prot · GG0953 · 1993-01-19 00:00:00 — Det skall vara så att de allraflesta problem ut med frivilligaöverenskommelser, och det tycker jag är riktigt.Ibland har farhågan framskymtat att enskuldsaneringslag skulle urholkabetalningsmoralen. Denna risk är inte särskilt stor,eftersom det inte rör sig om så många människor.Jag är medveten om att i den mån det här,åtminstone initialt, kostar -- jag tror dock att folknu är mycket försiktiga med att försätta sig i ensådan situation -- när det gäller dem som redan harhamnat i en sådan situation måste vi naturligtvisomprioritera. Vi fortsätter att tjata.Anf. 68 Justitieminister ():Herr talman! Låt mig göra en avslutandekommentar som också får ses som en viktiginformation. Vi är inte utan instrument närdet gäller att klara av de extrema situationer somskuldsaneringslagen också skulle kunna klara av.Vi har ackordslagen, och en av kronofogdarnasuppgifter är att medverka i den här typen avsituationer.En person som särskilt har fört fram detta idebatten är den före detta riksdagsledamoten , som har vigt sitt liv åtkronofogdeverksamheten. Han undrar varför viskall ha ett instrument till när vi redan har ett somvi kanske inte utnyttjar på det sätt som vi borde.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1992/93:312 om narkotikafriakriminalvårdsanstalterAnf. 69 Justitieminister ():Herr talman! i har frågatmig vilka åtgärder jag avser att vidta för att infriamålsättningen att kriminalvårdsanstalterna skallvara fria från narkotika.Frågan är föranledd av att Kriminalvårdsstyrelsenenligt beslutat att avskaffavisitationspatrullerna.I en interpellationsdebatt den 20 november 1992lämnade jag en utförlig redogörelse för de insatsersom görs för att komma till rätta mednarkotikaproblemet inom kriminalvården. Jag harinte möjlighet att inom ramen för frågeinstitutetåter redovisa samtliga de åtgärder som krävs för attnå målet med narkotikafria anstalter, utanbegränsar mig till frågan om visitationspatrullerna.En arbetsgrupp inom Kriminalvårdsstyrelsengjorde en översyn avvisitationspatrullernas verksamhet ochorganisation. Enligt vad jag har inhämtat förslås iöversynen att de särskilda visitationspatrullernaläggs ned och att verkamheten i stället inordnas iregionernas normala verksamhet. EnligtKriminalvårdsstyrelsen innebär denna förändradeinriktning ett väsentligt ökat ansvar för vård- ochtillsynspersonalen att hålla fängelsernanarkotikafria. Därigenom kommer den resurs somvisitationspatrullerna representerar enligtstyrelsens bedömning att användas effektivare än idag.Kriminalvårdsstyrelsens syfte med åtgärderna ärsåledes att förstärka kontrollen av narkotika. Motdenna bakgrund saknar jag nu anledning attifrågasätta åtgärderna. Jag utgår från attKriminalvårdsstyrelsen följer upp reslutatet avverksamhetsförändringen och vidtar åtgärder omden förväntade ökade kontrollinsatsen inte uppnås.Jag avser att hålla mig underrättad om den fortsattautvecklingen.Anf. 70 i (kds):Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaret.Som ministern sade hölls här i kammaren för tvåmånader sedan en interpellationsdebatt om insatsermot narkotika på fängelserna. En av de intressantadelarna i den debatten var att justitieministern sadeangående just dessa visitationspatruller, som kallasSvarta gänget, att utgångspunkten för översynen avdessa patrullers arbete inte var att dessa skulleförsvinna utan att deras verksamhet skulleeffektiviseras. I debatten drogs slutsatsen attbeskedet var att visitationspatrullerna skullebehållas -- ett påstående som justitieministern dåinte motsade.Bara två månader senare ges nu ett annat besked,nämligen att justitieministern inte har anledning attifrågasätta ett förslag om att lägga ner de särskildapatrullerna. Det är känt att de få som arbetar inomdessa visitationspatruller står för en klar merpart avnarkotikabeslagen på fängelserna. Man finnerockså ofta material och åtgärder för förberedelsetill rymmning. Dessa förebyggande insatser motrymningar är en bieffekt av visitationerna. Deupptäckterna