prot · GG0959 · 1993-02-10 00:00:00 — Eftersom det är första gången som jag deltari en statlig utredning hade jag faktiskt inte väntatmig något sådant och känner mig därför fri att pådetta sätt få avge en reaktion.Anf. 46 () replik:Herr talman! Det var roligt att den socialdemokratiska agitationensåsom en kampanj för arbete och igångsättning.Det var dock tråkigt att han påstår att det är enkampanj mot kommunikationsministern.Kommunikationsministern är såsom person intesärskilt intressant. Han är företrädare för enregering, som består av ett stort antal personer, ochdet är den politik som denna regering för som ärintressant. Jag är övertygad om attkommunikationsministern är en utomordentligttrevlig och idog person, men jag är inte närmarebekant med honom.I går träffade hela trafikutskottet , ochdess generaldirektör meddelade helatrafikutskottet att han, om han hade haft tremiljarder till , hade kunnat sätta i gång ett stortantal mindre röjningsarbeten och liknande projektredan detta första halvår.Ingvar visade i partiledardebatten tidigarei dag på en alldeles nygenomgången och alldeles nyoch färsk sammanställning av störreprojekt från förbifarten vid överLjungskile och Torp och ända fram till riksväg 41vid och . Det är projekt som mankan sätta i gång senast under halvåret 1993.Jag begär inte att skall varaintresserad av allt detta. Men jag vill med mittinlägg säga att kom inte och påstå att dennaregering har ansträngt sig till det yttersta för attutnyttja de möjligheter som myndigheter och verkhar pekat på, för detta är absolut inte korrekt.Jag vill erinra om en debatt som harförekommit i denna kammare om regeringensnyttjande av den s.k. låneramen. Jag är inte i detaljinsatt i denna s.k. låneram, men jag minns debattenmycket väl. Det faktum att man använder sammafyra miljarder kronor efter gångpåminner mer om galten Särimner än om ettregelrätt budgetarbete.Anf. 47 ()replik:Herr talman! Det är i så fall märkligt att olikautredare och undersökare kommer till skildaresultat. Landshövding visade på att det ärmycket liten skillnad mellan igångsatta ochbeslutade projekt.Jag har själv undersökt ett antal projekt, som jaghar fått mig förelagda av bl.a. ett fackförbund iKronobergs län. De flesta av de projekten vart.o.m. invigda, fast de av fackförbundet sades varainte ens igångsatta.Jag tror att jag vågar tala om en kampanj. Detspelar inte så stor roll ur Socialdemokraternassynvinkel vilken av koalitionsparterna som skullefallera bara regeringen faller. Men då hade vikanske fått se ett annat resultat när det gällerinfrastruktursatsningar. Då hade ju sanningenkommit fram från den andra sidan.Anf. 48 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag hör väldigt mycket om olikaspeciallösningar som kommer viaarbetslöshetskassorna. Man säger upp människor,återanställer dem på halvtid och låter dem stämplahalvtid. Det föreslås t.o.m. från fackligt håll att desom har valt halvtid skall anmäla den andrahalvtiden så att de får stämpla . Dekommer på det sättet upp i full lön.Problemet med sådana här saker är att man, omman skall kunna klara den typen av tryck, måste haen väldigt robust A-kassa, och det har ju inteSverige . Frågan aktualiserar medfull kraft hur viktigt det är att komma tillbaka till enfullgod ordinarie arbetsmarknad. Om vi börjar lösaproblemen i stor utsträckning viaarbetslöshetskassorna, blir det jobbigt. Jag harmött exemplet att en 58-åring sägs upp. Man sägeråt honom: Du får stämpla . Sedan får dujobba hos oss , och sedan får dustämpla till. Vi betalar ITP ,så att pensionen av.Om vi får många sådana stretande system, klarar viinte saker och ting på ett bra sätt.Jag vill inte kommentera frågan, för det finnsmycket som talar för praktiska lösningar då och då.Men den typen av stöd kräver en förfärligt stark A-kassa. Alternativet att lägga ner all kraft på att gåtillbaka till en fullgod ordinarie arbetsmarknadtorde vara klart bättre.Anf. 49 ()replik:Herr talman! Det råder ingen oenighet om fördelenmed att