prot · GH0945 · 1993-12-16 00:00:00 — Han harsett hur de svenska killar, som anställdes efterhonom och som har sämre kunskaper om arbetet,har blivit upptagna till förarbetare. har gångpå gång bett att få vara med och lära sigmaskinerna, men alltid skickats bort när dessatillfällen uppstått. Han kämpade hårt och länge föratt komma till den avdelning där han nu arbetar ochförst nu i lågkonjunkturen tycker han att han harfått några chanser att utveckla sig i arbetet. ''är ett typiskt exempel på löntagare som villförkovra sig och öka sin kompetens. Sådanalöntagare finns det hundratusentals av, om manbara vill se dem.Jag tror att framstegsintresset och viljan attförkovra sig inte är mindre bland dem som är föddai . Jag kan inte heller se några fördelar medökad otrygghet i anställningen -- tvärtom. Jag troratt många med kompetens och kunskaper somskulle göra stor nytta i de små och medelstoraföretagen hädanefter kommer att söka sig till destörre och resursstarkare företagen. Vidförändringar av driften löper de där inte lika storarisker när arbetsgivaren får rätt att ensambestämma över en viss del avpersonalsammansättningen, nämligen tvåarbetstagare i varje turordningskrets.När det gäller förlängning av visstidsanställningaroch provanställningar från 6 harman verkligen anledning att undra. Är detsolidaritet -- finansministern påstod det i gårdagensdebatt -- att hänvisa handikappade, kroniskt sjuka,kvinnor med småbarn, friställda medelålders ochäldre löntagare med 6--7-årig folkskola bakom sigtill långa provanställningar och tillfälliga jobb.Dessa människor skall prövas, granskas, förkastasoch stämplas ut tills de ger upp. Kalla detåtminstonen inte för solidaritet!Anf. 46 ():Herr talman! De förslag som debatteras, om enliten förändring av arbetsrätten, innebär enklimatförändring för näringslivet, speciellt för desmå företagen. Det är min bestämda uppfattning.Det är en förändring som innebär att man i ställetför att känna rädsla och försiktighet ser meroptimistiskt på möjligheterna att bl.a. anställa nyamedarbetare. Detta är också inriktningen ochbakgrunden till de förändringar som föreslås. Dettaslås fast i propositionen och i det betänkande somvi debatterar. Jag har ingen avvikande syn när detgäller detta ärende.Jag skall inte kommentera detta mer utan bara genågra synpunkter på ett par av förslagen.Det första förslaget gäller undantag av två personervid arbetsbrist. I propositionen står det attarbetsgivare skall ha rätt att undanta två personer.Det är bra. Det kommer att innebära en förenklingför de mindre företagen, nämligen att de kan klaraav en arbetsbristsituation utan att för den skullruinera företagets kompetens.I en motion har vi kristdemokrater pekat på att detfattas ett rekvisit till lagtexten. Det står bara får undanta två personer. Det borde redan ilagtexten finnas en pekpinne om att dessa tvåpersoner skall vara av särskild betydelse för denfortsatta driften. Så står det också i förarbetena ochi kommentarerna om detta i propositionen.I vår motion A11, som också har tillgodosetts idetta avseende, påpekar vi att det redan i lagtextenbör stå att dessa två personer enligt arbetsgivarensbedömning skall vara av särskild betydelse för denfortsatta driften. Därmed pekar man i lagtexten påatt det inte är fråga om att upprätta en frikrets. Dethandlar inte om huruvida man är rödhårig eller sersi eller sådan ut -- sådana argument har använts ivulgärpropagandan. Undantag skall alltså gällapersoner som är av särskild betydelse för denfortsatta driften av företaget.Den arbetsgivare som inte är förtrogen med lagtextfår lättare att på detta sätt tänka i rätt bana. Det ärinte så enkelt för småföretagarna att mitt i jobbetmed att hålla i gång företaget också ta reda på vadsom står i förarbetena. Det är nog med att ta redapå vad som står i lagtexten.I vulgärpropagandan har det uppträtt en massakonstigheter. Jag är mycket förundrad över denargumentation som de fackliga organisationerna ivårt svenska samhälle i det här fallet har