prot · GH097 · 1993-10-14 00:00:00 — Den här regeringen övertog ett näringsliv,en företagsamhet där över hälften av företagen gickmed förlust så att det brakade om det. Därav följermånga konkurser och inga nyanställningar. Jag skulle naturligtvis önskaatt de minskade mycket mer, eftersom de kostarpengar och jobb.Varslen om uppsägningar har gått ned på enbetydligt lägre nivå . Det är positivt.Nyanmälda lediga platser ökar, och läget har i höststabiliserats hyggligt -- tyvärr på alldeles för lågnivå. Men man får gå ganska långt tillbaka i tidenför att finna samma antal nyanmälda platser.För första gången sedan lågkonjunkturen drabbadevårt land, minskar det totala antalet arbetslösa ochantalet människor i åtgärder enligt senaste AMS-undersökningen. AMU redovisade samma godaresultat i . Det är förstagången på flera år.En annan siffra som jag vill nämna är att under desenaste sex månaderna har, trots det svåra läget,309 000 personer fått jobb, och därmed har dekunnat avregistreras på arbetsförmedlingen. Det är41 000 fler än för 1 årsedan.Övertiden som förekommer kan man se på två sätt.Den visar att det finns en efterfrågan i företagen,och att man egentligen behöver fler anställda. Menman är naturligtvis väldigt osäker när man ser attett parti som eventuellt kan komma tillregeringsmakten bara har ett budskap: Riv upp, rivupp. Det ger en väldig osäkerhet: Vågar vi ellervågar vi inte?Med vårens paket när det gäller antal personer iarbetsmarknadspolitiska åtgärder som HansAndersson talade om -- jag nämner HansAndersson vid namn så han får chansen attdebattera, eftersom alltid ärtrevlig att debattera med -- utökades ordinarieskolväsende med 90 000 nya utbildningsplatser. Detär en stark satsning. Sammantaget kostade paketet48 miljarder kronor, vilket är mycket pengar.Eventuellt skulle jag kunnat förhandla mig tillytterligare ett antal miljarder, men jag har storrespekt för att den som har hand om finanserna påalla sätt måste hålla tillbaka. Annars hamnar vi i olycka framöver. Det här räcker dock till ca10 % av arbetskraften, om alla ungdomaraccepterar erbjudna utbildningsmöjligheter -- detkan inte en regering bestämma över -- och om depengar som har erhållitanvänds på rätt sätt. Det är en enorm satsning, ochdet går nog inte att komma mycket längre.I dag eller kommer ett antal propositioneratt läggas på bord, vilka ytterligareberör de här frågorna. Men eftersom de ännu intepresenterats och lagts fram skall jag inte beröradem.Då är vi framme vid slutsatsen att det finns en stormängd ljuspunkter. Men socialdemokratinstalesman på det här området har bara svartpenselnframme. Hon kan inte se och vill inte förmedlabudskapet om ljus, utan hon vill förmedlahopplöshetens budskap.För min del vill jag mycket starkt understryka detstora allvaret i dagens situation. Det är hemskt att200 000 ungdomar -- fantastiska ungdomar --kommande vinter måste stå utanför ordinariearbetsmarknad. Men om arbetsgivarna ställerupp -- jag är inte säker på att de orkar och vill göradet fullt ut -- kan långtidsarbetslöshet undvikas fördessa 200 000 ungdomar. Då gör vi en insats, sominget annat land orkar med i denna situation. Mendå behöver goda krafter hjälpa till, och jag vädjartill dem.Jag vill också beröra sysselsättningen i stort.Storföretagen betyder mycket, men där finns intede nya jobben. De kommer att producera dubbeltmed samma eller mindre antal jobb -- om nu intesocialdemokratin sätter i gång en rörelse så attföretagen flyttar ut ännu mera, som de gjordeunder socialdemokratins regeringstid. är defaktiskt tillbaka med en hel del arbetsuppgifter ivårt land. Vi behöver också utländska investerare,och då måste vi ha ungefär samma villkor som manhar ute i . Gränserna är vidöppna.Det går att kortsiktigt ta poänger på saker och ting,som försöker göra, men om vi inte harlika villkor som andra länder får vi kanske inte demånga investeringar som vi behöver för attåtervinna vår ekonomi och skapa en fullgodordinarie arbetsmarknad.Det här betyder sammantaget att allt nu måstegöras för att skapa framtidstro i små och medelstoraföretag. Det är det som arbetsrättslagstiftningensyftar till. säger att det är SAFsom stöder förslaget. Har inte Hans Anderssonhört att SAF skäller som sjutton på förslaget? AMSstöder däremot viktiga delar, och även mångaandra gör det. De som kan svensk arbetsmarknadvet hur det fungerar, vet hur svårt det är och vet attdet är småföretagen som måste klara en stor del avde framtida jobben. Driv då en politik så att de fåren framtidstro, inte tvärtom!