komma tillbaka till en fullgodarbetsmarknad. I det fallet ärarbetsmarknadsministern och jag helt överens.Men det är ju en väg dit. Ett sådant här förslag är,såvitt jag förstår, någorlunda, för att inte säga helt,neutralt för just Arbetsmarknadsfonden. Det finnsi sammanhanget arbetsrättsliga problem; det är jagmedveten om. Vad jag efterlyste var en finslipningav reglerna för att kunna klara sådana här saker.Hur det än är tycks ändå det sämsta vara att gå ut iarbetslöshet med allt vad det betyder av frestelseroch faror för en kanske inte helt stabil person. Detfinns alltför många vittnesbörd om detta. Detär alltså fråga om . Det är bättre atttvå jobbar halvtid än att en inte jobbar alls utan harbekymmer.Anf. 50 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag vill avslutningsvis säga som jagsade till att jag vid månadsskiftetmars-april får förslag. Sedan skall det gå ut påremiss, så att man får höra olika parters och andraintressens åsikter om förslaget. Därefter kommerjag att bestämma vilket förslag som jag villförelägga regeringen.Anf. 51 ():Herr talman! Jag tänkte i detta block omsysselsättningen beröra läget i län. Jag vetinte om arbetsmarknadsministern avser att lämnakammaren. Annars tänkte jag berömma honom föratt han har deltagit i debatten så att budskapen gårdirekt till ort och ställe. Det tar inte många minuter.Under december månad var totalt 22 447arbetssökande i kontakt med länetsarbetsförmedlingar. Det är faktiskt 7 469 fler änunder december . har lägetförvärrats ytterligare. ligger itoppen -- eller i botten -- i vårt län med 10 %arbetslöshet. har arbetslöshet.Det finns givetvis bekymmer i hela länet, om jagåterkommer till den södra delen om en liten stund.Det finns naturligtvis län i som har detvärre. Men det är ingen tröst -- tvärtom. Ändåkommer förslag duggande över oss som inte precisgår vår väg. Man föreslår sålunda nedläggning avtingsrätten i och iUppsala samt omorganisation avkronofogdemyndigheterna, där regional huvudortenligt förslaget skall bli . Detta utgörpåbröd ovanpå de kända kommunalauppsägningarna i kommun samt industrinsalla bekymmer med uppsägningar, liggande varseloch förtidspensioneringar.Vad gör vi då som är ansvariga och bor i detta län?Jag kan skämtsamt säga -- om jag törs skämta idetta sammanhang -- att inte sitter vi med armarnai kors som damerna i kyrkliga syföreningen. Visocialdemokratiska ledamöter i länet har isamarbete med , ochlänsarbetsnämnden väckt en motion, där vi radarupp förslag till åtgärder, som har arbetats fram ochär färdiga att startas direkt nu eller och1994. Där finns en lång rad av tidigarelagdainvesteringar i länets infrastruktur. Det gälleroffentliga byggnader samt renoveringar ochsatsningar på kulturvård. ochlänsstyrelsen uppvaktade berörda myndigheterunder för att få fram ytterligare medeltill länet för att kunna bekämpa arbetslösheten.Det ledde inte till någon framgång. I vår motion nui januari hemställer vi att dessa medel nu skallkomma län till del.Jag vill understryka detta i mitt anförande.När det gäller nedläggning av tingsrätten ochRättsmedicinska institutet, har vi i motioner talatom varför detta inte skall ske.Senast i går debatterade jagkronofogdemyndigheten med statsrådet här i kammaren.Jag har också med mig en hälsning frånArbetsförmedlingsnämnden i , där vi vid ettmöte för någon vecka sedan diskuterade bl.a.pengar till utbildningsbidrag. Eftersom medlentryter för länsarbetsnämnden, får arbetslösaavbryta redan påbörjad utbildning. I stället får depengar från A-kassan. Vi anser inte att det skallvara så vattentäta skott nu när det gäller attanvända statliga pengar. Vi anser det åtminstone iden situation som är för handen . I dettasammanhang går det att arbeta mer praktiskt änvad som görs nu.Precis när jag skulle gå upp i talarstolen fick jag ettnödrop genom . Man har fråntidningen varit på arbetsförmedlingen i ,där man säger att pengarna är slut när detfortfarande återstår av budgetåret.Man hade från början en prognos som