prot · GH0933 · 1993-11-30 00:00:00 — 188 Statsrådet ():Herr talman! Jag hade i och för sig inte väntat mignågot annat än detta litet dramatiska sätt att spelaupp detta ärende. ''Olycksfall i arbetet'' och ''svaretär ett oegentligt svar''.Precis som sade ställdes frågornaför sedan. Då kan det väl vara intressant attta till sig något av det som framgick av svaret. FNvet inte riktigt självt om enheten eller utrustningenbehövs. Nu i dagarna är det en konferens i AddisAbeba där man skall bestämma sig för hur manskall agera vidare.Nu säger ni att ''drar sig ur''. Ja, det kanman säga om man bara ser till sjukhuset. Men jag ärtvärsäker på att både och vet att är en av störstabidragsgivare. drar sig inte ur, utan Sverigeär i allra högsta grad -- vilket jag också nämnde imitt svar -- med även i fortsättningen inom denhumanitära sektorn och inom den sektor som meralångsiktigt måste satsas på för att skapa fred ochförsoning.Jag vill starkt understryka att inte drar sigur i egenskap av bidragsgivare. Sverigefinns i allra högsta grad där, har funnits där ochkommer att finnas där. Jag har inte heller menat skall ställa olika vårdformer mot varandra. Jaghar bara velat belysa att eftersom resurserna ärbegränsade måste man våga sig på att tåla ochuthärda att vissa prioriteringar måste göras.Anf. 189 ():Herr talman! hänvisar i sitt svar tillmuntliga uppgifter från statssekreterareSamuelsson. Jag har på regeringens uppdrag varitFN-delegat . Jag har en helt annan bild avstyrkan i FN:s önskan att detta fältsjukhus skallvara kvar. Det finns också skriftligt dokumenterat.FN har först -- trots att man har varit medveten omvår tidsgräns -- bett oss vara kvar. När vi har sagtnej till det har FN djupt beklagat att vi drar oss uroch har vidare vädjat till oss att åtminstone varakvar med materielen. har svaratnekande även på den framställningen, vilketnaturligtvis har tagits emot med stor förvåning i i innebär slutet av statsrådet svar? Finns detfortfarande en möjlighet att stannar kvarmed materielen?Anf. 190 ():Herr talman! Jag har inte varit FN-delegat . Menjag har fått andra signaler från våra FN-delegaterän de som statsrådet förmedlar här. Mina kontaktersäger att det finns en mycket stark önskan från FN:ssida att skall stanna kvar.Det är väl inte så konstigt? Det handlar om enmedicinsk kompetens som har byggts upp ochutvecklats. Det går att genomföra en avanceradmedicinsk vård på fältsjukhuset som kommer dencivila befolkningen till del också. Det är ju det somär viktigt i sammanhanget.Men, jag tycker att frågan har en annan dimensionockså. Det var anledningen till att frågan ställdestill utrikesministern. Det här handlar om svenskFN-politik. Jag tycker att jag återigen får bekräftatatt denna regering har försvagat den svenska FN-politiken. Vi vet alla hur det t.ex. gick med Sverigeskandidatur till säkerhetsrådet.Anf. 191 Statsrådet ():Herr talman! Det hade varit tilltalande om LarsLeijonborg och något hadeunderstrukit att förvisso finns i ochgör mycket omfattande humanitära insatser.Sverige satsar nu på en långsiktig restaurering av ettsamhälle som ändå befinner sig i enbättre situation än när kom dit medfältsjukhuset.Lars och ärövertygade om att det som regeringen nu i ställetvill satsa på inte har samma prioritet och värde försomalierna som detta att fältsjukhuset skall varakvar. Eller så menar de att både-och skall göras,trots att är en av störstabidragsgivare.Jag har ingen anledning att betvivla de uppgifter --även om de är muntliga -- som jag har fått frånstatssekreterare . Han hade ettpersonligt samtal med och en personlig kontaktmed . 