prot · GG0967 · 1993-02-24 00:00:00 — Om en stat mitt i Europatillåts att gå under, legitimeras -- för de krafter somkan ha sådana ambitioner -- andra övergrepp motandra länder.De ryska nationalister och militärer som anser attde baltiska länderna inte bör vara fria stater, kantycka sig ha fått godkännande av det internationellasamfundet för hot och direkta aktioner mot våragrannländer. I andra delar av kanmotsvaande hot uppstå. Om omvärlden inte förmåratt ingripa , kan vi alla ställas inför kravet attingripa i ännu större skala på annat håll, och kanskerent av i vår närhet. Detta perspektiv måste varadet övergripande för allt som regeringen i ESK ochi andra sammanhang gör när det gäller , men detta har också en vidaretillämpning. För att omformulera en mening avförfattaren på Dagens Nyheterskultursida av i dag:Inte bara en gemensam marknad, utan ettoupplösligt samförstånd mellan folk som tidigarestridit mot varandra måste vara grunden för denEuropavision som vill dela genommedlemskapet i EG.Anf. 58 ():Herr talman! För påstod en avDagens Nyheters vanligen välinformeradeledarskribenter att vi socialdemokrater ''intepropsar på'' en oberoende civil ubåtskommission.Han vägrade sedan att ta in ett beriktigande.Mysteriet med de kränkande ubåtarna behöver nuutredas grundligt. har fråganvarit inlåst i statsministerns kansli. Hemligdokumentation visas ryska ubåtsexperter, samtidigtsom hemlighetsmakeriet i övrigt har ökat. Densvenska allmänheten, som under det senasteårtiondet betalat en kvarts miljard förmarinens ubåtsjakt, har rätt att kräva enredovisning. Det är inte mer än skäligt att de somhar betalat för verksamheten får göra revision.Carl Bildt har mer ännågon annan engagerat sig i denna fråga. Han hartalat om krig under ytan i våra inre vatten. Han harmed inlevelse skildrat omfattande fientliga militäraoperationer på svenskt territorium.Det är nu hög tid att göra en utvärdering av detubåtsmaterial som samlats. Den bör göras av enoberoende civil kommission bestående av jurister,statsvetare, historiker, naturvetare,vittnespsykologer och andra som kritiskt kangranska och göra en samlad bedömning av vad somegentligen har skett.Jag har träffat många vanligen omdömesgillapersoner, bland dem flera militärer, som är miltuttryckt skeptiska. Min egen tro, eller snarare minsannolikhetsbedömning, är att det efter den ubåtsom körde på grund utanför 1981 harförekommit kränkningar av våra territorialvattenvid några tillfällen, men inte alls i den omfattningsom våra mest entusiastiska ubåtsjägare, blanddem , har påstått.De kränkningar som vi har konstaterat gällerGåsöfjärden , samt vid ettpar tillfällen . Detförefaller troligt att marinen även samlade inett material som håller för slutsatsen attkränkningar ägt rum. Däremot tror jag exempelvisinte att det någonsin varit några ubåtar inne iTörefjärden, inte långt från det sommarhus iSundom där jag brukar bo.Den gängse bilden av ubåtskränkningarna är ju attdet enbart handlat om sovjetiska, numera ryska,ubåtar; stora, medelstora och mini. I officiellasäkerhetspolitiska analyser har vi spekulerat i attdet kan röra sig om ''operativa förberedelser'', dvs.Sovjet orienterade sig inför en möjlig framtidakustinvasion. Detta var under det 80-tal ingen orimlig hypotes.Under statsministerns besök i nyligenbekräftade president att rysk ubåtsexpertis,av material som presenterats från svensk sida,dragit slutsatsen ''att aktivitet avundervattensfarkoster ägt rum i svenska inrevatten''. Detta är möjligen ett steg mot en lösning.Svenska och ryska ubåtsexperter har Bildts ochJeltsins uppdrag att söka sanningen i den härfrågan. Det är utmärkt att så sker.När utrikesminister besökteStockholm , erbjöd han ettsådant samarbete men fick då nej från den svenskaregeringen. Det är bra att vår regering nu ändrat sigpå den punkten. För visst vore det befriande, omryssarna kom till slutsatsen att det bäst tjänar derasegna intressen att i denna fråga spela med heltöppna kort.USA har ju exempelvis medgivit att amerikanskaubåtar genomfört uppdrag i sovjetiska vatten ochatt man har miniubåtar.För några dagar sedan spelade vår ÖB i media uppegendomliga ljud som anses härröra från enfrämmande ubåt som var inne på svensktvatten. läser jag i färska pressklipp frånFörsvarsstaben att dels en engelsk, dels en svenskubåtsexpert underkänner ljudinspelningen sombevis. Vad skall vi lekmän egentligen tro?En civil oberoende bör självfalletprata utförligt med ubåtsexpertis från andra länderi både öst och väst.