innefattade200 ungdomar som behövde bli föremål föråtgärder. Det har blivit 400. Det går naturligtvisinte ihop. Arbetsförmedlingen behöver självfalletnya pengar före , annars spricker detta.Det sägs i artikeln från arbetsförmedlingens chef:Vår förhoppning är att riksdag och regering skallkunna tillföra mer pengar tillarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Vid vår arbetsförmedlingsnämnd i Tierpdiskuterade vi vid vårt möte för någon vecka sedanäven ALU, dvs. arbetslivsutveckling, som en resursi kampen mot arbetslösheten. Vi anser att ALUborde få ett större användningsområde än reglernai dag tillåter. står tyvärr alla utförsäkradeutanför ALU.Vi anser att det är fel att möjligheten att vara medi något försvinner redan från denförsta dagen som man är utförsäkrad.Herr talman! Jag har i detta inlägg pekat på debekymmer som finns, och jag har pekat speciellt påUppsala län. Men jag har också pekat på demöjligheter som finns till både stora och mindrebeslut och också en del regeländringar för att skapamöjligheter för att bekämpa arbetslösheten.Anf. 52 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag har lyssnat till och skall tänka överdet förslag som nämndes i talarstolen.Anf. 53 ():Herr talman! Arbetslösheten är det alltöverskuggande bekymret . Jag vill baraunderstryka vad som har sagts tidigare om attförutsättningarna för att klara arbetslösheten är attfå ordning på ekonomi, skapa framtidstro,sänka räntorna, åstadkomma prisstabilitet, skapatillväxt i ekonomin, skapa industriell stimulans, gesmåföretagen lättnader och åststadkommainvesteringar i vägar och järnvägar. Allt detta ärsådant som har diskuterats här tidigare. På fleraområden finns det också positiva signaler.Produktiviteten och konkurrenskraften har ökat,och antalet konkurser och antalet varsel minskadenågot . Räntan har sänkts något.Arbetsmarknadspolitiken kan inte lösa problemetmed arbetslösheten, utan den innebär egentligenatt man springer efter och lappar och lagar det somhar misslyckats i dessa avseenden och det som dagens djupa lågkonjunktur harskapat.I dagens läge är arbetsmarknadspolitiken och vårförmåga att så långt som det är möjligt upprätthållaarbetslinjen av avgörande betydelse för människorssjälvkänsla och för att hindra hopplöshet ochpermanent utslagning från arbetsmarknaden, någotsom har skett i andra länder. Den är också avavgörande betydelse för att bygga upp kompetensoch för att förbereda oss för konjunkturuppgången.Då kommer det att ställas större krav på utbildadeoch kunniga människor. Då måste vi vara beredda.Den hearing om framtidens arbetsliv somarbetsmarknadsutskottet anordnade för ett parveckor sedan, förstärkte vissheten att ökadkompetens kommer att vara A och O i framtidensarbetsliv.Det är riktigt att prioritera långtidsarbetslösa,ungdomar och handikappade. Det är de somriskerar att slås ut för gott från arbetsmarknaden,och det är de som far mest illa. Men det är ocksåoerhört angeläget med en kraftig satsning påutbildning, kanske mer än vad som är fallet.Framför allt gäller det att satsa rätt, att veta vadsom verkligen behövs. Den generellautbildningsnivån måste höjas. Inte minst i mitt län,, där vi har en av lägstautbildningsnivåer, känner vi av det.Jag har en stark känsla av att alltför mycket i dagsatsas på korta orienteringskurser och liknande,vilket ofta är dyra kurser, för att lösa de akutaproblemen och för att man inte har kraft ochförmåga till långsiktig kompetensuppbyggnad. Fler arbetslösa börges möjlighet till detta genom t.ex. komvux.