prot · GH0916 · 1993-10-27 00:00:00 — Därförhar vi slagits för bättre villkor och för en lagstiftningsom skyddar och förbättrar de anställdas situation.Det handlar i grunden om makt, men det handlarnaturligtvis också om att tillräckliga resurser ställstill förfogande.I betänkandet förs återigen ett sådantmotionsyrkande upp till ytan. Vi har kopplat ihoparbetet med arbetsmiljön med ansvaret för denyttre miljön, som blir allt viktigare i arbetet medden miljöomställning av som vi står inför.Vi ser att väldigt många människor ärarbetsskadade, och vi har sett en förfärandeutveckling av antalet förtidspensionärer, som i dagöverstiger 400 000. Det innebär naturligtvis mycketstora kostnader för samhället och mycket storaproblem för de förtidspensionerade själva. De haront, och de faller utanför den sociala gemenskapen.Allt talar för att man måste begränsa utslagningeni arbetslivet.I detta läge har de statliga bidragen tillföretagshälsovården dragits in. Allt fler menar attdetta inte håller längre. Föregående talareåberopade besöket i går på ,och jag vill göra detsamma. Där sades i klartext attföretagshälsovården befinner sig i sönderfall.Kompetensen viker. Det betyder att denkompetens som finns ute på arbetsplatserna, näraarbetstagarna, faller sönder.Den kompetensen har en vetenskaplig bakgrund,men den är också rehabiliterande och i sambandmed människors besök hos företagsläkarediagnosticerande. I det senaste numret avArbetarskydd kan man läsa att flera storföretag,som ABB, , , , ,, m.fl., genom sina personalavdelningarhar sagt att något måste göras. Företagsläkarnaflyr.På ett halvår har 1 600 medlemmar iföretagsläkarnas yrkesförening blivit 1 100. Det äralltså en verksamhet som håller på att kollapsa. Eneffekt av det är att har måstavskeda folk, eftersom det inte finns någon attutbilda längre. Företagshälsovården utgjorde ju enviktig kundkrets.Professor påArbetsmiljöinstitutet skall i en kommitté utreda hurdet skall bli med företagshälsovården. Han säger ien intervju att har varit ettföregångsland, men att vi är i otakt med tiden.Medan hela världen bygger ut företagshälsovården,så avvecklar vi.Detta är skandalöst, inte minst med tanke på attfilosofin i pratbubblorna faktiskt innebär att vi skallstå för ökad rehabilitering. Det är på det sättet vifår ned det strukturella budgetunderskottet, får enbättre produktivitet och en bra personalpolitik.Jag stöder motion Jo707, yrkande3, genom att yrka bifall till den meningsyttring somVänsterpartiet avgivit till betänkandet.Det handlar om att ge de fackliga organisationernabefogenheter att ingripa om den yttre miljön hotas.Det finns redan uppbyggda institutioner ochrutiner. Man kan alltså inte stoppa saker hur somhelst, utan det görs under skadeståndsansvar. Detfinns redan en facklig organisation. Allt talar för attvi skall utvidga kompetensområdet förskyddsombuden till att också omfatta hantering avden yttre miljön. Det innebär att vi tar till vara denstora resurs som personalens kompetens utgör pådetta område.Fru talman! Jag vill också ta upp en annan fråga.Det är väl så att vi skall iaktta enförsiktighetsprincip i arbetsmiljöfrågor? Tillskillnad från oss politiker har vetenskapsmännensin försiktighetsprincip; att inte säga saker riktigtbestämt innan man har bevis för det. Men även dehar svårt att prestera sanningar.De är försiktiga med att säga att något är farligt,även om det finns indikationer på det, och även ommånga människor säger att det inte känns bra, attde mår dåligt. Men i miljöpolitiken måste vipolitiker, som har i uppgift att skydda liv och lem,också ha en försiktighetsprincip som säger: Tillåtinte vissa produktionsmetoder, kemiska ämnen,elektromagnetisk strålning, osv., förrän vi är klaraöver att det inte medför skador.Dessa försiktighetsprinciper kolliderar ibland, ja,väldigt ofta. Det sker varje gång ett område är nytt.Så var det med asbest, med lösningsmedel, med blyoch aluminium. Var det farligt? Ja, sade människor,vi känner oss dåliga, vi är skadade. Nej, sadevetenskapen. Vi