(Applåder)Anf. 15 () replik:Fru talman! Det var ett gott försök, BörjeHörnlund, men det var ganska genomskinligt. Jagkommer nog inte att vara ensam om denuppfattningen framöver.I mitt första inlägg nämnde jag att det finns ett antalljuspunkter, men dess värre berör de ljuspunkternaden mindre delen av hela arbetsmarknaden. För attdessa ljuspunkter skall orka fortsätta att växa sigstarkare behöver också den andra delen avarbetsmarknaden finnas med, dvs. det vi kallarhemmaarbetsmarknaden.Börje säger att alla goda krafter skallhjälpa till. Då kan man fråga sig varför de 600 000inte tillhör de goda krafterna. Varför får inte de fackligaorganisationerna räknas in bland de godakrafterna?Börje säger vidare att de som förstår sigpå arbetsmarknaden och arbetsrätten stöder deförslag som han nu lägger fram. Betyder det att detre centrala fackliga organisationerna och demänniskor som har skrivit kilovis med reaktioner,som kommit både och andra tilldel, inte begriper någonting av arbetsmarknaden?Vi som företräder oppositionen i och somhar åtminstone några månaders erfarenhet begriperalltså inte heller någonting av arbetsmarknaden.Här har anledning att förklara siglitet närmare.Börje är optimist. Jag älskar optimister,även om jag inte alltid är så förtjust i BörjeHörnlund. Men det är väl ändå att ta i, att nu göraexakt samma beskrivning av ljuspunkterna som hangjorde . regering vilseleddedå denna riksdag så att man fattade beslut om denekonomiska politiken och sysselsättningspolitikenpå helt felaktiga grunder. är påväg att göra det igen.Visst skall vi lyfta fram det som är positivt och varaoptimister, men vi skall vara det med en politik somleder till resultat. och denborgerliga regeringens politik har skapat en enormmassarbetslöshet.När det slutligen gäller historieskrivningen, är detalltid märkligt att arbetsmarknadsministern såsnabbt hoppar över tre saker: det som densocialdemokratiska regeringen fick med sig ibagaget, det som den socialdemokratiskaregeringen förberedde, dvs. rensade upp, och detsom den borgerliga regeringen sedermera nogsamtsmulade sönder. Jag tycker att man skall ta medhela historieskrivningen, . 16 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! räknade jag upp tre fyraljuspunkter. räknar jag upp femtontaletljuspunkter.Jag är övertygad om att det inte är bra när ett stortparti har ett enda budskap till allt och alla, närfärgen genomgående är svart och det bara gäller''riv upp''. Det leder inte till att man vågar göranyanställningar då det gäller den övertid sommotsvarar ungefär 50 000 heltidsanställningar. Jagmenar att det är en absolut nödvändighet, och detär alldeles rätt tid att göra det nu.Man kan bedöma den internationellalågkonjunkturen litet olika, men är det väl dagsatt det skall börja ta sig. Vårt konkurrensläge göratt här finns goda förutsättningar för denjätteduktiga arbetskraft som ingenting annat vill änatt komma in i ordinarie jobb.Ingela talar om de 600 000 arbetslösa. Menantalet har väl aldrig varit noll. En väl avvägdarbetsmarknad behöver en rörlighetsreserv på 2--, jämnt fördelad över landet.Socialdemokratin upprördes över att även de somgick i AMU-utbildning eller omfattades av andraåtgärder togs med när de arbetslösa räknades. Mennu gör själv samma sak.Vi har faktiskt minskat den öppna arbetslöshetenmed 100 000 personer , och antaletarbetslösa är nu nere runt 400 000.Vem hotas av förslaget om provanställning? Jag ärövertygad om att införande av provanställning i tolvmånader kommer