prot · GH0947 · 1993-12-17 00:00:00 — Men precis härtror jag att socialdemokraternas motstånd ligger.Som företrädare för den stora mängden kommunaltanställda är det deras intresse man slår vakt om,inte kommunmedlemmarnas, inte barnens och inteföräldrarnas.Men också socialdemokratiska småbarnsföräldrarvill själva välja vilken barnomsorgsform som passardem bäst.Om de inte efterfrågar en viss kommunalbarnomsorg därför att de föredrar en enskild sompassar dem bättre, finns det behov av den enskildaverksamheten och inte av den som inte efterfrågas.Låt därför föräldrarna själva få avgöra vilkenbarnomsorg de efterfrågar. Då blir det naturligt förvarje barnomsorgsform att söka motsvara de behovoch önskemål som barn och föräldrar har. Vi får dåen barnomsorg för barnfamiljerna. Vi får enbarnomsorg för alla -- en barnomsorg sommotsvarar högt ställda krav och som efterfrågas avbarnfamiljerna. Det är inte orimligt attkommunerna får lägga ned verksamhet som inteefterfrågas. Barnomsorgen är till förbarnfamiljerna och inte för det kommunalabarnomsorgsmonopolet.Jag yrkar bifall till de yrkanden som väcktestidigare av . 56 ()replik:Fru talman! Det kommunalabarnomsorgsmonopolet, ,avskaffades faktiskt av Socialdemokraterna,-- jag tror att det var1985 -- i samband med beslutet i medanledning av propositionen om en förskola för allabarn. Nog har det hänt en hel del på det områdetunder de år som har gått . Fortfarandefinns det förhållandevis få platser i olika former avalternativ.Lennart Rohdin riktade sedan in sig på frågan ometableringsfriheten. Jag vill gärna kommentera detytterligare. Eftersom familjer gör olika val därföratt barn har olika behov, tror vi inte att marknadenär kompetent att sköta den här frågan så att vi fåren bra barnomsorg som är tillgänglig för alla barn.Vi har inga goda erfarenheter av attmarknadsstyrda verksamheter skulle klara av attgöra den här typen av rättvis fördelning ochtillgodose de skiftande behoven. Vi vill ha rättvisaregler på det här området just därför att vi inte kantänka oss att stöpa barn i samma form.I dag finns också etableringsfrihet på skolansområde. På skolans område skall avkostnaderna vara bidrag vid alternativ. På det härområdet är det tänkt att det skall vara . Vikommer att få en uttunning av de resurser som gårtill den kommunala barnomsorgen, medan denprivata kommer att klara sig relativt bra. På denprivata sidan kan man kosta på sig störrepersonaltäthet och färre barn. Därigenom uppnårman också högre kvalitet i verksamheten.För inte så länge sedan hittade jag en artikel iAftonbladet med den talande rubriken ''Rika barnleka bäst''. Artikeln beskriver situationen iUppsala. Det är en kommun som har dragit nedmycket kraftigt på resurserna till barnomsorgen.Det blir nu mycket intressant för de föräldrar somhar möjligheter och råd att få in sina barn i olikaprivata alternativ. Det här är en utveckling som viinte ställer upp på från socialdemokratins sida. Viser att etableringsfriheten värnar om de starka isamhället. Vi vill arbeta för en barnomsorg som ärbra och som räcker till för alla barn.Anf. 57 () replik:Fru talman! Det är väl inte någon hemlighet att detfinns mycket klara ideologiska skillnader i vårasynsätt. Visserligen har jag tidigare inte deltagit iarbetet i den här kammaren, men jag tror att minafolkpartistiska kolleger kan intyga att de inte direkthar fått springa ihjäl sig för att hinna medSocialdemokraterna i deras iver att öka valfriheteninom barnomsorgen och att bryta upp detkommunala barnomsorgsmonopolet. Tvärtom harvi år ut och år in kunnat konstatera att varje förslaghar mötts av rader av invändningar. Dessainvändningar har haft som utgångspunktatt de kommunala politikerna och det kommunalabarnomsorgsmonopolet i sista hand skall hautslagsrätten.Maj-Inger talar här om att man inte kanlita på marknaden. Även om marknaden harkommit att bli ett mycket fult ord i agitationen,tycker jag ändå att man skulle kunna våga sig på attersätta ordet marknaden med ordet föräldrarna.Det är nämligen