kan inte i nuvarande läge med devetenskapliga försiktighetsprinciperna klartdeklarera att detta är farligt.Ett område där detta upplevs mycket starkt ärdet som gäller elöverkänslighet. Här är effekternamycket allvarliga, med leukemi och hjärntumörer,dvs. cancerfall som är förorsakade av elektriska ochmagnetiska fält.Det finns motioner där denna fråga tas upp, ochmånga skrivelser har kommit in, bl.a. frånpatientföreningar och föreningar för människorsom drabbats av elöverkänslighet. Det är enmycket svår fråga att ta ställning till.Låt mig säga att vi från vårt håll menar att denpolitiska försiktighetsprincipen måsteupprätthållas. Vi kan inte, bara därför att vi intehar fullständigt vetenskapliga belägg, offramänniskors liv och hälsa. Jag kommer alltså medmycket stor noggrannhet att följa den forskning ochden utredningsverksamhet som pågår -- inomArbetarskyddsstyrelsen ochArbetsmiljöinstitutet -- kring elöverkänslighet ochkring de djupt allvarliga effekterna avelektromagnetisk strålning. Vi är skyldiga dem somupplever sig vara drabbade ett sådant svar. Jagnoterar med tillfredsställelse attArbetsmiljöinstitutet bedriver en ganska kraftfullforskning inriktad på detta område.Låt mig också bara säga att jag gläder mig åt att vikunde enas om en positiv skrivning om motionA235 av , som tar upp frågan ommedicinska kontroller. Även den frågan är aktuell.Jag har sett att Arbetarskyddsstyrelsen kommermed rekommendationer och regler tillarbetsmarknaden . Jag har också sett är mycket orolig för att medicinska kontrollerskall sättas in som ett komplement till den reformsom genomfördes , dvs. attarbetsgivaren träder in de första 14 sjukdagarna.Det finns nu en oro för att det kan bli problem omfolk är sjuka och att det därför är bäst att kolla detpå förhand genom medicinska kontroller.I det senaste numret av tidskriften även information från , bl.a. om attholländska läkare vid företagshälsovården har gjortundersökningar som visar att medicinska kontrolleralls inte är något bra urvalsinstrument och att manfunderar på att förbjuda dem. I är detnästan det normala att göra medicinska kontrollerföre anställningen. Det är över huvud taget vanligtinom EG-området. Men vänder trenden.Jag yrkar att man med stort allvar övervägerlagstiftning för att förhindra omotiverademedicinska kontroller, som kränker denindividuella integriteten och som kan leda till socialutslagning från arbetslivet.Anf. 32 ():Fru talman! Vi är alla överens om att en braarbetsmiljö är något som är oerhört viktigt för demsom jobbar i företagen. Det är också oerhört viktigtför att företagen skall gå bra och leva vidare. Detär alltså ett samspel.I detta betänkande behandlas några motioner frånden allmänna motionstiden, och även om enighetenär ganska stor vill jag kommentera en del.I två motioner tar m.fl. samt LisbethStaaf-Igelström upp kvinnors arbetsmiljö i ganskavid omfattning, och det är ett mycket angelägetområde, som vi kvinnor i har arbetat medi . Vi vet alla att kvinnor är mer utsatta närdet gäller belastningsskador, och forskningomkring detta och åtgärder för att förbättrasituationen är mycket angelägna. Detsamma gällerkvinnors totala situation på arbetsmarknaden.Därför är det glädjande att utskottet nu kanrapportera att detta är ett område som lyfts fram,både i arbete i form av ettsärskilt program och i olika forskningskonferensermed speciell inriktning på kvinnomedicinskforskning. En särskild professur i kvinnomedicinskforskning har inrättats. I Folkhälsoinstitutetsuppdrag ligger också att sammanställa och spridaerfarenheter från de här projekten, vilket är inteminst viktigt. Kvinnoforskning är också ett särskiltforskningsområde vid Arbetslivscentrum, med ensärskild professur. Arbetslivsfondens erfarenheterav insatser för kvinnor skall tas till vara, och ensärskild utredningsman är tillsatt.Vi menar därför att motionerna är tillgodoseddajust , men det innebär inte att vi slår oss till ro.Det är viktigt att ständigt arbeta för en bättrearbetsmiljö för