prot · GG09105 · 1993-05-05 00:00:00 — Det kanske inte är så lyckligtatt blir alltmer enbent som nation ochalltmer beroende av skogsindustrin. Men det är detfaktiska förhållandet.Det är också ett faktiskt förhållande attskogsindustrin hämmas i sin utveckling av de dåligakommunikationerna i skogslänen. Skall vårskogsindustri kunna fortsätta att konkurreraframöver gäller att den kan utvecklas på högstatekniska nivå. Det är inget alternativ förskogsindustrin att flytta till storstadsregionerna.Måste den flytta på sig, och kan den inte verka därden finns , kommer den att flyttas utomlands.Därför är det absolut nödvändigt att vi ser till att viförbättrar kommunikationerna, så attskogsindustrin får fram den råvara som denbehöver för exporten och för produktionen och får varorna på ett billigt och smidigt sätt ut urlandet. Det är avgörande för att trygga helaSveriges framtid och klara ekonomi ävenframöver.Anf. 94 () replik:Herr talman! Jag tycker att skall gåtillbaka och se på de alster som regeringen harskrivit . Där står precis detsom han efterlyser: satsning på skogslänen,satsning på grusvägar i , etc. Jag bl.a. harkritiserat att de satsningarna har varit för ensidiga.Jag öser inte beröm över . Jagkonstaterar bara att det var ett bra debattinitiativ.Jag delar en del av hans åsikter.Jag varnar också kammaren -- om man får uttryckasig så -- för att de sociala problem som håller på attutvecklas i storstadsområdena är väldigt svåra. Jagär övertygad om att de är betydligt svårare attbemästra än likartade sociala problem på andra hålli landet och i glesbygd. Det tror jag har att göramed den sociala kontrollen, men det kan videbattera i en annan situation.Jag tycker inte heller att och andraskall behöva vara så hemskt oroliga. EG har gjorten undersökning av vilka regioner i som harbästa tillväxtmöjligheter. Olika faktorer vägdes in,bl.a. Då hamnade faktiskt Jämtlandförst i hela , på tolfte plats i hela avnärmare 300 olika regioner. Det finns alltså godpotential och god kraft också i . Så nibehöver inte vara så väldigt oroade.Anf. 95 HANS () replik:Herr talman! Det är bara att konstatera de faktasom råder. Jag tycker att skall takontakt med våra största skogsföretag. Man avståri dag från investeringar i ny teknik, därför attvägarna är så dåliga att man inte får fram råvaran.Man tvingas alltså leva med en föråldrad teknik,vilket gör att det blir svårare att konkurrera påutlandsmarknader. Det kan inte vara i landetsintresse att vi inte kan rusta upp dem.Jag noterar också att tydligen ärkritisk mot sin egen regerings satsning på attförbättra skogsvägarna och förbättra förhållandenaför skogsindustrin.Anf. 96 () replik:Herr talman! har alldeles rätt. Jagtyckte att det var en för ensidig satsning. Omvägarna nu är så väldigt dåliga -- det kan HansStenberg säkert bedöma mycket bättre än jag -- ärdet väl ändå inte någonting som har inträffat underde . Det finns inget motstycke tillde satsningar som den här regeringen hargjort och som kommer i och med 98-miljarderspaketet för den närmaste tioårsperioden.Inte ens någon socialdemokratiskkommunikationsminister har kommit i närheten avdessa satsningar. Därför kunde ochsocialdemokraterna möjligen vara något merlågmälda i sin kritik. Dessa skogsvägar har säkertvarit dåliga , och det ansvaret hadefaktiskt inte den här regeringen.Anf. 97 ():Herr talman! Jag vill först instämma i det som OlleSchmidt sade i sitt huvudanförande.Jag fick en fråga av . Han undradevilken uppfattning vi moderater har i deregionalpolitiska frågorna. Det är att någotföregripa den partistämma som vi skall ha tillhösten, men det är alldeles uppenbart att demoderater som representerar de tillväxtregionersom lider svårt under det nuvarande läns- ochlandstingseländet vill ha friregioner. Företrädareför andra delar av landet är mer skeptiska. Men vii vårt parti är inte så låsta vid formalia somFolkpartiet är.Jag tycker att den diskussion som skall föras och detsom är väsentligt när det gäller en framtida regionalstruktur gäller uppgifterna. Dit