prot · GH0922 · 1993-11-11 00:00:00 — Det är enförhalning som får allvarliga konsekvenser när detgäller upphandling och planering, arbetstillfällen,osv.Anf. 73 Kommunikationsminister ():Fru talman! Upphandling och planering fortgårsjälvfallet. Avtal om upphandling som träffats ärkonstruerade på så sätt att de gäller under förbehållatt godkänner dessa avtal omlånegarantier.Jag har mycket goda förhoppningar om att intenågonting skall behöva försenas med anledning avdetta.Anf. 74 TALMANNEN:Den muntliga frågestunden är härmed avslutad. Vitackar regeringens ledamöter.7 § Information från regeringen om ESKAnf. 75 Utrikesminister ():Fru talman! När stats- och regeringscheferför samlades för att underteckna ESK:sParisstadga var framtidstron orubblig. Västliguthållighet, enskildas mod och folkens längtan efterett utan murar och taggtråd hade berettvägen för ett demokratins och marknadsekonominssegertåg över en återförenad kontinent.Denna framtidstro har, förefaller det ibland,förbytts i sin motsats. är befriat men harblivit historiens fånge. För många medborgare i destater som upptagits i ESK efter 1990 harkommunismens sammanbrott inte skapat fred ochvälstånd. I stället har de blivit hjälplösa offer förkonflikter vars rotsystem söker sig ner genomårhundradena.Men vår Europasyn liksom vår ESK-politik börvarken bygga på en naiv framtidstro eller ennattsvart historiepessimism. Vi måste naturligtvisse verkligheten i ögonen. Vi kan inte blunda för attESK-värdena på många håll är under attack -- närregeringen i slår till mot oppositionen,när armenierna i bränner denjord de gjort sig till herrar över, när krigförande iBosnien mördar värnlösa civila eller när gatansparlament i västeuropeiska länder ger sig påoskyldiga invandrare.Lika litet som vi får blunda för problemen får viunderlåta att utnyttja de instrument som rättanvända kan föra oss närmare den vision sominspirerade Parisstadgans upphovsmän. Om vi skallkunna länka in förändringsprocessen i Central- ochÖsteuropa, liksom inom det tidigare Sovjetväldet,i fredliga banor, är den enda europeiska institutioni vilken kontinentens alla stater har medlemskap ettoumbärligt redskap.Inför det svenska ordförandeskapet var dencentrala uppgiften att utveckla ESK somfredsinstrument. Vi ville därför befästa ESK-staternas demokratiska värdegemenskap, satsa påförebyggande diplomati och krishantering,förbättra samverkan med andra internationellaorganisationer och fortsätta stärka ESK somorganisation.I det traditionella ESK-området, i de nyademokratierna i , har ESKunder det gångna året inriktat sig påkonfliktförebyggande och konfliktbegränsandeinsatser. Det är framför allt två instrument somutnyttjats i detta arbete, ofta i ett fruktbärandeväxelspel: ESK-närvaro på platsen och den vidrådsmötet i utnämndeminoritetskommissarien.Vi har från ordförandeskapets sida lagt stor vikt vidsamverkan med minoritetskommissaren. Dennehar genom sina insikter i problem och sinamånga goda uppslag lämnat betydelsefulla bidragtill nationsbyggandet i , till samlevnadenmellan olika folkgrupper i Central- och Östeuropaoch till begränsningen av antalet konflikthärdar påBalkan.I flera fall har den långsiktiga närvaro som ESKgenom sina s.k. missioner upprättat på platsenkunnat fungera som ESK-samfundets ochminoritetskommissariens känselspröt. Den haräven kunnat verka för uppföljning avminoritetskommissariens rekommendationer.Tre viktiga lärdomar för framtiden kan ESK dra avminoritetskommissariens verksamhet. Vi kan förstkonstatera att denne, i sin strävan att få i gång endialog mellan balter och ryssar, mellan slovaker,rumäner och ungrare, mellan albaner och greker,gjort bruk av såväl offentlig som tyst diplomati.Båda arbetsmetoderna behövs i ESK:skonfliktlösande verksamhet.ESK bör vidare , då förutsättningar fören särskild insats föreligger, inte tveka attmobilisera det politiska förtroendekapital som enmedlare på hög nivå kan åtnjuta. får viinte förledas att tro att det går att genom tekniskakonstgrepp lösa upp politiska knutar för vilkamedlemsstaterna själva bär ansvaret.Ordförandeskapet och dess företrädare, liksomcheferna för representationer, talarmed den tyngd de hämtar ur medlemsstaternaspolitiska engagemang och uppbackning.Utan detta stöd är det svårt för ESK att medframgång föra fredens talan. ESK:s insatser är iförsta hand en hjälp till självhjälp. Där viljan tillkompromiss och fred saknas, uteblir ocksåresultaten.I arbetet att bygga upp en ny freds- ochsamarbetsordning i finns det inget som göross mer medvetna om riskerna och problemen änkonflikterna i f.d. . Utbyggnaden av desäkerhetspolitiska strukturerna har som främstasyfte att undvika en upprepning av denna blodigatragedi och ett utbrott av nya konflikter mellanfolkgrupper.En rad organisationer är engagerade i konflikten påBalkan. ESK har lämnat sitt bidrag genom att gesanktionsvapnet tänder och genom att förhindrakonfliktens spridning till Kosovo och Makedonien.Andra organisationer har gjort sina betydelsefullainsatser, men det internationella samfundet har inteklarat den allt överskuggande uppgiften, att få slutpå kriget.Det kan beskrivas som ett misslyckande, och är detnaturligtvis också. Men den enda rimliga slutsatsenär