prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Det är just mångfald och forskning igränslandet.Låt mig ta några exempel. Dagens svenskar leverlängre än tidigare generation, men de är oftaresjuka. Varför söker så många vård för diffusapsykosomatiska besvär? Med utgångspunkt fråndenna ''hälsans gråzon'' har FRN initierat en serieminikonferenser kring temat Existentiella frågoroch hälsa.Den största globala miljöbelastningen kommer fråndet fåtal människor som lever i de rika länderna.Vår livsstil, och hur den förhåller sig till enlångsiktigt bärkraftig utveckling, blir därför encentral fråga. Forskningen om livsstilar och miljötrevar sig fram på obanad mark. Det krävstvärvetenskapliga synsätt för att hanteraproblemen. FRN stöder denna forskning inomprogramområdena Naturresurser ochmiljöforskning samt Individ, samhälle och hälsa.Den 24--arrangerade FRN enkvinnohistorisk konferens i tillsammansmed och Nordiska Museet.Konferensen anknöt till väcker man barns och ungdomars nyfikenhetinför naturvetenskap och teknik? Frågan ärhögaktuell , eftersom intresset för NT-linjernapå gymnasiet minskar. Kan man låta eleverna självasyssla med verklighetsnära forskning, för att på såsätt stimulera nyfikenheten? Det ärutgångspunkten i några skolprojekt initierade avFRN, med just forskande arbetssätt som bakgrund.En annan märklig motsägelse är att regeringenanser att FRN i fortsättningen skall koncentrera sittforskningsstöd till områden som bestäms avregering och riksdag genom politiska beslut iriksdagen. Det går ju helt på tvärs med regeringensi andra sammanhang ofta redovisade ambition attöka forskningsorganens frihet och ansvar.Vi socialdemokrater anser att FRN har den bästakompetensen när det gäller att spridaforskningsinformation utanför den vetenskapligavärlden, och vi motsätter oss regeringens förslag attminska anslaget till FRN med 10 milj.kr. Vi anser istället att detta anslag bör utökas med 7 milj.kr. förspridning av forskningsinformation, så attforskningsresultaten skall kunna utnyttjas ocksåinom arbetslivet.Vi vill vidare satsa ytterligare 7,5 milj.kr. Vi vill också särskilt markerabehovet av ökade resurser från samhället förgrundforskning om kooperativa mål och metoder.Medel för vetenskaplig utrustning för dettaändamål anser vi även i fortsättningen bör fördelasav FRN. Regeringens förslag att avskaffanuvarande system och fördela ungefär hälften avmedlen på en del av de samverkande organen är enklar försämring. Nuvarande system har bevisligenklara fördelar när det gäller såväl överblick somsamordningsmöjligheter och flexibilitet.Herr talman! Jag kan nog inte tolka regeringens ochriksdagsmajoritetens hantering av frågan om FRNnär det gäller minskningen av anslaget annat änsom en, åtminstone befarad, risk för ett första stegmot en avveckling. Det som sades äruppenbarligen inte glömt, vilket är oerhörtbeklagligt.Vi delar regeringens uppfattning att ökadeforskningsinsatser kring ärväl motiverade, inte minst av utrikes- ochsäkerhetspolitiska skäl. Däremot finner vi det, ilikhet med många inom forskarsamhället,utomordentligt anmärkningsvärt att regeringen valtatt ensidigt gynna ett enda universitet med medelför sådan öststatsforskning. Ensidigheten rimmarilla med talet om mångfald för kvalitet ochbetydelsen av likvärdig konkurrens.Vårt förslag är att medel för öststatsforskning ställstill förfogande, så att intresserade ochkvalificerade forskare kan söka i fri konkurrens.Utskottsmajoriteten säger sig inte ha funnit skäl atti denna fråga göra någon annan bedömning änregeringen. Jag undrar vilken bedömning det ärfråga om. Det framgår varken av propositioneneller utskottsbetänkandet. Jag ställer frågan tillmina värderade kolleger . De har, om jag förstår saken rätt, visskännedom om öststatsforskningen och denkompetens som till äventyrs också kan finnas påområden utanför den uppsaliensiska sfären.