ÖB har också inför journalister spekulerat i att dekränkande ubåtarna tillhör ''en organisation sominte kontrolleras av statsledningen''. Det ärnaturligtvis ett utpekande av den tidigare sovjetiskamilitära underrättelsetjänsten som då skulledisponera över ett antal ubåtar som Jeltsin -- ochföre honom - inte haft en aning om. Detskulle kunna vara en verksamhet som omfattar500--700 personer och ett 20-tal ubåtar. Enligt ÖBkan de t.o.m. vara baserade utanför ochkanske långt upp på land.Svensk underrättelsetjänst har arbetat medubåtsfrågan . Andra ländersunderrättelseorgan, som vi ibland byterinformation med och som bl.a. ser det mesta frånsina satelliter, har också spanat efter miniubåtar.Warszawapakten och har upplösts.Nya regimer i , en del fulla av iver attgöra upp med det sovjetiska förflutna, öppnar signu mot väst. Trots detta har just ingenting av värderapporterats. Ubåtsmysteriet kvarstår.De borgerliga regeringspartierna röstade , på uppmaning av och med hjälp avNy demokrati, ned en socialdemokratisk motionsom krävde en oberoende civil ubåtskommission.Vi har återkommit med en ny motion medsamma krav. kommer på nyttatt ta ställning i frågan om hur vi ska hantera allafrågetecknen kring kränkande ubåtar.Vi fortsätter alltså att ''propsa på'' att en civiloberoende tillsätts. Dessuppgift blir att söka svaren på kränkningarnasomfattning, deras syfte och nationaliteten påubåtarna. Jag är säker på att mysteriet en dagkommer att lösas.Anf. 59 ():Herr talman! Har de svenska miljöambitionernaförsvunnit? har nämnt attmiljökonferensen i har skapat nya möjligheteratt hantera miljöproblem. Det är möjligt att denhar det, men om dessa möjligheter skall omsättas ikonkreta praktiska handlingar, krävs det storakapitalmängder i initialskedet och förändradelivsmönster i i-världen.Om det kommer till stånd är naturligtvis osäkert.Konferensen sade ingenting om finansiering avåtgärder, vilket -- som vi alla vet -- är grunden. Utanmateriell grund förblir idéer blott idéer.Det finns en risk att fler regeringar gör som densvenska. Man nöjer sig med pappersprodukter frånen internationell konferens och avvaktar vad andratänker göra. Man ger upp egna krav, initiativ ochambitioner i det internationella arbetet.Att bara nämna miljöproblem utifrån FN:s rolltyder på en allvarlig brist på förståelse för dessaomfattande och gigantiska problem. Det handlarom att ställa om hela samhället från ettförbrukningssamhälle till ett samhälle därmänniskor, råvaror och energi värdesätts ochhanteras på ett helt annat sätt, på ett mänskligt,varsamt och bevarande sätt.Ett exempel är . Om skallräddas, krävs det minst 130 miljarder, enligt fleraoberoende uträknare, plus en helt annan syn påhaven. Hav är inte något slags svarta hål, somsväljer och döljer allt för evig tid utan negativareaktioner.Den -- eller regeringarna -- harhittills anslagit 130 miljoner till Östersjöåtgärder.Det är en promille av dessa 130 miljarder som jagnämnde tidigare. har naturligtvis medbakgrund i vår långa Östersjökust och vårlångvariga och massiva förstörelse av ettspeciellt ansvar.Det som hindrar investeringar och aktiva insatserför att förbättra miljöstatus ärkapitalbrist. Mot den bakgrunden framstårregeringens njugghet som obegriplig. Ännu merobegriplig blir den när man konstaterar attinvesteringarna i nya reningstekniker,energiteknik, utbyggda VA-system, jordbruks- ochskogsåtgärder skulle generera mångaarbetstillfällen, inte bara just där åtgärderna