Än så länge är det männen som har drabbatshårdast av arbetslösheten. Det är industrin ochbyggandet som har drabbats hårdast. Mer än200 000 industrijobb har försvunnit. En del hargjorts för att stimulera industrin. Men det räckerändå inte.De små företagen lider av en orimligöverbeskattning på ungefär 2 miljarder. Det måsteförändras snabbt, och jag vet att regeringenförbereder sådana förslag. Av outgrundliganledning vill Socialdemokraterna skjuta upp dettaoch dessutom öka företagens skattebelastning. Detger inte några fler jobb.Det är också nödvändigt att förändra arbetsrätten,så att den anpassas till förhållandena i de småföretagen. Jag är alldeles övertygad om att man idessa företag ser människor som människor ochinte som två händer.Jag hoppas också att regeringen lägger framett förslag som kan lindra arbetslösheten inombyggbranschen. ROT-stöd, byggande av skolor ikommunerna, avdragsrätt för reparationer är någraalternativ som vi i ser som möjliga. Detsom skall göras på det området måste ju vara sådantsom verkligen behövs. Man kan inte byggalägenheter som sedan får stå tomma.Även om männen har drabbats hårdast avarbetslösheten, får man inte glömma bortkvinnorna. Hoten mot kvinnornas arbeten ökar.När nu liggande och aviserade varsel inom denoffentliga sektorn och inom bank- ochförsäkringsväsendet träder i kraft drabbaskvinnorna hårt. Många traditionella kvinnojobbrationaliseras bort både av besparingsskäl och pågrund av teknisk utveckling som gör att dessa jobbinte behövs. I detta sammanhang behövskompetensuppbyggnad och särskilda åtgärder justför kvinnor.Vi anser att ett särskilt arbetsmarknadspolitisktkvinnoprogram skall utarbetas för att möta dennaväxande kvinnoarbetslöshet. Utbildningsvikariatoch kompetenshöjande utbildning är några sätt.Det finns många fler. Vi har en hel del idéer.Även könsuppdelningen i arbetslivet måste brytas.Det är bra både för män och för kvinnor. Inomteknik och naturvetenskap finns den störstabegåvningsreserven hos kvinnor, och den måstefaktiskt tas till vara.Jag tycker också att det är angeläget att här nämnaatt ingen tidigare regering så klart som dennaregering har markerat att ansträngningarna att gehandikappade arbete måste ha hög prioritet, dettatrots det mycket svåra arbetsmarknadsläget.Insatser för unga handikappade är ett särskiltprojekt vid länsarbetsnämnderna för att förhindraförtidspensioneringar. Enorma ansträngningar görsför att främja övergången från till denordinarie arbetsmarknaden. Ett betydande resultathar också uppnåtts, även om man inte har nåttmålet fullt ut överallt. Det är inteförvånansvärt i dessa svåra tider, men man gör enmycket god insats.Ingen annan regering har heller satsat så mycket påarbetsmarknadspolitiken som denna, trots allt somtidigare har sagts.Ungdomspraktiken har blivit en succé. Den nyaåtgärden ALU ser ut att bli mycket intressant. Detfinns stor fantasi och kreativitet ute i landet för attarbetslösa skall ha kontakt med arbetslivet ochkunna göra en insats.Det är mycket angeläget att de resurser som finnsanvänds på ett flexibelt sätt. Så individuellabedömningar och åtgärder som möjligt ärnödvändiga.När arbetsmarknadspolitiken nu når denna nivå,finns det naturligtvis en baksida. Risk finns för attmarknaden störs och att konkurrensen snedvrids.Det är oerhört angeläget att minimera denna risk såmycket som möjligt. Men ju som denhöga arbetslösheten varar, desto större blirproblemen.Detta är ytterligare ett skäl till att föra en politiksom leder till ekonomisk stabilitet, tillväxt,produktivitet och därmed långsiktiga jobb.Anf. 54 ():Herr talman! I det här blocket, som handlar omsysselsättningspolitik, vill jag ta upp den tanke somi viss mån kanske kan bidra till färre varsel ochmindre utslagning av arbetskraft.Naturligtvis är den väsentliga politiska frågan hur viskall få näringslivet på fötter igen och därigenomöka sysselsättningen. Men i mitt inlägg vill jagkoncentrera mig på ett fenomen som enligt minuppfattning innebär att en onödig utslagning skerav rent byråkratiska och arbetsrättsliga orsaker.Jag tänker på svårigheterna att användapermitteringar för att försöka fördelaarbetslöshetens plågor något mer rättvist.Arbetslöshet är naturligtvis ett ont gissel. Och vadsom gör den speciellt orättfärdig är att den slår motvissa enskilda personer och vissa grupper. Någrahar tur, andra har otur. För dem som ställs utanförden ordinarie arbetsmarknaden uppstår bådeekonomiskt och socialt kännbara följder.Att använda