skulle kanske inte ha gjorts på annatsätt. Varför skall man då avveckla det somfungerar?Det är egentligen självklart att ordinarie vård- ochtillsynspersonal skall arbeta effektivt med dessafrågor. Men det motsäger inte att dessa patrullerbehövs. Jag tror att det är hög tid att ministern slårnäven i bordet. Har ministern gett besked om att''Svarta gänget'' skall få fortsätta kan man inte straxdärefter bara acceptera att de försvinner. Omstatliga verks åtgärder kan komma att gå stick i stävmed regeringens politik att rensa fängelserna frånknark måste regeringen agera och säga ifrån. Minföljdfråga är återigen: Vad avser ministern att göranu?Anf. 71 Justitieminister ():Herr talman! Det finns en hel del missuppfattningari den här debatten. Det är inte så attvisitationspatrullerna helt försvinner. Vad som skerär en decentralisering av verksamheten och att dencentrala verksamheten därigenom försvinner ochresurserna fördelas.Bakgrunden till denna decentralisering är, att av deresurser som finns , med 23 engageradepersoner i patrullerna fördelade på 7 olikapatruller, används på grund av centraliseringenoskäligt mycket tid enbart till resor. Genom attkoppla dessa personer direkt till regionerna får vien förbättrad situation. Jag kan nämna attmotsvarande 1 tjänst per patrull, dvs. 7 av de 23tjänsterna, går åt till restid.När det gäller hundarna finner man motsvarandesituation. Även en mycket stor del av hundarnasarbetstid används till annat än effektivt arbete.Uppgifterna visar att av den tillgängliga tiden förnarkotikahundarna var i genomsnitt drygt 1 151timmar spilltid.Det är för att effektivisera verksamheten som mannu försöker att få till stånd förändringar. En viktigförändring är att aktivera vårdarna inomfångvården så att de tar en aktiv del ibekämpningen av narkotikaproblemet.Anf. 72 i (kds):Herr talman! Det är faktiskt nästan litet komiskt attständigt höra detta tal om effektiviseringar.Justitieministern talar om tidsåtgång, att man reserosv. Det viktiga är väl ändå att se till resultaten.Dessa patruller står för en klar merpart av allabeslag. Det är vad det handlar om.Jag har tagit reda på litet grand vad dennaverksamhet kostar. Man beräknar att den kostar ca8 miljoner. 7 av dessa miljoner kommer attfördelas ut till regionerna. Den extra miljonen gårtill resor och traktamenten men också utbildningar.Är inte den verksamheten värd de pengar denkostar om man når en hög effektivitet? Jag ärmycket rädd för, att om man avvecklarverksamheten kommer det att medföra ökat antalrymningar och större narkotikaproblem.Såvitt jag förstår vill också vårdarna ute påanstalterna behålla dessa patruller. De är en styrkaoch ett stöd för dem i den ordinarie verksamheten.Jag tycker inte att jag har fått svar på frågan. Varföravveckla någonting som fungerar effektivt när manheller inte sparar så mycket pengar genom dennaåtgärd?Anf. 73 Justitieminister ():Herr talman! Vi kanske först bör göra klart för ossatt vi i riksdag och regering sätter upp målen menatt vi inte ens har den formella rätten, och vi börheller inte ha den, att exakt tala om hur arbetetskall genomföras.Jag är övertygad om att vi är helt överens om att viskall göra allt vi kan för att komma åtnarkotikaproblemen på våra fängelser. Jag harockså sagt att jag har för avsikt att hålla mig välunderrättad om hur verksamheten fungerar och omden förändrade verksamheten resulterar i att manminst lika bra, men helst bättre, kan klara avnarkotikaproblemen på våra fängelser.Eftersom visitationspatrullerna är de som i förstahand ägnar sig åt kontroll av narkotikaförekomst ärdet rätt självklart att merparten av beslagen ocksåsker genom deras försorg. Men kan vi använda merav deras tid till att verkligen arbeta med kontroll avnarkotikaförekomst kan det förhoppningsvis skeytterligare beslag. Kan vi dessutom, vilket är tänkt,använda dessa personer bättre för att utbildavårdarna i att finna narkotika, når viförhoppningsvis ytterligare ett steg i möjligheternaatt komma åt narkotikan.Anf. 74 i (kds):Herr talman! Justitieministern säger att hon intehar den formella rätten att gripa in. Det kan i ochför sig vara korrekt. Men det anmärkningsvärda äratt ministern gav ett beskedom att denna verksamhet inte skulle avvecklas, ochändå driver nu verket en sådan linje. Man kan dåfråga sig: Skall statliga verk föra sin egen linje, ellerär det regeringen som skall leda landet och ange demålsättningar och riktlinjer som gäller för hurverksamheten skall bedrivas?Självfallet skall de 2 500 vårdare som finns ute iverksamheten bli bättre och duktigare. Men det ärändå dessa 23 personer i denna grupp som står för75--av tillslagen. Varför inte fortsätta attanvända den resursen effektivt som ett stöd i andrasarbete?I dag skriver Justitieministern i en artikel i om kampen mot brottsligheten. att det är viktigt att polisen utvecklar sinförmåga att avslöja narkotikabrottslighet. Mendetsamma måste ju också gälla här. Kan vi dåeffektivisera gruppens arbete ytterligare är detta ettverksamt medel.Anf. 75 Justitieminister ():Herr talman! Jag vill markera att det faktiskt inte ärfråga om nedläggning utan om en förändradorganisation. Det tycker jag skall klarläggas i dettasammanhang. Sedan kommer jag, vilket jag kanpåpeka igen, att mycket noga följa hur man klararav att lösa narkotikaproblemen på våra fängelser.Självfallet är det min skyldighet att reagera om jaganser att man inte följer upp målen. Men det är intefråga om att lägga ner, utan det är fråga om enannan organisation.Anf. 76 i (kds):Herr talman! Jag är tacksam för att ministern skallfölja utvecklingen noggrant. Men jag kommer ändåinte ifrån att det är ett ändrat ställningstagande iförhållande till vad som sades för två månadersedan, och då blir man ju litet orolig. Det hade varitbättre om justitieministern hade kunnat gebeskedet att denna grupp givetvis skall finnas kvaroch arbeta. Sedan kan man diskutera formerna fördetta arbete. Men det viktiga är att vi har ensammanhållen och effektiv insatsgrupp.Jag vill avsluta debatten med att citera något av vadde som finns i verksamheten säger. Vid en avrazziorna sade en av fångvårdarna: ''Denjustitieminister som tillåter att `Svarta gänget`försvinner kan inte sträva efter att kåken ska bliknarkfri -- -- --'' Jag tror inte att det är på det sättet.Justitieministern har en ambition. Men vadvårdaren menar är allvarligt. En avveckling innebärstörre svårigheter att hålla rent från knark.Anf. 77 Justitieminister ():Herr talman! Jag har tagit del av samtliga remissvarpå förslag till förändradorganisation för visitationspatrullerna. Engenomgång av dessa remissvar visar att samtligakriminalvårdsregioner ser positivt på förändringenoch ser fram emot förbättrade möjligheter att utövakontroll över narkotikan på våra fängelser.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1992/93:325 om brottsoffrenssituationAnf. 78 Justitieminister ():Herr talman! i har frågatmig vilka åtgärder jag kommer att vidta för attbryta brottsutvecklingen.Den fråga ställt är så omfattande attnågot fullständigt svar knappast kan lämnas i dettasammanhang.Inledningsvis vill jag dock understryka att ett avregeringens mål, vilket också intagits iregeringsförklaringen, är att effektiviserabrottsbekämpningen och stärka brottsoffrensställning.Regeringens redan vidtagna och planeradeåtgärder ligger på olika plan och griper in på mångaav samhällets olika områden. Som känna till har jag i Justitiedepartementetsavsnitt i budgetpropositionen redovisat en radåtgärder för att uppnå det i frågan angivna syftet,nämligen att bryta brottsutvecklingen. Särskilt storvikt läggs vid åtgärder mot vålds- ochnarkotikabrott.I ligger förslag omskärpta regler för villkorlig frigivning, skärptaregler för ringa narkotikabrott, särskilt sådana somgäller konsumtion av narkotika, och förslag tillsträngare straffskalor för en rad brott med särskildinriktning på våldsbrott, bl.a. mot kvinnor.Regeringen planerar att lägga fram förslag omsänkt promillegräns för grovt rattfylleri och skärptastraff för