kvinnor.När vi så kommer till motionerna omföretagshälsovården vill jag redovisa nuläget. Somarbetsmarknadsminister här i kammaren finns det enfärdig lagrådsremiss om lagstiftning. Målsättningenär emellertid nu som då att detta skall kunna lösasgenom avtal mellan parterna. Parterna var upptagna medlöneavtalen. Men har departementet satttryck på parterna att verkligen komma fram tillresultat.Förhandlingar pågår, och det finns ingen önskanfrån parterna att regeringen skall intervenera idetta arbete. Dessutom har regeringen nu gett ettuppdrag om att företagshälsovården skallkvalitetssäkras. Om innehållet iföretagshälsovården blir mer tydligt bör dentjänsten bli mer attraktiv, och förhandlingsarbetetkommer troligen att underlättas. Det finns i dagvissa avtal inom detta område, men de är ganskaluddiga.En lagstiftning på området skulle få ganska svårt attfånga in alla praktiska omständigheter som kanråda ute i företagen och i arbetslivet, t.ex. i småföretag och i glesbygden. Med avtal blir det lättareatt laga efter läge och t.ex. kunna använda sig av envårdcentral om det skulle visa sig mest lämpligt i detenskilda fallet. Det är ett av skälen till att viföredrar en avtalslösning.Jag vill understryka vikten av att arbetsgivarsidaninser att ett avtal kan ge dessa möjligheter försmåföretagsamheten. Det ligger ett särskilt ansvarpå arbetsgivarsidan att se till att detta kommer tillstånd. Det är också viktigt att företagen inser attföretagshälsovården är en resurs för dem nu när dehar rehabiliteringsansvar. Jag hoppas därför påsnabba förhandlingsresultat så att lagstiftning kanundvikas. Annars måste man ta till sådan.Det finns också ett särskilt yttrande som handlarom personalekonomiska redovisningar. Jag delaruppfattningen att de är någonting bra. Mendäremot föredrar vi frivillighet framför lagstiftning.Jag skall gå in på området elöverkänslighet, någotsom också berörde. Jag delar hansuppfattning om riskerna och behovet av åtgärder.Motionen handlar enbart om forskning på dettaområde. En hel del är gjort, vilket vi kundekonstatera vid besöket på , och ett stort arbete pågår också.Jag vill till detta tillägga något som motionärernainte berörde. Redan nu vet man så pass mycket attdet finns alla skäl att vid alla datoriseringar ochelinstallationer ta vara på de kunskaper som finnsom hur man minskar de elektromagnetiska fälten iarbetsmiljön för att förebygga besvär.Jag vill också säga någonting om den motion somSten nämnde i vilken det efterlyses reglerför i vilken mån medicinska kontroller skall kunnaanvändas i arbetslivet. Det finns olika skäl försådana kontroller, främst en skyldighet attgenomföra vissa kontroller av säkerhetsskäl. Detkan gälla säkerheten både på arbetsplatsen och förallmänheten, t.ex. i livsmedelsindustrin eller inomtransportväsendet.Det finns inga enhetliga regler som generellt täckerin den här frågan. Det som motionären befarar äratt medicinska kontroller skall användas på ett merallmänt sätt så att de leder till utslagning frånarbetslivet. Det är en uppfattning som utskottetdelar. Vi har därför i ett tillkännagivande uppmanatregeringen att på lämpligt sätt uppmärksammadenna fråga.Vänsterpartiet har i sin meningsyttring tagit uppfrågan om fackliga organisationers möjligheter ochbefogenheter att ingripa beträffande den yttremiljön. Som utskottet påpekar hänger den inre ochden yttre miljön ganska nära samman. Här finnsredan i dag vissa möjligheter.Utskottsmajoriteten är inte beredd att förordalagstiftning om att de anställda och fackligaorganisationerna skall få befogenheter på dettaområde, men självfallet är även frågan om den yttremiljön viktig i sammanhanget. Men vi tror absolutinte att lagstiftning är rätt väg att gå.