prot · GH0932 · 1993-11-29 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:32Måndagen den 29 novemberKl. 12.001 § Återtagande av plats i riksdagenTalmannen meddelade att () den27 november återtagit sin plats i ,varigenom uppdraget som ersättare upphört förLars-Olof Karlsson.2 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 23 november.3 § Svar på interpellation 1993/94:31 omåtgärder för utlandssvenskars återflyttning tillSverigeAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! har frågat migvilka åtgärder jag avser att vidta för att underlättasvenskars återflyttning till . CharlotteCederschiöld ifrågasätter varför en svensk kvinnasom flyttar tillbaka till efter en tids vistelsei utlandet på grund av makens arbete inte fårfolkbokföras i om mannen fortsätter attarbeta och bo utomlands.Vid inflyttning till gäller att den som avseratt regelmässigt vistas här under skallfolkbokföras. Den som kan antas komma attregelmässigt tillbringa sin dygnsvila både inom ochutom och därigenom ha dubbel bosättningskall folkbokföras i om han eller hon medhänsyn till samtliga omständigheter får anses ha sittegentliga hemvist här.I det fall som tagit upp, därendast en av makarna flyttar tillbaka till ,uppkommer ofta situationen att dubbel bosättninganses föreligga eftersom den som flyttar tillbakaoftast kommer att vistas även hos den utomlandsbosatta familjen.Frågan om dubbel bosättning föreligger eller intefår avgöras från fall till fall. Anses dubbelbosättning föreligga skall skattemyndigheternamed beaktande av omständigheterna i det enskildafallet avgöra vilken av två eller flera tänkbaraplatser som skall anses som bostadsort. I denproposition som låg till grund förfolkbokföringslagen uttalades attfamiljeförhållandena vid en sådan bedömningnormalt bör tillmätas störst betydelse, men ävenandra faktorer kan givetvis beaktas. Genom attsamtliga omständigheter skall beaktas vidbedömningen av det egentliga hemvistet finnsmöjlighet att ta hänsyn till de speciellaomständigheter som föreligger i det enskilda fallet.Motsvarande gäller också vid bedömningen av varfolkbokföring skall ske vid dubbel bosättning inomSverige.Gällande regler utesluter således inte att en personfolkbokförs i även om familjen bor kvarutomlands. Prövningen av var en person skall ansesvara bosatt grundar sig på regler som riksdagenbeslutat , och jag kan inte pågrundval av fråga se att detfinns anledning för mig att vidta någon åtgärd.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.För den som inte upplever denna fråga som ettproblem kan det finnas anledning att lyssna till ettbrev som innehåller flera exempel på de lokalafolkbokföringsmyndigheternas restriktivatillämpning av lagen.Brevet kommer från VD:n för den organisationsom har mest erfarenhet och kanske bästkompetens i vad gäller utlandssvenskarnasverkliga förhållanden, nämligen Föreningen förSvenskar i Världen. Jag citerar ur brevet:''En familj har bott utomlands . Mannenhar arbetat för ett svenskt dotterbolag. Barnen harväxt upp och är utflugna hemifrån. Makarna villflytta tillbaka till , men mannen har fått etterbjudande om ett nytt jobb i enannan del av världen. Familjen beslutar att mannenskall acceptera jobbet, men att hustrun flyttar hemtill direkt. Hon kommer att kunna göranågra kortare besök hos mannen i utlandet.Det är dock inte möjligt för hustrun att få blifolkbokförd i . Hon skall enligtmyndighetens tolkning av lagen vara folkbokfördtillsammans med sin man i en annan del av världenäven om hon bor och lever i . Myndighetenförutsätter nämligen att hon kommer att tillbringaminst en sjundedel av hos mannen,eller totalt under hela året.Ett annat par flyttar utomlands först när mannenhade fyllt . Hustrun är betydligt yngre. besöker paret för att bevistasonens bröllop. Kvällen före bröllopet blir mannen,, akut sjuk, får en hjärnblödning, blir förlamadoch sjukhusbunden och kommer aldrig att kunnaåtervända utomlands tillsammans med hustrun.Det är inte planerat. Det har skett vid en tillfälligvistelse i . Makarna hade för avsikt attåtervända utomlands, men mannen är nuoförmögen att göra så.Men folkbokföringsmyndigheten anser att mannenkommer att vistas hos sin hustru i utlandet minst endag eller totalt minst ,och vägrar att skriva honom i innan enrättsprocess i högre instans har avgjort frågan.Eller tänk på de familjer som åker utomlands,därför att mannen får ett kontrakt på några år.Hustrun följer med, men visar det sigsvårt och instängt för henne att leva i denfrämmande kulturen. Det kan t ex handla om ettanläggningsprojekt i , ellervarför inte nu i . Exotiskt till att börja medmen för många påfrestande i längden. Hustrunåtervänder därför till . Tro inte att hon dåfår vara folkbokförd här! Mannen arbetar juutomlands. Hon kommer ju att besöka honomnågra gånger ochfolkbokföringsmyndigheten utgår ifrån att detsammanlagt blir . Alltså tillbringarhon så mycken dygnsvila hos mannen attfolkbokföringslagens paragraf 7 skall tillämpas tillpunkt och pricka -- även om den är skriven försvenska förhållanden!För att inte tala om de fall när makarna emigrerat,men hustrun börjar längta hem tillbarn och barnbarn. Inte får hon flytta tillbaka ochskrivas i . Det sätterfolkbokföringsmyndigheten minsann stopp för!Den nya folkbokföringslagen trädde i kraft först . Mängden av ärenden av detta slag ärdärför än så länge begränsad. Men tendensen äroroande och av de personer som kontaktar ossframgår klart att de lokalafolkbokföringsmyndigheterna runt om i landet haren mycket restriktiv hållning när det gäller att låtasvenskar återflytta till Sverige.De fall som vi beskrivit kan lösas om makarnabegär skilsmässa. Men det kan väl ändå inte varalagstiftarens intentioner att tvinga till en sådanåtgärd?Som med alla lagar finns det naturligtvis de som villkringgå eller utnyttja systemet maximalt. Men attdriva nästan varje fall till överklagande är att gå förlångt! Någonstans är det fel och mest rimligt är detnaturligtvis att se över lagen och dess absurdakonsekvenser för svenskar som är företagsammamen kanske av sitt liv valt att boutanför gränser. Att svenska medborgarebetraktas som parias vid återflyttningen gör detknappast lättare för attinternationaliseras. ''Brevet är skrivet av , för Svenskar i Världen.Man kan fråga sig om det över huvud taget ärvettigt att myndigheter använder den civilrättsligasituationen som huvudsakligt argument för attförhindra geografisk rörlighet. Det är dessutom felatt förutsätta att alla makar ägnar sig åt varandravarje veckoslut. Det var länge sedan det var så.Många människor ur dessa rörliga grupper har intetid att vara lediga , men de drabbas avlagen.Bedömningen av familjeförhållandena riskerarockså att bli godtycklig. Det viktigaste borde intevara var olika nära och kära bor, utan var man självbor och verkar. Folkbokföring är en fråga omrealiteter.Är det rimligt att myndigheter tvingar framskilsmässa för att man skall få folkbokföra sig därman bor och verkar?Är det rimligt att generellt tillämpa resonemangetom dygnsvila?Ligger det i linje med försvaret av den enskilde ochav friheten att inte reagera mot exempel påfyrkantig omänsklig byråkrati, vilket jag uppfattardetta som?Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Det är viktigt att konstatera att det inteenbart är familjeförhållandena som avgör om manskall folkbokföras i eller inte. MenCharlotte och jag måste väl ändå varaöverens om att just familjeförhållandena spelar enganska stor roll när det är fråga om att göra enbedömning.Det finns sannolikt skäl att fundera kring justfamiljeförhållandena om man är gift och harintresse av att vara tillsammans med sin familjnågon annanstans än i . Vi kan säkert varaöverens om att det är en bedömningsgrund somskall spela en stor roll.I sin första följdfråga undrar CharlotteCederschiöld om det är rimligt att man skall tvingasatt vara folkbokförd någon annanstans än i Sverigeom man verkar och bor i . Om man haranställning här i är det ingen diskussion omsaken. Om man inte har någon anställning ellerannan sådan väsentlig anknytning