prot · GG0966 · 1993-02-23 00:00:00 — Detta uppdrag genomförs i närasamarbete med ochLandstingsförbundet samt Socialvetenskapligaforskningsrådet.Inom ramen för den aktiva uppföljningen som förnärvarande genomförs i och Värmlandgörs en särskild studie av den medicinskt ansvarigasjuksköterskans verksamhet. Med detta projektserfarenheter som grund kommer senare enriksomfattande studie att göras. Vidare träffasregelbundet ledningen för såväl det centrala verketsom för de regionala enheterna för att diskuteragemensamma frågor bl.a. rörande policy.Mot bakgrund av att det inom redanpågår flera aktiviteter för att åstadkomma en meraenhetlig och säker hantering av bl.a. lex Maria-ärenden anser jag inte att jag haranledning att vidta ytterligare åtgärder.Anf. 47 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detvar långt och detaljerat, och jag har fått klart förmig att vi båda tycker att det är viktigt med enenhetlig hantering. I övrigt tycker jag att det ärtråkigt att statsrådet inte vill göra någonting åt dethär problemet.Socialstyrelsen har tydligen ändrat sin praxis, trotsatt så mycket förändringsarbete pågår. Det har fåtttill följd att fel som begås av personal i sjukvårdenkan komma att få helt olika bedömning beroendepå vem som anmäler. När en patient anmäler ettärende direkt till görs det enbedömning, och en påföljd åläggs, om det ärbefogat. Anmäls ett ärende till avsjukvårdspersonalen, enligt lex , kanSocialstyrelsen välja att gå in med information,instruktion. Vi skall inte bortse från att det är enmycket viktig uppgift. Men kan låtabli att föra ärendet vidare till , ochpåföljd kan utebli. Man är då inte säker på att enenhetlig bedömning har gjorts. Många likartadeärenden kan bedömas olika.Det är viktigt att man, både som patient och sompersonal, har förtroende för Socialstyrelsenstillsynsverkamhet. Ett sådant här förfaringssätt gerdubbla budskap. görs bedömningen att ettvisst fel ger påföljd, medan ett annat liknande felibland bara raderas ut. Det är olyckligt. Det hoppasjag att vi är överens om.Socialstyrelsen har också haft en annanbedömning. Från sida säger manatt det kan vara förståeligt att det ibland begås felvid dosering, eller vid val av rätt medicin, om manblir störd av telefonsamtal eller av någon anhörigsom rusar in. Men sjukvården är ju full av oväntadehändelser, och det är viktigt att man som patientkan förvänta sig att det går rätt till, trots att detibland är hetsigt. Jag uppmanar statsrådet attengagera sig litet mer i den här frågan än vad svaretantyder är fallet.Anf. 48 Statsrådet ():Herr talman! Enligt min egen bedömning är jagklart engagerad i frågan att vi skall ha samma vårdoch regler över hela landet. I mitt konkreta svar harjag försökt att peka på att görinsatser, framför allt inom de områden där vi harhaft den största ökningen av antalet anmälningar,dvs. det som rör det primärkommunala ansvaret försjukvården, som trädde i kraft den 1 januari 1992.I mitt svar hänvisade jag till de undersökningar somnu görs i ett par av de svenska länen,undersökningar som kommer att ligga till grund förvidare diskussioner och för riksomfattande studierför hela landet. Det arbete som bedrivs inomSocialstyrelsen är värdefull bl.a. för att få enenhetlig bedömning över landet. I mitt svarredovisade jag bara att jag först vill avvakta degenomgångar som sker.Anf. 49 ():Herr talman! De genomgångar som sker tar juen del tid, och under den tiden kan sådana härskevheter fortsätta, samma typ av fel kan blibedömda väldigt olika.Statsrådet har också påpekat att Ansvarsnämndenkan ta upp ärenden, även om de inte är anmäldaenligt lex . Men det förutsätter ju att enanmälan har inkommit från en patient. Om mansom patient får vetskap om att ett fel har begåtts --jag förutsätter att man som patient får veta det, omfelet är anmält enligt lex -- och att ärendethar anmälts, låter man sig nog nöja. Man tycker attärendet skall väga lika tungt om det är anmält tillSocialstyrelsen av sjukvårdspersonalen, och därförlåter