föräldrarnas val av vilkenbarnomsorgsform som passardem bäst som vi vill värna om.Socialdemokraterna förbehåller sig rätten att läggaden yttersta beslutanderätten hos kommunerna ochden kommunala barnomsorgsadministrationen.Här går en skiljelinje mellan oss ochSocialdemokraterna. Vi litar på föräldrarna.Socialdemokraterna vill förbehålla den kommunalabarnomsorgen rätten att avgöra vad som behövs.Anf. 58 ()replik:Fru talman! Vi talar här om valfrihet. Genom årenslopp har gjort ganskaomfattande undersökningar när det gällerbarnomsorgen. Det framkommer att föräldrarnaönskar barnomsorg i mycket storutsträckning. En mycket mindre del av detillfrågade har önskat sig alternativ. Jag vet därförinte riktigt vad är ute efter när hansäger att vi inte har tillgodosett föräldrarnasönskemål om olika alternativ.Det har pågått en utveckling med olika former avalternativ . Det finns mycket som ärpositivt i den utvecklingen. Det vi ställer som kravär att samma regler skall gälla. Jag vill gärna ha enkommentar från beträffande denförändring som yrkade på isitt inlägg, nämligen att vi inte skall kunna gå frammed det gemensamma utskottsinitiativet att få inkvalitetskravet även när det gäller villkor för bidragtill alternativt och enskilt drivenbarnomsorgsverksamhet. För oss är det oerhörtviktigt att det kommer att finnas med i den nyabarnomsorgslagen.I sitt anförande talade också omvårdnadsbidraget. Har inte insettvad konsekvenserna kan bli enligt de gjordaberäkningarna? Även den lilla summan på 2 000 kr.i månaden kommer att verka i en riktning som vitycker är helt fel. Egentligen är det barahöginkomsttagare där den ena parten redan ärhemma och inte har någon inkomst -- förmodligenkvinnan -- som kommer att gå med plus medvårdnadsbidraget. För övrigt kommer det att fåmycket besvärliga marginaleffekter. De somdrabbas mest är de som har de lägsta inkomsterna,eftersom vårdnadsbidraget skall räknas sammanmed andra bidragsformer.Jag gör en helt annan bedömning än LennartRohdin av vilka effekter vårdnadsbidraget kan få.För oss socialdemokrater är det en självklarhet attsäga nej till vårdnadsbidraget. Vi gör det , ochvi kommer att göra det när en propositioneventuellt läggs fram till våren.Anf. 59 () replik:Fru talman! Det tvivlar vi inte på attSocialdemokraterna kommer att göra. Som jagförsökte säga i mitt huvudanförande tror vi inte attdet går att hitta en lösning som löser problemen ochtillgodoser behoven för alla barnfamiljer. Genomatt erbjuda barnomsorg, föräldraförsäkring och ettvårdnadsbidrag i den form som aviserats ipropositionen erbjuder vi olika instrument som gördet möjligt för barnfamiljerna att välja hur de villkomponera sin egen lösning. Vi har det förtroendetför föräldrarna, och vi vill ge dem förtroendet attgöra avvägningen själva.De undersökningar som redovisas när det gällerönskemål om barnomsorg är väl kända. Jag tror attdet framgick av mitt huvudanförande att jag ochmin familj sökt barnomsorg som förstaalternativ. Jag anser att den är bra och att den skullepassa min familj. talar vi emellertid om att manskall skapa möjligheter för dem som gör en annanbedömning. Om det nu är som att det är få som efterfrågar alternativ, varförär ni då så oroliga för att öppna möjligheten förföräldrarna att välja själva? Då är ju inte risken såstor att det blir en förskjutning från tillenskild barnomsorg. Det är fråga om att öppna denmöjligheten. Där vill inte Socialdemokraterna följamed. De vill kunna bestämma själva.Slutligen har vi frågan om kvalitetskraven. Detframgår med all önskvärd tydlighet i propositionenatt kvalitetskraven skall vara desamma för enskildoch barnomsorg. Vid en diskussion iutskottet frågade -- inte medemfas -- om det inte skulle vara möjligt attförtydliga det som propositionen är klar över,nämligen ytterligare ett tillägg i 18a §. Vi ansåg inteatt det förtydligandet behövdes. Men som en gestför att öppna möjligheten att likabehandla enskildaalternativ, inte bara när det gäller kraven utan ävennär det gäller etableringen, kunde vi