hör nog intesjukvården, men väl den övergripande fysiskaplaneringen, vissa delar av trafikpolitiken samtvissa kultur- och miljöfrågor.För detta behövs sannolikt inte någon omvandlingav de gamla landstingen till någon form avlänsparlament. Jag tror inte heller att det behövs enbeskattningsrätt för detta, utan man kan lösa dethela på en naturlig väg genom kommunalförbund.I den här frågan är det viktigt att först analyserafunktionerna innan man börjar gå in i detalj medformalia, såsom har gjort.Anf. 98 ():Herr talman! Tack för det svaret, även om jag inteblev så mycket klokare. Jag förstod inte riktigt detdär med formalia och hur vi i skulle hatagit oss an det. Men det kan kanske som oroade mig när jag läste Moderaternasförslag till partiprogram -- för övrigt är det mycketsom oroar mig i det programmet -- var att det såtydligt sägs att inte behöver någon regionalbeslutsnivå. Till min häpnad såg jag sedan att BertilPersson själv har varit med och skrivit under dettaprogram. Det förvånar mig med tanke på att BertilPersson och jag ju har drivit frågorna om ett enat,samlat och understrukit behovet av enregional nivå, vilket var inne på förnågra minuter sedan i sitt anförande.Anf. 99 ():Herr talman! Jag tycker att skall läsadenna handling. Den förklarar nämligen precis vadjag sade, dvs. att vi inte behöver låsa fast oss vid attgöra om de gamla landstingen till länsparlament.Det behövs två beslutsnivåer och tvåbeskattningsnivåer, staten och kommunerna. Iförslaget till program anges att man ser mycketpositivt på utvecklingen av kommunalförbund,gärna i internationell samverkan -- precis somtanken är nere i Skåne.Jag vet att vill ha länsparlament och attdet skall sitta 132 människor i varje parlament. Vadjag däremot inte förstår är vad villanvända länsparlamenten till.Anf. 100 ():Herr talman! Vi från föreslår ju intenågra länsparlament. Det tror jag att diskutera med sittande talmannen. Han kan nogmera om länsparlament än jag. Vad vi föreslår ärdäremot regionparlament, vilket är ungefärdetsamma som var inne på. Dethandlar då om 8--10 regioner. Framför allt troddejag att vi var överens om att den regionala nivånbehövdes i varje fall i . Jag hänger inte medpå att vi inte behöver någon regional nivå. sade att det inte behövs någon sådan iSverige förutom just i . Jag trodde möjligenatt det kunde behövas regionala nivåer också påandra håll. Men nog är vi väl överens om, BertilPersson, att det behövs ett regionparlament, ettSkåneparlament i ? Är det inte så?Anf. 101 ():Herr talman! Vi behöver en form av samverkan iSkåne, en samverkan som kan ske även medSjælland, om vi skall få ut full effekt av den regiondär nere som har förutsättningar att vara Europassjätte det förslag som vi har kan man skapakommunalförbund även tvärs övernationsgränserna. Därmed finns det allamöjligheter i världen att åstadkomma en brasamverkan när det gäller just frågorna om fysiskplanering, trafikplanering samt om miljö ochkultur. Från min sida sett är den saken därmed löstpå ett tillfredsställande sätt. Vi kommer ändå inteatt kunna skapa ett regionalparlament, eller vadOlle nu vill ha, över , men det ärmöjligt att skapa ett kommunalförbund, och det ärdet som är det väsentliga.Anf. 102 ():Herr talman! Det är väldigt bra att vi förbättrarsamverkan, vilket vi har försökt att göra i Skåneunder decennier. Men det har inte blivit bättre fördet, möjligtvis kan det bli bättre i slutskedet. Detär ju därför som det är så viktigt med ett samlandeorgan, som dessutom -- enligt min uppfattning --skall vara demokratiskt och direktvalt.Jag har aldrig varit förtjust i kommunalförbund,som både jag själv och har suttit i.De har aldrig fungerat. Det kan möjligen bero påatt de är ganska odemokratiska. Jag kan aldrigtänka mig att lagstiftningen medger någrakommunalförbund över , med eller utanbro. Jag tycker nog att det är bättre att skapa ettdirektvalt Skåneparlament, som vi en gång ivärlden faktiskt var överens om, . 