man bli att själv anmäla. I slutändan blir detlika tokigt. Jag tycker därför att det finns väldigtstarka skäl för en genomgång med Socialstyrelsenom att akta sig för att ändra praxis på en delområden innan man kommit överens om hur manskall åstadkomma en enhetlig bedömning.Anf. 50 Statsrådet ():Herr talman! Det är förvisso sant att det tar tid medolika studier. I mitt svar nämnde jag emellertid attden första studien, vilken görs regionalt, av den nyafunktion som vi har iSverige, nämligen ''Medicinskt ansvar avsjuksköterskor'', kommer att finnas klar . Detär månaden efter ! Så, i vad gällertidsaspekten, tycker jag att litet stora krav när hon anser att det skall gåsnabbare.Jag skall gärna titta över frågan om anmälan ochom vad den enskilde patienten har anledning att trosig förvänta, en gång till, för att ta reda på hurinformationen till patienter är utformad. Det ärviktigt att man känner till vilka regler som finns påden här punkten, så att man inte -- som IngridAndersson är inne på -- missuppfattarregelsystemet.Anf. 51 ():Herr talman! Jag har engagerat mig i denna frågadärför att jag sitter med i . Jag har sett otaliga exempel på attdet finns väldiga skevheter här. Jag tycker att denhär tillsynsverksamheten är väldigt viktig förförtroendet för själva tillsynsverksamheten och förpatientens förtroende för sjukvården. Men ocksåsjukvårdspersonalen upplever det som väldigtkonstigt att olika bedömningar görs beroende påvem som anmäler.Det är oerhört viktigt att förebygga. Det är viöverens om. Jag kan informera om attAnsvarsnämndens utslag följs väldigt noga avsjukvårdspersonalen. Utslagen kan ge upphov tilldiskussioner, och det finns möjligheter attförebygga liknande situationer på andra ställen.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1992/93:392 omskolbetygenAnf. 52 (m):Herr talman! har frågat mig omjag tänker medverka till att ett betygssystem, sominte bara dokumenterar en elevs kunskap utan somtar hänsyn till elevens hela personlighet, kankomma till stånd.Regeringen kommer att läggafram en proposition om ny läroplan och ett nyttbetygssystem för . Vi bereder såledesjust nu betygsfrågorna i Utbildningsdepartementet.Bl.a. läser jag en mycket stor mängd remissvar medsynpunkter på betygsberedningens förslag. Jag ärinte beredd att nu föregripa mina och regeringensställningstagande i propositionen, man jag kanförsäkra att vi noggrant kommeratt gå igenom alla tänkbara aspekter på hur ett nyttbetygssystem bör se ut och fungera.Anf. 53 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för det positivasvaret. Jag har under de två senaste motionstidernamotionerat i frågan om ett betyg som präglas av enhelhetssyn på eleven, dvs. att skolan skall försökautveckla andra metoder för utvärdering som låterelevens hela personlighet komma till sin rätt.I min fråga till statsrådet skrev jag att många eleverinte kan uppnå de höga betygen -- eller ensmedelbetygen -- trots att de är verkligen flitiga ochpå alla sätt försöker klara sina skol- ochhemuppgifter. Dessa elever tvingas att gång pågång konstatera att de inte är lika duktiga som deövriga eleverna. Det är en av anledningarna, trorjag, till att många elever slås ut, att de mister sittsjälvförtroende och att de inte orkar med, osv.Det är oerhört viktigt att skolan uppmärksammaroch dokumenterar dessa elevers vilja till att varaambitiösa. Dessa egenskaper är ju oerhört viktigamed tanke på de förväntningar som kommer attställas på dem i arbetslivet; det kan gällaegenskaper som samarbetsförmåga, uppträdande,flit, framåtanda och förmåga att skapa trivsel.Anf. 54 (m):Herr talman! Jag delar uppfattningen att det ärviktigt att skolan uppmärksammar och på olika sättförmedlar synpunkter på hur eleven utvecklasutöver det som gäller själva kunskapsförmedlingen.Skolan har också en fostrande roll. Det är ettproblem att flit och noggrannhet inte alltiduppmärksammas.Numera diskuteras ju betygen ofta när det gäller dehögre årskurserna -- dess värre skulle jag vilja säga.Men