spelarfamiljeförhållandena större roll.Det är självklart så, att någon som arbetar i Sverigeskall vara folkbokförd här, om det inte finns andraskäl som talar emot det.Under 1993 har det förekommit sju fall om tvist vadgäller inflyttning, varav två avgjordes till densökandes fördel. Det rör sig om förhållandevis fåfall.Jag kan inte se att vi innan vi har fått någonerfarenhet av praxis kan göra den bedömningen attutlandssvenskar betraktas som parias, vilket görs idet upplästa brevet. Självfallet är det inte så. Detär alldeles uppenbart att man från regeringens sidaoch, förutsätter jag, i flertalet fall frånmyndigheternas sida vill göra en bedömning som ärrimlig sett från den enskildes utgångspunkter, menockså med tanke på de regler som skall gälla förfolkbokföring.Jag har svårt att förstå att regelsystemet skulleutgöra något problem. Om tillämpningen skulle bliett problem, kan man diskutera det när tillräckligerfarenhet har vunnits. Då kan man fundera kringom det behövs någon lagjustering. Men jag ser inteatt det finns ett sådant behov i dag.Anf. 4 ():Fru talman! Naturligtvis har familjen en roll i dettasammanhang, men jag lutar mer åt EG:s sätt att sepå hemvistbegreppet. Inom EG anses det att detfaktum att man bor och verkar på en plats skallspela den huvudsakliga rollen. I den svenska lagenstår det ju att familjeförhållandena utgör denhuvudsakliga bedömningsgrunden.Statsrådet säger att det faktum att man bor ochverkar på ett visst ställe gör att man folkbokförs pådetta ställe. Då finns det anledning att ta upp ettannat exempel som visar absurditeten i reglerna.De skapar problem för många enskilda människor.Skatteministern har själv utnämnt vårgemensamma före detta kollega och partisyster tilllandshövding och placerat hennes arbete iVästerbotten. Hon arbetar där . Honarbetar mycket -- säkert pervecka.Landshövdingen vill givetvis vara folkbokförd i sittlän och därtill betala högre skatt, vilket enfolkbokföring där skulle innebära för henne. Honbörjade kampen för detta . Umeåkommun stöder henne. Motiveringen var dygnsvilan.Nu har hon undanröjt det förhållande sommotiveringen grundade sig på och anpassat sittleverne efter reglerna. Hon besöker endast sin mani samband med direkt tjänsteförrättning. Efter ettoch kamp och förnyad ansökan fickhon nej på nytt. har man hittat på en nymotivering, nämligen den att hon har etttidsbegränsat förordnande.Landshövdingar är såvitt jag vet förordnande och kan få förnyat förordnande --det blir . Hon kanske blir kvar där uppe förresten av livet, och livet är ju för all deltidsbegränsat.Frågan är om det är rimligt att man inte kan blifolkbokförd på ett ställe där man verkar fram till sinpension. Uppenbarligen är tillämpningen väldigtolika mellan skattemyndigheterna, vilket ocksåGörel fall har visat.Finns det inte några skäl att införa ytterligareskälighetsbedömning? Om inte: Vad är statsrådetsråd till den som vill bli folkbokförd där personen ifråga bor och arbetar? Är det skilsmässa?Anf. 5 TALMANNEN:Charlotte för in en helt ny fråga iinterpellationsdebatten. Det är statsrådets sak omhan vill besvara den senare frågan i dettasammanhang. Annars är det lämpligt att det ställsen ny interpellation. Varsågod, statsrådetLundgren.Anf. 6 Statsrådet ():Fru talman! Som just sades är vi nu inne påbosättningsbegreppet generellt, och inteutlandssvenskarnas situation. Detta är besvärligaavvägningar, om vi nu ser det generellt både vadgäller och annorstädes.Speciellt när det gäller krävs detförhållandevis strikta regler för hur man skalltillämpa bosättningsbegreppet. Det finns, vilketsärskilt var fallet med den tidigareskattelagstiftningen, stora intressen av att varabokförd på en viss ort. Det kan även i dagslägetvara på det sättet med tanke på olika former avavdrag som kan medges om man har sin bostad påett visst ställe. Det är mot den bakgrunden det finnsskäl att ha regler.Vi införde en ny folkbokföringslag så sent som . Tillämpningen av den lagen kan intesägas ha hunnit så långt att det går att vinna