prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — Följden blirnaturligtvis att de allmännyttiga företagenmeddelar sin uppdragsgivare, kommunen: kanvi inte längre ta större socialt ansvar än de privatavärdarna. har vi precis samma spelregler som deprivata värdarna. Därför måste vi behandla vårabostadskonsumenter med samma kritiska ögon somalla andra gör. Vi spelar på samma karga marknadsom alla andra.Det är detta som sammantaget har lett till storaförändringar. I en kommun som inte ligger så långtfrån huvudstaden har det kommunalabostadsföretaget meddelat att långtidsarbetslösainte längre tas emot. Det är ett alldeles för stortrisktagande att välkomna sådana i våra lägenheter,säger man.I väldigt många kommuner meddelar detkommunala bostadsföretaget att man inte längrekan ta emot fler invandrare.Det är alltså inte bara människor som av olika skälkan betraktas som störande eller besvärliga utanockså andra oerhört stora grupper som omfattas avden här hårdare attityden på bostadsmarknaden.En mängd enskilda tragedier blir resultatet. Det ärsådant här som döljer sig bakom den oerhörtdramatiska statistiken. 166 000 människor harnämligen tvingats flytta.Från majoritetens sida kommer man naturligtvis attsäga: Det här förslaget och det här betänkandet kanväl ändå inte bidra till en sådan här utveckling. Den kan inte det. Som jag sade förut kanvarje isolerat förslag i sig kan tyckas rätt såharmlöst. I det här fallet rör det sig faktiskt om etti och för sig litet steg, men ett steg i rätt riktning.Sammantaget skapar ändå de härregelförändringarna ett oerhört kärvt klimat.Därför ville vi socialdemokratiska reservanter medhjälp av det här betänkandet skärpa det skyddsnätsom nu mer än någonsin behövs för de hyresgästersom har det besvärligt ekonomiskt och som, tyvärr,blir allt fler.Självfallet står jag bakom samtliga s-reservationer.Jag nöjer mig dock med att yrka bifall tillreservation nr 1 om återvinningsfristen. Det gälleralltså den tid som de familjer eller de enskilda sominte längre klarar av sin hyra och som har sagts uppav värden har på sig att rätta till det hela ochåtervinna sin lägenhet. är den fristen för kort.Regeringen gör en kosmetisk förändring somegentligen inte innebär någon förbättring.Utskottsmajoriteten gör en justering, men denna ärinte tillräckligt bra.Vi vill förlänga den här återvinningsfristen, som vitycker skall vara . Då har man säkert enmånad på sig. Under den tiden får man försökakomma till rätta med misstaget.Det är, som sagt, sant att en skillnad om en veckanär det gäller utskottsmajoritetens och -minoritetens förslag om återvinningsfristen kansynas vara högst marginell. Men om kammarenväljer att stödja vår reservation innebär det att ettlitet litet steg tas när det gäller att så att säga rullatillbaka den utveckling som har bidragit till deökade orättvisorna och den ökade utslagningen påbostadsmarknaden.Nästa betänkande som kammaren skall behandlagäller dramatiskt försämrade villkor för dem somhar det ekonomiskt besvärligt. Även där kanytterligare ett antal små steg tas, just för att värnaden sociala bostadspolitiken. Jag hoppas innerligtatt kammaren gör det.Jag yrkar alltså bifall till reservation nr 1 ibetänkandet.Anf. 124 ():Herr talman! Det är mycket positivt att det kommerett förslag till ny hyreslag. Ett sådant har vi längeväntat på. Man kan undra om inte själva ordenändringar i jordabalken också borde ha ändrats.Folk måste ju förstå vad det handlar om.Vad det handlar är en förbättring av situationen förhyresgäster både för att skötsamma hyresgästerskall få möjlighet att bo i lugn och ro utanstörningar och för att de människor som vill görarätt för sig men som av någon anledning inte harkunnat betala sin hyra ändå skall få en chansatt bo kvar.Därför finns det en hel del positiva inslag ilagstiftningen. Men jag skulle vilja ställa en frågatill regeringens företrädare, men det finns intenågon sådan här: Hur kan det komma sig att dettatagit så ?Hyreslagskommittén var färdig 1991 