103 ():Herr talman! Det här skall bli mitt sista inlägg i denhär omgången.Vad vi nu talar om -- och det som efter -- är det som står i vårt partiprogram,inte vad gällande lagstiftning säger.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutTredje vice talmannen meddelade att det ireservation 9 berörda uttalandet omregionalpolitiska insatser i län och regioner inte varknutet till något särskilt moment. Propositionerhärom skulle ställas innan frågor som berördesärskilda regioner avgjordes.Mom. 1 (inriktningen av regionalpolitiken)Först biträddes reservation 1 av . -- som ställdes mot meningsyttringen av HansAndersson i motsvarande del -- med acklamation.Härefter bifölls utskottets hemställan med 163röster mot 130 för reservation 1 av . 3 (storstadsregionerna)Utskottets hemställan med godkännande avutskottets motivering bifölls med 208 röster mot 82för utskottets hemställan med godkännande avmotiveringen i reservation 2 av . 4 ledamöter avstod från att rösta.Stina () anmälde att hon avsett att röstaja men markerats ha avstått från att rösta.Kenneth () anmälde att han avsett attrösta ja men markerats ha röstat nej.Mom. 16 och 22 (ändrad beslutsordning förinplacering i stödområde m.m.)Utskottets hemställan bifölls med 275 röster mot 22för reservation 3 av . 30 (användningen av länsanslaget)Först biträddes reservation 4 av . -- som ställdes mot meningsyttringen av HansAndersson i motsvarande del -- genom uppresning.Härefter bifölls utskottets hemställan med 167röster mot 128 för reservation 4 av . 35 (anslag till regionala utvecklingsinsatser)Först biträddes reservation 6 av m.fl.med 124 röster mot 10 för meningsyttringen avHans Andersson i motsvarande del. 161 ledamöteravstod från att rösta.Härefter bifölls utskottets hemställan med 167röster mot 129 för reservation 6 av insatser i län och regionerUtskottets uttalande godkändes med 167 röstermot 130 för godkännande av uttalandet ireservation 9 av m.fl.Mom. 53 (insatser i västra )Utskottets hemställan bifölls med 278 röster mot 15för utskottets hemställan med den ändring däri somföranleddes av bifall till motion A460 av LarsBäckström. 2 ledamöter avstod från att rösta.Mom. 54 (insatser i Bergslagslänen)Utskottets hemställan bifölls med 271 röster mot 22för reservation 10 av . 3ledamöter avstod från att rösta.Mom. 56 (skärgårdsfrågor)Utskottets hemställan bifölls med 285 röster mot 10för meningsyttringen av imotsvarande del. 1 ledamot avstod från att rösta.Övriga momentUtskottets hemställan bifölls.Beslut om uppskjuten voteringPå förslag av tredje vice talmannen medgavkammaren att de ärenden som hann debatterasfärdigt under återstoden av dagens sammanträdeskulle företas till avgörande vid morgondagensarbetsplenum.6 § Stöd och service till vissafunktionshindradeFöredrogssocialutskottets betänkande SoU19 Stöd ochservice till vissa funktionshindrade (prop.1992/93:159).Anf. 104 ():Herr talman! Svensk handikappolitik harinternationellt ett högt anseende. Grundstenarna iden politiken är följande.För det första: Det miljörelateradehandikappbegreppet innebär att ett handikapp inteär en egenskap utan ett förhållande mellan skadaneller sjukdomen och omgivningen. Förändringar iomgivningen kan minska eller kanske t.o.m. iblandeliminera handikappet.För det andra: Handikappolitik är inte enbartsocialpolitik utan berör alla samhällsområden.Bostadspolitiken skall utformas så, att alla kan fåtillgängliga bostäder. Trafikpolitiken skall göra detmöjligt för alla att färdas när de önskar.Kulturpolitiken skall se till att teater, film, radiooch TV är tillgängligt för alla osv.För det tredje: Den generella välfärdspolitiken sominnebär att välfärden omfattar alla är grundenockså för selektiva åtgärder. Vi skall ha enbarnomsorg där alla barn kan delta, och vi skall haen skola där alla kan få undervisning osv. Ju bättreden generella politiken fungerar, desto färreselektiva insatser behövs. Vi skall dock vara klaraöver att sådana ändå alltid kommer att behövas.Denna politik, med dessa grundstenar, har fungeratbra, särskilt i ett internationellt perspektiv. I ettnationellt