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i dess helhet.Anf. 33 ():Herr talman! talar så vackertom den utveckling som pågår när det gällerforskning och tillsättande av professurer, och det ärväl bra. Vi kunde i går studera att arbete behövs pådetta område. Men vad hjälper det, MarianneAndersson, när nedskrotning av ett av de viktigasteinstrumenten för arbetsmiljöarbetet ute påarbetsplatserna pågår för fullt.Utan ett aktivt arbetsmiljöarbete påarbetsplatserna med engageradearbetsmiljökommittér och en aktivföretagshälsovård är det inte mycket bevänt medatt försöka omsätta forskningsresultaten i praktiskverklighet. har t.o.m. företagen, som HansAndersson påpekade, själva börjat begära attnågonting måste hända innan detta viktigainstrument faller samman. De signalerna bordeäven uppfatta, och vi fickdem också i går.Det fanns ingen tvingande lagstiftning omföretagshälsovården. Det fanns tidigare ettstimulanssystem och ekonomiska stödåtgärder somgjorde att det här i landet byggdes upp enföretagshälsovård som var bland de bästa i världen.Det tog den borgerliga regeringen bort och satteinget annat i stället. sade arbetsgivarnaupp arbetsmiljöavtalet.Det var en total rasering av de möjligheter tillarbete med företagshälsovård och annat som fannsute på arbetsplatserna. Det har den borgerligaregeringen bäddat för. säger att det inte skulle finnas något intressefrån parterna om lagstiftning i dessa frågor förrände har förhandlat färdigt. Jag är inte övertygad omden saken. En bra lagstiftning på detta område trorjag är vad som kommer att behövas. Jag tror intesärskilt mycket på SAF:s vilja att träffa ett bra avtalefter det att de ensidigt har sagt upparbetsmiljöavtalet.Anf. 34 ()replik:Herr talman! När t.o.m. företagen vill att någotskall hända, , borde de ju se till att detblir ett avtal. Jag tycker att det är ett ganska enkeltsvar på den frågan. Finns det en vilja från båda hållfår man se till att det blir ett avtal. Det finns i varjefall inga starka krav från några fackligaorganisationer eller från något annat håll att manskall lagstifta. Man vill helst lösa detta avtalsvägen.Men jag måste erkänna att också jag tycker att detgår trögt fram.När man nu inser dessa problem borde man se tillatt det blir avtal på dessa områden.Företagshälsovården har varit mycket bra påmånga sätt. Det har också funnits en hel del ''luft''i den organisationen som i så mycket annat som vihar haft och har i . Det är väldigt lätt att detblir på det sättet.Det är som inom all annan verksamhet angelägetatt det sker förändringar och översyner och att manser till att få bästa möjliga utbyte av de pengar manlägger ner. Företagen har ettrehabiliteringsansvar. De borde då, som jagtidigare sade, inse värdet av att få till stånd ett avtaloch en lösning på dessa problem.Anf. 35 () replik:Herr talman! Jag vill ställa ytterligare en fråga tillMarianne som avslutning på dettareplikskifte. Det fanns 1 600 organiseradeföretagsläkare. Antalet är nu nere i 1 100. Hur litetantal företagsläkare engagerade iföretagshälsovården tycker vi kan tillåta innan vi måste tillgripa enlagstiftning?Anf. 36 ()replik:Herr talman! vet likaväl som jag attdet är en omöjlig fråga att svara på. Jag har ingasådana mått. Jag vill ha en fungerandeföretagshälsovård. Det är också regeringensuppfattning. Då gäller det att se till så att vi får avtalinom dessa områden som täcker de behov sombehöver tillgodoses.Sedan är det frågan om antal. Det är inte baraantalet läkare som är ett mått på hur en verksamhetfungerar. Här gäller det faktiskt att vi så snabbt sommöjligt kommer fram till en överenskommelse ochett avtal. Då kan vi klara av den här frågan.Anf. 37 HANS ():Herr talman! Låt mig först ta upp en detalj när detgäller arbetsskadefrågan. just belastningsskador för kvinnor. Det ärden snabbast växande gruppen och den grupp somkommer att ha svårast att klara beviskraven när detgäller arbetsskador. Förändringen i lagstiftningendrabbar verkligen kvinnorna.När det gäller elsidan är det inte så lätt att veta vadsom är riktigt och vad som inte är riktigt. I en skriftav professor på stårdet: kommer man att ha framme ettnytt underlag för att gå ut med rekommendationerom vilka nivåer av elektriska och magnetiska fältsom man kan acceptera. fortsätterforskningen med utgångspunkt från