prot · GH0928 · 1993-11-23 00:00:00 — Detvågar jag inte lova. Men vi har satt i gång arbetetmed att se över reglerna.Anf. 131 ():Fru talman! Jag får tacka så mycket. Jag hoppas attdessa problem kommer att lösas så fort sommöjligt.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1993/94:187 omarbetsskadeförsäkringenAnf. 132 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om jagavser att ta initiativ till att avskaffakarensdagen.Hans Andersson har ställt frågan med anledning avatt Internationella arbetsorganisationen ()bedömt att införandet av en karensdag även för densom drabbats av arbetsskada inte är förenlig medILO:s konvention nr 121 om förmåner vidyrkesskada. har påpekat attanmälan till också avsåg förändringar avarbetsskadebegreppet respektive av bevisbördan iarbetsskadeärenden.För att undvika eventuella missförstånd vill jagframhålla att inte tagit ställning i fråga omarbetsskadebegreppet och bevisregeln. har iden delen begärt att senast den 15 oktober1994 skall lämna kompletterande information omde nya reglernas tillämpning. Vad beträffar fråganom karensdag har rekommenderat attmodifiera eller avskaffa den aktuella bestämmelsenoch senast nyssnämnda datum, dvs. 15 oktober1994, till redovisa vidtagna eller planeradeåtgärder.Som regeringen förklarat såväl i sitt yttrande tillILO som i samband med ILO-styrelsensbehandling av frågan fanns det tungtvägande skäl att införa en karensdag isjukersättningssystemen, nämligen dels en önskanfrån regeringens sida att införa självrisker isystemen, dels den svåra ekonomiska krisen somkrävde stora besparingar.Den arbetsgrupp inom , somutredde frågan om införande av --vilket var aktuellt som ett förslag ochsommaren 1992 -- lämnade förslag som skulletillgodose önskemålet att de arbetsskadade skulleha rätt till ersättning även för isjukperioden.Arbetsgruppens förslag skulle emellertid -- om dethade införts -- ha inneburit en skyldighet förförsäkringskassorna att som arbetsskada prövaäven mycket korta sjukfall, dvs. att avgöra iblandmycket komplicerade frågor om orsakssambandmellan en påstådd skadlig faktor i arbetet och ettsjukfall på kanske endast . Vid så kortasjukfall finns i allmänhet inte något säkert underlagför ett ställningstagande.Förklaringen till att arbetsgruppen valde en sådanlösning hänger samman medarbetsskadeförsäkringens konstruktion. Före den 1juli 1993 gällde att fråndet att en arbetsskada inträffat, den s.k.samordningstiden, utgavs ersättning förinkomstbortfall enbart från den allmännasjukförsäkringen. slopades rättentill sjukpenning från arbetsskadeförsäkringen förden som är försäkrad enligt den allmännasjukförsäkringen, vilket innebär att den som ärsjukskriven på grund av en arbetsskada numeraendast har rätt till sjukpenning från den allmännaförsäkringen.Samordningen mellan arbetsskadeförsäkringen ochden allmänna sjukförsäkringen medför attförändringar i sjukförsäkringen fårgenomslag för rätten till ersättning vid arbetsskada.Under beredningen av arbetsgruppens förslaginträffade så den akuta krisen i den svenskaekonomin. Till följd härav träffades en uppgörelsemellan regeringspartierna ochSocialdemokraterna. Regeringens utgångspunktvar att skulle införas. Uppgörelsenresulterade dock i en karensdag i kombination medsänkta ersättningsnivåer, bl.a. efter ett årssjukskrivning.Riksdagen beslöt därefter bl.a. att en karensdagskulle införas i sjukersättningssystemet. Någotundantag för de arbetsskadade gjordes inte. Delskunde ett undantag beräknas medföra ökadeadministrationskostnader med ett par hundramiljoner kronor, dels skulle man som nämntshamna i den situationen att ivissa fall skulle få avgöra frågor om orsakssambandutan egentligt beslutsunderlag.Det är inte svårt att inse att följden av en sådanordning skulle kunna bli att försäkringskassanskulle tvingas att godkänna en skada somarbetsskada endast på grundval av ett påståendefrån den försäkrade att ett sjukfall uppkommit pågrund av arbetet. Bortsett från det förhållandet atten sådan ordning skulle kunna bli mycketkostsam