någraerfarenheter om huruvida det uppkommituppseendeväckande effekter. Det är förhållandevisfå överklaganden vad gäller de ärenden viegentligen diskuterar, nämligen utlandssvenskarsfolkbokföring.Min bedömning är att det finns möjligheter att tahänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet.Man kan inte bara gå efter avgörandena i förstainstans, utan man måste se till vidare avgöranden.Riksdagen kan inte besluta om en exakt lagstiftningi varje avseende. Det krävs att en praxis utvecklas.I avvaktan på att vi ser en sådan praxis utvecklas ärjag inte beredd att vidta några åtgärder vad gällerfolkbokföringslagen.Anf. 7 ():Fru talman! Jag uppfattar statsrådet som att i stortsätt varje ärende skall gå till överklagande. Jaguppfattar det också som att statsrådet tycker att detär rimligt att landshövdingarna inte skall kunna blifolkbokförda på det ställe där de bor och verkar.Jag delar inte den synen. Om en familj flyttar inomlandet, t.ex. om pappan flyttar till , skalldet finnas möjlighet för familjen att bo kvar, menatt var och en är folkbokförd där man bor ochverkar.Jag undrar vilken bild av man skapargenom sådana här åtgärder. Det kan väcka en vissirritation och negativa reaktioner i andra länder.Nu tror jag att vårt medlemskap i kommer atthjälpa den enskilde individen mot den här typen avbyråkratiska beslut, inte minst därför att man där ihemvistbegreppet mer betonar betydelsen av varden enskilde verkar, arbetar och bor.Det förvånar mig ändå att statsrådet inte anser attden förlamade 88-åringen med hjärnblödningenskall kunna bli folkbokförd på den ort där hanfaktiskt ligger. Även landshövdingen borde blifolkbokförd där hon bor och verkar. Statsrådetsäger ju att det inte skall bli någon modifiering ellernågot förtydligande av lagen, vilket jag hoppas på.Jag vidhåller att man bör kontrollera tillämpningenav folkbokföringslagen 3 och 7 §§ närmare ochförsöka få fram en mer flexibel tillämpning,alternativt förtydligande av lagen. Den tilltro somjag dock har till en moderat minister gör att jag troratt även statsrådet när han får litet mer erfarenhetav flera fall kommer att inse att det här kan finnasanledning att göra något.Anf. 8 Statsrådet ():Fru talman! Jag avser inte kommentera enskildafall i kammare. Det är inte min uppgift.Jag vill inte ha några synpunkter på myndigheternai detta avseende. Jag förutsätter att CharlotteCederschiöld respekterar detta. Jag kan ha vilkasom helst personliga uppfattningar ommyndighetsbeslut, men jag tänker inte använda migav min roll som statsråd för att ha synpunkter.Denna lagstiftning har gällt . Skulle det visa sig att denna lagstiftninginte fungerar tillfredsställande, med det utfall somsker i antal olika ärenden, kommer båda jag ochandra i så fall att vidta åtgärder för att se överlagstiftningen. Men det finns inteanledning att vidta åtgärder innan vi har fått enprövning av ett stort antal fall och ser om det finnsnågra problem i detta avseende. Jag är inte säkerpå att de fall som nämndehar förts vidare till högre instanser, t.ex.Det har skett en mängd olika diskussioner om bådedet ena och det andra. har det varit fråga omatt någon har blivit folkbokförd exempelvis iStockholm mot vederbörandes vilja på grund avpolitiska uppdrag. Det finns en mängd olikaaspekter på detta. Utslagen har kunnat gå åt än detena än det andra hållet.Det viktiga här är att slå fast att den lagstiftning vihar gör att man kan och skall ta hänsyn tillomständigheterna i det enskilda fallet. Det gåralltså inte att för var och en säga att man i detta fallskall se till vistelse , eller det enaeller andra. Man skall och kan ta hänsyn tillomständigheterna i varje enskilt fall. Det är detviktigaste för mig.