192 ():Herr talman! Jag är väl medveten om Sverigesengagemang i . Jag sade faktiskt i mittförsta inlägg att det svar biståndsministern gav varbra. Jag delar uppfattningen att det på lång sikt ärangeläget att vrida vår insats mer åt det renthumanitära från det militära inslag somfältsjukhuset naturligtvis representerar.Men trots allt är utgångspunkten en prioriteringsom FN har gjort. Jag menar att man inte kan viftaundan den. President har skrivit brev tillövriga truppbidragare, inklusive , där hanvädjar att skall vara kvar med sin insats.Sjukhuset har fått en sådan betydelse att jag tror attdet skadar vårt rykte att dra tillbaka det.Anf. 193 ():Herr talman! Det vore intressant att diskutera vilkabiståndsinsatser som behövs i ett land som går frånkrig till fred. Det är en stor fråga, och det är en stordiskussion. Det är många olika insatser sombehövs.Naturligtvis skall vi inte stanna kvar med ettfältsjukhus i all oändlighet i . Det är intedet detta handlar om. Det hela handlar om att detär fel tidpunkt att just nu lämna . Jag menaratt vi här sviker somalierna. Det behövs för att restaurera FN:sanseende i . Jag hoppas att regeringenkommer att enas kring ett beslut att sjukhuset fårstanna kvar med personal och utrustning.Anf. 194 Statsrådet ():Herr talman! Man kanske skall erinra om att i slutetav oktober beslutade regeringen att skänkaytterligare till humanitärainsatser, till stöd åt demokratiprocessen. Det skedde efterdet att FN kommit med en förfrågan. Då ställdeSverige upp. Vi har också engagerat oss för attåteruppbygga rättsväsendet i . ''Sviker somalierna'' och ''fel tidpunkt''. Jag sadeföljande till mina medarbetare när kom tillSomalia med fältsjukhuset. ''Kom ihåg en sak. Dendag vi skall gå ut -- den kommer förr eller senare --kommer vi att få en opinion riktad mot oss. Denopinionen kommer att hävda att det är fel tidpunktoch att vi inte borde gå därifrån . ''är det likväl så att av patienterna på detsvenska fältsjukhuset är civila somalier. Jag menaratt detta talar för att resurserna bör flyttas till deordinarie sjukhusen, och det är vad som kommeratt ske.Anf. 195 ():Herr talman! Poängen är ju att den utrustning somfinns på sjukhuset är avancerad. Varför skall denpackas ned? Varför skall den skickas tillbaka tillSverige? Den borde verkligen få stanna på plats.Det är vidare inte första gången som regeringen ärute när det gäller . Viefterlyste från socialdemokratisk sida ettställningstagande när FN gjorde sin vädjan om attvi över huvud taget skulle medverka i enSomaliainsats. Då drog ni detta i långbänk, och nigår även nu i mycket i andra nationers ledband,nationer som lämnar . Vi bordeverkligen kunna visa litet civilkurage och stannakvar.Anf. 196 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debattenytterligare. Jag vill bara som slutkommentar sägaatt jag hoppas att regerngen drar de rättaslutsatserna av detta samtal och av de övrigaopinionsyttringar som har förekommit imassmedierna och i andra sammanhang och tarfasta på den öppning som jag läser in i det sistastycket, där det förefaller som om regeringen ,om FN återkommer med en önskan om att den härverksamheten skall drivas vidare eller i varje fallom att materielen skall vara kvar, är öppen för attompröva sitt ställningstagande. Jag hoppas attregeringen i det läget gör så.Anf. 197 Statsrådet ():Herr talman! Jag har inte förväntat mig att KristinaSvensson skall tycka något annat än att regeringenär ute . Det kan vi uthärda.Jag tycker inte att det ständiga talet om att vi draross ut ur detta är riktigt hederligt. Den som gör detpåståendet har därmed påstått att den satsning somnu kommer att göras på de ordinarie sjukhusen ärfelaktig, dvs. att satsningen på skulle vara felaktig.Det handlar här om prioriteringar. Det finns intepengar till allt. är redan kanskestörsta bidragsgivare. Man kan önska sig allt, menpengarna räcker inte till allt.Anf. 198 medger ytterligare ett inlägg från vardera.Anf. 199 ():Herr talman! Det är absolut inte fel att satsa påprimärvård, och det är bra att biståndsministern hartagit initiativet till de insatser som har redovisats.Men vad jag menar är att insatserna måstekomplettera varandra. Sjukhuset behövsfortfarande på grund av de skador som människorhar efter kriget.Överläggningen var härmed avslutad.32 § Svar på fråga 1993/94:196 om stöd till barnvars föräldrar avlidit i hiv/aidsAnf. 