är den givetvis ohållbar i praktiken.Jag vill i övrigt passa på att nämna att om detsvenska systemet för ratificerandetav konvention nr 121 fortfarande hadeinnehållit karensdagsregler det inte hade varitnågot problem från synpunkt att behålladessa regler.Vidare kan det noteras att sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna ärföremål för en omfattande översyn inom ramen fören beredning som har till uppgift att lämna förslagtill en ny ordning för lagfästa ersättningar vidsjukdom och arbetsskada som innebär attförsäkringsutgifterna inte skall ingå istatsbudgeten.Anf. 133 HANS ():Fru talman! Jag får tacka för svaret från statsrådetBo Könberg, även om det inte var något svar på minfråga. Det var en utläggning om varför frågan harvarit problematisk för regeringen. Jag måste därförupprepa min fråga: Avser , såsomansvarig minister, att ta initiativ till att regeringenavskaffar karensdagen och därmed uppfyller vadILO kräver av oss?Bo Könbergs svar tar upp en serie tekniskasvårigheter med att klara av det här. Det äradministrativa svårigheter som innebär kostnader.Det finns t.o.m. ett argument av hypotetisk art --om det hade varit på ett annat sätt skulle inte ILOha gett detta utslag. Så kan man inte resonera. Detär faktiskt fråga om internationella förpliktelser.Sverige har ratificerat dessa avtal. Det är ett mycketstort problem att länder som vi inte skulle drömmaom att jämföra oss med faktiskt negligerar sådanahär konventioner till stor skada för arbetstagareoch fackföreningar ute i världen. harföregått med gott exempel. Det är mycket viktigtatt bibehåller detta goda exempel. Nuinträffar det gång på gång att goda rykteifrågasätts.Det visar också att man inte på grundval av akutaekonomiska kriser, valutakriser, skall riva uppförsäkringssystemen. Det har blivit en effekt närdet gäller TFA, som utgör ytterligare ett problemför regeringen.Vänsterpartiet yrkade avslag på förslaget till denhär reformen, som faktiskt drabbar de som harråkat ut för skada medan de har utfört ett arbeteoch varit produktiva. Vår utgångspunkt är att maninte skall riva sönder ett försäkringsskydd på dethär sättet. Man får hitta besparingsalternativ påandra områden. Jag efterlyser, som sagt, ett litetmera sakligt innehållsrikt svar.Anf. 134 Statsrådet ():Fru talman! Får jag först kommenteraVänsterpartiets förslag till besparingar. Problemetär att det är svårt att få dem att räcka till i detekonomiska läget. har i en mängdfall motsatt sig varje form av besparingar isystemet -- under den mest akuta ekonomiska krissom vi har haft på mycket länge i vårt land.I mitt svar har jag försökt redovisa hur läget ser utoch vilka skäl som har legat bakom vad vi har anförttill . Mot denna bakgrund är det minbedömning att vi -- regeringen och jag -- förnärvarande inte har några planer på att föreslåriksdagen någon förändring i de bestämmelser somen mycket bred majoritet av fattadebeslut om i december i fjol.Jag blev litet förvånad när Hans Anderssonhävdade att gång på gång skulle ifrågasättasi internationella sammanhang. Det har jag dockinte stött på. Däremot har jag stött på att man frånsvensk fackföreningsrörelses sida har velat angripasåväl den föregående regeringen, densocialdemokratiska, som den nuvarande genom attgå vägen via . Man har i samtliga fall, utomi det fall med karensdagar som vi nu diskuterar, intefått gehör för sina synpunkter. Det är synd om HansAndersson skulle bidra till att späda på enmytbildning om att skulle ha stora problemmed sitt agerande i internationella sammanhang.Jag beklagar om tyckte att mingenomgång av sakfrågan var för teknisk och tråkig.Min avsikt var att ge en så fyllig redogörelse sommöjligt.Anf. 135 HANS ():Fru talman! Nej, jag tycker att tekniskaredogörelser är alldeles utmärkta. Det är bara detatt de måste utmynna i någonting.Nu har fällts av för brott motkonventionen. Det är utomordentligt allvarligt. Jaghade tillfälle att tillsammans medarbetsmarknadsutskottet vara nere i i juni.Då fick jag höra den förvåning som fanns