rattfylleribrott.Långtgående åtgärder har vidtagits för att avhjälpapolisbristen, och jag har gott hopp om att dennakommer att vara avhjälpt redan under detkommande budgetåret.Brottsoffrens ställning förstärks, bl.a. förberedsförslag till utvidgad rätt till målsägandebiträde ochförbättrat stöd till offer för brott som begåttsutomlands. Brottsofferjourer och kvinnojourererhåller fortsatt stöd. En departementspromemoriamed förslag till ytterligare åtgärder för att ökastödet till dem som utsätts för brott kommer attremitteras inom kort.Allt detta är ändå bara ett axplock av vad somgjorts och görs på detta område. Jag kan försäkraDan om att ingen möda kommer attlämnas ospard när det gäller att brytabrottsutvecklingen. Detta är i själva verketfundamentet för regeringens kriminalpolitik.Anf. 79 i (kds):Herr talman! Jag tackar justitieministern för svaretockså på denna fråga.Som ministern säkert har sett får vi iSverige nära 2 200 brottsoffer -- har juhaft en artikelserie om detta. Varje minut dygnetrunt blir någon bestulen. Till grund för detta liggerundersökningar som gjorts av , menStatistiska centralbyrån bekräftar uppgifterna ochsäger att det kan handla om ännu större antal änvad de här siffrorna anger.Det här är självfallet helt oacceptabelt.Utvecklingen går ju, dess värre, tvärsemot det somär regeringens målsättning. Ministern säger i sittsvar att fundamentet för regeringens politik är attvända den här brottsutvecklingen, och det tyckerjag är väldigt bra.Regeringen har suttit ett tag, ochjustitieministern har haft möjlighet att agera. Sågörs också -- det skall erkännas -- i denbudgetproposition som vi har fått ta del av.Frågan är ändå om åtgärderna är tillräckliga ochvarför det har gått så långsamt att lägga om kurs.En annan fråga är om ministern kan göra denutfästelse som faktiskt görs i det här svaret,nämligen att polisbristen kommer att vara avhjälptunder det kommande budgetåret. Det skall bliintressant att se om man når upp till detta. Jagkommer att följa den utvecklingen och hoppaskunna återkomma för att se om dettaverkligen har blivit verklighet. Kan det måletuppnås, har vi nått oerhört långt. Jag är emellertidrädd för att åtgärderna inte räcker.En annan fråga är det långsiktiga perspektivet, hurman skapar trygga och stabila uppväxtförhållandenför barnen och hur vi skall få in mer normtänkandei skolan. Att sätta gränser och ge normer för barnoch ungdom är något som långsiktigt kan dämpa dehär brotten. Vad har justitieministern gjort just påde områdena? Jag anser att ministern skall ageraockså där.Anf. 80 Justitieminister ():Herr talman! Det sista i Kolmårdentar upp är det absolut viktigaste. Det gäller att viförändrar våra attityder, att vi som vuxna lär vårabarn att respekt för medmänniskor ärgrundläggande och ett krav i ett civiliseratsamhälle.Detta är emellertid inte något man kan lagstiftafram, men debatten är ändå viktig. Jag får ofta taemot stryk just för att jag talar så mycket om vårtgemensamma ansvar för upprätthållandet avmoralen, hur viktigt det är att vi har egen heder.Det kan vi inte tvinga fram med aldrig så mångapoliser, men , jag och alla andra kan idebatten utöva påverkan.Det pågår också på flera andra departement ettarbete som är av särskild betydelse på det härområdet. Det gäller exempelvis arbetet kringskolans utformning och roll och möjligheten attvälja olika skolor, som är anpassade efter olikabarns behov. Barnomsorgspengen är en viktigfaktor i sammanhanget. Den innebär att vi för överansvaret och visar förtroende för föräldrarna. Detär en viktig förutsättning för att föräldrarna skallkunna leva i sin föräldraroll. Detta var någraexempel.Dan tar också upp polisen. Även omallting tyder på att alla tjänster kommer attvara besatta nästa budgetår, krävs också någotannat, nämligen ett nytt arbetssätt, vilket ocksåmarkeras i budgetpropositionen. Det är intemeningen att så många poliser skall sitta inomhus,utan våra poliser måste vara synliga. Det är viktigtur brottspreventiv synpunkt, och det är viktigt föratt skapa