200 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig påvilket sätt agerar för att ge stöd till projektsom syftar till att hjälpa de på grund av hiv/aidsföräldralösa barnen.Det är med smärta jag och många andra kankonstatera att allt fler barn, inte bara i utanrunt om i världen, blir föräldralösa därför att derasföräldrar dör i hiv/aids eller i sjukdomar som ärrelaterade till hiv/aids. Det är ett allvarligt ochväxande bekymmer för de berörda barnen, derasomgivning, länderna och givetvis för oss sombiståndsgivare.Jag har i svarat på många frågor som rörutsatta barns situation. Låt mig därför koncentreramitt svar på konkreta exempel på vad vi från svensksida gör för att stödja och hjälpa dessa föräldralösabarn.Det första exemplet är från och det andrafrån Tanzania.I ger ett direkt stöd om 5 miljonerkronor för en tvåårsperiod till ett Unicef-projektför föräldralösa barn. Antalet föräldralösa barnökar markant i , i stor utsträckning somföljd av aidsepidemin. , , harett program som innebär stöd till lokalafrivilligorganisationer som på olika sätt försökerförbättra förhållandet för dessa barn. Arbetetsyftar till att öka medvetenheten om föräldralösabarns behov och situation, medverka till ökadkoordinering mellan frivilligorganisationer pådistriktsnivå samt att öka regeringens förmåga attfölja utvecklingen vad gäller de föräldralösabarnen.Hur görs då detta? En viktig faktor är utbildning,dvs. kurser för distriktsansvariga så att barnen kanstanna kvar i sin hemmiljö. Sorgen och förlusten avföräldrarna är stor. Om sedan barnen tvingas lämnasin invanda miljö, byn där de hör hemma, blirbördan ännu större. Och vi vet, även om sådant ärofrånkomligt ibland, att barnhem inte är den bästalösningen. Därför läggs stor kraft ner på kampanjerför att öka medvetenheten om föräldralösa barn,deras behov och situation. Här är arbetet på lokalnivå och genom enskilda organisationer avavgörande betydelse för att möjliggöraattitydförändringar.En viktig del är också att bistå de ugandiskamyndigheterna med att notera och analysera deföräldralösa barnens behov.Det andra exemplet gäller och SvenskaKyrkans Missions insatser där för föräldralösabarn. Via SIDA har vi hitintills givit ett statligtbidrag till projektet om . Förnärvarande bereds ytterligare stöd om 4 miljonerkronor --1995. Aidsepidemin är särskiltsvår i de nordvästra delarna av landet, iKageraregionen. Här arbetar sedan flera år tillbakaden lokala kyrkan, Evangelical Lutheran Church inTanzania, med ett socialt stöd till efterlevande barnoch eventuella mor- och farföräldrar. Projektetinnebär bl.a. att engagera anhöriga, bybor m.fl. attorganisera olika former av stöd till de drabbadebarnen och familjerna.Syftet är att se till att barnen får skolgång,hälsovård, hjälp med inköp av mat och kläder ochannan social omvårdnad. Därtill är det viktigt attsörja för att barnens egendom, dvs. deras arv efterföräldrarna, bostad och andra tillhörigheter stannari barnens ägo och inte tas över av andrabyinnevånare.Parallellt med insatser av det slag jag nämntger stöd till bashälsovård m.m. somkommer en större grupp utsatta till godo.Dessutom deltar representanter för aktivt idet globala aidsarbetet genom en rad enskildaorganisationer och FN-organisationer som WHO,, UNDP och de internationella bankerna.Det normativa arbetet är här ett särskilt viktigtinslag. Det totala svenska stödet till aidsprogramuppgår under innevarande budgetår till 100miljoner kronor.Anf. 201 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret.Det är svårt att få en uppfattning omaidssituationen. Prognoserna när det gäller antaletaidssjuka 2000 är mycket diffusa ochvarierande. Prognoserna varierar mellan ca 40miljoner och ca 120 miljoner människor. Det finnsöver huvud taget ingen tillförlitlig statistik.Herr talman! Under en konferens om hiv/aids somhölls under överinseende av WHO i i april i årredovisades bl.a. att minst 2,5 miljoner människoröver hela världen dött i aids. Ett parmiljoner barn har därför blivit föräldralösa.WHO