att ge en hel del av dem som i dagär arbetslösa chansen till jobb. Det hotar ju intedem som redan är anställda. Vad är det som är enså stor fråga i förslaget om provanställning i tolvmånader? Jag tycker att det bör förklaras.Anf. 17 () replik:Fru talman! är där igen ochsätter upp en bild som inte är sann.Socialdemokraterna har ett utomordentligt viktigtoch tungt program för att stärka de ljuspunkter somfinns och för att skapa nya ljuspunkter, även förmänniskor som står utanför den vanligaarbetsmarknaden.Jag skall ge rätt i en sak: vi skalldela upp summan av dem som står utanför denordinarie arbetsmarknaden, nämligen i dem somomfattas av olika former av åtgärder och i dem somär öppet arbetslösa. Ett problem är att de åtgärdersom många omfattas av dess värre inte är avden kvalitet som de borde vara. Det kan viåterkomma till.Jag tycker att det skall vara generella stimulanseroch att arbetet skall leda till att människor kommerin i vanliga jobb.Börje säger att man inte skall gå tillbakatill mindre än 2--arbetslöshet. Det är en lång,lång väg dit.När vi talar om hela sysselsättningen handlar detockså om dem som står inför risken attförtidspensioneras och om dem som står utanför dearbetslösas tal, nämligen dem som av olika skäl harlämnat arbetsmarknaden.Jag måste fråga om han verkligentror att de försämringar i arbetsrätten som införsleder till fler anställningar. Om det rekommenderar jag honom att göra ettstudiebesök i det konservativa -- det liggerinte långt härifrån. är på väg attgenomföra det landets politik här. I finnsdet på grund av den här sortens regler 10 miljonermänniskor som inte har det som vi kallar vanligaheltidsarbeten. 10 miljoner är ''self employed'', hartemporära arbeten eller deltidsarbeten. Det ärnästan halva arbetskraften, får dessa människor inte någonkompetensutveckling. Är det dennaarbetsmarknad som vill ha iSverige?Anf. 18 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Det var glädjande att ser en och annan ljuspunkt, men i replikenvar det väl dolt, precis som om en svart rullgardinvar neddragen framför talarstolen.Ingela ! Jag träffade en företagare som var påSocialdemokraternas s.k. företagarriksdag. Hantalade om att det han där fick höra om möjlighetenatt förändra arbetstidslagarna gjorde honomhoppfull. När han sedan hade hört i TVsade han att det inte hade sagts ett sant ord på denhär företagarriksdagen.Jag tror faktiskt att det fanns en vilja att försökasmåföretagsanpassa arbetsrätten litet grand. IngelaThalén vet liksom jag att den är anpassad till destora företagen med jurister, personalchefer ochexperter. Det problematiska med det lilla företagetär att det är en och samma person, ofta med en 7-årig folkskola bakom sig, som sköter allt. Han stårpå golvet med sina medarbetare. ju från att småföretagarna i stort sett ärtattare. När jag träffar dem säger de att det som göratt de har övertid är att det har varit så obehagligtatt vara tvungen att avskeda någon att de inte villhamna i den situationen igen.Jag vet inte om jag bara möter ett positivt urval.Ingela möter en och annan . Men detfinns ju folk som inte riktigt följer våra tio bud inom alla yrkesgrupperingar.Sedan 1989, när industriraset inleddes, har 600 000jobb i runda tal försvunnit. Då har vi haft den gamlalagen om anställningsskydd. Tryggheten finns i heltandra saker. Det framgår av detta. Den nya lagenom anställningsskydd kommer att leda till flerarbetstillfällen. Om man skall diskutera lika enkeltsom ni gör kan man säga att ''er'' LAS tog bort600 000 jobb. Men det var er ekonomiska politiksom var orsaken.