trygghet.Anf. 81 i (kds):Herr talman! I min fråga tar jag också upp litet merom brottsoffren och deras ställning. I debatten hardet ju alltmer kommit fram att brottsoffrensställning skall stärkas, och det som står i svaret omökade insatser för brottsoffren är bra. Jag hoppasverkligen att vi kan nå därhän. Det är bra attregeringen är på offensiven i den frågan.Jag har en liten följdfråga och kanske också enuppföljning till det som har sagts. Vilkenmålsättning -- om vi nu talar i de termerna -- äregentligen uppsatt när det gäller antaletbrottsoffer? får vi över 2 000 nya offer.Finns det någon målsättning i siffror på hur mångabrottsoffer vi kan komma att ha , ,osv? Kan ministern redovisa någon form av mätbarmålsättning, att antalet brottsoffer skall minska såeller så mycket? Kan en halvering, till att börjamed, vara en rimlig målsättning, som sedanorganisationerna och resurserna skall anpassas till,eller vad har ministern för mått?Anf. 82 Justitieminister ():Herr talman! Som jag redan har påpekat ser vi detsom en viktig fråga att finna vägar att stödjabrottsoffren. När vi påbörjade vårt arbete efterregeringsskiftet såg vi av den anledningen till attavsätta en person på som harhuvudansvar för och ägnar merparten av sin tid juståt brottsofferfrågorna. Det är också detta som göratt vi förhoppningsvis kan lägga fram ettpaket som rör brottsofferfrågor.Dan i frågar om vi sommålsättning har någon mätbar nedgång i antaletbrottsoffer, men jag kan inte tänka mig att något talär acceptabelt. Att sätta upp målet att vi skallminska antalet brottsoffer från 2 200 till 2 000nästa år är för mig otänkbart. För mig är varjebrottsoffer ett för mycket. Alltså måste vi göra alltvi kan för att pressa ner brottskurvan.Anf. 83 i (kds):Herr talman! Det är helt riktigt att målsättningen äratt vi skall nå ner till noll, men man måste väl ändåsäga att det är en utopi att tro att vi når därhän. Dåmåste vi på något sätt kunna mäta om de åtgärderregeringen har föreslagit och kommer att föreslåriksdagen ger den effekt man efterfrågar.Jag vill därför än en gång fråga: Finns det inteanledning att ha en ''inre'' målsättning, så att viuppnår det här brottet på brottskurvan? Detta ärju, som det uttrycks i svaret, också fundamentet förregeringens politik.Då vore det kanske bra att säga att vi skallha fått ner siffrorna från 2 200 till en lägre siffra. Jaginser att det är svårt, eftersom man då kanske fårstå till svars här igen. Men vi måste vågadetta och faktiskt anpassa organisation och resursertill vad som krävs för att successivt vändautvecklingen.Anf. 84 Justitieminister ():Herr talman! För mig är det viktigt att manfunderar över vad det är för åtgärder som kanresultera i ett brott på brottskurvan. Det är bl.a.besatta polistjänster, synliga poliser och -- inte bl.a.utan huvudsakligen -- normer i samhället. Vi måsteöverföra en känsla för andra människor till vårabarn.Jag tror inte på att sätta upp siffror. Jag tror mer påatt analysera varför det är fel och vad vi kangöra för att ändra på det. Sedan kommer siffrornaatt visa om vi är på rätt väg eller ej.Anf. 85 i (kds):Herr talman! Vi kommer kanske inte längre här. Vifår hoppas att vi får detta brott på brottskurvan.Jag skulle vilja återvända till vad ministern sade isitt första inlägg om det långsiktiga perspektivet.Ministern talade om det angelägna med enbarnomsorgspeng, ett vårdnadsbidrag eller envårdlön, hur man nu vill uttrycka det. Det viktigaär att familjen själv får avgöra på vilket sätt denskall ta hand om sina barn och att vi skaparekonomiska förutsättningar för det.Jag tar ministerns uttalande som ett löfte attverkligen vara pådrivande så att regeringen läggerfram ett sådant förslag. Jag tror att det är ett av defundament som behövs för att skapa stabilitet ochtrygghet. Familjerna bör själva få välja på vilketsätt de vill ha omsorg om sina barn. Därmed trorjag att vi kan bidra till att vända brottsutvecklingenlångsiktigt. Jag är tacksam för det beskedet.