med sittförslag. Vad har man gjort? Så omfattande är inteden här propositionen att det behövs för attfå fram ett lagförslag. Möjligtvis antyder det attintresset från regeringens sida inte har varit alltförstort.Det är, som sagt, trots allt viktigt att det härförslaget föreligger och att vi kan göra en delförändringar. I själva propositionen finns det en delförslag som jag ser positivt på, t.ex. attförverkandefristen utökas till och maninte skall kunna kräva att en ny hyresgäst skallbetala en tidigare hyresgästs hyresskuld, somtidigare gällde.Vidare är det bra att utskottsmajoriteten har tagitupp definitionen av detta med störande hyresgästeroch att man påpekar att det inte handlar omanledningen till att någon är störande eller om attpeka ut en viss grupp, de psykiskt sjuka -- som manfrån regeringens sida har pekat ut. I stället pekarman på att det handlar om arten av grav störning.Det är det väsentliga när det gäller diskussionen omförverkad hyresrätt. Det väsentliga är alltså intet.ex. om en person är psykiskt sjuk.Herr talman! Vi i är alltså positivatill en del av förslagen i propositionen ochbetänkandet. Men det finns också en hel delminustecken och brister som vi tycker att det bordeha gått att komma till rätta med. Vi instämmerdärför i samtliga s-reservationer.Vidare yrkar jag bifall till meningsyttringen vadgäller mom. 2 om förverkandefristen, mom. 7 omupprepade betalningsförseelser och mom. 18 omkabel-TV. Jag skall helt kort förklara varför vi hardessa yrkanden.Herr talman! Det grundläggande, nämligen denallvarliga situation på bostadsmarknaden sommånga människor upplever -- inne på den frågan -- har man från majoritetenssida över huvud taget inte tagit upp. Att antaletvräkningar ökar och att problemen kan vara storaför människor som faktiskt vill betala sin hyra, somvill bo kvar och som vill sköta sitt boende nämns allsinte.Det viktiga här tycker jag är att förverkandefristen,som utökas , är för kort. Vi iVänsterpartiet kräver att förverkandefristen skallvara . Det beror just på att de allra flestasom hamnar i nämnda situation inte gör det därföratt de inte vill betala sin hyra utan därför att de harakuta ekonomiska problem.Sedan gäller det återvinningsfristen. Vi anser, ilikhet med Socialdemokraterna, att den skall just för att människor skall ha enmöjlighet att bo kvar. En bostad är inte någonhandelsvara, som de borgerliga partierna i mångasammanhang hävdar, utan bostaden är engrundläggande social rättighet. Vi måste till detyttersta se till att människor inte mot sin viljatvingas flytta därför att de inte har råd medboendet. De skall ges möjlighet att hitta ett sätt attkomma ur sin ekonomiska situation, få hjälp frånsocialnämnden eller på annat sätt och kunna bokvar.Frågan om upprepade betalningsförseelser tas uppi vår meningsyttring, men Socialdemokraterna harbara ett särskilt yttrande. Jag undrar varförSocialdemokraterna inte vill ta upp den frågan. Detfinns klara och konkreta anledningar -- även om detinte rör sig om oförutsedd sjukdom -- till attmänniskor borde få en chans. Jag tror att samtligahär som är intresserade av bostadsfrågor har fåttkonkreta exempel på att det har varit förutsebartnär människor inte har betalat sin hyra. Det kanvara långvarig sjukdom eller annat som harinträffat, men man har trots allt inte kunnatövertyga värden och därmed inte fått bo kvar. Jagtycker alltså att vi skulle kunna vara överens på denhär punkten.Jag vill också ta upp frågan om kabel-TV, som harvarit föremål för viss diskussion. Jag hade hoppatspå en reservation från , eftersom delarav och har förefallit varaöverens på den här punkten, nämligen om attavgifter för kabel-TV inte borde räknas in i hyran.Jag saknar både en reservation och ett särskiltyttrande, och jag ser fram mot att höra OlleSchmidts förklaring.Herr talman! Jag stannar här och står kvar vid mitttidigare yrkande. Jag konstaterar att vi måste ha enförstärkt hyreslagstiftning för att kunna se till attmänniskor har möjlighet att bo kvar