grå cellerna, utan vi går litetvidare. En hel del hämndkänslor har kommit in iden här debatten. Det är lätt att tycka att det är braatt han sitter i ett fängelse som inte är så bra somvåra. Detta finns som en underton i den härdiskussionen.Det viktiga är att vi får ett brott utrett och, om detfinns grund, att det också blir lagföring. Vad är dåvårt ansvar? Jo, vårt ansvar är att se till vi förbättrarvåra möjligheter att lagföra brott som är begångnautomlands. Detta har vi gjort bl.a. genom attutbilda våra sambandsmän i för att deskall kunna medverka i utredningar när det gällersexuella brott mot barn. Detta är vårt ansvar.Min taletid håller på att ta slut. Men jag vill ocksågärna föra ett resonemang om just passlagen ochlogiken bakom den, men jag ber att få återkomma.Anf. 95 ():Fru talman! Det är klart att det är mycket känslorbakom sådana här ställningstaganden och frågor.Jag kan förstå att man som svensk i utlandet skallha en möjlighet att få ett nytt pass om det gamla hargått förlorat. Man skall helt enkelt ha rätt attkomma hem. Men med upparbetande av rutinermellan utländska myndigheter och svenskaambassaden borde det finnas möjlighet att klarabåda dessa problem. Jag tycker att frågan är för storför att bli olöst på grund av, vad jag ser det som,byråkratiska och administrativa svårigheter. Mankanske kan ta upp en diskussion om problemet medborgensförfarandet i andra länder och belysa vadderas borgensförfarande medför för vårt land.Jag kan bara hoppas att justitieministern, om honinte omprövar sitt ställningstagande, åtminstoneförsöker finna andra utvägar så att de här barnen,som behandlas mycket illa av svenska pedofiler ochsexturister, inte kommer att bli utsatta i framtiden.Det är i alla fall bra -- som det står i svaret på s. 2 --detta med sambandsmän i och attbrottslingarna kan dömas här hemma.Anf. 96 ():Fru talman! Jag delar helt justitieministerns syn attdet är bra om man inte låter känslorna fara i väg,utan först låter de grå cellerna arbeta.