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna 8, 13, 19, 21,22, 28, 31, 34 och 36.Anf. 23 Utbildningsminister ():Herr talman! Apropå det som sagts om FRN iallmänhet vill jag upplysa om följande:De förändringar som regeringen förslår i FRN:sarbete är av två slag. Den första förändringeninnebär att regeringen på förslag avForskningsrådet har valt att koppla en del avanslagen avseende tung utrustning till beslut omsjälva forskningsprojekten. Det är den linje somriksdagen tidigare fattat beslut om skall gälla förhögskolesystemet i stort, nämligen att inte särskiljautrustning och människor. Det ligger betydandeklokskap i detta tidigare riksdagsbeslut. Sammalinje fullföljs också här.Den andra förändringen innebär att regeringenföreslår en överflyttning av vissa medel förinformation, från FRN till de universitet som svararför själva forskningen. Det är ett sätt attunderstryka det angelägna i att den som haransvaret för viss forskning också har ansvaret attsprida forskningens resultat. Det här är två, enligtmin mening, mycket logiska förändringar, som intei övrigt har något att göra med den betydelsefullaoch gränsöverskridande forskningsverksamhet somFRN har finanserat, och som FRN kommeratt kunna finansiera även i framtiden.Jag skulle vilja ställa en frågasom har sin utgångspunkt i av sitt anförande. Varför skäms ninumera över löntagarfonderna? Jag har nämligenförstått av andra talare än att så är fallet, och jag hargrubblat över det. Jag kommer ihåg hur BengtSilfverstrand och många med honom, på den tidensom det verkligen begav sig, gick i tågen och medknutna nävar sade att det här var betydelsefullt förmaktförskjutningen i det svenska samhället. Dåstod ni upp för det som var fondernas innerstainnebörd. Men , när fonderna går på de sistaskälvande minuterna av sin levnad, finns inte detmotivet kvar. Ni böjer huvudet och låtsas som omdet ni själva en gång stod för inte längre finns.Varför skäms ni så? Är det därför att ni också harinsett att socialismen är en idé som har flytt och attni nu försöker hålla den kvar med andra argument?Eller vad är det? Varför skäms ni?Anf. 24 ()replik:Herr talman! Låt mig börja medForskningsrådsnämnden. Vi skall inte glömma bortatt det var regeringens uttalade avsikt attForskningsrådsnämnden skulle avvecklas. Genomen signal till Ny demokrati någonstans iforskarvärlden bestämde sig Ny demokrati för attgå på den socialdemokratiska linjen. Man hävdade,med rätta, uppfattningen att FRN spelade en viktigroll i forskarsamhället, inte minst när det gällerforskningsinformation.Detta blev beslut, och då föredrog denborgerliga riksdagsmajoriteten att helt backa. Mendet fanns skrivningar som gav anledning till oro ochmisstänksamhet, bl.a. detta: Vänta bara, vikommer igen -- vi skall se över hela organisationen.Den konkreta innebörden av det som regeringensäger, vilket den borgerliga riksdagsmajoritetenstår bakom, är att FRN:s resurser beskärs.Samtidigt uttalar man retoriskt förtroende för FRNsåsom en viktig länk när det gällerforskningsinformation.Om man tror på ett forskningsorgans dynamik ochinneboende kompetens, är det ologiskt att med denandra handen skära bort möjligheterna. Det står pårad efter rad att det också skall satsas påkvinnoforskning och ungdomsforskning, men inte får några nya pengar, utan fråntas medeloch får klara detta genom omfördelning. Det står ipropositionen.När det sedan gäller löntagarfonderna, skämssocialdemokratin inte på något sätt för dem. Omjag skall säga någonting om fonderna och derasslutgiltiga konstruktion, är det att de sannolikt varför harmlösa i sin utformning för att nå de syftensom vi faktiskt hade.Jag kan lämna Per ett oerhört klart besked:Det hade varit bra om löntagarfonderna hade fåtten sådan konstruktion och utformning att desvenska löntagarna ute i företagen hade kunnatpåverka utvecklingen av de företag i vilka dejobbade på ett kraftfullare sätt. Det är precis dettasom det handlar om.Sedan fattades också i demokratisk ordning iriksdagen ett beslut om att avkastningen skulle gåtill pensionsfonderna. Per kan inte på någotsätt komma ifrån att det är pensionsmedel som nuförskingras, att det är