och se till attstoppa utslagningen. Det är de viktigaste insatsernasom vi kan göra på hyresområdet.Anf. 125 ():Herr talman! När jag hörde iinledningen fick jag nästan uppfattningen att hanville ha en allmän bostadspolitisk debatt, men efterett tag kom han in på de saker som vi skall diskuteramed anledning av detta betänkande.Det är glädjande att vi i de olika partierna ärtämligen överens om tagen. Därför tänker jag inteupprepa att vi är överens om förbättringar, utan jagskall närmast ta upp en sak som vi tydligen inte ärhelt överens om, nämligen återvinningsfristen.När det gäller förverkandefristen råder det i stortsett en ganska bred politisk enighet i utskottet, ochden förlängs nu till . Däremot föreliggerdelade meningar om längden pååtervinningsfristen. I regeringens propositionföreslås , men utskottsmajoriteten är intenöjd med det utan föreslår . I enreservation, som nämnde, föreslårSocialdemokraterna , ochVänsterpartiet ansluter sig till den.Jag vill gärna redovisa majoritetensställningstagande i den här frågan.Om förfallodagen när det gäller hyresbetalning ärden har hyresgästen en veckapå sig att betala hyran innan hyresrätten ärförverkad. Eftersom hyresgästen får betala perpost, kan hyresvärden behöva avvakta ytterligareett par dagar innan han kan börja agera. Det kanta innan återvinningsfristenbörjar löpa, just beroende på att hyresvärden delsskall underrätta hyresgästen, dels skall meddelasocialnämnden om uppsägningen och anledningentill uppsägningen. Det meddelandet skall gå till denkommun i vilken lägenheten är belägen. Förstdärefter börjar återvinningsfristen löpa.Enligt majoritetsförslaget skall återvinningsfristenutsträckas . Den totala tiden blir dåungefär , vilket vi bedömer som fullttillräcklig tid för att hyresgästen med mycket godtidsmarginal skall kunna få en ny månadslön ochhinna betala hyran.Vi bedömer också återvinningsfristen som fullttillräcklig för att socialnämnden skall hinna ageraoch kunna åta sig ett betalningsansvar, som fåruppfyllas även efter återvinningsfristens utgång.Genom ett sådant åtagande från socialnämndenssida förlorar inte hyresgästen sin bostad. I den nyakommunallagen, som vi antog här i förett eller , har delegationsmöjligheternadessutom kraftigt utökats, vilket ytterligareunderlättar för sociala myndigheter att kunnaagera.Det finns dessutom i förslaget till hyreslag en passussom säger att hyresgästen i klart ursäktliga fall kanfå bo kvar i sin hyreslägenhet även om hyresgästenbetalat sin hyra efter återvinningsfristens utgång.Hyresgästen kan ha drabbats av sjukdom ellerliknande oförutsedda omständigheter.Jag vill i alla fall understryka att det normalagivetvis är att hyresgästen skall betala sin hyra i tid.Hyresvärden skall inte behöva finna sig i att hyranbetalas än vad som står i hyresavtalet.En väl fungerande fastighetsförvaltning bygger påatt hyresgästerna betalar sin hyra enligt gällandehyresavtal.Jag hade tänkt att nu gå in på begreppet störandehyresgäster, men jag lämnar det avsnittet justberoende på att vi är helt överens om deförändringar och förbättringar som görs ibostadsutskottets betänkande.Herr talman! Jag skulle vilja avsluta mitt anförandemed att säga, att i det betänkande som vi nudiskuterar tas delar av hyreslagstiftningen upp. Enallmän uppfattning om hyreslagen är att den ärbåde svåröverskådlig och ganska svår att förstå förgemene man. När man läser propositionen ser manatt regeringen utlovar en redaktionell och språkligöversyn. Det är bra. Hyreslagen är ju en lag somberör många av oss, och därför är det särskilt viktigtmed en hyreslag som många kan förstå ochtillämpa.