har beräknat att antalet föräldralösa barn iAfrika kommer att vara 2000.Aidsepidemins verkningar, som innebär att delar avden produktiva befolkningen dör, samt rädsla ochokunnighet om hur aids smittar gör att många barni de värst drabbade områdena helt eller nästan heltär utan tillsyn . Värre kommersituationen således att bli. Det handlar om ettmycket stort antal barn, och det gäller att ha planeroch framförhållning i detta sammanhang, så kan hjälpa de stora skaror av barn somkommer att drabbas.Allt fler rapporterar nu om barnens situation i detaidsdrabbade . Det är bra att man läggerfram sådana rapporter. Det handlar om barn somvårdar aidssjuka föräldrar och sedan, somytterligare börda i sorgen efter de döda, tar handom småsyskonen. Och det finns tragiska, mentyvärr sanna, berättelser om gamla och orkeslösasom lämnas med ända upp till 15 barnbarn då söneroch svärdöttrar avlidit i aids. Det är barnen som ärde stora förlorarna i en av de värsta epidemier somdrabbat framför allt , där dessutom dettraditionella skyddsnätet, storfamiljen, börjatglesna.Anf. 202 Statsrådet ():Herr talman! och jag är överensom hur fasansfull denna epidemi är. Man skullenaturligtvis inget högre önska än att det fanns ettbotemedel, som dessutom vore tillgängligt förbefolkningarna i . Vi vet ju att det, somMargareta också sade, är i iAfrika som hiv/aids går fram som något av enpräriebrand.Det har ju varit och är väl allom bekant att det harvarit svårt att få en hel del regimer, både i Afrikaoch i , att tillstå att man har hiv/aids inom sinanationsgränser. Det finns naturligtvis ocksåanledning att understryka att en hel del länder inteär så måna om och engagerade för sin fattigalandsbygdsbefolkning, inklusive de kvinnor ochbarn som bor där, och därför inte med någotpåvisbart aktivt intresse går ut för att informera omvilka risker man kan utsätta sig för på det ena ellerandra viset.Vi får heller inte glömma att de här länderna har enså eländig, fattig och erbarmligt svår situation närdet gäller att kontrollera blodprodukter och ett somannat att smittan kan överföras på väldigt mångasätt. Detta innebär inte, herr talman, att vi på någotsätt får slå oss till ro. Det är klart att allt måstegöras. Det är tänkbart att våra insatser borde varastörre, mer omfattande och bredare än de förnärvarande är.Anf. 203 ():Herr talman! Det senaste håller jag verkligen medom. Jag tycker också att insatserna borde varastörre och bredare.Redan för två år sedan när jag var i FN, och ävennär jag var där , tog jag uppden här frågan med flera av . Menav de som jag tycker ganska svävande svar som jagfick framgick att man inte var tillräckligtuppmärksam och åtgärdande när det gäller den härfrågan, som jag anser står för ett mycket stort ochviktigt problem. Det enda projekt i FN:s regi somAlf presenterar är det som pågår iUganda. Det omfattar 5 miljoner. Det tycker jaginte är så förskräckligt mycket egentligen medtanke på allt det som FN skulle kunna göra.Jag tycker att frågan om de föräldralösa barnen ären oerhört stor fråga. Jag tycker att den också skallges större tyngd på FN:s dagordning, så att manverkligen för upp den och sätter den i fokus, för denär oerhört viktig och angelägen.Anf. 204 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig bara säga att vi är överens omdetta. Sedan måste naturligtvis regimerna ochländerna själva ta sitt huvudsakliga ansvar, för manhar det ansvaret. De kan inte förvänta sig att FNeller att man multilateralt först skall gå in och talaom att de har fel när de påstår att det inte finns hiv-smittade och aidssjuka och att det är mycket okloktav dem att försöka dölja detta. Var ärliga i stället!Det börjar infinna sig ett större mått av ärlighet.Det skall i anständighetens namn sägas.Jag kan inte heller låta bli att påvisa, herr talman,att , , äger Aidsdagenrum, World Aids . Det ärVärldshälsoorganisationen som står för den. Vi fårhoppas och vi får arbeta för att större upplysningoch kraftfullare resurser riktas mot dennavedervärdiga