drivit.Häromdagen låg det ett kort på mitt bord. Därstod:Med den nuvarande lagen om anställningsskyddkan jag sägas upp från min anställning om jagallvarligt misskött mig eller t.ex. stulit något påarbetsplatsen. I den nya lagen omanställningsskydd räcker det om jag är olämplig.Det kan alltså räcka med att jag har fel skjorta påmig. Den kan ju vara olämplig.Detta är ett verkligt lågvattenmärke när man talarom att debattera sakligt. Vi har över huvud tagetinte diskuterat den sortens olämplighet, vare sig iArbetsrättskommittén eller när det gäller förslagettill förändringar i propositionen. Begreppet sakliggrund berörs över huvud taget inte i förslaget.Herr talman! Jag vill även peka på skadestånds- ochsanktionsbegreppen. Detta tas upp avArbetsrättskommittén. I ett avsnitt pekar vi på attdet behövs ett nytt synsätt när det gäller deallmänna skadestånden. Jag vill verkligenunderstryka det. Här tas upp vad en företagare hartänkt när han sade upp någon. En ursäktlighet börfinnas med i begreppsvärlden.Låt mig berätta en sann historia som inträffadeförra sommaren. Den gäller ett företag som jag välkänner till. tvingadesföretaget att säga upp fyra medarbetare på grund avarbetsbrist. Situationen förbättrades, och det blevfråga om en del övertid på vårkanten. Vidsemestertid undrade tre av de anställda om intederas pojkar som gick i gymnasiet kunde få jobb påföretaget . Företagarensade att det gick bra.Dagen efter det att pojkarna började arbetaanmälde facket att företaget hade brutit motföreträdesrätten vid återanställning. Det hade inteföretagaren tänkt på. De unga pojkarna var ju inteyrkesmän. Företagaren sade dock att han gärnaskulle anställa även de personer som hade sagtsupp. Han sökte och fick tag i två av de fyrapersonerna. Dessa två nekade att taåteranställning. En av dem hade ett ALU-projekt.Den andre använde argumentet att han ville hasemester först. Efter semestern inledde facketförhandlingar. Det kostar per person attbryta företrädesrätten. Det var alltså fråga om60 . Ärendet gick till central förhandling.Facket var obevekligt och ville ha 60 000 kr.Det är den här synen som jag anser måste brytas närman talar om skadeståndsanspråk. I vår motion tarvi kristdemokrater upp frågan om en förändradsyn. Jag fick också med utskottet en bra bit påvägen om att när ministern återkommer med en nyproposition bör skadeståndsanspråken tas upp.Utskottet uttalade så mycket som att det är av storbetydelse att just frågan om skadestånd tas upp. Vikom mycket nära ett tillkännagivande.Jag vädjar till arbetsmarknadsministern att i ensärproposition återkomma till frågan omskadeståndsanspråken. Min erfarenhet av samtalmed företagare säger att de är rädda för att anställaoch för att göra något litet fel. Man vet vad man har,men om man gör ett litet fel kostar det mycketpengar.Men det anförda vill jag yrka bifall till samtligamoment i utskottets hemställan i betänkande AU4.Anf. 47 ():Herr talman! De små förändringar som det härförslaget innehållet har lett till en enorm reaktionbland socialdemokrater, facket, LO, TCO m.fl.Det har varit fråga om utfrågningar och debatterdär vi borgare skulle sitta i skamvrån. På affischerhar man kunnat se en människa med hopsydd mun.Budskapet är att nu skall arbetstagaren vara tystoch arbetsgivaren bestämmer. Skäms man inteinom LO, facket och socialdemokratin när man seroch hör överorden i debatten?Förslaget innebär ett undantag från turordningenmed två arbetstagare som är viktiga för företaget.Det gäller två arbetstagare som tillför företagetkompetens och skicklighet. Det kan innebära attdet kommer att gå bättre för företaget eller attföretaget slipper läggas ner. Varför ärSocialdemokraterna så starkt emot det härförslaget?Monika talade om att det var en medvetenstrategi riktad mot löntagarna att man försämrararbetsrätten och att man från socialdemokratinssida helt tar avstånd från det här lagförslaget. utgick från någon gammalkommunistisk ideologi och sade att balansenförsvinner och att det blir en kamp mellan arbeteoch