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 19 HANS () replik:Fru talman! Jag blir förfärad när jag hör att BörjeHörnlund tycker att det är trevligt att debatteramed mig. Jag brukar ta i ganska hårt. Jag brukarförsöka uttrycka den vrede som jag känner. Det slårmig att det kanske är därför harfått det här jobbet som arbetsmarknadsminister i enoduglig regering som ser till att vi har ettekonomiskt moras och en rekordartadarbetslöshet. Jag tror att har ettdrag av masochism. Det kanske gör att han passari den här regeringen som arbetsmarknadsministeroch också passar till att diskutera med mig.Tiden medger inte att jag ger mig in för mycket påden ekonomiska politiken, men det är groteskt atthöra tala om ljuspunkter som vialla är överens om, som finns där och inte räckertill. Dessa ljuspunkter är till allra största delen enföljd av deprecieringen av kronan, som var högstofrivillig från regeringens sida. I själva verket ärmörket det som, framför allt på , förhärskar.Det är kusligt att se att regeringen gör så litet åt deoerhörda hot som faktiskt finns över oss. Jag hållermed om att budgetunderskottet är ett mycket storthot. Det kommer snart att trycka undan helavälfärdssystemet i . Men huvuduppgiften ärfaktiskt att få människor i arbete, att stimuleraordinarie arbetsmarknad, att investera, att få nerräntan, att öka efterfrågan och att få enmiljöomställning.När det gäller arbetsmarknadsläget måste jag taupp några siffror. Jag sade tidigare att 270 000människor har lämnat arbetsmarknaden. Bara detär illa nog. Dessutom är 600 000 arbetslösa. Detsom händer nu är att läget förvärras. Det är 44 %fler öppet arbetslösa än . flerungdomar är arbetslösa. fler utomnordiskameborgare är arbetslösa. Framför allt har antaletlångtidsarbetslösa ökat . Detta är deprioriterade grupperna. är till föratt se till att siffrorna inte ökar. Vi har övergivitarbetslinjen. har detbetalats ut . 14 miljarder kronorhar betalats ut över budgeten gällandearbetsmarknadspolitiken, och 28 miljarder harbetalats ut från Arbetsmarknadsfonden. Det blir enallt större andel som lever på kontantstöd och enallt mindre andel som lever inom ramen förarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Det blir färre som får arbetsmarknadsutbildning,specialdesignad utbildning som förstärkerkompetensen på ordinarie arbetsmarknad. Det ärfärre beredskapsjobb. Det är mindrearbetsmarknadspolitik. Det är fler icke ordinarieåtgärder.Detta kan aldrig vara en sundarbetsmarknadspolitik, . 20 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Jag ber om ursäkt omjag har gjort honom en otjänst genom minvänlighet. Det var inte meningen. Efter att ha hörtHans Anderssons inledning av hans replik kan jagsäga att jag skall vänta ett par debatter innan jagåterigen ger beröm.Kronans fall har i det korta perspektivet gett ökadarbetslöshet. Det beror på att det finns två sortersföretag. Det finns ett antal exportföretag som detgår mycket bra för men som inte nyanställer. Detfinns också företag som har litet import och storautlandslån. De har i hög utsträckning kommit i ensvår situation. I det korta perspektivet tvingas deatt avskeda folk för att kunna fortleva.Vi kan se detta i ett litet längre perspektiv. Storaföretag som exporterar bra kommer att behövaköpa tjänster från småföretag. De orienterar omvissa order som de har lagt på utländskaunderleverantörer till svenska underleverantörer.De här mindre företagen börjar också, efter det attde har minskat antalet anställa, få en kostym somgör att de orkar fortsätta driften framöver. De skallockså dra nytta av den uppgång som sammantangetkommer att ske. Jag tror att man måste hålla iminnet att i det korta perspektivet leder det här tillökad arbetslöshet, men i det längre perspektivet fårman självfallet positiva effekter.Räntan är ändock a och o. Kan den gå ner betyder det mycket för företagens framtidstrooch möjligheter att investera. Det betyder mycketför enskilda hårt skuldtyngda personer. Man sägeratt folk sparar så mycket . Vad de gör är attamortera de alldeles för stora lånen som de togunder det glada 80-talet. Även detta lider vi av ,och får vi betala notan.Anf. 21 HANS () replik:Fru talman! Jag tar gärna emot beröm. Jag baranoterar att tycks ha enmasochistisk läggning. Han talar här om allmännaekonomiska frågor, nästan som om han satt ochpokulerade, när vi diskuterar arbetsmarknadslägetsom är en katastrof. Jag har tagit upp en radpunkter som gäller