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1993/94:47 omändringar i skattesystemet m.m.Anf. 9 Statsrådet ():Fru talman! har ställt fyra frågor tillmig med anledning av det fortsatta reformarbetetpå skatteområdet.Den första frågan är om regeringen avser att geRiksskatteverket ytterligare resurser för att klaradet merarbete som blir följden av förändringarna.En allmän reflexion som jag gör med anledning avfrågan är att reformer som ger upphov till nyaarbetsmoment inte sällan innebär att andraarbetsmoment faller bort, men att dettalätt glöms bort i debatten. En del av de förslag somlagts fram är just av det slaget. Jaggör emellertid, på samma sätt som gjort, bedömningen att förändringarnasammantaget leder till ökat arbete förskatteförvaltningen. Detta har regeringen givetvisbeaktat i sina överväganden, men funnit attförslagen har så stora fördelar från andrasynpunkter att det administrativa merarbetet måsteaccepteras. I frågan vilka åtgärder regeringen avseratt vidta med anledning av detta vill jag erinra omatt det just nu pågår ett budgetarbete iregeringskansliet.Regeringens budgetförslag skall, som känner till, redovisas för den 10januari. Jag har därför varken möjlighet elleranledning att nu gå in på vad regeringen kankomma att föreslå vad gäller resurstilldelningen tillskatteförvaltningen.Den andra frågan är vad som kommer att händamed den förenklade självdeklarationen.De nya regler om ett i väsentliga avseendenförenklat deklarationsförfarande, som kommer atttillämpas års taxering, avser i förstahand vanliga löntagardeklarationer. Näringsidkareskall även fortsättningsvis lämna allmänsjälvdeklaration. De nya bestämmelserna omförenklad självdeklaration kommer därför inte attpåverkas i någon nämnvärd utsträckning av delagändringar som föreslås i propositionen omfortsatt reformering av företagsbeskattningen. Deövriga lagändringar eller förslag till lagändringarsom tar upp ligger antingen helt vidsidan av deklarationsförfarandet eller har ännu intelett till sådana konkreta förslag som påverkar detnya förfarandet med förenklad självdeklaration.Det är självklart att vi måste beakta detta när vibedömer de olika förslag som förekommer idebatten.För det tredje undrar om det överhuvud taget blir möjligt att upprätthållaskattereformens grundläggande principer,enhetlighet, likformighet och rättvisa.Jag kan lugna på den här punkten. Deåtgärder som regeringen vidtagit på skatteområdetligger som jag ser det väl i linje med dessagrundläggande principer. Detta gäller särskilttydligt regeringens förslag att slopa den nuvarandeöverbeskattningen av enskilda näringsidkare ochdelägare i handelsbolag samt att avskaffamerbeskattningen av riskkapital.Genom dessa åtgärder skapas goda förutsättningarför produktionen i . Endast härigenom kanen tillfredsställande växtkraft återskapas iekonomin, vilket ger förutsättningar för nya ochriktiga jobb, minskad arbetslöshet, sanering avstatsfinanserna samt bibehållen eller utveckladvälfärd.Lars har slutligen frågat vilka åtgärder jagämnar vidta för att kommittén för utvärdering avskattereformen (Fi 1990:08) -- den s.k. -- skall kunna fullgöra sitt arbete ävenom skattereglerna förändras.Jag kan lugna även på denna punkt.Visserligen underlättar naturligtvis interegeländringar arbetet för . Å andra sidanär -- enligt vad jag erfarit -- det mesta avutredningsarbetet utlagt på forskare som arbetarmed modeller som skall kunna isolera effekter avolika slag. Det svåraste torde inte vara att beaktaförändrade skattereglers inverkan utan snarare attisolera påverkan av de konjunkturförändringarsom inträffat efter skattereformen. Jag har dockstort förtroende för att forskarna och därmedutredningen skall kunna ge en god belysning avdessa frågor. Dessutom vill jag understryka attkommitténs arbete självfallet inte får vara styrandeför huruvida angelägna förändringar iskattesystemet skall beslutas eller inte.Anf. 10 ():Fru talman! Jag skall be att få tacka Bo Lundgrenför svaret.Jag lägger märke till att väldigt ofta idebatten och även i detta svar använder sig av ordetlugna. Det tycks ha blivit Bo Lundgrenshuvuduppgift att lugna folk. Han vill lugna mig ochmina partikamrater. Han vill lugnaRiksskatteverket och tjänstemännen där. Han vill idebatten lugna , och hanbehöver t.o.m. lugna Moderata samlingspartietsstämma på en mängd olika punkter.Det