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan och avslag på de reservationer som harfogats till betänkandet.Anf. 126 ():Herr talman! Jag vill ta upp en mindre del avbetänkandet, och det handlar om rätten att avståfrån kabel-TV och möjligheten att slippa betala förnågot som man inte alls vill ha.Diskussionen är inte ny, och den värsta debatten fårväl anses ha blåst över. Men jag tycker, precis somEva , lika fullt att frågan är principielltoch ideologiskt viktig.Det förslag om en ny hyreslag som ligger påriksdagens bord är bättre än tidigare lag, men denger fortfarande inte den enskilde hyresgästenmöjlighet att säga nej och slippa betala för kabel-TV.Innehav av kabel-TV jämställs med gemensammanyttigheter som vatten, el, tvättstuga ochlekplatser. Ända från början när kabel-TV på allvarbörjade introduceras i vårt land -- i min hemstadMalmö var man bland de första att installera kabel-TV i stor omfattning -- kritiserades detta synsätt.Många hyresgäster klagade och opponerade sigmot det kollektiva beslutandet över deras huvuden,men alltid förgäves.I flera domar, också i högre instans, har man ställtsig på kollektivets sida mot individens egnabeslutandemöjligheter. Jag har alltid funnit dettalika stötande.Jag kanske skall säga att jag personligen inte harnågonting emot kabel-TV som sådan. Jag har självbortåt 15 kanaler -- även om jag måste säga attmycket av det som visas är av diskutabel kvalitet.Men det är inte poängen. Det viktiga är att jaganser att den som inte vill ha dessa kanaler hellerinte skall behöva betala för dem. Så är det tyvärrinte i dag.Om kabel-TV installeras får man i varierande gradett antal kanaler utöver de svenska kanalerna, varesig man vill eller inte.Tekniken möjliggör både installering av kabel-TV iomgångar och filtrering och avgränsning avinnehavet. Det finns alltså inga tekniska skäl för attpåtvinga alla hyresgäster kabel-TV. Det är endastpraktiska och ekonomiska skäl som i sannkollektivistisk anda har varit vägledande. Principentycks vara att någon annan alltid vet bättre än mansjälv.Herr talman! Det är sant att den härbeslutsmodellen är enkel och smidig. Den ärganska typisk för hur vi i under många århar resonerat.Ganska talande för hur man från bostadsföretagenoch hyresgäströrelsen ser på de här principiellasynpunkterna är den kommentar som jag ofta harmött : Äsch, det här med kabel-TV är väl ingenting att tjafsa om. Vi hade en precislikadan diskussion om tvättstugor , ochden debatten har ju alla glömt.Herr talman! Detta är ju ett pragmatiskt synsätt,men det är inte desto mindre stötande.En av våra viktigaste uppgifter i den här kammarenär att öka medborgarnas möjligheter att självabestämma över sina liv. Att påtvinga människornågonting som de inte vill ha ökar inte friheten. Detär precis tvärtom. Det är därför med visst vemod,får jag väl säga, som jag här får argumentera för vadjag tycker är riktigt -- och vad jag faktiskt tycker ärväldigt liberalt -- utifrån en vänsterpartistiskmeningsyttring. I korthet fångar den mycket väl detsom jag anser vara en självklarhet.Eva begärde en förklaring. Möjligenkan min förklaring smältas av . Jagförsökte de aktuella dagarna att hjälpa min hustruatt föda medlem nummer två i familjen, somsedermera också kom . Jag hoppas attEva tycker att det är ett tillräckligt skältill att jag inte kunde vara närvarande vid utskottetssammanträde. Jag får väl också säga att denuppfattning som jag har inte delas av alla minapartivänner. De kan säkert uppfatta mig som någotrigid.Utskottet i övrigt tycker tydligen inte att människorsjälva skall få välja vad de skall kunna se på sinaTV-apparater i vardagsrummen. Det tycker jag ärkonstigt. I varje fall tycker tydligen utskottet attmänniskor skall betala får något som de varken villbetala för eller ens ha. Man skall t.o.m. kunna blivräkt från sin lägenhet om man inte snällt ställerupp på de här villkoren.Herr talman! Ännu konstigare blir utskottetsställningstagande när man hänvisar till regeringensdepartementspromemoria om ändringar ihyresförhandlingslagen. Den syftar ju till att stärkahyresgästernas ställning och ge dem störremöjligheter att själva bestämma, dvs. stå utanfördet kollektiva förhandlingssystemet. Det betyderrimligen att man också skall kunna välja bort kabel-TV. Detta är en bra utveckling som stärkerindividen mot kollektivet. Det hade varit naturligtatt utskottet