vår arbetsmarknadspolitik.I mycket optimistisk anda lade vi i Vänsterpartietfram ett helt batteri med förslag omrekryteringsbidrag, kompetensutveckling,beredskapsjobb och utbildning. Det var en mängdolika punkter. Samtliga punkter var dessutomfinansierade. Det gällde åtgärder på denkommunala sektorn. Jag kan nu se att våra förslagbedöms som de korrekta förslagen av denmyndighet som hanterar arbetslöshetsåtgärderna.Jag har noterat en katastrofal utveckling underförhösten. Vi har lämnat arbetslinjen och har enrekordhög öppen arbetslöshet. De prioriteradegrupperna ligger särskilt illa till. Då måtte väl BörjeHörnlund kunna ta sig an den debatten i stället föratt tala om 80-talets misslyckanden. BörjeHörnlund vet dessutom att jag delar detta.Socialdemokratin och borgerligheten lyckadesliberalisera den svenska ekonomin på marknadensvillkor som har störtat oss i fördärvet.När det gäller arbetsrätten vill man inom SAF gåmycket längre. Jag håller med om det. Jag har settderas remissvar och kommentarer. De vill gåmycket längre än vad som angavs i utredningen ochdärför naturligtvis mycket längre än vad ni harföreslagit i er proposition. Vad jag hävdade frånbörjan, genom att jämföra med , Englandoch , är att visstids- och provtidsanställningsliberaliseringen inte kommer att varalyckosam. Frikretsen strider mot grundlägganderegler för att förhindra diskriminering. Det är braatt man skall kunna förhandla och inte ta bort vissapersoner ur diskussionen när en uppsägningkommer till.Jag läste SAF:s Demoskop-undersökning. Detvisade sig att av de riktigt små företagen medfem anställda eller färre tyckte att det var lätt att ien uppsägningssituation behålla en bra arbetsstyrkamed nuvarande LAS. I företag med upp till tioanställda tyckte att det var lätt. Det är derassvar i en enkät som är tydligt färgad av SAF:sintressen. Det är en ideologisk proposition ni läggerfram. Den formar ett led i att man skall avregleraarbetsmarknaden och kraftigt minska löntagarnastrygghet och inflytande.Anf. 22 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Det finns naturligtvis ett samband,, mellan ett budgetunderskott på200 miljarder kronor och att vi behöver låna 55miljarder till Arbetsmarknadsfonden, attlönegarantifonden har underskott till följd av drygthundra konkurser per vardag tillbakaoch den arbetsmarknad som finns. Det tror jag attvi är eniga om. Det finns naturligtvis ett sambandmed att över hälften av företagen har gått medförlust och att de inte nyanställer utan anpassarkostymen för att inte helt gå i konkurs.Arbetsmarknadsverket hade resurser förkommande år. Sammantaget med de ordinarie90 000 platserna, som vi väl får se facit av såsmåningom, räcker det här till avarbetskraften. Jag hoppas attArbetsmarknadsverket når höga tal framöver.Hans Andersson har inte fått tillgång till förslagettill lagen om anställningsskydd, men det kommer.Från min sida är det mycket kraftigt skrivet. Jaguppmanar åtminstone till att man skall försökaförhandla och bli sams. Det är den bästa lösningen.Det har man kunnat göra i väldigt många företag.Man får också tänka på de små företagen där detinte har gått. Företaget kanske har gått omkull, ochdärmed förloras alla arbetstillfällen. Jag gratulerarHans Andersson till att han har materialet.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 23 ():Fru talman! Vi lever i som manar oss politikertill omprövning. Förmodligen kommer vi först ihistoriens ljus att få fullt klart för oss hurdjupgående de förändringar är som vi nu har atthantera.De problem som vi nu lever med och som förgemene man tydligast manifesteras påarbetsmarknaden har i stor utsträckning sin grund iden politiska ideologi och de politiska beslut somhar styrt . Det finnsdärför anledning att närmare granska effekterna avdenna politik.I den proposition som låg till grund för riksdagensbeslut om Lagen om anställningsskydd, 1973:129,talade dåvarande chefen för ,, om att lösningen på dagens ochmorgondagens problem på arbetsmarknaden skulleligga i ett