perspektiv är emellertid inte bilden likaljus. Om vi jämför levnadsvillkoren för människormed funktionshinder med levnadsvillkoren förmänniskor utan funktionshinder och koncentreraross framför allt på dem som har de svårastefunktionshindren, finner vi att skillnadernafortfarande är mycket stora.Människor med funktionshinder har en sämreekonomisk situation, är i betydligt störreutsträckning utanför arbetsmarknaden, har inte allssamma tillgång till fritids- och kulturaktiviteter.Listan på skillnader i levnadsvillkor kan görasmycket längre. Men slutsatsen är att dessakvarstående skillnader och orättvisor gör attytterligare insatser behövs.Det är i detta perspektiv det föreliggande förslagetom en ny lag, lagen om stöd och service för vissafunktionshindrade, och förslagen omförstärkningar av habilitering och rehabilitering,hjälpmedelsverksamhet, tolkverksamhet ochförbättringarna i socialförsäkringssystemet förfamiljer med funktionshindrade barn skall ses.Förslaget kommer att förbättra situationenavsevärt framför allt för människor med svårafunktionshinder.Fru talman! Det var den förra socialdemokratiskaregeringen och den biträdande socialministernBengt som tillsattehandikapputredningen. Utredningen lade fram sitthuvudbetänkande , före valet. Det fannsdå en vänstermajoritet i utredningen. Dock skallpåpekas att utredningen i allt väsentligt var enig.Nu lägger en borgerlig regering, efter att i den s.k.krisuppgörelsen ha kommit överens med osssocialdemokrater, ett förslag som innehåller deallra flesta delarna i utredningsförslaget.Det är således enligt min mening en mycketangelägen reform. Men jag måste ändå peka på tvåsaker i det inledande avsnittet ''Allmännautgångspunkter och överväganden'' som enligt minmening beskriver utvecklingen avhandikappolitiken på ett felaktigt sätt. Det står atthandikappolitiken varit mer honnörsord änpraktiska handlingar. Och förvisso är det så att merkunde ha gjorts och att långt ifrån alla ambitioner idet nationella handlingsprogrammet från början av1980-talet har uppfyllts, men jag menar attföregångaren till LSS, dvs. omsorgslagen,bilstödsreformen, integreringen avfunktionshindrade barn och ungdomar inombarnomsorg och skola och utbyggnaden av t.ex.färdtjänsten faktiskt inte bara är honnörsord utanockså praktiska handlingar.Kanske just socialministern, som ofta säger positivasaker om den svenska välfärden i en verklighet sominte alltid ter sig lika ljus ute i kommuner ochlandsting, borde vara extra försiktig med att påståatt andra tidigare sysslat mer med honnörsord änpraktiska handlingar. Sådana konstateranden kanslå tillbaka. Då talar jag inte isolerat om dennahandikappreform, som givetvis är en praktiskhandling, utan om handikappolitiken i etthelhetsperspektiv, inneslutet den generellavälfärdspolitiken.Sanningen är att detta är en viktig reform, men denär inte den första på handikappområdet ochförhoppningsvis inte den sista heller. T.ex. återståren hel del att genomföra både av förslag somhandikapputredningen lade fram ihuvudbetänkandet, såsom sysselsättningsgarantin,och förslag som utredningen hade med i sittslutbetänkande.Skrivningen om att det nu är nödvändigt att vridaöver uppmärksamheten från organisationernasinflytande till den enskilde är för mig också någotsvår att förstå. Jag ser nämligen inte någonmotsättning mellan en stark handikapprörelse medett stort inflytande och att stärka enskildafunktionshindrades inflytande.Fru talman! Låt mig nu gå över till vårasocialdemokratiska reservationer och ett par andrafrågor som är väsentliga från våra utgångspunkter.Vår första reservation tar upp tre saker. För detförsta vill vi att erfarenheterna från STIL, ,assistansprojektet som DHR har bedrivit och andraprojekt som bygger på samverkan och inflytandefrån de funktionshindrade skall spridas.Anledningen är att det i vårt landpågår en utveckling med helt andra förtecken.Denna utveckling går ut på att privataentreprenörer skall erbjuda sina tjänster till osskunder som på vilken marknad som helst.Projekten