kapital. Detta är mycket märkligaformuleringar om en ganska liten förändring.I går nämnde vad professor hade sagt. Om lyssnadepå hela intervjun i Rapport kunde hon höra att hansade att denna förändring ger maktbalans mellanparterna. Jag förstår inte varför den sista delen av meningen, men han sadefaktiskt så här.Den här reformen är således framför allt viktig försmåföretagen. För stora företag har förändringeninte så stor betydelse. Från anser vi borde kunna göra större undantagän för de två personer som föreslås. Vi kanskekan återkomma till detta senare.I undersökningar som har gjort visar det sigatt av 500 tillfrågade företag skulle anställafler personer om LAS ändrades. Förändringen ärviktigast för industriföretag och för småföretag med10--19 anställda. Sysselsättningen skulle antagligenkunna öka med flera procent. av företagarnasäger att de som en följd av LAS har undvikit attanställa ny personal under de senaste två tre åren,eftersom det skulle ha inneburit ett för stortrisktagande. Att anställningsskyddslagen hindrarsysselsättningen visar på dålig solidaritet med dearbetslösa.En annan visar att avsvenska folket är för att arbetsgivarna skall kunnavälja ut vissa anställda som de vill behålla. Endast36 % är emot detta. Hos det svenska folket finnsdet således ett brett stöd för förändringar iarbetsrätten. Det bör man tänka på när man ser dedemonstrerande massorna och LO:s annonser medden ihopsydda munnen. Majoriteten av det svenskafolket har en helt annan syn.Sveriges verkstadsindustris utredning avproblemen på 15 verkstadsföretag med nuvarandeanställningsskydd visar att lagen försvårarföretagens möjligheter att kunna behålla anställdamed rätt kompetens vid en driftsinskränkning. Ettföretag som inte kan behålla de rätta medarbetarnariskerar att snabbt slås ut i den allt hårdarekonkurrensen.Som sagts slås reglerna hårdast motungdomar. Trots att ungdomarna i många fall kompetens som efterfrågas får de gå först.Vitsen med LAS är faktiskt att skapa sysselsättningoch inte att hindra nyanställning.Företrädesrätten för tidigare anställda leder ofta tillatt företagen inte nyanställer, även om det skullebehövas. Orsaken är kanske att de tidigareanställda i många fall inte har den kompetens somföretaget är i behov av.Jag hoppas att man återkommer frånregeringens sida i det här angelägna ärendet.Låt oss också se litet närmare på de problem somkan finnas i den offentliga sektorn . Vidneddragningar inom sjukvården sker det t.ex. omflyttning. Sjuksköterskor och andrasjukvårdsanställda kan förflyttas exempelvis frånen kirurgisk avdelning till en psykiatrisk. Därför ärdet bra att man kan undanta två personer i varjeturordningskrets och att turordningskretsarna görsom så att det här inte kan ske. Det här är inte bra,varken för sjukvården eller för de anställda.Även inom den offentliga sektorn drabbasungdomar och kvinnor mest. De anställs ofta påvikariat och tillfälliga anställningar och får gå först.Jag och flera andra ledamöter har motionerat ompermitteringsreglerna. Vi säger att en stor del avarbetslösheten beror på permitteringsreglerna.Ändrade regler skulle minska arbetslösheten ochden otrygghet som många anställda upplever.Det svar utskottet här ger tycker jag känns skönt.Man föreslår inte nu någon förändring, men mansäger att betänkande beredsinom regeringen, och man förutsätter attregeringen återkommer i frågan.Jag ser den meningen som positiv och räknar medatt man återkommer på det sätt vi har tänkt imotionen. Det kan inte vara vettigt att hapermitteringsregler som gör att man inte anställerfolk. Jag hoppas verkligen att regeringen i det härfallet återkommer.Som har tagit upp har vi frånmoderat håll också ett särskilt yttrande kringregleringen i kollektivavtal av tidsbegränsadanställning och provanställning. Där säger vi attmed utgångspunkt från det rådandearbetmarknadsläget hade det varit nödvändigt attutforma den aktuella övergånsgbestämmelsen såatt alla bestämmelser i kollektivavtal som innebärbegränsningar i förhållande till