det har funnits, och det finns, många olika sättatt dokumentera de här andra egenskaperna på.Föräldrar får då kunskap om situationen. Eftersomman i skolan har målsättningen att lära barnen intebara att räkna och skriva utan också att arbetanoggrant och vara tålmodiga, delar jaguppfattningen att också denna del behöverutvärderas. Om så kommer att ske i samband medbetygsförslaget eller inte vill jag inte uttala mig om.Men jag har samma grundinställning som AlwaWennerlund. Det råder det ingen tvekan om.Anf. 55 ():Herr talman! Jag känner mycket starkt för dessaelever, eftersom jag själv har haftklasser där jag har sett att det har varit problem justmed detta. Jag har tyckt synd om dessa elever somhar försökt och försökt och verkligen varit flitigaoch ändå inte har kunnat klara av dessa betyg. Dåhar jag stått där och i ett betyg inte kunnat visa attde har varit flitiga och duktiga.Jag tycker att man som lärare skall kunna ge deambitiösa elever som visar att de vill lära sig ettslags arbetsbetyg som vi vuxna får. I ett arbetsbetygstår det t.ex. inte att jag gör si och så många nedslagper minut på mitt tangentbord på dataterminaleneller att jag gör så och så många kopior per dag,utan där står det faktiskt hur jag är som person --om jag är samarbetsvillig och ambitiös och om jagär lätt att samarbeta med, osv. Även om man harkvartssamtal är detta inte någon skriftligdokumentation som man får.Anf. 56 (m):Herr talman! Jag skall göra en kommentar. Jagdelar uppfattningen att detta är något som behöverdokumenteras, eftersom dessa elever behöver fåuppmuntran. Ett av skälen till att det råder vissosäkerhet om att man skall lägga in detta ibetygssättningen är att man vill undvika subjektivabedömningar. Det är ibland större risk försubjektiva bedömningar just när det gäller detta.Det är därför som dessa avvägningsfrågor ärbesvärliga.I direktiven till Betygsberedningen fanns det en delsynpunkter som hade att göra med ordning ochuppförande, som det kallades, men det kan vara ettvitt begrepp. Dessa frågor finns alltså med i detberedningsarbete som pågår, och vi får se hur långtvi kan komma när vi lägger fram ettförslag för riksdagen.Anf. 57 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för detta. Jaghoppas att man kan komma fram till något som ärtill hjälp för just dessa litet svagare elever, så att deockså kan få ett betyg på att de är duktiga.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1992/93:412 omlärlingsutbildningAnf. 58 (m):Herr talman! har frågatutbildningsministern när han avser att presenteraett förslag om att införa en lärlingsutbildning enligttysk modell i . Arbetet inom regeringen ärså fördelat att det är jag som skall svara på frågan.Vi har, genom de förslag som lades fram iregeringens proposition om vissa gymnasie- ochvuxenutbildningsfrågor m.m. (1991/92:157),öppnat möjligheterna för yrkesutbildningar därskolan och företagen delar på ansvaret på så sätt attyrkesutbildning sker i ett företags regi, inom ramenför ett anställningsförhållande, och att studier avvissa ämnen sker i gymnasieskolan.Lärlingsutbildning är en samverkansmodell sommåste följas av fler. Vi kommer aldrig att kunnaklara framtidens kompetenskrav om inte företagenfår ett helt annat och större ansvar än i dag.Riksdagens beslut med anledning av nämnda propositionen innebär således att enlärlingsutbildning redan finns i Sverige.Utbildningen har formen av ett individuelltprogram.Företagen är huvudman för den företagsförlagdadelen av lärlingsutbildningen och ansvarar förgenomförandet av den. Lärlingarnasanställningsförhållanden de är iföretagen är en fråga för parterna påarbetsmarknaden att komma överens om.Kommunen är huvudman för skolans del iutbildningen.Anf. 59 (nyd):Herr talman! Dettahandlar inte så mycket om att öppna möjligheternaför en utbildningsform. Jag kan hålla med om delvis har gjort det. Detta handlar mycket omatt aktivt driva igenom ett lärlingssystem i ,precis enligt den tyska modell som jag har eftersökthär.Det finns