gå med pådetta. Den gesten besvarades inte avSocialdemokraterna.Jag sade tidigare att i specialmotiveringen tillparagraferna 13b, 14b och 18 framgår det med allönskvärd tydlighet att samma kvalitetskrav skallgälla i både enskild och barnomsorg.För vår del har propositionstexten varittill fyllest på den punkten.Anf. 60 () replik:Fru talman! Jag har redan i mittinledningsanförande talat om hur viktig den härpropositionen är med ett förslag tillbarnomsorgslag. Varför har, ,frågan om vårdnadsbidrag lagts in ibarnomsorgslagen? värnar i alla andrasammanhang om jämlikheten. Därför har jag svårtatt se hur frågan om vårdnadsbidrag på något sättskulle föra frågan om valfrihet eller jämställdhetframåt.Jag menar att det är viktigt med valfrihet ibarnomsorgen. Men det finns betydligt fler ochbättre sätt -- om och de borgerligapartierna är angelägna. Det finns t.ex. förlängdföräldraledighet och kortare arbetstid.Vårdnadsbidraget är inte det som utgör valfrihet.Men det är uppenbart att i denna frågahar valt att ställa sig tillsammans med kds och deandra borgerliga partierna i fråga omjämställdheten.Fru talman! Jag vill också fråga omVänsterpartiets förslag till krispaket inombarnomsorgen. Där finns sådant som det exempelfrån en stadsdel, , som Maj-IngerKlingvall läste upp. Precis samma förhållande råderi min stadsdel . Det är storaomflyttningar av barngrupper. Barn tvingas bytagrupp . Barngruppernaväxer nu till 18--20 barn med två personer ipersonalen.Om vi nu bekymrar oss om just barnen, , motiverar inte allt detta till att vi tittar påhur vi med hjälp av ett krispaket kan säkra en bratillvaro för barn inom barnomsorgen? Varför kan niinte acceptera det?Fru talman! Jag kan konstatera -- om inte deborgerliga partierna vill göra denna översyn -- attde kan acceptera de stora klasskillnader som finnsmellan olika delar av vårt land och mellan olikastadsdelar, där det t.ex. kan finnas privata daghemmed betydligt bättre resurser än inom kommunen.Anf. 61 () replik:Fru talman! Jag uppskattar en hel del av det EvaZetterberg sade i sitt huvudanförande, bl.a. när detgäller glädjen över det eventuella beslut som skallfattas här senare i kväll.När det gäller behovet av krispaket har vi påpekati utskottsbetänkandet att det sker en kartläggningbl.a. skallåterkomma och redovisa hur läget ser ut. Viförutsätter från utskottets sida att regeringen skallåterkomma med förslag när kartläggningen är klar.Jag vill betona för att redanpropositionen är ett uttryck för att regeringen anseratt det finns behov av att styra en del avverksamheten. Det sker bl.a. med hjälp av de kravpå barnomsorgen som förs in i paragraferna 13b och14b. Där ges riktlinjer för hur avgifterna fårutvecklas. Just för att regeringen ser vissa oroandetecken, har regeringen lagt fram dessa förslag. Detär faktiskt denna regering som har lagt framförslagen om kvalitetsbedömningar ibarnomsorgen.Vidare har vi frågan om vårdnadsbidraget. Det äralldeles riktigt, , attvårdnadsbidraget inte primärt sett föreslås för attöka jämställdheten. Men jag försökte säga i mitthuvudanförande att här finns ett antal önskemåloch behov hos barnfamiljerna som delvis är avkonfliktkaraktär. Man måste försöka få fram enlämplig avvägning. Ett vårdnadsbidrag, såsom detaviseras i propositionen, är ett stöd i valfriheten förde föräldrar som väljer att göra en annanavvägning. Detta är ett led i en samladfamiljepolitik. Det är inte fråga om en eftergift närdet gäller det principiella synsättet. hari åtskilliga år varit förespråkare för någon form avvårdnadsbidrag. Men i den här propositionenredovisar regeringspartierna en samlad syn påfamiljepolitiken och barnomsorgen. Där ingår ettvårdnadsbidrag av den karaktär som har aviserats.Anf. 62 () replik:Fru talman! Vårdnadsbidraget så som LennartRohdin beskriver det hela skulle leda till störrevalfrihet för en hel del familjer. Jag har svårt att sedet hela så. Det gynnar inte alla familjer på sammasätt. De som har låg inkomst kommer naturligtvisatt finna att det är svårt att få något