pensionsfonder somdräneras. Det finns ingen principiell skillnadmellan de fem pensionsfonder som upplöses ochden fjärde och den , utan de harhaft i stort sett samma placeringsregler.Anf. 25 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag ber att få understryka attregeringen inte flyttar en enda forskningskronafrån FRN. Vad vi däremot gör är att flytta en del avinformationsansvaret till de institutioner somforskar, och en del av ansvaret för fördelning avpengar till tung utrustning till dem som har attavgöra forskningsprojektens inriktning. Båda ärkloka förändringar av FRN:s arbetsuppgifter.Bengt Silfverstrand behöver inte ana någonting idet som står på eller mellan raderna. harbeslutat att FRN skall fortsätta sin verksamhet ochhar bett regeringen att se öververksamhetsformerna. Det har vi nu gjort, och viföreslår dessa två förändringar. I övrigt skall FRNleva vidare såsom regeringen ochriksdagsmajoriteten har angivit.Jag går över till löntagarfonderna. BengtSilfverstrand är i alla fall en hederlig karl -- detmåste jag i ärlighetens namn erkänna. Det är ettbra besked att problemet med löntagarfondernavar att de var för litet socialistiska. Jag förstår attdet gör smärtan över att behöva avveckla ocksådetta betydande. Men när idenna diskussion som en förklaring framför att detvar för litet socialism, har han i praktiken ocksåundergrävt hela det socialdemokratiskapensionsargumentet.När ni tågade för mera socialism än vad det till slutblev -- det var mycket nog, tyckte jag -- sade ni välinte ett ord om att löntagarfondernas yttersta syftevar att skydda pensionerna. Hur kunde ni för övrigtha gjort det, när pensionssystemet är uppbyggtefter helt andra principer än vad som skulle hakunnat vara tillämpligt om fonderna hade haft dettasyfte?Jag tackar i alla fall för svaret.Det var ett hederligt och rejält svar: Det var för litetsocialism som den tidigare regeringen hademöjlighet att införa. Ni beklagar att också detta gåri graven. Vi övriga gläds åt att också den lillasocialismen nu läggs till handlingarna.Anf. 26 ()replik:Herr talman! Det står mycket klart uttryckt i bådepropositionen och majoritetsskrivningen när detgäller FRN att det för ändamåletforskningsinformation förs över 10 miljoner kronorfrån FRN:s anslag till anslaget Vissa särskildautgifter för forskningsändamål. Det inenbär defacto att FRN får mindre att röra sig med för attbedriva de informationsinsatser som ävenregeringen i retoriska och högtidliga sammanhangtycker är bra.Om man då ställer krav på att de skalluträtta mer på andra områden -- här nämnskvinnoforskning, ungdomsforskning ochenergisystemområdet -- innebär det att något annatfår stå tillbaka. Resultatet blir att FRN:smöjligheter att bedriva en effektiv forskningbeskärs, till förmån för andra intressen somregeringen kan ha. Då tycker jag att man skall sägadet rakt på sak.När det gäller hederlighet och innebörden av ordetsocialism handlar det om hur man definieraruttrycket. Det finns klart uttalat bakom syftena --vilka inte uppnåddes, beroende på att fonderna ikompromissens tecken fick en för harmlösutformning -- att löntagarna på sina egnaarbetsplatser, i sina egna företag, skulle kunna varamed och påverka utvecklingen i större utsträckninggenom ett visst ägande. Det handlar inte om ettmajoritetsägande, utan om ett inflytande överutvecklingen i företagen, i vardagslivet, iarbetslivet -- ingenting annat. Om det är det somPer betecknar som socialism, tycker jag attdet är en utomordentligt bra form av socialism.Sedan blev den praktiska utformningen avlöntagarfonderna, i den försiktigaplaceringspolitiken, den att de restriktioner somomfattade dem var ännu snävare än vad som gällerför fjärde och femte AP-fonderna. Det innebär inte har haft möjligheten att försesmåföretagen med riskkapital, som de borde ha fåttgenom andra placeringsregler. Just i det avseendetliknar löntagarfonderna väldigt mycket deriskkapitalbolag som regeringen sedan har hittatpå.Då kan man dra slutsatsen att det här rentekonomiskt är