sig av permittering för att tillfälligt draned på ett företags kostnader närsysselsättningsbrist föreligger, är så gott somomöjligt. Orsaken till detta är en krångliglagstiftning som föreskriver regler för hurpermitteringssystemet skall tillämpas, hur långaperioderna får vara, vilka grupper som kanutsättas, men framför allt att lagen föreskriver attfull lön även vid permittering skall utgå.Det finns vissa försäkringssystem. Men de är så passurholkade att företagen i alla fall har kvar ca 60 %av lönekostnaderna för personal som inte befinnersig på arbetsplatsen.Permittering är således ingen realistisk utväg förarbetsgivaren för att försöka sänka sina kostnaderoch kanske den vägen rädda företaget ochsysselsättningen över huvud taget.När man nu hör ordet permittering och tänker påhur begreppet fordom kanske tillämpats, kan manvara glad över den oerhörda restriktivitet somvidlåder åtgärden. Till synes kan det inte vara rättatt ett företag använder sina anställda som ettekonomiskt dragspel och på deras bekostnadtemporärt skär ned sina kostnader.Det här resonemanget kan låta bestickande ochrestriktiviteten kanske känns human. Men, herrtalman, om man tänker kan manfinna att vi genom permitteringssystemet kanminska det som är ännu värre, nämligen definitivauppsägningar och arbetslöshet. Det heter ju att avtvå onda ting skall man välja det minst onda.Friare permitteringsregler skulle kunna få mycketpositiva följdverkningar, först och främst därför atttrycket på arbetsgivaren att behöva verkställadefinitiva friställningar lättar. är det förvissosom så att uppsägningsmodellen tillämpas merfrekvent än som skulle vara nödvändigt. På grundav långa varseltider och det osäkra läget tvingasföretagen ta i mer än vad nöden kanske kräver.Detta innebär att det kan bli rent absurdafriställningar. Trots att företagen kan ha jobb för enviss yrkesgrupp, ryker denna med genom en alltförformalistisk tillämpning av turordningen viduppsägningar. Det är också skillnad på olikaföretags möjligheter att producera mot lager och attdärigenom utjämna orderingångsvariationer. Ettkonsultföretag eller ett hantverksföretag kan integärna ha färdiga produkter på lagerhyllan.Jag tror att det här är en fråga som framför allt defackliga organisationerna borde tänka igenom. Kandet vara på det sättet att antalet varsel ochuppsägningar har blivit fler än nödvändigt? Skullevi genom en öppnare attityd införpermitteringsmöjligheten kunna tillämpa en annanoch mindre brutal metod vid sysselsättningsbrist?Den metod jag talar om är förvisso mindre brutal.Den tar mer sociala hänsyn och fördelarkonsekvenserna av arbetsbrist mer solidarisktmellan de berörda.I stället för att vissa personer skall drabbasdefinitivt, kan permittering t.ex. innebärakorttidsvecka för en berörd personalgrupp. Detkan också vara fråga om en tillfällig stängning av enarbetsplats. Tillfällig, men lika för alla.En annan form kan vara en rullande permittering,där de anställda turas om att vara temporärtfriställda så länge som arbetsbristen kvarstår.Ett kännetecken för den här metoden är attsamtliga berörda solidariskt får dela påarbetsbristen och att de gemensamt kan bäraförhoppningen att sysselsättningsläget snart skallförbättras.Herr talman! Jag menar inte attpermitteringssystemet är något som vi skalleftersträva. Men om det används klokt skulle detkunna vara ett bättre alternativ än friställningar ochnedläggningar. Arbetsgivarna har naturligtvis ingetatt vinna på obefogade permitteringar. Det ärändock på sysselsättningen i företagen somomsättning och vinst baseras.Givetvis måste det finnas försäkringssystem somkompenserar inkomstbortfall och lagar somreglerar permitteringens former. Men dagensregelverk är inte tillräckligt flexibelt och kreativt.Både för företagen och för de anställda vore detbefogat att arbetsrätten i det här avseendetmoderniserades.Anf. 55 vice talman ():Herr talman! Jag träffade enföretagare som är delägare i och VD för ett av vårakvarvarande varv på . Han berättade attdet