kvar av lönen,och därför väljer de att stanna hemma fast deegentligen inte är intresserade av den lösningen.Däremot är breda lösningar som förkortadarbetstid eller längre föräldraledighet som gynnarbetydligt fler inte aktuellt från sida.Vidare har vi frågan om kvalitetsbedömning. Jagkonstaterar att den är inskriven i förslaget, men denborgerliga majoriteten har valt att ta bort detförtydligande som Socialdemokraterna och vi villeha. Det kvarstår att den borgerliga majoriteteninte, liksom beklagligtvis inte hellerSocialdemokraterna, vill ha kvar det akutakrispaketet. Jag menar att det är för sent att väntatill . Vad kommer regeringen att göradå? Det blir val . Inte kommer regeringenatt göra något . Det är alltså bara attvänta på ett val, en ny regering och en ny majoritetsom är intresserad av att ta itu med problemen.Till slut, , vill jag ta upp frågan omkommunerna och varför de inte kan få ha en planöver hur nytillkommande daghem skall fungerainom kommunen. Betyder det, ,att ni är villiga att i en kommun som har fullbehovstäckning låta t.ex. Livets ord, som uppfylleralla krav på lokaler, personal osv., få ta över barnfrån barnomsorg och så småningomtvinga ett kommunalt dagis att lägga ned? Är det såni vill ha det? Är valfriheten för föräldrarnadetsamma som att det enda alternativ som återstårför barnomsorgen är att ha sina barn på Livets ordsdaghem? Det är inte mycket till valfrihet.Anf. 63 () replik:Fru talman! Naturligtvis är det så att om det finnsföräldrar och barn som önskar någon annan formav barnomsorg utöver den s.k. fullabehovstäckningen, är det inte fråga om fullbehovstäckning. Vi vill tillse att det skall finnasmöjligheter för de enskilda alternativ somefterfrågas att etableras på samma villkor utan attden kommunala barnomsorgen ställer upp villkorför om den omsorgen behövs eller ej i deras ögon.Om barnen som efterfrågar den alternativaomsorgen redan finns i den kommunalabarnomsorgen, är möjligen antalet kommunalabarnomsorgsplatser för många.Vidare har vi frågan om vårdnadsbidraget. Jag villunderstryka att vårdnadsbidraget naturligtvis inteär lösningen för alla. Där håller jag med EvaZetterberg. Men den kommunala barnomsorgen ärinte heller lösningen för alla. Vår väl utbyggdaföräldraförsäkring, som är en väldig tillgång, är inteheller hela lösningen för alla. Det ärkombinationen av dessa olika inslag som ger störstamöjliga valfrihet för alla.Anf. 64 ():Fru talman! Precis som jag hade väntat mig har denhär debatten utvecklats i en sådan riktning att jagtycker mig ha hört den förut -- i alla fall stora delarav den. Jag medger att det finns avvikelser som jagnågot tänker återkomma till. Men i övrigt har jaghört den förut, inte bara en gång utan mångagånger. Jag har inte bara hört den här i kammarenutan även tidigare på det kommunala planet.Under de som jag har sysslat medsocialpolitik har när det gäller barnomsorgsfrågorsamma mönster ständigt upprepats. Det har gått enklar rågång mellan socialdemokrater ochvänsterpartister å ena sidan och icke-socialistiskapartier å andra sidan. Om är kvar i kammaren vill jag rikta mig tillhonom och säga att det inte borde vara så svårt förNy demokrati att välja sida, om man inte vill göraett stort brott mot sin egen ideologi, som i det härfallet.Att vi i de olika partierna har olika uppfattningar iden här frågan beror inte på att vi tycker olikamycket om barn eller att vi bryr oss mer ellermindre om deras omsorg. Det handlar i stället omhuruvida vi tilltror enskilda människor förmåganatt fatta bra beslut för de egna barnen och den egnafamiljen. Det handlar om tilltro -- kanske snarareövertro -- till politikers förmåga att i detaljbestämma hur barnfamiljerna skall inrätta sina liv.Jag tänker inte uppta tiden med att presenteranågon historik, som i och för sig kunde varaintressant, men som ett litet exempel på denensidiga syn som jag menar framför allt har präglatsocialdemokraterna vill jag påminna om hur det varnär den offentliga barnomsorgen byggdes upp i vårtland. Det skedde framför