sättsin utan också i Sverige.Nu finns kunskap om behoven. Det är svårt attförstå senfärdigheten när det gäller att sätta inkapital. Vi vet var åtgärderna har störst verkan.Inte minst våra ledande industriföreträdare ochstatliga verk påpekar detta.En helt annan sak, som också har samband medmiljöförstöringen, är svensk vapenexport. Straxföre jul kunde vi i ett TT-telegram läsa att Boforshåller på att stänga sin serviceorganisation i . Det gör att kommer att få brist påreservdelar till sina svenska Haubits 77, vilketinnebär att dessa om kommer att varaoanvändbara och hänvisade till något slagsceremoniell status.Indien kommer säkerligen att fortsätta sin massivamilitära upprustning. Kan man inte köpareservdelar till sina haubitsar från , kommerman att göra det på andra håll. Den inriktning somman har är naturligtvis en följd av att somvärldens näst folkrikaste nation vill manifestera sinplats i världssamfundet.Sverige har en historia i fråga om vapenexportensom man utifrån många synpunkter kan kallamindre ärofull. De svenska vapnen har exporteratstill -- om vi tar siffror -- exempelvis ,, , , ,, , , , Uruguayoch . Den ökade kraftigt till ,, Tunisen och Venezuela.Under årens lopp sedan 1953 har Sverigeexporterat stora mängder vapen till dåvarandeJugoslavien. En stor del av dessa vapen finnsnaturligtvis kvar och används.Var svenska vapen och svensk vapenteknik till sluthamnar kan inte kontrollera. ingicki ett samarbetsavtal med Frankrike.Frankrike har ingått ett avtal med , som isin tur förhandlar med om samarbete påkrigsmaterielområdet. samarbetar medUSA, som har ett samarbete med Indien.Det är alltså samma gamla visa, herr talman.Svenska vapen kommer att hamna ikonfliktområden, på båda sidor.Anf. 60 ():Herr talman! Jag vill ta upp en fråga som sällanaktualiseras i den svenska debatten. Det handlarom regionaliseringen i Europa.För rikspolitiker i de nationella parlamenten är detlätt att blunda för vad som pågår. Mednationsgränsernas successiva nedmontering inomEG stärks regionernas ställning som ekonomiskaoch därmed politiska maktcentrum. Det harfaktiskt också positiva sidor. Regionaliseringen kanladda ur etniska konflikter inom länderna ochskapa lugnare förhållanden för folkgrupper somdelas av nationsgränser.Regional samverkan sker redan i stor omfattningtvärs över nationsgränser. Det handlar inte bara omden klassiska ''bananen'' utan också om samverkanmellan och och mellan ochMilano. De framgångsrika regionerna harbetydande ekonomisk styrka. Vi bör vara med iutvecklingen av det regionala samarbetet inom EG.EG har redan ett regionalt råd med representanterfrån de olika regionerna. Man strävar efter attskapa regioner inom EG med 1 till 2,5 miljonerinvånare. Endast utgör ensamt en region.Det regionala rådet strävar uppenbarligen efter ettfaktiskt inflytande, även om man inte har nått ditännu. Det är inte osannolikt att byråkraterna iBryssel ser välvilligt på en framväxt av en politiskmotvikt till Ministerrådet.De flesta länder är av tradition regionaliserade. Tillföljd av subsidiaritetsprincipen kommer regionernaatt spela en allt viktigare roll. Vår egenlänsindelning är i det härsammanhanget inte rationell eller naturlig --speciellt inte i våra storstadsområden.Stockholm--ochÖresundsregionen har båda förutsättningar atthöra till tio starkaste K-regioner.Göteborg ligger inte heller illa till.Erfarenheterna i visar att hela nationengagnas av starka ekonomiska kraftcentrum. Dethär har också stimulerats av samhällsinsatser närdet gäller forskning, utbildning, infrastruktur,kulturpolitik och fysisk planering, och genom har tillåtit en instabil miljö för att skapaförutsättningar för kreativitet.Nästa sekel blir regionernas sekel i Europa.Nationalstaternas roll kommer mednödvändighet -- dess värre, kanske en del tycker --att tunnas ut. Vi lever i en föränderlig värld, och vibehöver förbereda oss för att ta till vara de nyamöjligheter som detta skapar. Europeisksamverkan på regional nivå kan