farsot.Anf. 205 ():Herr talman! Jag hade inte Aidsdagen i åtanke närjag skrev den här frågan. Det var roligt att den komså rätt i tiden.Som jag sade förut tycker jag att den här frågan äroerhört stor. Den handlar i alla fall om barnen ochderas situation. Skall vi kunna få någon bättrevärld, någon bättre ordning på världens problem,måste vi satsa på barnen, vare sig de bor här hemmaeller nere i . Det handlar om 9 miljoner barnår 2000. Det är en oerhört stor skara.Jag vet att man i WHO-kretsar är oerhört ängsligför den här situationen och anser att det måsteplaneras för hur vi tillsammans skall kunna hjälpade här barnen. Naturligtvis har de enskildaländerna ett stort ansvar, men det har också alla viandra som känner till situationen.Överläggningen var härmed avslutad.33 § Svar på frågorna 1993/94:204 och 215 ombistånd till MakedonienAnf. 206 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omSverige kan ge bistånd till republiken att medverka till att landet kan fortsätta vara ettelement av stabilitet på Balkan.Lennart Rohdin har vidare frågat utrikesministernvad gör bilateralt och multilateralt för attrepubliken skall kompenseras föreffekterna av FN-sanktionerna mot --. Frågan har överlämnats till mig förbesvarande.Jag besvarar de två frågorna i ett sammanhang.Den förra jugoslaviska republiken situation har allvarligt försämrats.Detta beror delvis på sanktionerna mot ochMontenegro, men har också andra förklaringar,som landets delning. Även var dockekonomin svag, och republiken utgjorde en av defattigaste i f.d. . beräknarIMF att BNP per capita kommer att uppgå till ca800 dollar.För att komma i åtnjutande av krediter från deinternationella kreditinstituten krävs attåtminstone två huvudelement är avklarade -- enreglering av de gamla ärvda skulderna tillVärldsbanken m.fl. internationellakreditinstitutioner och ett av Internationellavalutafonden godkänt ekonomiskt reformprogram.Regeringen i har redan undertecknat enöverenskommelse om ett ekonomisktreformprogram med Internationella valutafonden.Frågan om de utestående skulderna återstår.Nederländerna har bildat en internationellstödgrupp för att kunna reglera de gamla skuldernatill m.fl. -- ett initiativ som Sverigevälkomnar. Gruppen sammanträder iParis. Vi kommer självfallet att delta i detta möte.Inom diskuteras nu hurSverige skall kunna bidra till stödgruppen.På svensk sida anser vi det ytterst angeläget attsanktionerna efterlevs och att de drabbadeländerna får fortsatt möjlighet att följaSäkerhetsrådets resolutioner om sanktionerna motSerbien.Sverige välkomnar och stödjer Bretton-Wood-institutionernas arbete med att utforma ettekonomiskt reformprogram för republiken. Omden makedonska ekonomin kunde stärkas skulledetta på ett positivt sätt bidra till stabiliteten påBalkan.Jag vill här nämna att det sedan ett par veckortillbaka finns ett svenskt honorärskonsulat i Skopjemed uppgift att främja de bilaterala förbindelsernabl.a. 207 ():Herr talman! Jag tackar för svaret på mina frågor.Egentligen var det bara svar på frågan tillbiståndsministern. Jag utgår emellertid från på även förstår minfråga till utrikesministern. Uteblivet svar på denfrågan får väl tolkas som att regeringen inte har såmycket att redovisa.Biståndsministerns svar målar upp samma bild avförhållandena i som jag själv har gjorti mina frågor. Informationen som biståndsministernlämnar om skuldsaneringen gentemotVärldsbanken och reformprogrammet somutarbetas av IMF var värdefull information, somjag tackar för. som jag själv besökteSkopje och talade medbl.a. utrikesministern och andra ministrar pågickfortfarande förhandlingarna med IMF, så det gårframåt.Jag tycker att det är positivt att biståndsministern isvaret välkomnar det initiativ som tydligen hartagits av för att de gamla skuldernatill skall kunna regleras.Det är naturligtvis bra att det diskuteras påUtrikesdepartementet hur skall kunnabidra till stödgruppen. Jag tycker nog att vi härskulle kunna få en klar viljeyttring frånbiståndsministern