blandmånga delegater över att en anmälan riktades motSverige. I det här fallet har det riktats en amnälanmot och har dömt Sverige.Jag har förstått av uttalanden i pressen, som jaguppfattar som nonchalanta, att regeringen intetänker bry sig om det. Med tanke på vilken roll ILOspelar internationellt för normer påarbetsmarknadens område och för att det på någotsätt skall finnas ett minimalt skydd förarbetstagarna ute i världen, är detta utomordentligtallvarligt. Jag emotser faktiskt ett initiativ där denhär frågan undanröjs som ett problem, dvs. attkarensdagen försvinner urarbetsskadeförsäkringen.Anf. 136 Statsrådet ():Fru talman! Får jag bara rekapitulera hursituationen ser ut. Vi har i valt, bl.a. avadministrativa skäl, att ha en samordning mellansjuk- och arbetsskadeförsäkringen. Vi har haft detmycket länge i vårt land. har en konventionsom i denna del har utgångspunkten -- vilket jagnämnde i mitt svar -- att det är tillåtet och möjligtmed , om man har det i sambandmed den senaste ratificeringen av konventionen.Sverige hade vid det senaste tillfället tagit bortkarensdagarna i försäkringen.Om man skulle separera systemen och göra tvåskilda system -- vilket egentligenbegär på grundval av det han har inhämtat frånILO -- skulle man få oerhört stora administrativakostnader för att betala ut relativt ringaersättningar till dem som Hans Anderssonförmodligen värnar om.Det är beklagligt att de administrativa kostnadernaär mycket stora. Detta har vi infomerat om.Jag har uppfattat att har mycket stor förståelseför de svenska ekonomiska problemen. Jag vågarnog säga att detta inte är någon av störstafrågor, i ett läge där man accepterar karensdagar isystemen långt utöver det vi har. Denersättningsnivå vi har ligger långt utöver den somILO rekommenderar.Anf. 137 HANS ():Fru talman! ansåg att det varolämpligt att införa karensdagar i sjukförsäkringenav många olika skäl, som jag inte hinner ta upp här.Ett skäl är att det drabbar på arbetsskadesidan. Detvisste man mycket väl om. Det diskuterades i såväl som . Ändågjorde regeringen på det här sättet. Det innebär med öppna ögon gick in det här. Man kanskechansade men man var på det klara med att manskulle komma att bryta mot det här.Sakfrågan gäller de arbetsskadade. Jag tycker attdet är oetiskt att införa självrisker för människorsom skadas i sitt arbete. införde man inte tvåkarensdagar som regeringen ville, utan det blev enkarensdag och en lägre nivå. Dessutom gjordesförsämringar i själva bevisregeln. Detta gör barasaken värre. De arbetsskadade har fått betala ettverkligt överpris för den svenska ekonomiskakrisen. Det fanns andra sparförslag och andraförslag till att förstärka statens inkomster. Jag kaninte acceptera det här resonemanget. Jag ser denadministrativa argumentationen som en renbortförklaring.Anf. 138 Statsrådet ():Fru talman! Om betraktar deadministrativa argumenten som en bortförklaring,vågar jag nog säga att han inte har satt sig in ifrågan. Det finns ingen som jag har träffat, som harsatt sig in i den här frågan, som inte görbedömningen att det är förenat med mycket storaadministrativa kostnader.Om vi skall diskutera de arbetsskadades rättighetersnarare än den här artikeln i konventionen, får manmed den ersättningsnivå som har per dag,så fort man har varit sjuk någon vecka, störreersättningsnivå än vad kräver. Med andra ordär självrisken mindre än vad kräver somminiminivå. Diskussionen gäller mycket konkret desom har mycket få dagar beroende på arbetsskadaoch om det är värt byråkratikostnader på ett parhundra miljoner för att betala ut det här. Detförvånar mig att gör denprioriteringen.Anf. 139 HANS ():Fru talman! Administrativa problem och kostnaderär det förvisso frågan om, men ibland får manbetala priset när man ingår internationella avtal ochhar internationella förpliktelser. Jag kan intedrömma om att den här typen av argumentationkommer att förekomma för alla de merkostnaderoch utgifter som en EG-anslutning, som regeringenså kraftigt argumenterar för, innebär.Det är självklart att