också i frågan om kabel-TV hade gåttpå samma ideologiska linje. Men så har det tyvärrinte blivit.Herr talman! Avslutningsvis vill jag bara förtydlighetens skull komma in på ett omtalat fall iHässleholm. Där vägrar en 85-årig dam att betalakabel-TV-avgiften. Hon hotas nu med vräkning.Jag talade senast med henne för några timmarsedan. Man har inte gett vika. Man vill att hon skallbli vräkt, men ännu har hon inte blivit det. I hennesfall handlar det dock om en bostadsrättsförening.Då gäller som bekant en speciell lagstiftning. Jaghar i en motion i det här ärendet föreslagit att reglerliknande dem som vi i den här diskussionen talarom skall gälla, men den motionen kommer först attbehandlas till hösten.Principiellt är det givetvis ingen skillnad mellan enbostadsrättsinnehavares och en hyresgästsmöjlighet att säga nej till kabel-TV och slippabetala för något som de inte alls vill ha.Vi svenskar är ju ett fogligt folk, även om det underde har knakat en del i de fasta fogarna.Men, herr talman, det är skönt, och det är tur attdet finns oppositionella personer, som MarthaHögberg i , som orkar stå emot näretablissemang och beslutsfattare marscherar fram istram takt. är ju ändå 85 år.Om vi skall fullgöra vårt uppdrag -- de enskildaväljarnas uppdrag -- i det här huset vore det nog påtiden att vi i viktiga principiella frågor inte så oftavalde att solidarisera oss med starka och mäktigaorganisationer eller intressen utan mer entydigtvalde att stå på de enskildas sida. Det kanske skullevara litet mer ideologi framför det pragmatiska ochpraktiska.Frågan om kabel-TV är för mig både ideologisk ochprincipiell, som jag inledningsvis sade.Jag vill med detta faktiskt yrka bifall till LarsWerners meningsyttring avseende mom. 18 omavgift för kabel-TV, som talade för.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av tredje vicetalmannen att ajournera förhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.6 § Minskad statlig reglering av kommunernasansvar för boendefrågorFöredrogsbostadsutskottets betänkande1992/93:BoU19 Minskad statlig reglering avkommunernas ansvar för boendefrågor(prop.1992/93:242).Anf. 127 ():Herr talman! Vi skall nu debattera BoU19,Minskad statlig reglering av kommunernas ansvarför boendefrågor. Det låter inte särskilt dramatiskt,men det är en viktig del i de borgerliga partiernasplan för omvandlingen av bostadsmarknaden.För oss socialdemokrater är en god bostad åt allagrundläggande i bostadspolitiken. Vi tror på detdemokratiska system där valda politiker kan ställastill svars för sitt handlande. Skall vi kunna föra enrättvis bostadspolitik som tar hänsyn tillmänniskors behov, måste vi ha bostadspolitiskainstrument. Det är dessa instrument somregeringen nu vill ta ifrån oss.Nu är det marknaden som skall ta ansvar.Marknaden skall planera och fördela. Menmarknaden kan inte ställas till svars, ochmarknaden har inget samvete. På område efterområde flyttas nu ansvaret från den offentligasektorn till den privata. Lösningarna skall varaindividuella. Samhällets ansvar reduceras mer ochmer till att bli någon form av välgörenhetsinrättningför att trots allt upprätthålla skenet av en socialtrygghet. Detta gäller inte minst påbostadsmarknaden.Majoriteten vill att vi skall fatta beslut somfråntar kommunerna deras ansvar för denkommunala bostadsförsörjningen. Kommuner ochfastighetsägare skall få förmedla lägenheter efteregen önskan.För oss socialdemokrater är kommunernas ansvarför bostadsförsörjningen och bostadsförmedlingenviktigt. Dessa hör dessutom ihop. För att de boendei kommunerna skall kunna få en överblick över hurbostadsmarknaden ser ut utan att ta kontakt ochanmäla sig som sökande hos varendafastighetsägare, är det viktigt att det finns ensammanhållen bostadsförmedling i kommunen. Dåkan kommunen och byggföretagen få enuppfattning om hur behoven ser ut och vad somefterfrågas.En undersökning visar att i 59 kommuner måste debostadssökande ställa sig i 22 olika köer hosfastighetsägare för att få en