större inflytande för samhället ochlöntagarna på besluten i näringslivet och styrningenav ekonomin i stort. Det handlade om en aktivnärings-, arbetsmarknads- och regionalpolitik.Vad var det då för problem som skulle lösas 1973?Jo, en trendmässigt stigandearbetslöshet.Företag som hade klarat sig bra underefterkrigstidens uppbyggnadsskede möttes nu avett allt mer konkurrenskraftigt och ettexpansivt . Strukturomvandlingenpåskyndades av den solidariska lönepolitiken, somhindrade en anpassning av lönerna till företagensverkliga bärkraft. Den aktiva näringspolitik sommed statliga stöd skulle rädda företag ochbranscher, kunde inte förhindra utslagningen.Flyttlassen rullade.Kvar blev äldre och handikappade.Den socialdemokratiska ryggmärgsreaktionen blevnya lagar, nya regleringar, nya skatter. Löntagarnasorganisationer skulle få ett ökat inflytande överföretagen.Propositionsskrivaren insåg att lagen skulle kunnafå negativa konsekvenser. Det skulle lösas genomatt företagen under hot om böter och fängelsestraffskulle åläggas att anställa en avarbetsmarknadsmyndigheterna anvisad person.Arbetsmarknadslagar i samma anda kom i en stridström. Saltsjöbadsandan var ett minne blott.Legitima krav på skydd mot godtyckligauppsägningar och ett medinflytande översituationen på den egna arbetsplatsen togs tillintäkt för att bygga upp ett ännu fastare fackligt-politiskt imperium med mycket vittgåenderättigheter.Dessutom: vid ungefär diskuterades påallvar de löntagarfonder med vilka, enligt triumferande formulering, LO skulle taöver.Det är denna övertro på politisk/facklig makt,ekonomisk planhushållning och total brist på insiktom vad det är för faktorer som förmår människoratt starta och driva företag som har styrt ochfortfarande styr arbetsmarknaden. Det visar ocksåen total brist på insikt om äganderättens betydelseför företagandet.Vad har då resultatet blivit av denna politik?Vi har fått enextrem koncentration av industrijobb i de allrastörsta företagen. Det är en bräcklig bas i ett lägenär investeringarna i allt större utsträckning görsnågon annanstans än i . harantalet mindre företag minskat, de allra minsta med80 %. Antalet nyetableringar har sjunkit konstantsedan 1960-talet. Vi har förlorat närmare en miljonindustrijobb.Sysselsättningen har hållits uppe av den offentligasektorn. praktiskt taget fördubbladesantalet anställda från mindre än 800 000 till en ochen halv miljon med de konsekvenser detta fått påskatteuttaget.Trots detta har utslagningen av äldre ochhandikappade ingalunda avtagit, snarare tvärtom.Antalet förtidspensionärer har blivit allt fler.Den svenska arbetsmarknaden har alltsedan mittenav präglats av allvarliga obalanser.Arbetsmarknadspolitiken har fått bära en ökandebörda. Ungdomar har också i högkonjunkturerpåtagliga svårigheter att komma in påarbetsmarknaden. Också i arbetslöshetsperioder --den nuvarande undantagen -- har det funnits enbesvärande brist på kvalificerad personal.Det övertag på de internationella marknadernasom en gång hade i form av en jämfört medandra länder välutbildad arbetsstyrka, föreliggerinte längre.Sammantaget har detta lett till en brist på folk medtillräcklig kompetens och alltför mångalågutbildade. Produktiviteten står inte i någon somhelst proportion till kostnaderna.Fru talman! Har då socialdemokraterna ochmajoriteten i denna kammare tagit lärdom av vadsom har hänt i och i vår omvärld? Mycket iden politiska debatten skullekunna tyda på en tillnyktring. Men det tyckssocialdemokraterna nu sorgfälligt vilja dölja ibisatser i en annars traditionell retorik.Det partiprogram som socialdemokraterna antog såsent som 1990 säger att fanns ingenberedskap för den situation som landet redan dåhade befunnit sig i under ett par år.Programmet inleds med den magnifika meningenatt socialdemokraterna vill ''så omdana samhället,att bestämmanderätten över produktionen och dessfördelning läggs i hela folkets händer. ''I partiprogrammet återfinns praktiskt tagetordagrant samma tankar som fanns i 1973 årspropositioner.