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1992/93:298 om forskningenom orsakerna till plötslig död bland orienterareAnf. 86 Statsrådet ():Herr talman! har frågat statsrådetLundgren om regeringen avser att medverka till attvissa forskningsinsatser med anledning av plötsligdöd bland orienterare kommer till stånd.Arbetet inom regeringen är så fördelat att detankommer på mig att besvara frågan.Den ökade frekvensen av plötslig död blandelitorienterare är i många avseenden gåtfull. Detenda man tycks veta säkert är att dödsfallen harorsakats av en akut rubbning av hjärtrytmen undereller strax efter ett träningstillfälle.Dödsfallen har bl.a. lett till att vissa träningsochtävlingsrestriktioner föreligger för orienterare ielitskiktet. Rapporter från idrottsklubbar ute ilandet visar att också motionärer inom såvälorienteringssporten som andra idrotter nu avstårfrån träning och tävling av rädsla för att drabbas,trots att motionärer inte har bedömts tillhörariskgruppen.I är det huvudmännen för hälso- ochsjukvården som ansvarar för att sjukdomardiagnostiseras och behandlas. Detta gällernaturligtvis även sådana sjukdomar som intetidigare påträffats bland befolkningen och heltoavsett vem eller vilka som drabbas av sjukdomen.Emellertid ges sjukvårdshuvudmännenförutsättningar att fullgöra detta ansvar bl.a.genom att en del av den forskning som bedrivs pådet medicinska området finansieras via statligamedel.Jag vill svara att staten för sin delkommer att -- inom ramen för tillgängliga medel --medverka till att gåtan med de plötsliga dödsfallenbland orienterare får en lösning.Jag vill i detta sammanhang informera om detarbete som pågår vid Infektionskliniken påAkademiska sjukhuset i bedrivs kvalificerad forskning om bl.a. orsakertill hjärtmuskelinflammation, s.k. myokardit. Manhar också börjat att närmare granska de inträffadedödsfallen bland orienterare och har i detta syfteinlett diagnostik och undersökning av 240elitorienterare som bedömts tillhöra riskgruppen.På basis av bl.a. resultaten från dennaundersökning skall ett forskningsprojekt läggas uppmed syfte att utröna orsakerna bakom de plötsligadödsfallen.Sjukvårdshuvudmännen svarar för finansieringenav projektets medicinska del. För projektetsforskningsdel har det ansökts om medel på olikahåll. Bl.a. har Medicinska forskningsrådetunderställts en ansökan. Också regeringen har fåtten förfrågan om hjälp med finansieringen.Medel till forskning av detta slag bör i första handsökas ur de fonder, råd, stiftelser etc. som finns föratt fördela bl.a. statliga medel till olika typer avforskningsprojekt. Här finns den kompetens somkrävs för att bedöma ett forskningsprojekt medavseende på bl.a. dess kvalitet ochändamålsenlighet, forskarnas kompetens ochkostnaderna för projektet.Jag bedömer det angeläget att forskningsinsatser isyfte att finna orsakerna bakom de plötsligadödsfallen kommer till stånd.I avvaktan på de bedömningar av aktuellaforskningsprojekt som sker inom ramen för detidigare nämnda kanalerna avser regeringen attställa till Socialstyrelsensdisposition för forskningsinsatser i syfte att lösagåtan med de plötsliga dödsfallen blandorienterare.Anf. 87 ():Herr talman! Jag tackar sjukvårdsministern för detmycket positiva svaret. Jag är möjligen litetförvånad över att inte idrottsministern svarade påmin fråga , men jag har ju fåttett mycket positivt svar den här gången. Min väntanhar väl inte varit förgäves.De plötsliga dödsfallen bland orienterarna har juväckt en stor förstämning i idrottsrörelsen, precissom sjukvårdsministern säger. Det gäller inte minstbland orienterarna såväl på elitnivå som blandungdomarna. Oron har också spridit sig bland defamiljer som har ungdomar påorienteringsgymnasierna. Det finns faktisktexempel på att ungdomar har tvingats sluta singymnasieutbildning därför att de har haftstörningar i hjärtverksamheten.Orienteringssporten är ju en av våra främstafamiljesporter. Där finns deltagare från ochupp till 80--. Det vet kanskesjukvårdsministern också. Man når ju ingen breddinom idrotten om man inte har en bra elit.