bostad. Det säger sigsjälvt att det är ganska tidskrävande och besvärligt.Det är svårt att få en rättvis fördelning efter ensådan process.Vi tror på samhällsplanering. Vi tror på endemokratisk planering där människor är delaktiga.Det ger mer valfrihet för den enskilda människanän den marknadstyrda planeringen för människorefter köpkraft. Vår modell ger levande områdenoch samhällen med den kringservice sommänniskor behöver för det goda boendet.Samhällsplanering motverkar segregation.Behovet av samhällsplanering har inte minskat påsenare år, snarare tvärtom. Det är enklare attplanera bra områden när allt byggs nytt än attförnya de befintliga bostadsområdena. Inomöverskådlig tid kommer mycket avbyggverksamheten att bestå av förnyelse av debefintliga områdena.En bostadsförmedlings centrala uppgift är atthjälpa människor att få en bostad, oavsett derassociala och ekonomiska situation.Bostadsförmedlingarna inrättades en gång för atterfarenheten visade att marknaden själv intelyckades eller kanske inte hade viljan att se till attalla hade tak över huvudet. Det var godtycke,kontakter och pengar som i stället blev deavgörande faktorerna för vem och vilka som gavsmöjlighet till en god bostad.Kritik mot bostadsförmedlingarnas verksamhet harinte saknats. Uppgiften att förmedla bostäder, vilkaunder har varit avsevärt färre än antaletsökande, har inte varit lätt. En kommunalbostadsförmedling löser inte en bristsituation, denär bara ett fördelningspolitiskt instrument.Men det grundläggande problemet diskuterassällan. Hur skall vi kunna garantera alla någonstansatt bo? Hur skall vi undvika systemetmed ''social housing'', som man bl.a. har i ,där mindre bemedlade grupper hänvisas till ettboende med lägre standard? Där markeras derasstandard och deras utslagning tydligt i samhället.De flesta är nog eniga om att en förändring avbostadsförmedlingarnas organisation ochverksamhet är nödvändig för att anpassa dem tillnya villkor och nya förhållanden i samhället. Mensteget mellan en förändring och ett avskaffande ärganska långt. Ett avskaffande löser definitivt intede problem som existerar för mångabostadsökande. Det kan inte heller fråntakommunen ansvaret att försörja sina medborgaremed bostäder.I stället borde vi alla inse fördelarna med attundvika social utslagning och segregering, inte baraför att vara snälla mot svaga grupper, utan för atthela samhället tjänar på det. Sociala spänningaroch ökade klyftor ger ofrånkomligen störreotrygghet och osäkerhet, vilket alla får känna av.Vi socialdemokrater föreslår att kommunen skallha kvar ansvaret för bostadsförsörjningen samt ensammanhållen bostadsförmedling. Det skall varaen aktiv och serviceinriktad bostadsförmedling somförmedlar alla lägenheter i kommunen. Kommunenavgör vem som skall svara för verksamheten. Denkan utföras i regi eller läggas ut påentreprenad.Om vi får gehör för en sammanhållenbostadsförmedling är vi beredda -- men endast då --att acceptera regeringens förslag om enförmedlingsavgift.Regeringen arbetar på olika sätt för att jämställa deallmännyttiga bostadsföretagen med de privata.Dessa förändringar kan endast accepteras om allabostadsföretag, även de privata, tar sitt socialaansvar och om vi får behålla de lagligamöjligheterna att agera för en rättvis fördelning påbostadsmarknaden.Om bostadsmarknaden skall fungera bra för deboende och om kommunerna skall kunna fullgörasina skyldigheter och ansvara för en brabostadsförsörjning åt alla, krävs en fungerandebostadsanvisningslag.Även om inte de befintliga lagarna alltid användsaktivt , ger de i alla fall kommunerna och deansvariga politikerna en möjlighet att lagvägengöra en rättvis fördelning av de befintligabostäderna. Vi socialdemokrater anser därför attden kommunala bostadsanvisningslagen skall varakvar.Till sist tycker vi att det är positivt att utskottet harenats om ett tillkännagivande om befrielse frånstämpelskatten när det gäller övergång frånkommunal bostadsstiftelse till kommunaltbostadsaktiebolag.Herr talman!