handlar alltså om att försvara sig. Det ärnaturligtvis inte särskilt bra för . Detär framför allt inte bra för landet närskattepolitiken på detta vis angrips från flera olikahåll. Jag måste här göra besvikengenom att säga att jag inte har blivit särskilt mycketlugnare av detta besked. Det säger nämligen intesärskilt mycket.Jag ställde fyra frågor till . Den förstafrågan handlade om huruvida varvillig att ge ytterligare resurser till Riksskatteverketmed anledning av alla de ändringar som har gjortsi skattelagstiftningen. säger då att haninte vill tala om vad regeringen kommer att föreslå,eftersom det pågår en budgetprocess. Det har jagförståelse för. Men han kunde väl säga om han ärberedd att göra någonting över huvud taget. Detvore inte så dumt om kunde presteraen viljeinriktning.Med de förslag som lagts fram finns det enbetydande risk för att resurser i skatteförvaltningenförs över från angelägna uppgifter, t.ex. kampenmot den ekonomiska brottsligheten, tillrutinbetonade uppgifter. Det är någonting somRiksskatteverkets tjänstemän har påpekat för ossvid ett flertal tillfällen när vi har haft kontakt meddem. Det borde ta på allvar.Den andra frågan gäller den förenkladesjälvdeklarationen och hur den påverkas av deförslag som har lagts fram. På det svarar BoLundgren att den inte kommer att påverkas avpropositionen om företagsbeskattningen. Goddag,yxskaft! Det var faktiskt inte det jag frågade om.Jag frågade: Hur kommer den förenkladesjälvdeklarationen att påverkas av alla de nyaavdrag som man har genomfört och som manplanerar?Det gäller t.ex. ROT-avdraget, riskkapitalavdragetoch avdraget för barnomsorgskostnader. Det gällerdessutom hur den kommer att påverkas av sådanaavdrag som man tänker slopa, nämligengrundavdraget för statlig inkomstskatt. Hurkommer det att påverka den förenkladesjälvdeklarationen? Att avdrag för underskott inystartade företag kommer att påverka denförenklade självdeklarationen är väl rätt självklart,?Den tredje frågan var kanske den viktigaste av alla.Den handlade om hur man, i detta förändringarnastidevarv när det gäller skatter, skall kunnaupprätthålla skattereformens principer omenhetlighet, likformighet och rättvisa. Här sägerBo Lundgren att han kan lugna mig. Han säger attdessa principer kommer att upprätthållas. Det ärett fullständigt obegripligt svar för mig.Är det likformigt att ha tre momssatser, BoLundgren? Är det enhetligt att få göra avdrag förunderskott i en inkomstkälla i en annaninkomstkälla? Är det rättvist att kraftigt sänkaskatten på kapitalinkomster och höja denpå arbetsinkomster? Är det rättvist? Enligt mittförmenande är det inte rättvist. Det är inte hellerlikformigt. Här öppnar man för en gigantiskskatteplanering. Det kommer att lösgöras enmängd kreativitet för att förvandla högbeskattadeinkomster till lågbeskattade inkomster. Var såsäker!Den fjärde frågan handlade om den här kommitténsmöjligheter att bedriva sitt utvärderande arbete.Kommer det inte att försvåras? Svaret blir att jagkan vara lugn på det området. Det kommer inte attförsvåras. Jag tycker att det är ett ganskasensationellt påstående. Det faller egentligen på sinegen orimlighet.Om man har genomfört gissningsvis ett hundrataländringar i skattereformen, hur kan dennaskattereform då utvärderas på ett objektivt ochseriöst sätt? Det är svårt att förstå.Nu säger att vi har skickliga forskaresom kommer att klara detta. Det svåra är inteändringarna i skattereformen utankonjunkturernas påverkan på skattereformen. Detär förvisso sant. Men kombinationen av dessa tvåsaker gör, efter vad jag kan förstå, att det blir i detallra närmaste omöjligt att utvärderaskattereformen. Vi kommer aldrig att få ett riktigtklart besked om de fördelningspolitiska effekternaav skattereformen. Det tycker vi socialdemokraterär oerhört viktigt att få.Anf. 11 ():Fru talman! Det är glädjande att regeringenföreslår ändringar i skattesystemet som bl.a.kommer att eliminera merbeskattningen avriskkapital, som statsrådet har formulerat det. Därvill jag peka på en sak.