om att avser attmedverka till det här skuldsaneringsprogrammet,som naturligtvis är en oerhört viktig förutsättningför att skall kunna komma vidare medden ekonomiska verksamheten.Men jag ställer mig som sagt fortfarande frågan vadSverige gör i övrigt i internationella organ: ESK,där vi fram till har innehaft ordförandeposten,FN, där det finns en sanktionskommitté som ärtillsatt för att se över möjligheterna att kompenseraländer som drabbas av FN-sanktionerna. Om dettafanns ingenting i det svar som biståndsministernlämnade på min fråga till utrikesministern.Anf. 208 Statsrådet ():Herr talman! Först tycker jag att man i detsammanhanget bör säga att regeringen i Skopjeunder våren och sommaren ingalunda följdesanktionerna. Det tror jag är allom bekant, och dettror jag naturligtvis att även är välunderkunnig om.Landet blev faktiskt för säte för enomfattande transithandel till ochMontenegro. I egenskap av ESK-ordförande togutrikesministern en rad initiativ till att få regeringeni att följa FN:s sanktioner. Det var ocksåandra länder och organisationer som tog sådanainitiativ. Det ledde till resultat. I september i årändrade regeringen i politik och följernumera sanktionerna. Det har bl.a. bidragit till attsanktionerna börjar bita på allvar i den federalarepubliken , alltså i ochMontenegro.Det är naturligtvis oerhört angeläget attMakedonien kan fortsätta att upprätthållasanktionerna. Skulle börja svikta härfinns det risk för att andra länder runt om görsammaledes.Låt mig sedan säga att m.fl. länder försökerfå till stånd en konferens inom ESK:ssanktionsgrupp. Dit skulle man inbjudarepresentanter för de internationellafinansieringsinstituten i syfte att just prioriteraprojekt som är avsedda att mildra effekterna påSerbiens grannländer av sanktionerna. Vi är alltsåinte utrikespolitiskt passiva i det avseendet.Anf. 209 ():Herr talman! Vid mina samtal i för ett parveckor sedan beskrev ansvariga ministrar själva deproblem som har förevarit när det gäller attupprätthålla sanktionerna.Jag tycker att det är märkligt hur biståndsministernlägger tonvikten i den här diskussionen. Som jagredovisat i min fråga har ju varitexemplariskt jämfört med andra delar av det fornaJugoslavien när det gäller både att uppnå sinsjälvständighet och att skapa garantier ochmöjligheter för de nationella minoriteterna att levaunder respekt för de rättigheter som de kan kräva.Trots detta har , till skillnad från allaandra länder, drabbats av att utövadeutpressning mot EG så att man inte erkänderepubliken . Här traskade Sverigepatrull och efter till dess att det internationellasamfundet hade ändrat sig.Detta har drabbat mycket hårt. Dethar isolerat från utrikeshandel. Dethar gjort att de inte har kommit i kontakt med deinternationella hjälporganen tidigare. Vi har isjälva verket medverkat till den försämradesituation som har råkat ut för.Anf. 210 Statsrådet ():Herr talman! Jag är inte säker på att jag vill hållamed om den beskrivningen riktigt. Frågan omkompensation har kört fast i FN. På iRom försökte , som jag nämnde, få till stånden konferens inom för atthjälpa till med kompensationen för det somMakedonien drabbas av på grund av att man ställerupp på sanktionerna.Jag skall också svara på den fråga som LennartRohdin ställde i sitt första anförande. Det är minavsikt att vara med och stötta på ett positivt sätt närvi vet litet mer efter det möte som hålls iParis.Anf. 211 ():Herr talman! Som biståndsministern mycket väl vetfördröjdes samtalen med IMF och avdet faktum att inte erkändes, vare sigav andra länder eller av . Vi följde EG:sförhalningspolitik i den frågan. Detta har försenatarbetet när det gäller en rekonstruktion avMakedoniens ekonomi.ESK, där vi själva har varit ordförande, har i dagännu inte släppt in som fullvärdigmedlem, trots att det säkerligen ytterligare skulleha bidragit till att stabilisera situationen på dennadel av . Där står ju egentligen Makedoniensjälvt för det enda stabiliserande elementet i denkonflikt som råder.