allt under 1960-talet.Enligt den socialdemokratiska regeringens direktivvar det nästan inte möjligt att få statsbidrag tillnågot annat än institutionell verksamhet.Kommunerna kunde på sin höjd få ett litet blygsamtbelopp till familjedaghem, men först när man hadeett antal daghem i botten, enligt den s.k.kvotprincipen.Små kommuner, som det fanns gott om , inte minst glesbygdskommuner, saknade ipraktiken möjlighet till hjälp att bygga upp sinbarnomsorg. Socialdemokraterna tvingades i dethär fallet att backa, men i det längstahar de hållit fast vid en detaljstyrningav det statliga stödet. Mycket länge kämpade manemot allt vad privat barnomsorg hette, ävenföräldrakooperativ. Någon kunde ju bevars tjänapengar på det, och det var mycket fult.Undan för undan har verkligheten, kravet frånbarnfamiljerna, från kommunerna och från andrapartier tvingat socialdemokraterna till reträtt, menbara med små steg i taget. Socialdemokraterna harnämligen så förtvivlat svårt att släppa greppet kringutvecklingen. Man vill inte det, utan man vill sågärna fortsätta att styra och ställa, och man villbestämma hur människor skall inrätta sitt privatliv.Det kommer mycket tydligt fram isocialdemokraternas skrivning om inriktningen avfamiljepolitiken.För oss i har fråganom att stödja barnfamiljerna varit högt prioriterad.Men det skall ske på ett sätt som skapar valfrihet.Samhället skall ge stöd, men det är barnfamiljernasjälva som skall göra valet.Helt konsekvent var därför först med attlägga fram ett förslag om ett vårdnadsbidrag, någotsom vi också drivit . Det var för osssjälvklart att deltaga i de partimotioner som underförra regeringsperioden väcktes av ,och . Det är också heltföljdriktigt att vår nuvarande regering har dettainskrivet in sin regeringsförklaring och att det harlagts en proposition på bord i vilkendetta aviseras.Vad gäller vårdnadsbidraget, ägnar sig framför alltsocialdemokraterna åt att vidmakthålla en myt.Undantagslöst framställs förslaget som ett sätt attförmå mammor -- naturligtvis alltid mammor -- attstanna hemma på heltid.Jag skall inte neka till att en del borgerligadebattörer också är något medskyldiga till en sådanmyt. Jag tror nämligen inte att det är så många somtack vare det nu föreslagna vårdnadsbidragetkommer att stanna hemma på heltid. Men detviktigaste är att fler, inte minst ensamståendeföräldrar, ofta mammor, får större möjlighet attunder gå ned i arbetstid och på det sättet ökamöjligheten att kombinera förvärvsarbete och vårdav egna barn.Jag vänder mig mot att man generaliserar och sägeratt alla barn mår bäst av att vara på daghem. Menjag vänder mig också emot när man hävdar detmotsatta, dvs. att alla barn mår bäst av att mammaär hemma på heltid. Det förekommer t.o.m. att dettalas om att man i annat fall lägger grunden tillkriminalitet, missbruk, m.m. Jag har dock inte hörtdet i denna kammare, vill jag deklarera. Sanningenär naturligtvis inte så enkel.Men om småbarnsföräldrarna tvingas in i ensituation som man inte orkar med, med långarbetstid och med vård av barn och skötsel avhemmet, då är risken naturligtvis stor att det går utöver barnen, att det går ut över barnens trygghetoch möjlighet att utvecklas till harmoniskaindivider. Så, kan det väl inte vara någon av oss somvill att det skall vara.Därför behövs ett kompletterande stöd som kanunderlätta för föräldrarna att gå ned i arbetstid föratt få mer tid och ork för de egna barnen. Det ärdärför följdriktigt att tala om att de föräldrar sombehöver ett annat stöd kommer att få det och att ettförslag kommer att läggas fram i en proposition,som man vill att kommunerna skall varaskyldiga att tillhandahålla barnomsorg. Det finnsdärför all anledning att välkomna den propositionsom vi nu behandlar. Jag menar att den är välavvägd, och just den helhetssyn som är nödvändigi familjepolitiken presenteras där.