dessutom ge nystyrka och betyda mycket för en snabbare tillväxt,inte bara i vårt land utan även i de grannländer runtÖstersjön som lider svårt av sin felaktigautveckling.Anf. 61 ():Herr talman! I detta inlägg tar jag upp Sverigessamarbete med Central- och Östeuropa.Efter förmådde världens ledaresamla sig kring en vision, bygga nya institutioneroch inleda en utveckling som givit så mångamänniskor ett bättre liv.FN bildade grunden, och andra internationellaorgan skapades. Genom EG-samarbetetsutveckling kom forna historiska fiender att knytasina länder närmare varandra. Det var en visionäroch handlingskraftig generation politiker sombyggde den västeuropeiska efterkrigsordningen.Såren efter kriget läktes genom en upplyst politikför tillväxt, välfärd och social konsolidering. Detvar en civilisatorisk uppgift av väldiga format, därgränsen sattes av järnridån.Den ridån är nu riven, och vi står inför en liknandecivilisatorisk uppgift. är inte längre tudelat,men det är heller inte förenat. Såren är inte helade.Vi riskerar i stället att nya murar efter det att revolutionen svepte fram överEuropas östra delar har glädjen över frihetens ljusföljts av en insikt om omvandlingens svårigheteroch en oro för ett misslyckande.Västvärlden -- det gäller även vårt land -- har intelevt upp till vad vår tid kräver. Efter det kallakrigets slut får vi nu inte förlora freden. Visocialdemokrater för fram tre saker som vi menarmåste göras nu.Vi måste för det första stärka de organisationer somkan ge reformarbetet trygghet i en bredaregemenskap. Det handlar om ESK, men också omandra organisationer som borde ges ett störrealleuropeiskt ansvar. Det handlar om regionaltsamarbete. Det handlar också om EG som efterfördjupningen nu mer kraftfullt måste öppna sigutåt. Om känslan av utanförskap får fäste, ökarotryggheten.Vi måste för det andra vara beredda till långt störreuppoffringar som stöd till ett gemensamt Europa.De förenklade chockterapierna som skulle lösa alltär nu avskrivna och måste följas av en merutvecklad ekonomisk politik. Massarbetslöshet,maffiavälde och social utslagning får inte prägla detnya. Skall det undvikas måste satsaradikalt mer långsiktigt med investeringar, öppnamarknader och integrerade samhällen på alla plan.Vi måste för det tredje göra allt för att stärka dendemokratiska kulturen. I många av de länder somlämnat kommunismens förtryck har ett skede avnationell enighet kring medborgerlig anständighetgett vika för en utbredd motvilja mot politik överhuvud taget. Politiken måste nu finna nya formeroch ett nytt levande språk om en djup demokratiskförankring skall kunna nås.Regeringens Östeuropapolitik har stora brister.Efter snart halva regeringsperioden har denborgerliga regeringen inte lyckats presentera ettprogram för samarbetet med Central-och . Den har inte presenterat någonproposition, skrivelse eller annat dokument. Avlöftet om återstår 640miljoner kronor för nya insatser. Regeringen harvalt en hanteringsordning där projektförslag frånangelägna svenska samarbetspartner samlas påhög. Utan mål och strategi kan man inte på ettrimligt sätt göra de svåra prioriteringar som bristenpå resurser tvingar fram.Under fjolårets utskottsbehandling av frågan omÖsteuropabiståndet blev det uppenbart attregeringens inställning var ohållbar. Då gick manmotvilligt med på att bygga vidare på denmyndighetsordning som den socialdemokratiskaregeringen grundade. Men det var bara ett halvtsteg; något långsiktigt mandat gavs inte.Man kan naturligtvis göra olika prioriteringarmellan anslagen, men utan klara mandat kanmyndigheter inte arbeta offensivt. Det är riksdagenoch regeringen som skall ange riktlinjerna.Myndigheterna skall bära ansvaret för utförandet.I dag råder tydligen oklara ansvarsförhållandenockså inom regeringen.Av denna anledning behöver man gå igenomformerna för Östeuropasamarbetet och ge det enny inriktning. Vi ser ju tydligt att volymen inte ärtillräcklig för uppgifterna och formerna intetillräckligt