ligger på enlägre nivå än regler. gäller allavärldens stater. är ett av världens allrarikaste länder med en mycket bra utbyggd socialtrygghetslagstiftning och med en god situation påarbetsmarknaden, jämfört med situationen ivärlden i övrigt. Självfallet har en heltannan standard än vad innebäroch skall inte behöva drabbas av minimiregler.Det är dock klart att vi inte har lyckats uppfyllauppsatta regler. har tagit hänsyn till Sverigesekonomiska problem. utslag är myckettydligt. Man uppmanar oss att ta bort karensdagen,och regeringen vägrar. Det har till effekt attSveriges rykte svärtas ner, vilket i sin tur kraftigtförsämrar situationen för miljoner arbetstagarevärlden över.Anf. 140 Statsrådet ():Fru talman! Jag tror att i dennadel överdriver kritik emot den karensdagsom, av de skäl som jag har redogjort för ett par tregånger, finns med.Får jag ånyo påminna om att det finns en sjuk- ocharbetsskadeförsäkringskommitté som har börjat sittarbete och som skall se över hela de svenskasjuk- och arbetssakdeförsäkringarna. Den kommeratt arbeta med dessa frågor för att se om man kanfå till stånd ett annat system för den totala sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen.Eftersom tog upp frågan om EG-anslutningen, vill jag bara påpeka att i de samtalenpå socialförsäkringsområdet är vi aldrig i närhetenav en sådan detaljreglering som Hans Anderssonnu försvarar vad gäller ILO.Det har kanske inte kommit fram i denhittillsvarande debatten, men de detaljregleringarsom finns i dessa konventioner går långt utöver vadnågon egentligen skulle acceptera i samband meddet medlemskap i som vi hoppas på.Anf. 141 TALMANNEN:Jag medger ytterligare var sitt inlägg.Anf. 142 HANS ():Fru talman! Låt mig bara säga att det jag talar migvarm för är att som nation skall uppfylla deinternationella avtal som vi har ratificerat. Jag troratt det är av yttersta betydelse såväl för somnation som för regeringen och för den svenskariksdagen.Jag tror att det är bra att man ser över sjuk- ocharbetsskadeförsäkringarna. Det finns mycket attgöra. Man skall inte minst se till att dearbetsskadade skyddas. I båda dessa fall anser jagatt regeringen har gått fel väg. Tyvärr skedde det ien uppgörelse med Socialdemokraterna. Jagförmodar att det är skälet till att jag står ensami den här frågan.Anf. 143 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill inte spekulera i vilka skälen ärtill att står ensam. Det är intealltid en merit att vara ensam -- det behöver intevara någon nackdel heller.När diskuterade dessa frågor i decemberi fjol fanns inte ens detta argument. Det anfördes istället andra skäl, bl.a. från parti.Fru talman! Sammanfattningsvis kan jag säga att vinu har fått påpekanden från . Vi har förståstagit del av dem, och vi vet att det finns enberedning som ser över hela systemet.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringPå förslag av talmannen beslöt kammaren kl. 16.51att ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.24 § Svar på fråga 1993/94:108 om vapenexporttill och PakistanAnf. 144 Statsrådet ():Herr talman! har med hänvisningtill dels uppgifter från om militärutgifterna iIndien och , dels regeringens stöd förKockums ansträngningar att sälja ubåtar tillPakistan frågat mig om det är motiverat att vidärenden som gäller vapenexport till ochPakistan väga in rustningsnivån i regionen.Svaret på fråga är i princip ja. Ivarje vapenexportärende gör regeringen enhelhetsbedömning utgående från de riktlinjer förutförselpolitiken som har godkänt. Enaspekt som därvid beaktas är materielens art ochvilken betydelse den skulle ha på landets s.k.militära potential, dvs. dess rustningsnivå ochsammansättning av krigsmateriel. Detta är enskrivning som föreslogs av 1988 årsparlamentariska krigsmaterielexportutredning ochsom i sin tur ersätter den tidigare gjordadistinktionen mellan defensiv och offensivmateriel.Denna aspekt har också beaktats i regeringensställningstagande till ubåtsaffärer medPakistan. I detta fall rör det sig om enersättningsleverans, som