ett nollsummespel. Man tar genomdagens beslut 10 miljarder från pensionsfondernaoch flyttar över dem till forskningsområdet. Visocialdemokrater har en rakare och hederligarefinansiering. Vi säger nämligen att forskningen ärså viktig för oss att vi tycker att den skall fåkonkurrera med andra ändamål och gå ut överstatsbudgeten.Anf. 27 () replik:Herr talman! Vi har här hört att en hederlig karl, men även en hederlig karl kanhöra alldeles galet. Han tillvitade mig ett citat urforskningspropositionen på s. 16 som löd på ettannat sätt än vad där verkligen står.Nu har han otur, därför att jag tog citatet direkt urforskningspropositionen. Eftersom jag , tillskillnad mot i vanliga fall, har ett par skrivna sidortill mitt anförande, skall jag be att få citeraordagrant ur detta anförande, för att bevisa förBengt Silfverstrand att han antingen hörde fel ellerinte ville höra vad jag sade.Det står så här: ''Det beslut som vi skallfatta innebär alltså en avsevärd förstärkning avforskningssatsningarna i .'' Sedan kommermitt citat: ''Och det behövs därför att från mitten av1980-talet sjönk det svenskanäringslivets forskningsinsatser.''Anf. 28 ()replik:Herr talman! I samband med det som nuläste upp som ett citat ställde han också frågan --det är möjligt att han inte har skrivit det i sittmanuskript -- vad regeringen gjorde. Jag tyckte dåatt det var viktigt att komplettera citatet som jaggjorde, nämligen med att staten i själva verketökade sitt anslag till forskningen. Om erkänner att det är på det viset är vi överens.Det var näringslivet som svek under andra hälftenav 80-talet, medan regeringen satsade på forskningoch utveckling, en satsning som fortsätter -- menvi socialdemokrater vill göra det överstatsbudgeten, medan den borgerligariksdagsmajoriteten vill ta pensionsmedel i anspråkför att satsa på forskningen.Anf. 29 () replik:Herr talman! Man skall inte med många ordförsöka förklara bort att man inte har hört vad somsagts. Det är helt klart att forskningssatsningarnafrån näringslivets sida inte var tillräckliga . Jag har inte sagt någonting annat, det ståringenting annat i propositionen, och ingen annanhar heller sagt någonting annat här i kammaren.Sedan är det helt riktigt att forskningssatsningarnafrån regeringarnas sida, oberoende av karaktär,ökade, men antagligen intetillräckligt -- den uppfattningen delar jag -- för attgöra de satsningar som redan nu borde ha varitgjorda och som regeringen rättar till genomspecifika satsningar genom bl.a.löntagarfondspengarna.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Jag har konstaterat att en del av ett viktigt stycke men glömdebort den viktiga del som innebär att den dåvarandesocialdemokratiska regeringen faktiskt ökadeforskningsinsatserna . Detta är väsentligt att slå fast.Jag konstaterar att vi uppenbarligen är överens påen punkt, nämligen om att näringslivet svek när detgällde insatserna till forskarsamhället. Regeringenoch fortsatte att öka sina insatser. Nufortsätter vi på det spåret, och det är bra, men visocialdemokrater tycker att man skall våga tabudgetmedel i anspråk för ett så viktigt område ochinte dränera pensionsfonderna för att klara viktigaforskningsändamål.Anf. 31 ():Herr talman! Jag skall tala om jämställdheten ihögskolan med utgångspunkt i att begåvning somkapacitet för utbildning och forskning fördelar siglika i befolkningen, dvs. lika hos män och kvinnor.Riksdagen har fokuserat jämställdhetsfrågor underhela 80-talet, men trots alla goda intentioner ochbra förslag har inte så mycket hänt. Dettakonstaterade i sin rapport tillUtbildningsdepartementet; den hette För att varatjej är hon riktigt duktig. Låt mig citera några raderur hans sammanfattning:Den bild av jämställdhetsarbetet i högskolan somtonar fram i denna studie är dyster. Över en någotlängre period förefaller visserligen den allmännaattityden ha rört sig en del i önskvärd riktning påenskilda punkter och i vissa miljöer. I takt med attresursläget upplevts som alltmer ansträngt verkardock även förutsättningarna