utvecklade.Vi socialdemokrater tycker att vissa områden börprioriteras i vårt bistånd till Öst- ochCentraleuropa. Det handlar om att stärka dendemokratiska kulturen, utforma ekonomiskt,socialt och miljömässigt hållbara reformprogram,främja en regional energiförsörjning, följa uppmiljösamarbetet i med ett särskilthandlingsprogram som inkluderar kärnsäkerhet,utveckla livsmedelsproduktion och distribution iregionerna och främja framväxande av livskraftigasmå företag och nyföretagande.BITS tekniska samarbete, som ju handlar omexperthjälp, studier och utbildning, är den centralaformen för kunskapsutvecklande ochkapacitetshöjande insatser på i stort sett allaområden. Samarbetet måste vara väl tilltaget, ochBITS måste få långsiktiga planeringsramar. Visocialdemokrater föreslår att BITS får 50 miljonerkronor mer än regeringen föreslagit.Folkrörelsesamarbetet har utvecklats mycket fort.Kontakter mellan enskilda organisationer är av storbetydelse för demokratins framväxt. Samarbetetbör i ännu större utsträckning inriktas på att stärkademokratin. Vi tycker att SIDA bör få ytterligarepengar för detta viktiga arbete.Svenska institutet har ett mycket värdefulltprogram för gäststipendier, forskningssamarbeteoch kulturutbyte. I det förslag som regeringen nulagt fram ingår en stor ökning av anslaget till ettkostnadskrävande förslag om en handelshögskola iRiga. Vi tycker att man skall ifrågasätta omprojektet i sin nuvarande form hör hemma hosSvenska institutet.Det är viktigt med ett väl utvecklatnäringslivsbistånd. Vi tycker att det är bra attregeringen nu har lagt fram förslag om en ram påen miljard för exportkrediter. Det kommer attunderlätta handelskontakterna avsevärt.Propositionen ger emellertid inte någon grund föratt bedöma hur stor avsättning som måste göras förförlustrisker för eportkreditgarantier och detfinansiella stödet. Vi tycker därför att det behövsett bättre underlag innan man kan ta ställning tillavsättningens storlek.Herr talman! Biståndet till Öst- och Centraleuropaär av största vikt. Det har sagts av flera i debatten . Vi tycker därför att det finns skäl att begära ennoggrann redovisning av hur man harutnyttjat de biståndsmedel som har avsatts för dettasamarbete. Vi tycker också att det är viktigt att enny östpolitik formuleras av den nationellakommission för internationellaansvarstagande som vi socialdemokrater föreslår.Anf. 62 ():Herr talman! är det nationaldag. Detär värt att uppmärksamma att vi har utrikesdebattpå som har sinsjälvständighetsdag. Under de som har gåttsedan den första har Estlandfaktiskt varit ockuperat under . Det ärglädjande att esterna nu kan fira sin 75:esjälvständighetsdag i självständighet. Det är kansketidens tecken att vi inte observerar det såmycket. Vi tar för givet att den frihet som harkommit existerar, och därförär vi inte lika begeistrade som vi kanske skulleha varit för bara några år sedan.Det finns över huvud taget en dysterhet som präglardebatten. Det har naturligtvis sin förklaring i debilder och den nyhetsförmedling som vi får frånt.ex. Jag tycker dock att detfinns anledning att ta vara på en del av deunderliggande mycket positiva trender som finnsoch de möjligheter som växer och som inte ärsmå och obetydliga utan tvärtom mycketdominerande. Vi bör ändock erinra oss att kanöver 400 miljoner människor vakna upp påmorgonen utan att vara rädda för KGB, ellervad de organ nu hette som övervakade ochterroriserade människorna i östra . Det ären stor och en enorm vinst att detta har uppnåtts.Demokratin växer faktiskt ganska starkt i Central-och . Flera av de nya demokratiernakommer in i . Förståelsen ochrespekten för demokratin växer på många håll,även om det finns beklagliga undantag.En minst lika stor utveckling, som kanske harkommit litet i skymundan, är att det finns ländersom har gått från absolut fattigdom till relativtvälstånd. Denna utveckling har ägt rum ,under en generation. Det är den snabbastetillväxten i världshistorien. Det handlar inte omisolerade öar utan om en mycket bred utveckling.Jag tänker naturligtvis på denmarknadsekonomiska revolutionen i Stilla . En tredjedel av mänskligheten bor i dettaområde, och de resultat som har uppnåtts äroerhört imponerande. Vi har aldrig sett ensnabbare utradering av massfattigdom än i denregionen.Lärdomen från den utvecklingen sprider sig. ILatinamerika tittar man på det här. En hel radländer har beslutat att inrikta sig på samma politik.