enligt regeringensbedömning inte destabiliserar detsäkerhetspolitiska läget i regionen. har förnärvarande sex ubåtar, av vilka de fyra äldsta skallersättas av tre nya konventionella ubåtar i slutet av1990-talet. har å sin sida 17 ubåtar plus bl.a.två hangarfartyg.Som jag sade i kammaren i ett svarpå två andra frågor om ubåtsaffären har regeringeni sin bedömning tagit hänsyn till dels den storaförsvarspolitiska betydelsen av fortsattubåtstillverkning i , vilket innebär att vissexport måste tillåtas, dels det faktum att det i detpakistanska fallet rör sig om en ersättningsleveransoch dels, slutligen, det faktum att en eventuellleverans av svenska ubåtar inte på något sätt skullebidra till spridning av teknologi förmassförstörelsevapen i denna del av världen.Vad jag här har sagt om beaktande av materielensart och dess inverkan på rustningsnivåerna gällergenerellt och ingår således i den totalbedömningsom görs i alla ärenden, såväl beträffande Indienoch som beträffande andramottagarländer.Anf. 145 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet försvaret. Jag tycker att denna fråga är viktig. Om manser på hela området med och ochäven andra områden i världen, finner man att detpå många håll pågår en stor upprustningskarusell,inte bara när det gäller ubåtar utan också när detgäller andra vapen. I grunden ligger på flera hållmånga gamla och oftast etniska konflikter.Genom att regeringen tillåter försäljning av ubåtartill ett område, som man vet är oroligt och där detpågår en hets kring upprustningen med olikavapen, inte bara ubåtar utan alla vapen, accepterarregeringen det faktum att en upprustning pågår. Dåblir helhetsbilden oroväckande, vilket jag reagerarmot. Är det bara helhetsbilden kring just antaletubåtar och den situationen som regeringen har tagithänsyn till eller är det helhetsbilden kringupprustningen med alla vapen och den situationsom detta kan innebära?Anf. 146 Statsrådet ():Herr talman! Vi gör givetvis en övergripandebedömning av läget, då vi tar hänsyn till densamlade rustningsnivån och vad försäljningen kaninnebära för förändringar i rustningsnivån. Dengrundläggande utgångspunkten är frågan huruvidadet föreligger någon överhängande risk för väpnadkonflikt. Vår bedömning är att så inte är fallet här.Det finns visserligen svåra frågor i de bilateralarelationerna mellan i första hand ochPakistan. De är t.ex. djupt oeniga om lösningen avKashmirfrågan, men det är ändå en överdrift atttala om en väpnad konflikt.I sammanhanget har vi också tagit hänsyn tillrustningsnivån på respektive sidor och funnit att deti detta fall är fråga om ersättningsleveranser ochdärmed ingen höjning av nivån. Det är klart att viockså ser på den politik som har förtsmot respektive länder, än en gång i ljuset av degällande riktlinjerna. Då kan vi konstatera att dethar skett mycket stora leveranser av krigsmaterielockså till under åren.Anf. 147 ():Herr talman! Jag tycker att det är intressant attdebattera sådana här frågor. De är oerhört viktigaför alla människor, och de är djupt politiska ochideologiska. Jag vet att det i en lågkonjunktur ärsvårt att ta olika hänsyn, men jag tror att vi iframtiden måste engagera oss djupare än vi harförmåga att göra . Vi måste också varanoggrannare med den bakomliggandeargumentationen när vi tar hänsyn till skildavapenexporter. Jag tror att vårt eget intresse ofta påolika sätt avgör vilka slutsatser vi kommer till. Detmå vara hänt en del gånger, men vi får inte tummapå gällande regler.Anf. 148 Statsrådet ():Herr talman! Det är inte fråga om att tumma pålagen. Riktlinjerna efterlevs, och detta har hellerinte ifrågasatts i detta fall. Jag delar UlricaMessings uppfattning att det finns all anledning attställa dessa riktlinjer och även tillämpningen avdem fortlöpande under debatt. Denna fråga är intelätt. Jag försäkrar att den är en av de besvärligastefrågor som jag själv, regeringen och den rådgivandeparlamentariska nämnden har att ta ställning till.Jag medverkar gärna i en fortlöpande debatt omdessa frågor, som tar sikte inte bara på symtomen --för trots allt är ju köpet av krigsmateriel ett symtompå en bakomliggande utveckling som det finns änstörre anledning att försöka angripa. På denpunkten tror jag att vi är eniga.