mängder av olika yrkesutbildningar. Ochden tyska yrkesutbildningen är den absolutförnämsta i hela . Det är nästan allamänniskor överens om. Det handlar om en långtradition. Trots att detta är mycket dyrt för de tyskaföretagen, vill man inte överge denna modell.Det är även viktigt att företagen får yrkesutbildadarbetskraft, skräddarsydd efter de egna behoven.Samtidigt fyller detta en mycket viktig roll socialt,vilket även skulle behövas i Sverige.I dag går många svenska ungdomar arbetslösa. Defår alla möjliga konstiga bidrag. Och det helahandlar om att företagen i inte kan, inte villoch inte har råd att anställa lärlingar. Man måstedärför även ha differentierade löner.En svensk industriarbetare har bara7 % lägre lön än en vuxen arbetare. Om det är rätteller fel, vet jag inte, men detta är faktum. Detbetyder inte att ungdomarna kompenserar sinkortare arbetslivserfarenhet med lägrelöneanspråk.Jag tycker att detta är fel, både mot industrin ochmot samhället i övrigt. Regeringen måste därförmer aktivt driva denna fråga, eftersom det kommeratt bli en enorm brist på arbetskraft inom industrinunder 90-talet. Det gäller därför att även höjastatusen för industriarbetare. I är det etthögstatusyrke att vara industriarbetare.Anf. 60 (m):Herr talman! Jag delar uppfattningen att den tyskayrkesutbildningen håller hög kvalitet. Jag tyckerändå att det är ett viktigt framsteg att vi har öppnatmöjligheterna för lärlingsutbildning. Regelverkethar varit något krångligt.Något som skiljer från är att mani har behållit en tradition i företagen attanordna denna utbildning inom ramen förföretagets verksamhet. Den traditionen harförsvunnit i , och den tar tid att bygga uppigen. Jag tror emellertid att det är mycket viktigt låter arbetsmarknadens parter arbeta framdessa modeller. Det är först då som vi fårlärlingsutbildning som verkligen fungerar.Vad vi från regeringens sida har försökt att göra äratt undanröja de hinder som har funnits tidigare föratt göra detta till en bra utbildningsväg. Det tyckerjag är bra att har ställt sig bakom.Jag tror att det även handlar om att spridaerfarenheter och goda idéer. Jag önskar att vi hadekommit längre än vi har gjort när det gällermöjligheterna att ge kommunerna chans att läggaut delar av utbildningen på entreprenad i företagen.Skälet till det är att jag tror att detta är ett sätt attförbereda företagen för ett större ansvarstagandenär det gäller specifik yrkesutbildning.En annan skillnad gentemot , och som jagtycker att vi skall hålla litet grand på, är att vi harställt något högre krav än tyskarna på bredd i denteoretiska utbildningen. Detta är alltid ettdebattämne. Men det är inget tvivel om attarbetsmarknaden framöver kräver bl.a. braspråkkunskaper, åtminstone om svenska är ensmodersmål, om man skall kunna hävda sig ute påden europeiska och internationella marknaden.Det gör att den kärna av ämnen som vi helst vill attlärlingarna skall läsa kan vara något större än denär i . Men grundidén att detta är positivt,tror jag att vi är överens om.Anf. 61 (nyd):Herr talman! Jag har själv erfarenhet frånverkstadsindustrin och lika lång erfarenhet frånbyggnadsindustrin. I de absolut flesta fallen är detmänskliga materialet som kommer frånyrkesinriktade linjer bedrövligt. Det är möjligt attde har litet större teoretiska kunskaper i vissaämnen än de tyska lärlingarna. Däremot har demycket stora brister när det gäller yrkeskunskap,praktiskt arbete.Jag tror, med min erfarenhet, att företagen självahellre vill forma individerna efter företagets egensjäl, efter befintlig maskinpark och efter praktisktarbete. I dagens läge är maskinparken i företagennämligen enormt avancerad. Inget företag kandärför utbilda dålig arbetskraft med dåligateoretiska kunskaper, eftersom de då inte harnågon nytta av dem praktiskt. Jag tror därför attdetta ger sig själv.Anf. 62 (m):Herr talman! Jag skall inte ifrågasättabedömningen att eleverna från yrkesinriktadelinjer inte har haft tillräcklig kompetens. Det ärmöjligt att det