som vi värnar om har helt andrautgångspunkter. De utgår från individen sommedborgare, inte som kund, en medborgare somtillsammans med andra kan och vill ta ansvar för sitteget liv.Den andra delen av reservationen handlar om attLSS är en viktig lag men att långt ifrån allafunktionshindrade kommer att omfattas av lagen.Därför är det viktigt att andra lagar --socialtjänstlagen, hälso- och sjukvårdslagen, plan-och bygglagen m.fl. -- fungerar på etttillfredsställande sätt. Det finns med andra ord enrisk, när man inför en s.k. pluslag, att människormed stora behov men som inte omfattas av lagen fåren försämrad situation. Denna risk måste man varauppmärksam på.Den tredje delen handlar om en av grunderna förhandikappolitiken, nämligen den generellavälfärdspolitiken. Den ifrågasätts , ofta medargument som att om vi får ett mera selektivtsystem skulle de sämst ställda gynnas. Sådanapåståenden är inget annat än lögn och förbannaddikt. Orkar man bara lyfta blicken och skåda utöver världen, finner man många exempel på att detförhåller sig precis tvärtom. Klyftorna ökar iselektiva system, och de mest utsatta är de storaförlorarna.Vi tar precis som upp den besvärligaekonomiska situationen för funktionshindrade ochden negativa utveckling i form av ökade taxor ochavgifter som pågår och menar att regeringen måsteskaffa sig en samlad bild över läget och återkommatill med förslag till åtgärder.Den kanske viktigaste delen i förslaget till ny lag rörrätten till personlig assistent. Den enskilde kommergenom reformen inte bara att få denna rätt utanockså ett stort inflytande över hur insatsernautformas. De funktionshindrade själva har påpekatatt det är viktigt att den ersättning som utgår förinsatserna via socialförsäkringssystemet görsflexibel för att ta hänsyn till de olika behov som kanfinnas. Vi i utskottet har tagit fasta på dessasynpunkter.Av statsfinansiella skäl införs en åldersgräns förrätten till personlig assistent. Vi i utskottet äröverens om att detta är olyckligt. Det torde bli svårtatt förstå för enskilda funktionshindrade, som haften rätt till personlig assistent , attden upphör , trots att behovenkvarstår eller kanske t.o.m. har ökat.En annan sak som varit föremål för diskussion iutskottet är om inte alla rättigheterna borde varasamlade hos en huvudman, nämligen kommunen.I förslaget ligger rätten till rådgivning och stöd hoslandstingen. Resten av rättigheterna harkommunerna ansvaret för. Vi har trots detta fastnatför att följa utredningens och regeringens förslag avtvå skäl. För det första är rådgivningen och stödetofta förknippade med den habilitering ochrehabilitering som har ansvaret för ochför det andra kan rätten föras över till kommunenom och kommunen är överens därom.Den viktigaste delen i utredningsförslaget, som intefinns med i propositionen, är rätten tillsysselsättning och daglig verksamhet för alla inompersonkretsen. Anledningen är det statsfinansiellaläget. Egentligen är det olyckligt. För när vi allamed rätta tycker att det socialt och ekonomiskt ärett enormt slöseri när vi som har över 7 %arbetslösa av den totala arbetskraften, skall vi vetaatt siffrorna är helt annorlunda för människor medfunktionshinder och att bakom varje siffra döljersig enskilda individer. 1989, då vi hade en heltannan sysselsättningssituation än , var ungefär70 % av de allra svårast funktionshindrade utanförarbetsmarknaden. Situationen är med all säkerhetinte bättre . Snarare tvärtom.Vi socialdemokrater tycker att det inom deekonomiska ramar som finns borde vara möjligt atti någon eller några kommuner pröva densysselsättningsgaranti som handikapputredningenföreslog. Erfarenheterna från en sådanförsöksverksamhet skulle sedan kunna användasnär det statsfinansiella läget blivit bättre och engaranti för hela personkretsen kan införas.Handikapputredningen föreslog en tidpunkt för ettdefinitivt avvecklande av vårdhemmen. Ipropositionen föreslås ingen tidpunkt föravvecklingen, under hänvisning till att vårdoberoende av samtycke av utvecklingsstörda