de sambandsom nu tycks växa sig starkare. Bevisade sambandhar inte kunnat påvisas, men misstankarna har ökati styrka.Detta är oerhört allvarligt med tanke på skadornastyp och allvar samt det jag tidigare sade när detgällde försiktighetsprincipen. Den politiskaförsiktighetsprincipen bjuder oss politiker att gå utmed hårda krav och låga gränsvärden så attmänniskor inte offras när denvetenskapliga försiktighetsprincipen säger attfrågorna inte kan bevisas, men att det finns indicier.När det gäller företagshälsovården, som också komupp i kraft av motion A812 där både vänstern ochsocialdemokraterna hänvisar till de reservationersom förlåg i den frågan, är det något av enskandal att alla, löntagarna, arbetsgivarna, läkarnaoch arbetsmiljöforskarna, säger att det som varSveriges stolthet nu faller sönder. Det var detta somlåg närmast löntagarna, arbetstagarna, långt ute påarbetsplatserna. Där kunde diagnos ochrehabilitering kombineras. Det är verkligenbedrövligt att man där nöjer sig med att säga att vihellre vill ha frivillighet än lagstiftning.SAF har uttryckt sig mycket tydligt om detta. SAFvill egentligen inte ha lagstiftning. GöranTunhammar säger i en intervju att det är hotet omlagstiftning som kan vara ett problem för honom.Vi måste ha fram regler som skyddar människorna,. 38 ():Herr talman! När det gäller arbetsskadorna vetHans Andersson likaväl som jag att det är en åtgärdsom har rusat i höjden på ett alldelesokontrollerbart sätt. Det finns varken ekonomiskamöjligheter eller rimlighet i att fortsätta på sammasätt som . Jag tror att vi måste angripafrågan om arbetskador på helt andra sätt.På 80-talet fanns inte kravet på rehabilitering. Manväntade på dessa beslut utan att sätta i gångrehabiliteringen. Det var synnerligen olyckligt. Detgäller att vända på detta så att vi får rehabiliteringi stället för utslagning från arbetsmarknaden.När det gäller de elektromagnetiska fälten är vi heltöverens. Problemet för utskottet var att den härmotionen egentligen bara handlade om forskningoch inte om åtgärder. Men vi kan säkert kommaöverens om krav när det gäller åtgärder för attminska riskerna för skador och besvär som har medelektromagnetiska fält att göra. Jag är personligenmycket intresserad av den frågan. Jag tycker ocksåatt man skall tillämpa försiktighetsprincipen här.När det gäller företagshälsovården har jagupprepade gånger sagt att det är oerhört viktigt attvi har en fungerande företagshälsovård. Jag vet attdet finns problem. Därför är det mycket angelägetatt dessa avtal kommer fram, annars kommer detatt bli lagstiftning.När det gäller SAF:s inställning till detta tror jag attom de tänker efter kommer de att finna det oerhörtangeläget även för dem att ha en fungerandeföretagshälsovård, eftersom de harrehabiliteringsansvaret . Det är en vinst för allaföretag om de kan minska på frånvaron och hafriska arbetstagare. Företaget fungerar jusjälvfallet bättre då också. De vet också mycket välatt om de inte kommer fram till ett avtal kommerdet att bli lagstiftning. Därför är trycket särskilthårt nu att de tar sig samman och ser till att de kanlösa dessa frågor.Anf. 39 HANS ():Herr talman! När det gäller arbetsskadorna är detklart att vi skall ta bort sjuka arbetsmiljöer ochförhindra skadliga tillverkningsprocesser. På detsättet skall vi förhindra att arbetsskador uppstår.När de uppstår skall vi ha rehabilitering i ett tidigtskede. Då minskar trycket påarbetsskadeförsäkringen. Vi skall inte ta bort dendärför att det blir för många som är drabbade. Dåblir det så att några få människor i vårt land får bärabördan av att landet har sin produktion. Vi kanaldrig acceptera det och protesterar starkt motförsämringarna på arbetsskadesidan.Sedan gäller det att rehabilitera, och då måste vi haen företagshälsovård. är det så många sommed all rätt säger att den håller på att falla sönder.På ABB i säger man så här: ''Statsbidragethade en positiv effekt. Det krävde attföretagshälsovården uppfyllde vissa minimikrav.Att yrkesinspektionen var