förjämställdhetsarbetet av allt att döma ha försämrats.Skilda konkreta initiativ tycks ha svårt att fåutrymme.Som en följd av hans rapport tillsatte regeringenden jämställdhetsgrupp för högskolan som kallarsig JÄST-gruppen. harForskningsrådsnämnden, FRN, som vi hörde idebatten haft i uppdrag att komma med förslag somökar jämställdheten inom det tekniska området.Förslagen från dessa båda organ -- från JÄST-gruppen och från FRN -- har bildat underlag till dettiopunktsprogram som läggs fram ipropositionen och tillstyrks i betänkandet.Vi saknar inte kunskap om hur det ser ut ihögskolan , men vi har och90-talet saknat entydiga signaler ut till högskolanatt regering och riksdag har menat allvar. finnsde signalerna, herr talman! Vi har en högskolelagoch en högskoleförordning som fokuserarjämställdhet som ett ansvar för den enskildahögskolan. Vi får ett tiopunktsprogram, ochdet finns även ett uppdrag till JÄST-gruppen attfortsätta sitt arbete.I propositionen och i betänkandet behandlasjämställdheten ur tre perspektiv: kvalitet, rättvisaoch ekonomi.När det gäller kvalitet finns det bl.a. en rapport frånbl.a. , som jag har refererat till tidigarehär i kammaren och som gjordes påuppdrag av högskoleutredning, HigherEducation in -- A Look from the Outside.Han menade att kvinnliga perspektiv har berikatforskningen på många områden, kanske främstinom humaniora och samhällsvetenskap, men äveninom naturvetenskap och teknik. Detta visar ocksåFRN:s rapport tydligt. Fler kvinnor i högreakademiska befattningar kan, enligt , tänkasförskjuta balansen i gällande värderingsmönster.I pedagogiska frågor är det sannolikt, menadeScott, att kvinnor företräder en radikalare syn,bl.a. när det gäller pedagogisk utbildning avhögskolans lärare. Han betonade också att flerkvinnor kan leda till en mer förutsättningslösgranskning av undervisningsmetoder ochexaminationsformer. Men han förundrade sigsamtidigt över att de svenska högskolorna inte sågjämställdhet som en fråga om inomvetenskapligkvalitet utan mer såg det som någonting som trycktspå dem utifrån. Personligen tror jag att t.ex.sexuella trakasserier kan förväntas avta då det finnsen bra balans mellan män och kvinnor påarbetsplatsen.Liknande kvalitativa bedömningar kan naturligtvisgöras på många sektorer, där manliga och kvinnligaerfarenheter bör existera sida vid sida. Kändaexempel från den allmänna debatten utgör denkvinnodominerade barnomsorgen och -- i ökandeutsträckning -- delar av det allmänna skolväsendet.Det är ju bra för barn att i förskolan och skolanmöta både män och kvinnor.Från den manliga sfären kan man på liknandegrunder nämna de medicinska och tekniskaområdena. Genom den manliga dominansen påchefsbefattningar och i forskningen har sjukvårdenen tendens att bli alltför ''teknikorienterad'' ochlägga större vikt och intresse på forskning ochbehandling av typiskt manliga sjukdomar. Detsenaste exemplet är rapporter som tydligt visat attmän och kvinnor med hjärtinfarkt blir olikadiagnosticerade och behandlade.På samma sätt har fler kvinnor i teknisk utbildningoch forskning bedömts kunna ge teknikenytterligare dimensioner, t.ex. i gränssnittet mellanteknik och samhälls- resp. beteendevetenskap.Det finns områden som borde uppmärksammasmer. Ett sådant är socialtjänsten.Socionomutbildningen har blivitalltmer kvinnligt dominerad. De män som finns därgår vidare till administrativt arbete eller tillforskning. Men både kvaliteten i det praktiskaarbetet och kvaliteten i forskningen kräver atterfarenheter av praktiskt socialt arbete ingår.Jämställdhet som rättvisefråga är inte längre entydligt kontroversiell fråga, åtminstone inte ombegreppet tolkas snävt så, att det rör sig om bådakönens tillgång till befintliga möjligheter.Samhällets viljeinriktning speglas också avjämställdhetslag, mål för jämställdhet,kommande högskolelag, förordningar,jämställdhetsprogram och handläggare förjämställdhet.Men det är viktigt att observera att de här formellaåtgärderna inte automatiskt fylls med innehåll. Dentraditionella