lagens regler omvisstidsanställning vid arbetsanhopning och vidprovanställning skulle ha förlorat sin verkan så somframgår av vår motion.Vi beklagar att vi inte nått ända fram, men vi utgårifrån att regeringen återkommer även i den härfrågan. Det hade varit bra om vi hade kunnatkomma ända fram i den här delen. Tyvärr har viinte gjort det, men vi utgår ifrån att man kanåterkomma i frågan.Herr talman! Jag ber att få yrka bifall till hemställani utskottets betänkande i samtliga delar.Anf. 48 (nyd):Herr talman! Vi har hört en hel del förslag här frånolika sidor. En del är bra, en del är dåliga. Man fårkritik för att man lägger fram vissa förslag. Iblandfår man kritik från oväntat håll.Vi diskuterar nu arbetsrätten och förhållandena påvåra arbetsplatser och vad det är som kan skapasysselsättning, men man missar vissa bitar idiskussionen, och det tycker jag är ganskaallvarligt. Det handlar om en förutsättning för attdet här landet över huvud taget skall komma påfötter.Vi har bevisligen ett budgetunderskott på bramycket mer än 300 miljarder. Man talar ofta om200, men man glömmer då olika ersättningar till a-kassa osv. Läget i är katastrofalt.Vi kan styra till en del härifrån, men det gäller långtifrån allt. Det viktigaste är att vi får tillbaka tron påSverige. Det är grunden för alltihop. Annars kan vialdrig lyckas med våra förslag. Vi har sett mångaförslag som inte fungerat. Vi trodde att vi skulle fåen bättre taxi när vi avreglerade. Det skulle ökakonkurrensen, och det skulle vara så bra. Detvisade sig sedan att en stor del av taxiverksamhetenmåste drivas svart i dag.Det är just dit jag vill komma. Vi fattar mångabeslut här, men vi följer inte upp dem och tyvärrleder de ofta till en svart sektor.Många arbetslösa har det ganska bra, för dehar upptäckt att man kan jobba vid sidan om. Såbörjar vårt samhälle alltmer att fungera. Dettaskadar naturligtvis ekonomin . Vi har svart sektor som har beräknats till 150 miljarder!Om vi bara kan minska den till hälften får vi kanskein 30-40 miljarder till statskassan. Ändå kritiserarsocialdemokraterna oss för att vi ville höja KAS förde sämst ställda . Det tyckte man varförskräckligt, för det skulle kosta en miljardkronor. Men när vi talar om den svarta sektorn äringen över huvud taget intresserad.Varför har vi då en svart sektor? Av den enklaanledningen att man inte har förtroende försina makthavare. Det kan ni läsa itidningarna. Ni ser det ena fallskärmsavtalet efterdet andra, och de är helt fantastiska. De är på 25miljoner kronor! Värre tycker jag det är när vi hardem också i facket, och där är tydligen de värstaaffärerna gjorda.En hög tjänsteman i avgick och fick meri pension än vad statsministern har i lön. Men intenog med det: Han skulle jobba som konsult, så hanfår väl lika mycket till. Och inte nog med det: Hansavskedsfest skulle skattebetalarna också stå för.Det räckte inte med en -- det var två under sammaperiod. Så här är det överallt.I denna kammare klagar vi ofta på våra löner ochsäger att de är för låga. Jag kan hålla med. Om maninte har några sidoinkomster är lönen ganska liten.Men i denna kammare finns många som har en, tvåeller tre pensioner, man har en massastyrelseuppdrag osv.Vi såg exemplet . Hans lön var bara enliten grundlön. Allt det han gjorde pengar på lågvid sidan om.Hur tror man då att svenska folket skall fåförtroende för beslut? I går träffade jag på kaféOpera en rörmokare. Han var så fruktansvärtupprörd. Han skulle aldrig någonsin betala skattmer. Han tyckte att ''de där uppe'' försersig. De sitter i och beslutar en massa, ochså kan de förse sig själva med förmåner.Vi måste rensa ut förmånerna, inte bara i riksdagenoch facket, utan överallt, i näringliv, banker osv.Jag tycker bankvärlden ger de värsta exemplen.Den ena bankaffären efter den andra avslöjas.Fallet med avgörs . Man ser attt.o.m. Bankinspektionen varit del i spelet genomatt blunda. Vi har sett att vissa banker får fiffla medsin bokföring för att klara sig och inte behöva gå tillbankakuten. Detta