ett kontrollorgan blev enform av garanti för kvalitet.'' känner de oro förutvecklingen när det gäller den medicinskaföretagshälsovården.Arbetsmiljöfonden har fått i uppdrag att utredaföretagshälsans kvalitet och kompetens. Viskall ha den kompetensen inbyggd. Det krävs en lagnu. Det skall inte vara så att svenska forskare iinternationella kommittéer skall behöva skämmasför utvecklingen på det här området.När det gäller den yttre miljön undrar jag vad somär skälet till att inte infoga ett störrekompetensområde för den fackliga bevakningen.Vad är skälet? Jo, det är förmodligen att överhuvud taget aldrig och inte i någon omfattning gebefogenheter till den fackliga sidan. Såvitt jagförstår står den här regeringen för en politik sommed alla medel försöker minska befogenheternaför den fackliga sidan att företräda arbetstagarnasintressen och även för att företräda allmänintresset,i det här fallet miljön.Vi står för en helt annan politik. Vi vill dra nytta avpersonalens kompetens och av den institution sombestår av en väl beprövad metodik medskyddsombud osv. Jag förstod inte motiveringen iutskottet, och jag förstår inte den motivering somMarianne presterar här i kammaren.Jag tror att det bara är så att man inte vill, när detgäller företagshälsovården, arbetsskadorna och detfackliga inflytandet över såväl den inre som denyttre miljön.Anf. 40 ():Herr talman! Jag vet inte hur jagskall behöva upprepa att kraven på avtal när detgäller företagshälsovård nu är mycket starka.Kommer det inte fram några avtal inom en mycketnära framtid blir det lagstiftning. Det tycker jagegentligen borde vara svar nog på den här frågan.Det är självklart att företagarna var glada för att defick bidrag. Även de som i andra sammanhanguttalar sig mot bidragssystem är mycket positivaoch glada när de själva får bidrag och tycker att detär riktigt. Det är klart att man reagerar när det tasbort. har företagen och arbetsgivarna ett störreansvar för miljön, rehabiliteringen ochsjukfrånvaron på företagen. Då får de också se tillatt de tar detta ansvar på bästa sätt. De behöver hadetta tryck på sig för att se till att de kommer framtill ett fungerande avtal.Jag kan inte inse att det i internationellasammanhang skulle vara genant att vi har avtal somtäcker arbetsmarknaden. Det är också helt klartuttalat att om vi inte får sådana, kommer det att blien lagstiftning.När det sedan gäller den yttre miljön är det ju intealls så som säger. På den punktenråder ju en enighet. Det är bara somi utskottet har den uppfattningen att de fackligaorganisationerna skulle ha ytterligare befogenheternär det gäller den yttre miljön. Det är alltså inte pånågot sätt fråga om en tillbakagång. Vi tror barainte att det är rätt väg att få till stånd förbättringari den yttre miljön att ge facket stoppmöjligheter idetta sammanhang.Men självfallet skall man ta vara på de kunskapersom finns bland personalen i företaget för att föraen diskussion om förbättringar av miljön. Vi tror tillskillnad från mera på diskussion ochdebatt än på lagregleringar, och det är ju i mycketdet som skiljer oss åt.Vad gäller minskningen av arbetsskadorna vet vi juatt det i detta liksom i andra system också funnitsett missbruk. Det fanns faktiskt många arbetsgivaresom tyckte att ett sätt att bli av med arbetstagaresom inte var så bra och som hade ganska storfrånvaro var att medverka till att de fick skadorerkända som arbetsskador. På det sättet blev manav med dessa människor i företaget i stället för attta sitt ansvar och se till att de blev rehabiliterade,så att de kunde stanna kvar i företaget. Jag har fleragånger hört detta från arbetsgivarhåll.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )9 § Arbetstid, semester och annan ledighetFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1993/94:AU3 Arbetstid, semester och annanledighet.Anf. 41 ():Herr talman! I arbetsmarknadsutskottetsbetänkande nr 3 behandlas tolv motioner från denallmänna motionstiden . Motionerna berörarbetstid, semester och annan ledighet.