är riktigt. Ett av skälen till attriksdagen har beslutat om att införa en nygymnasieskola är nämligen medvetenheten om attyrkesutbildningen i har varit föråldrad.Den nya gymnasieskolan och de yrkesförberedandeprogrammen ger mer teori. Det låter sig sägas. Ochman kan diskutera om det är bra eller dåligt. Menframför allt har man försökt att skapa ett ökatsamarbete med moduler som går att geundervisning i även ute i företagen, därför attskolorna och kommunerna inte kan hänga med iden mycket snabba utvecklingen.Det är självfallet långt kvar innan vi har gjort vårayrkesutbildningar perfekta. Jag tror attlärlingsutbildning är en utmärkt form, som vi haröppnat för. Möjligen får man tolka som att det finns en önskan att regeringen inteskall ha så stort tålamod, utan driva på mer. Det fårjag ta med mig tillbaka till departementet ochfundera över om vi kan göra något mer.Anf. 63 (nyd):Herr talman! Det vore jag mycket tacksam för.Detta är ingenting som jag driver i eget syfte. Jagtror att detta är nödvändigt. Det är en av mångasmå detaljer som behövs för att vi så sakta skallkunna jobba oss ur den ekonomiska kris som vi hari , för att vi skall få i gång industrin på ettvettigt sätt och för att den på ett billigt sätt skallkunna försörjas med rätt och framför alltkompetent arbetskraft. Jag tror att det handlarmycket om det.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1992/93:363 om den inrikesflygtrafikenAnf. 64 Kommunikationsminister ():Herr talman! har med anledningav SAS/LIN:s uttalande om att lägga ned vissa avbolagets inrikes flyglinjer frågat mig vilka åtgärderregeringen är beredd att vidta för att bibehålla enväl fungerande flygtrafik i hela landet.Den 1 juli 1992 avreglerades svensk inrikes luftfart.Det är ännu för tidigt att fastslå samtliga effekter avavregleringen. De effekter som framkommitär dock till övervägande del positiva. Ett antal nyaflygförbindelser har tillkommit, och utbudet harökat genom nya marknadsoperatörer, till gagn förkonsumenterna genom sänkta priser och förbättradservice.Den nya avreglerade marknadssituationen innebärockså att nya operatörer kan börja trafikerasträckor som andra slutar att trafikera. Detta gällerockså de linjer som SAS nu aviserat en nedläggningav på grund av lönsamhetsskäl. Det finns ingenanledning att utesluta att flygbolag med andraförutsättningar än SAS skulle kunna trafikeralinjerna utan förluster. Enligt vad jag har erfaritfinns också redan nu ett sådant intresse för flera avlinjerna.Regeringen har i årets budgetproposition uttalat attett nationellt flygnät har betydelse för att nåregional balans och en tillfredsställandetrafikförsörjning i landets olika delar och attsamhällets infrastruktur förutsätterflygförbindelser mellan vissa orter. Regeringen hardärför givit i uppdrag att beskrivade förändringar i flygtrafikförsörjningen iNorrlands inland som uppkommit sedanflygmarknaden avreglerades samt lämna förslag tillåtgärder för att säkerställa en godtransportförsörjning i denna del av landet. Verketskall även särskilt undersöka hur entillfredsställande flygtrafikförsörjning mellan iförsta hand och kan upprätthållasför att även fortsättningsvis säkerställa snabba ochbra kommunikationer mellan ochUmeå.Uppdraget skall genomföras i samråd med berördaintressenter och redovisas till regeringen senast den1 . Beträffande flygtrafikförsörjningen tillregionsjukhuset i skall dock redovisning skesenast , och regeringen har föravsikt att återkomma till i denna frågaredan under våren 1993.Mot denna bakgrund är jag nu inte beredd att vidtanågra ytterligare åtgärder i frågan.Anf. 65 ():Herr talman! Jag vill tacka för svaret. Det andas ettmycket stort mått av tillförsikt till attmarknadskrafterna skall lösa problemen. Minföljdfråga är egentligen: Innebär svaret attkommunikationsministern utesluter någon form avsubvention från statsmakternas sida för attupprätthålla regionalt motiverade flyglinjer sominte kan bedrivas på företagsekonomiska grunder?I och med att ensamrätten