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservationerna 2och 6 och till det särskilda yrkande som IngridHemmingsson har lagt fram. I övrigt yrkar jag bifalltill utskottets hemställan.Anf. 65 ()replik:Fru talman! återkommer till ungefärsamma slutsatser vi hört tidigare i debatten,nämligen att föräldrarna skall bestämma. Men jagutgår från att det inte är föräldrakooperativ som nitalar om. Den typ av föräldrainitiativ ochföräldramedbestämmande som föräldrakooperativoch alternativ pedagogik representerar har det varitfritt fram för --1986.Jag kan inte annat tro än att ni i sken av påståendetatt det är föräldrarna som bestämmer är det trotsatt en marknadsstyrd barnomsorg som ni är uteefter, en typ av barnomsorg med andra typer aventreprenörer som skall erbjuda den barnomsorgsom föräldrarna tydligen skall bestämma sig för ochtycka är bra. För att ge föräldrarna en ordentligmöjlighet till eget val måste vi se till att det finnsrättvisa regler, gemensamma lösningar och beslutsom bygger på de demokratiska former som vi hari dag.Det är endast på det sättet som vi kan tillgodose deolika behov som barn och föräldrar har. Här skiljervi oss tydligen åt. Det förvånar mig något, RosaÖsth, för jag har aldrig egentligen upplevt Centernsom ett parti som har talat för marknadslösningarpå välfärdsområdet.Jag har också sett en statistik över landetskommuner. Det visar sig att de kommuner därCentern styr är de som har privatiserat vård- ochomsorgsverksamhet minst. Jag tycker att det skullevara intressant att få en liten kommentar till detfrån . Är det faktiskt på det sättet? Jagvet också att centerpartisterna gärna utser sig somtalesmän för de utsatta grupperna i samhället. Dåär ni väl medvetna om de effekter sometableringsfriheten både inom skolan och inombarnsomsorgen kommer att ge.Till sist vårdnadsbidraget. Där har vi helt olikauppfattningar. För oss är det fullständigt omöjligtatt förstå hur regeringen i detta ekonomiska läge ärberedd att lägga fram ett förslag som innebärkostnader för flera miljarder. Hade vi de pengarna,, och ville arbeta för fortsattjämställdhet, skulle vi satsa dem på en utbyggdföräldraförsäkring.Anf. 66 () replik:Fru talman! verkar helt fångadav marknadskrafterna. Vi behandlar enproposition där kommunerna ges skyldighet atttillhandahålla barnomsorg för alla föräldrar somefterfrågar det. Det är helt enkelt så att det ärföräldrarnas efterfrågan som kommer att styravilka former av barnomsorg som kommer attutvecklas.Jag tror inte alls, som tycks tro,att människor kommer att sky den kommunalabarnomsorgen. Jag vill hävda att den i många fall ärväldigt god och sådan att föräldrar och barn trivsmed den. Fortsätter man att efterfråga den, har idet fallet de privata alternativen svårt att göra siggällande.Jag har aldrig riktigt förstått mig påSocialdemokraterna, när de å ena sidan talar omvalfrihet och å andra sidan menar att denvalfriheten bara riktar sig dem som väljerkommunal barnomsorg. De vill inte ge denmöjligheten till ensamstående kvinnor för att debättre skall orka med sin situation.Vi kommer inte att rösta för ett vårdnadsbidrag,sade tidigare, alldelesoberoende av hur det kommer att se ut. Då har manintagit en kategorisk ställning, som inte gerutrymme vare sig för eftertanke eller för analys. Jagbeklagar att man är så föga utvecklingsbar i detsocialdemokratiska partiet.Anf. 67 ()replik:Fru talman! Nej, , jag är intemarknadens fånge. Problemet är attregeringspartierna är det, även i den här frågan ochpå område efter område. Vi skall efter den härdebatten ha en debatt om etableringsrätt förspecialistläkare och sjukgymnaster. Jag beklagardjupt att inte ser de faror som faktisktfinns i etableringsfriheten. En marknadsstyrdvälfärd gynnar dem som är starka och missgynnardem som är svaga i ett samhälle.Jag beklagar att jag inte hört ett ord om att det finnsnågra risker. Jag tycker att de är alldelesuppenbara.Förslaget till vårdnadsbidrag har vi hört år efter åri olika tappningar. Därför har vi också kunnatanalysera dess konsekvenser för kvinnor, förjämställdhet, för kvinnors möjligheter till arbeteoch lika utveckling på arbetsplatserna. Men vi kanockså se hur det direkt missgynnar barnen.