gick ganska bra. Utvecklingen hade varitpositiv, och han såg egentligen ingen anledning tillatt den inte skulle fortsätta så.Jo, en risk fanns det -- att näringen skulle få ettåterfall i den misslyckade politiken med statligasubventioner.Det han syftade på var Cityvarvets rekonstruktioni . Planerna går ut på att verksamhetenskall kunna fortsätta med hjälp av bl.a. statligaarbetsmarknadsinsatser. Enligt ett brev tillregeringen vill kommunstyrelsen i , som man skriver, tar andra hänsyn än striktföretagsekonomiska.Det här har vållat oro bland konkurrenterna.Eftersom man delvis arbetar med sammakundkrets, innebär ett statligt stöd nästan mednödvändighet att konkurrensen snedvrids.Det är delvis ett generellt problem. Det är svårt attklara konkurrensneutraliteten med dagensomfattande arbetsmarknadspolitiska insatser.Störst blir naturligtvis risken när särskilda stödriktas direkt till ett enskilt företag.Det är bra om det går att få till stånd en fortsattverksamhet vid Cityvarvet. Men det måste ske påföretagsekonomiska grunder, så att man inte medhjälp av statligt stöd konkurrerar ut andra varv ochbara flyttar arbetslösheten.Det företag jag besökte ligger i . Det är ettlän som med rätta ansetts varaexpansivt. är bilden en annan, och vi har enarbetslöshet som ökade minst likadramatiskt som i övriga . I länets störstakommun, , var den t.o.m. större änriksgenomsnittet.Tyvärr har den tidigare så positiva utvecklingengjort att inte fått sinrättmätiga del av statliga satsningar när det gällerbl.a. kommunikationer och utbildning.Kapacitetsbristen på har t.ex. längevarit ett problem. pågår arbetet med dubbelspårpå ett par delsträckor, och planeringsläget förövriga delar av banan är sådant att utbyggnadenskulle kunna komma i gång redan i år.Våren 1992 beslutade också regeringen att vissasträckor skulle tidigareläggas, och man anvisade532 . Men krävde man enregional medverkan i finansieringen, något somman möjligen kan acceptera för vissasidoinvesteringar. Men eftersom ären nationell angelägenhet skall utbyggnaden i alltväsentligt betalas med statliga medel.Nu måste förhandlingarna äntligen ge resultat. Detgår inte att acceptera att en utbyggnad som ärbeslutad, och som av alla intressenter anses mycketangelägen, inte kommer till stånd på grund av någotsom närmast kan betraktas som prestigeskäl.Just nu är det ett annat kommunikationsproblemsom står på dagordningen, SAS funderingar på attlägga ned linjen till . Även om det här ärett beslut som fattas av företagsledningen, finns detanledning till några reflektioner.Jag är övertygad om att förutsättningarna försvenskt inrikesflyg hade varit bättre omsammanslagningen SAS--Linjeflyg inte hadekommit till stånd. I stället för att applådera denaffären borde regeringen ha försökt hitta en annanlösning. Väl medveten om Linjeflygs ekonomiskasvårigheter tror jag ändå att det hade varit möjligt.Det är anmärkningsvärt att talet om nedläggning avHalmstadlinjen kommer meddet nya SAS/Linjeflyg-bolaget, och att detdessutom tycks grunda sig på passagerarsiffrorna ien extrem lågkonjunktur. Jag utgår ifrån att SASföre beslutet samråder med regionala intressenter.Finns det t.ex. något som kan göras från regionenssida för att förbättra förutsättningarna för fortsatttrafik?Jag vill understryka att det som kan göras -- det kant.ex. röra sig om kostnaderna för flygplatsen --måste utformas så att inte SAS gynnas ensidigt. Detbolag som flyger --skall i såfall ges samma möjligheter.Slutligen ytterligare en viktig fråga för länet och,framför allt, för försvaret: flyttningen av LV6 ochLV4 till . Ett tag kunde man möjligenbefara att en omprövning skulle leda till ett annatresultat, men efter att ha läst dels motionerna, delsden utredning om LV4 som presenterades i , kan man omöjligt komma till någon annanslutsats än alternativet Halmstad.Utredaren slår fast, i samförstånd med samtligamilitärbefälhavare, att en flyttning till Halmstadbäst tillgodoser möjligheterna att utvecklaluftvärnsförbandens förmåga.