uppdelningen av arbetsuppgifter ochämnesval i högskolan har ju historisk ochstrukturell bakgrund. Motståndet är oerhört starkt,vilket otaliga rapporter ochforskningspresentationer har visat. Det är dettamotstånd som tiopunktsprogrammet bl.a. skallhjälpa till att bryta ned.Vi vet nämligen att grund- och forskarutbildningsom är starkt präglad av endera könet också harstruktur, form, innehåll samt social och kulturellmiljö som speglar detta. För att förändra dessastrukturella förhållanden måste man genomföraåtgärder som kan påverka strukturerna inifrån.Dessa åtgärder måste belöna de forskare,människor, fakulteter och institutioner somverkligen anstränger sig för att göra de härstrukturförändringarna.Ett tredje argument bakom tiopunktsprogrammethandlar om ekonomi. För att behålla sin ställningsom välfärdsnation måste anstränga sig föratt använda alla mänskliga resurser. Det betonadesi Produktivitetsdelegationens betänkandeDrivkrafter för produktivitet och välstånd, och iflera extrarapporter till utredningen. I dettaperspektiv framstår det som uppenbart attstrukturer och traditioner som hindrar att svenskakvinnors kapacitet fullt ut tas till vara ochvidareutvecklas nu måste brytas ned. Högskolanhar en central roll när det gäller detta.Det stora överskottet på studenter och sökandentill högskolan som finns just nu kommer om någraår att förbytas i ett underskott. Då har vi som nationinte råd att låta begåvade kvinnor försvinna ursystemet och bort från längre utbildningar,forskarutbildning och forskning.Regeringen och kommerförhoppningsvis att fatta beslut om ett program sombidrar till att vi använder våra resurser på ett bättresätt.Till sist: Den enda förändringen itiopunktsprogrammet, som utskottet föreslår,innebär att en gästprofessur flyttas från FRN tillTema Teknik och Social Förändring i Linköping.Den skall inriktas mot naturvetenskapoch teknik. Detta görs eftersom Tema T iLinköping redan har en forskningsmiljö där engästprofessor kan fungera.Jag uppmanar ledamöter att mycketnoga studera betänkandets avsnitt om jämställdhetoch att var och en i sin miljö skall stötta och stötapå så att vi i nästa forskningsproposition kankonstatera att en förändring har skett. Vi måstehitta metoder och angreppssätt som gör att männeni forskarvärlden i högre utsträckning inser attfrågan om jämställdhet även är en kvalitetsfrågaoch en nationalekonomisk fråga.Begåvade kvinnor behövs i forskningens fronter påsamma sätt som begåvad män. Min uppmaning tillfakulteter, forskningsråd och forskningsstiftelserblir: Se kvinnor som en tillgång, inte i första handsom ett problem!Om de inte inser detta blir min öppna fråga:Kommer som nation att ha råd att inte påsikt använda kvotering?Anf. 32 ()replik:Herr talman! nämnde bara helt iförbigående , men den haren mycket stark koppling till det viktiga områdesom hon sedan talade om, nämligen kvinno- ochjämställdhetsforskning.Det är väldigt viktigt att klara ut hurutskottsmajoriteten ser på FRN:s framtida roll, hurFRN skall kunna sköta sina uppgifter medminskade anslag. På s. 50 i betänkandet står det ''attFRN genom omfördelning inom sitt anslag börfördubbla sina insatser för kvinno- ochjämställdhetsforskning.'' Genom omfördelningskall man då inom nämndens anslag finansiera engästprofessur i kvinnoforskning. Det står vidare attFRN skall öka insatserna inom de beskärda ramarsom man har fått sig till del med och attnämnden genom omfördelning skall finansieravissa insatser inom energisystemområdet.Den här verbala leken påminner inte så litet omfemöringen i barnvisan; den femöringen skulleräcka till allting. Jag vill nu fråga skall det gå till att med 10 miljoner kronormindre öka insatserna på utpekade områden?Vilka områden är det som får stå tillbaka om mannu skall omfördela hela vägen?Anf. 33 () replik:Herr talman! Det är mycket tydligt att ett områdesom inte skall stå tillbaka är jämställdhets- ochkvinnoforskning.FRN får ett mycket tydligt ansvar för attkvinnoforskningen utvecklas och vidareutvecklas.