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1993/94:147 omantipersonella minorAnf. 149 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om detär regeringens avsikt att i lag förbjuda export avantipersonella minor.Som mycket riktigt påpekar harBofors i massmedia deklarerat att manbeslutat att aldrig mer tillverka trampminor. Boforssäger att beslutet har fattats av moraliska skäl ochatt svenska försvaret får vända sig till utlandet förupphandling av sådana minor, om det någonsin bliraktuellt.Som jag har förstått frågan vill attregeringen på något sätt går längre beträffandeantipersonella minor än det generella förbud motexport av krigsmateriel som vi redan har i lag.Eftersom ingen annan tillverkningskapacitet migveterligen föreligger i landet, har jag svårt att se vadett sådant mer specifikt exportförbud skulle tjänatill.Regeringens möjlighet att bevilja undantag från detgenerella exportförbudet tillämpas mycketrestriktivt. Antipersonella minor av trampminetyphar bara exporterats till ett enda land under desenaste 25 åren, och det var ett annat europeisktland, som avser att gallra ut dessa minor och harbett den svenske tillverkan om hjälp med attförstöra dem.Som utrikesminister i ett interpellationssvar i dennakammare är också internationelltaktivt i dessa frågor. Vi har arbetat aktivt för enöversyn av om särskiltinhumana vapen. En sådan konferens kommer nutill stånd , och kommer då attverka för mer omfattande skyddsregler vad gällerlandminor. Utrikesministern förklarade också attden är beredd att verka för ettinternationellt tillverkningsförbud förantipersonella minor som saknar självdesarmeringoch som därför riskerar att drabba civilbefolkninglångt efter det att en militär konflikt har avslutats.Eftersom inte bidrar till att spridatrampminor internationellt och även aktivt arbetarmed att få till stånd internationell disciplin på dettaområde, har jag svårt att se vad det föreslagnasärskilda förbudet skulle tjäna till. Det är en godgrundregel att inte stifta lagar som saknar reellinnebörd eller som endast har rent symboliskaändamål.Anf. 150 ():Herr talman! Jag börjar med att tacka statsrådetDinkelspiel för svaret. Jag tycker att det var ett braoch klart svar, även om jag inte till fullo är nöjd medinnehållet i det. Det är mycket glädjande att Boforssom svensk tillverkare av sådana här hemska vapenhar valt att avstå från att tillverka dem för allframtid.Bakgrunden till min fråga är det faktum att detfinns en stor skepsis mot vad den nuvarandesvenska lagstiftningen är värd när det gäller förbudmot vapenexport. Vi ser av svaret på föregåendefråga och statsrådets tidigare svar på frågor omvapenexport till exempelvis att det finnsen risk att ekonomiska ställningstaganden alltförofta ställs framför de etiska ställningstagandena.Vi vet att svenska minor finns utomlands.Statsrådet medger ju här att minor har exporterats.Det kommer t.o.m. rapporter om att svenska minorhar upptäckts i det . Som jag serdet är det en viktig inte bara symbolisk utan ocksåpraktisk handling att i lag speciellt förbjuda exportav antipersonella minor.Den amerikanska kongressen har beslutat om attstifta just en sådan lag. FN har rekommenderat sinamedlemsstater att införa förbud mot antipersonellaminor. Just därför ligger det ett symboliskt värde iatt vi i inför detta förbud. Det kan också fåen praktisk betydelse.Ett förbud har en praktisk betydelse om Boforseller någon annan tillverkare skulleändra sig och börja tillverka sådana vapen. Ettförbud är bra, särskilt som det intekostar någonting ekonomiskt eller räknat i jobb.Det är positivt att regeringen uppger sig ha en aviginställning mot antipersonella minor. Innebär detett principiellt avståndstagande från import avantipersonella minor till det svenska försvaret?Anf. 151 Statsrådet ():Herr talman!