blundar departementen för.Hur tror ni att svenska folket skall få förtroende,och hur tror ni att svenska folket över huvudtaget skall betala skatt när de ser dessa möjligheter?Vi har ett bra exempel i de baltiska staterna. Det ärsnart omöjligt att över huvud taget hjälpa dem rimlig standard, därför att maffian har tagit överhelt. Svenska företag som etablerat sig där vågarinte vara kvar, utan åker hem. Det är alltså heltomöjligt att verka där, och jag kan försäkra att vihar den maffian även i . Den kommeratt breda ut sig med rekordfart.Gör vi i den här salen inte någonting åt den svartasektorn, då blir det en katastrof.Det finns många andra avarter. Vi har smarta killarsom håller på med deklarationer. Det värsta är attvi här blundar för dessa avarter. Jag har ofta tagitfram och hans 25 000 kamrater,som helt legalt, naturligtvis, bor i och tjänarsina pengar här, men inte skattar här. Det är sådantvi måste angripa innan vi ger oss på de sämst ställdai samhället.Anf. 49 ():Herr talman! I går debatterades härarbetsmarknadspolitiken ocharbetslöshetsförsäkringen, oerhört stora ochviktiga frågor för människor, inte minst alla demsom är arbetslösa eller riskerar bli det.I dag handlar det i stället om arbetsrätten.Åtminstone de flesta av oss debatterar vad somskall gälla för dem som faktiskt har jobb, vilkaregler som skall gälla för anställningar ochuppsägningar. får man intrycket att Sverigeantingen kommer att förlora alla företag och jobbom inte LAS ändras eller att slavhandeln återinförsom man petar det allra minsta.Jag vill genast säga för egen del att jag inte tror attfrihet för arbetsgivare att säga upp folk hur somhelst vare sig skulle ge några fler jobb eller enlångsiktigt bra utveckling.Men det finns en del brister. Dagens lagstiftning omturordning innebär i praktiken att människor bliruppsagda enbart på grund av att de är unga. Ungamänniskor har i regel kortare anställningstid på enarbetsplats och får därför sluta först.Anställningstrygghet är för unga människor en renillusion. De får alltid gå först.Detta handlar inte bara om ungdomar som borhemma -- som det föraktfullt kan sägas. I min näravänkrets handlar det om , och gravid,och hennes make som är student. Sju årsanställningstid var inte nog. Det handlar om ,och småbarnspappa, som inte kunde matcha50-åringarna som fick dubblera sin anställningstid.Det handlar om och läkare, som aldrighaft en fast anställning med dagens regler.Detta är både personliga och sociala katastrofer,men också en samhällsekonomisk katastrof på sikt.Unga människor med långa och gedignayrkesutbildningar kommer inte in påarbetsmarknaden. Har de kommit in åker de ut.Detta inträffar i livet då de harsvårast att klara detta, både psykiskt ochekonomiskt.Detta är inte bara ett problem för dessa personer,utan även för samhället. Företagen får klara sigutan yngre människor med den senasteutbildningen och kompetensen och de nya idéerna.Detta kommer att få stora konsekvenser förframtiden. När företagen utarmas på kvalificeradeunga människor får företagen ingen särskilt godframtid utan kommer in i en ond cirkel där bristenpå kompetens hindrar utveckling, vilket leder tillatt ännu fler människor sägs upp.Herr talman! Argumenten för LASturordningsregler brukar vara dels attanställningstid är ett objektivt sätt att avgöra vilkasom får gå -- vilket är en sanning medmodifikation --, dels att det är mycket lättare föryngre personer att få ett nytt jobb. Detta ärmöjligen sant i en normalkonjuktur, där ett enstakaföretag får problem och måste dra ner. I dagens lägeär det i stället så att människor med både långa ochfärska utbildningar döms till långvarig arbetslöshet.Vi är många som ser detta som ett stort problemsom handlar om mer än bara arbetslöshetssiffror.Varken KAS-regler, AMS-utbildning ellervägbyggen kan lösa det problemet. Det är ettstrukturproblem. I desperation över att fråganbemöts med tystnad av de ledande i politik ochsamhällsliv lade jag och fram ettförslag i en motion om ytterligare ett undantag