för SAS/Linjeflygavskaffades har också deras trafikeringspliktupphört. har de annonserat att de inte anser sigkunna bedriva flygtrafik på ett antalNorrlandslinjer. Man har också nämnt --som en sådan linje som man aviserar attlägga ned. Isolerat räknat går den med förlust.Detta har naturligtvis skapat stor oro på mångaorter i landet, framför allt i inland. Detär mot den bakgrunden jag har ställt frågan.Nu noterar jag att kommunikationsministernfortfarande räknar med att det finns andra som kanoch vill trafikera sådana här linjer. Det förvånarmig litet grand, för det är mycket svårt att räknamed att en del av de här linjerna någonsin kanbedrivas utifrån kriterier om företagsekonomisklönsamhet.Vi vet att en hel del av orterna i inlandredan i dag får subventionera flygtrafiken medbetydande belopp kommunala medel.Konkurrenskommittén hade ett förslag om hur manskulle kunna komma till rätta med detta genom ensolidarisk kostnadsfördelning inom flygtrafikensram. Jag har aktualiserat det i en tidigare debatt.Då avvisade kommunikationsministern förslaget.Jag återkommer till frågan: Utesluter regeringensubventioner i någon form eller solidariskfördelning av kostnaderna inom flygsektorn?Anf. 66 Kommunikationsminister ():Herr talman! Man har i praktiken haft enmonopolsituation, där man har tillåtit attomotiverade vinster har uppstått på de trafikstarkalinjerna. Sedan har man fördelat de vinsterna påmer trafiksvaga linjer och på så sätt löst problemet.Sverige är ett land som befinner sig i en mycketkänslig situation när det gäller transportkostnader.Det beror på att vi är ett stort, glesbefolkat land ochatt vi har ett perifert läge i . Därför är detvitalt, för att vi skall kunna upprätthålla och ökasysselsättningen och välfärden i , att vi kannedbringa dessa kostnader. Därför tror jag att detvar helt riktigt att genomföra avregleringen. Mendet är, som jag har sagt i alla sammanhang, ocksåviktigt att alla avregleringar har en eftervård, följer upp det som händer.Det som är viktigt här är att vi, vilket har utpekatsav och även i andra sammanhang, kanbibehålla en bra trafikförsörjning med flyg iexempelvis inland. Det är vitalt för skall kunna upprätthålla en god service i denregionen.I regeringen har vi sagt: Låt oss nu först se huravregleringen fungerar. Därefter harLuftfartsverket fått ett uppdrag, vilket jagredovisar i mitt svar. Därefter kan det finnasanledning att konstatera, om man inte får någontrafik, att vi måste vidta någon åtgärd.Där har vi möjlighet att gå in och göra en s.k.upphandling. Den kan mycket väl sluta med lämnar en ensamrätt utan att man behöverskjuta till någonting. Det är det ena scenariet. Detandra är att det krävs någon form av statligt ellerannat tillskott för att få trafiken till stånd. Där är viännu inte.Men, för att svara på fråga, jagutesluter alltså inte att vi framöver får göra detta påflygsidan för att upprätthålla en service. Vi har, somGeorg väl vet, satsat väldigt mycketunder året på att handla upp järnvägstrafik som ärolönsam. Det handlar om ca en halv miljard per år.Anf. 67 ():Herr talman! Jag tackar för det avslutande svaret,där statsrådet inte utesluter -- även om det är enmycket smal springa han lämnar öppen -- statligasubventioner eller insatser i någon form för attgarantera att flygtrafiken kan upprätthållas.Problemet är ju att det i det osäkerhetsmoment somnu har skapats också uppstår en väldig otrygghet förde här orterna. Dessa orter är helt beroende av attha flyg för att kunna attrahera sitt näringsliv, för attkunna behålla sitt näringsliv. I och med att det nuhar uppstått en osäkerhet om huruvida det överhuvud taget kommer att existera flygförbindelserpå de här orterna i inland och på en delandra orter som har nämnts, är det klart att detredan nu skadar dessa orters och dessa regionersförutsättningar att hävda sig. Därför är det mycketviktigt att regeringen tidigt går ut och ger någonform av garanti, inte bara i allmänna ordalag.Anf. 68 Kommunikationsminister ():Herr talman!