Även i finns tendenser till att man ser i denriktningen. Flera tidigare talare har tagit uppSydafrika. Jag tänkte då på att det är viktigt att dendemokratiska förändring som vi alla hoppas ochtror skall komma i också åtföljs av denekonomiska reform som behövs för att Sydafrikaskall kunna få en snabb utveckling mot välstånd.Det behövs en ekonomisk revolution, lika mycketsom i , i detta instängda ochplanekonomiskt styrda land.I sker en mycket snabbekonomisk utveckling. Den har också till stor delhämtat inspiration från . Man tycker signaturligtvis stå närmare problematik ände välmående västländerna, som har utvecklatsunder mycket . Man har en mycket störreotålighet. Man vill åstadkomma ett välstånd påväsentligt mycket och inte använda 50--som vi har gjort sedan mitten av 1800-talet.Vi ser också hur det i de länder som har valt ensnabb metod -- , , ochEstland -- finns tendenser till framgång. Man kan seatt tillväxten börjar på mycket bred front.Privatiseringen har nått en sådan omfattning attdet statligt dominerade näringslivet är i minoritet,och därmed kan tillväxten komma i gång på allvar.Jag blev litet orolig när jag läste densocialdemokratiska Östeuropamotionen. Ispråkbruket kan man där spåra en tendens till attkanske vilja nedvärdera den snabba reformvägen.Jag tolkade i alla fall motionen så när jag läste den.Det är mycket förbryllande. Man kan studera deländer i som har valt enannan taktik. gjorde det länge iSovjetunionen, och det slutade i kaos och med riskför hungersnöd. Vi kan se andra tendenser iSlovakien och där man inte genomförekonomiska reformer. Nationalismen handlar därmera om att hissa den egna flaggan på gårdsplaneni stället för att genomföra ordentliga ekonomiskareformer. Man är inte mera framgångsrik. Tvärtomhar man betydligt större problem, inte minstmycket allvarliga sociala problem.Jag tror att vi kommer att få se mycket snabbaövergångar från ett socialistiskt system till enmarknadsekonomi i många av dessa länder. Jag troratt det är den väg som de måste gå. Det kan intevara rimligt att ha långa, utdragna processer, därbefolkningen utsätts för stora påfrestningar. Så ärinte bara fallet under övergångsskedet utan så vardet med det förra systemet. Denhär processen måste ha ett relativt snabbt slut. Förvästvärldens del är det -- det är vi alla ense om --viktigt att vi öppnar våra marknader. Det är det isärklass viktigaste vi kan göra för att hjälpa dem ireformprocessen.Anf. 63 ():Herr talman! Jag anser det angeläget att i dennautrikesdebatt få framhålla den roll somEuroparådet spelar och kommer att spela i är bland de äldsta och stabilasteinstitutionerna i det europeiska samarbetet.Europarådet var länge länken som förenade detpolitiska livet i med representerar de finaste traditionernaoch idealen i västerlandets politiska tradition:demokrati, mänskliga rättigheter och idén om enrättsstat. Jag vill emellertid här ta upp två särskiltaktuella frågor, nämligen utvidgningen avEuroparådet samt dess arbete medminoritetsfrågorna.Under de senaste åren har antalet medlemsländer iEuroparådet ökat snabbt. Genom tillskapandet avgäststatus har också i sitt arbete fåttdeltagare från nästan hela den europeiska familjen.Därtill har ett stort antal länder ansökt ommedlemskap, och processen inför ett godkännandeav flera av dem som medlemmar är i full gång.Den svenska parlamentariska delegationen hararbetat mycket intensivt för att sprida kunskap omde baltiska ländernas speciella situation för attunderlätta för dem att snabbt bli medlemmar iEuroparådet.