frånturordningsreglerna. Det var en idé, ett förslag, somgivetvis måste bearbetas och sättas in i ett störresammanhang. Såvitt jag vet finns det exempel iUSA med åldersindelade kretsar osv. Det finnsandra modeller. Men även utskottet valde tyvärr attförbigå förslaget med tystnad, dvs. att sopaförslaget under mattan utan att ta i självasakproblemet. Jag beklagar, men vi kommer inteatt tystna!Herr talman! Jag har på senare tidinsett att jag är en ''ungdom'' i tvåsammanhang. Dels här i somriksdagsledamot, dels iarbetsmarknadssammanhang. För när man pratarom ''ungdomsarbetslöshet'' menar man människorupp till 35, . Tänk efter själva,kära ledamöter, vilken livssituation var ni i när nivar 35?Tre gånger så många 20--25 åringar är öppetarbetslösa och dubbelt så många 25--35-åringar än45--55-åringar. Räknar man in alla dem i åtgärderblir skillnaden enorm. Inom byggbranschen har58 % av byggnadsarbetarna i åldrarna under 30slagits ut. Medan i åldrarna över 45 finns nära nogingen utslagning. Arbetslösheten är nästan heltkoncentrerad till dem under 35! De allra äldsta harredan fått gå med olika typer av tidig pension. Kvarsitter de medelålders i orubbat bo och medorubbade cirklar.Generellt är det ändå så att dessa medelåldersantagligen för det första har en social ochekonomisk situation som är oerhört mycketstadigare än för t.ex. 30-åringen. Denne har ofta endyr, ny bostad, småbarn att försörja och kanskestudieskulder. Den medelålders har allt dettabakom sig.För det andra visar det sig nu när antalet ledigaplatser åter ökar, att de medelålders har precis likasvårt eller lätt att få dessa nya jobb.För det tredje har den medelålders enbåde kortare, smalare och otidsenligare utbildningän den yngre. Det vore alltså mycket bättre församhället att de som är medelålders vidareutbildarsig på olika sätt i stället för att de yngre skall bliännu mer belästa.Lagstiftningen skulle kunna vara objektiv, lättföutsägbar och ha strikta regler. Så är det inte.Lagstiftningen skulle också kunna ta ett socialt ochsamhällsekonomiskt ansvar. Så är det inte heller. Istället värnar man om de regler i LAS som inte ärannat än ett otillbörligt gynnande av medelålders,nämligen att 50-åringar vid fastställande avturordning får dubblera anställningstid, vidareatt den som jobbat, sagt upp sig och senåterkommer även får räkna den tidigareanställningstiden och att det i slutändan, , är ''age before '' som gäller.Herr talman! Angående dessa tre regler hade jagtänkt yrka bifall till motion A15 yrkande 2, 3 och4. Men tydligen går detta inte av procedurtekniskaskäl. Jag får väl i stället lova att återkomma ifrågan.Anf. 50 () replik:Herr talman! Det är en god avsikt bakommotionen. Det skall ingen förneka. Men dethindrar inte att det uppstår problem. Jag tycker attdet är mycket begärt att anamma motionen raktupp och ned. Faktum är att första klämmen om flerundantag handlar om att göra turordningskretsensundantag än fler. Utskottet har självt pekat på attdetta inte är utan problem.Genomgående för de personer som som hade svårt att få jobb var att de hadeen bra utbildning. Det är naturligtvis en väldigtstark resurs i sammanhanget. Detta jämförde honmed det krav hon reser på att personer över 45 årinte skall få tillgodoräkna sig en extraanställningsmånad intill en viss nivå. Detta innebäratt de som är , ofta med en kortskolutbildning, och med en otidsenligyrkesutbildning, skulle i den svaga situationen intefå behålla den fördelen.Herr talman! Jag tror att det är nödvändigt attfundera länge innan vi tar de radikala steg somföreslås av dessa ungdomar.Anf. 51 ():Herr talman! Jag begärde inte att utskottet rakt uppoch ned skulle anamma förslaget. Men jag tyckeratt det hade känts bra om utskottet hade resoneratomkring dessa mycket stora problem i stället för attpå ett par meningar avfärda det hela medhänvisning till en utredning, som förmodligen inteens kommer jobba med dessa frågor.Elver pekar just på det som är problemet,nämligen att fel människor får för dyra pengar ännumera utbildning.