finnskvar ytterligare . Vi socialdemokrateraccepterar detta men menar att när förslag om attvård oberoende av samtycke skall upphöra skallregeringen lägga fram förslag omtidpunkt för vårdhemmens avveckling.Till min förvåning och med djupt beklagandekonstaterar jag att den borgerligariksdagsmajoriteten -- eller kanske jag än så längeskall säga utskottsmajoriteten -- tvärt emotstatsrådet inte vill avveckla vårdhemmen. Man hari utskottet hänvisat till att ålderdomshemmen lagtsner och till att avvecklingen avmentalsjukhusen gick för fort.Argumentet med mentalsjukhusen håller inte,därför att det borgerliga förslaget inte gäller takteni utvecklingen. Man vill behålla vissa vårdhem förutvecklingsstörda. Det finns skäl att fråga sig omt.ex. , vice ordförande i utskottet ochtidigare ordförande i psykiatriutredningen, harsamma åsikt när det gäller boende för personer medpsykisk störning, dvs. att de inte skall få rätt till etteget boende eller ett gruppboende.Inte heller beträffande ålderdomshemmen hållerargumentet. På ålderdomshem bor personer somunder hela sitt övriga liv bott i ett helt annatboende. Att jämföra deras situation medsituationen för utvecklingsstörda som under helasitt liv inte ges den självklara rätten till ett egetboende håller inte. Dessutom är boende påålderdomshem ett eget särskilt boende, därden enskilde har eget kontrakt.Nej, det borgerliga förslaget är ett utslag avförmynderi, där den självklara rätten till ett egetboende eller ett gruppboende inte skall ges till enviss grupp av utvecklingsstörda. Det man gör äregentligen att urholka lagen, LSS, för en del avpersonkretsen. Man ger för vissa utvecklingsstördainte en rätt till bostad med särskilt stöd. Men intenog med det, man upphäver i praktiken det beslutom avveckling av vårdhemmen som följer avomsorgslagen och upphäver den rätt tillgruppbostad som finns för personkretsen.Den borgerliga majoritetens förslag äranmärkningsvärt och, som jag sagt, ett utslag avförmynderi.Handikapputredningen skriver i sitthuvudbetänkande: ''Ingen annan enskild faktor harså stor betydelse för känslan att ha en egen identitetsom en egen bostad. Det är i bostaden mantillgodoser de mest elementära behoven. Bostadenär också den plattform från vilken man utgår närman skapar relationer med andra och deltar isamhällslivet. För den som har ett funktionshinder,och som på grund av detta tvingas tillbringa en stordel av sin dag i hemmet, är bostaden ännu merbetydelsefull än för icke funktionshindradepersoner.'' Jag delar den uppfattningen. Jag sattsjälv i Handikapputredningen.De borgerliga ledamöterna iHandikapputredningen instämde i detta och togkonsekvenserna av sitt ställningstagande genom attföreslå en tidpunkt för vårdhemmens avveckling.Tyvärr gör inte de borgerliga ledamöterna isocialutskottet detsamma.Vår sista reservation handlar omhandikapputredningens förslag om att färdtjänstenskall ha samma tillgänglighet och samma taxa somövrig kollektivtrafik. Statsrådet har valt att intelägga ett sådant förslag, eftersom ett samlat greppskall tas om trafikfrågorna närhandikapputredningens slutbetänkande ärremissbehandlat.Vi tycker detta är olyckligt. Det hade varit möjligtatt redan nu ta beslut om just denna del, som ärremissbehandlad. Det vore angeläget att så hadeskett med tanke på det som händer i ganska mångakommuner, nämligen att färdtjänsttaxorna höjs ochatt antalet resor inskränks.Fru talman! Slutligen vill jag säga att detta är enmycket angelägen reform. Det är positivt att vi istor politisk enighet fattar beslut om dennafördelningspolitiskt viktiga reform. Jag beklagaremellertid djupt att rätten till en bostad medsärskilt stöd inte kommer att omfatta helapersonkretsen.Men jag vill än en gång påpeka att detta varken ärden första viktiga handikappreformen eller enslutpunkt för förbättringar för människor medfunktionshinder, men däremot givetvis ett viktigtsteg på vägen. har i sittslutbetänkande lagt förslag om generella insatsersom hör ihop med de individinriktade insatser somvi nu genomför.