denna: behövs ett starkare ESK ochmer europeiskt samarbete, inte mindre, om krigoch konflikter skall begränsas.När freden väl kommer, som den måstegöra, bör ESK stå rustat att lämna ett nytt bidragtill långsiktig stabilitet i området. Erfarenheternaav lokalt förtroendeskapande, medling och värn avde mänskliga rättigheterna bör då kunna utnyttjas ien återuppbyggnadens diplomati. I detta arbete böräven frivilligorganisationernas erfarenheter ochkunnande tas till vara.ESK har ställts inför svåra problem, då det söktmäkla fred i de många väpnade konflikterna i degamla sovjetiska randområdena. I vissa konflikterråder en osäker vapenvila. I andra har eldupphörenvarit övergående. Ingenstans har en stabil grund förvaraktig fred ännu lagts. På en del håll predikas nuett modlöshetens evangelium.Men att överge de krafter som vill byggademokratiska samhällen i , i Kaukasusoch i , att helt utlämna dessa områdenåt stormaktsdominans eller en öppen kamp mellanolika stormakter, är inte en ansvarsfull politik. ESKmåste fortsätta att hävda de mänskligarättigheternas betydelse och bidra tillnationsbyggandet i dessa stater.I försöken att få slut på de militära striderna,bevara freden och leta efter långsiktiga lösningarmåste ESK samverka med och utnyttjadet ryska inflytandet i dessa områden, men utan attgöra sig till ett redskap för intressen.Detta är en besvärlig balansgång, som det ännuåterstår att se om ESK kan hantera.När medvetenheten om de religiösa och kulturellaförkastningslinjernas betydelse i ESK-områdetväxer, åligger det ESK:s ordförandeskap attpåminna om de gemensamma värderingarna: omdemokratin och rättsstaten, om respekten föroliktänkande och för den religiösa och kulturellamångfalden. Detta budskap har jag somordförande riktat åt alla håll.I många konfliktområden har ESK en egennärvaro. Dessa ESK-gruppers arbetssätt är enlevande demonstration av ESK-staternasövertygelse att frågor om demokrati och mänskligarättigheter inte är abstrakta diskussionsämnen utanmåste stå i fokus vid varje allvarligt menatkonfliktlösningsförsök. Därför har ESK-missioneni befattat sig med rättegången motregimmotståndare i Tiraspol, därför intresseradesig ESK-gruppen i Kosovo för den albanskspråkigapressen och därför har ESK-missionen i Georgienägnat sig åt frågan om den nya georgiskaförfattningens utformning.Ett möte om ESK-verksamheten inom den s.k.mänskliga dimensionen avslutades för några veckorsedan i . På tillskyndan av det svenskaordförandeskapet och flera andra ESK-staterutformades en rad rekommendationer som numåste följas upp. Det är angeläget att bygga utESK:s kontor för demokratiska institutioner ochmänskliga rättigheter i (ODIHR) och gedet initiativrätt gentemot ämbetsmannakommitténoch den s.k. Wiengruppen i frågor som rörefterlevnaden av åtaganden på de mänskligarättigheternas område.ODIHR bör vidare bredda den bas avresurspersoner som kan tas i anspråk för olika MR-uppdrag. Proceduren för utsändande avrapportörsgrupper i frågor rörande de mänskligarättigheterna bör förenklas och förbättras.Wiengruppen, som är beslutande instans i politiskafrågor mellan ämbetsmannakommittens möten,bör göras behörig att fatta och följa upp beslut omutsändande av MR-rapportörer. Dessa båda organbör även, i enlighet med ett svenskt önskemål,befatta sig med akuta massflyktssituationer.Vi har sett det som angeläget att under det svenskaordförandeskapet ta nya steg för att förbättrasamarbetet med och anpassaESK:s struktur til organisationens nya operativaroll. ESK deltar sedan en månad som observatör iFN:s generalförsamling.De nya ESK-instrumentens, missionernas ochminoritetskommissariens, betydelse i detta arbetehar jag redan berört. Viktiga steg har dessutomtagits för att ge dem ett fullgott understöd och föratt förstärka ESK:s berednings- ochkonsultationsmaskineri. En generalsekreterare harutnämnts. Ett forum för politiska konsultationermellan ämbetsmannakommitténs möten harinrättats.Nya steg på denna väg kommer att tas vidrådsmötet i . Dessa strävanden måstefullföljas. Det framstår som särskilt angeläget att iallt högre grad förlägga berednings- ochkonsultationsprocessen till Wien.Det har varit en viktig uppgift för det svenskaordförandeskapet att bättre utnyttja ESK-staternasparlamentariker i det gemensamma arbetet. Därförhar också parlamentarikerförsamlingarna varitföreträdda vid mina besök i ochSydkaukasien. Er övervakning av de ryska valennästa månad är av största betydelse.Genom framgångsrika ESK-förhandlingar haröppenhet och förtroende kommit att kännetecknasamspelet mellan på det militäraområdet. Detta klimat måste vårdas ochvidareutvecklas. Det är min förhoppning att ESK-staterna vid utrikesministermötet i skallkunna ta ett antal steg framåt även på det militäraområdet.Jag har här redovisat de målsättningar som väglettoss under det svenska ordförandeskapet. Jag harockså försökt ange hur långt vi under det gångnaåret nått på den väg vi slagit in på. Att vi haftstrategiska mål betyder inte att vi har hållit oss genomtänkt plan. Vi har arbetat med kompass,men vi har följt terrängen, inte kartan.Ty även om ESK:s värderingar består, måstemetoderna och arbetssättet ständigt omprövas. Detär den praktiska handlingen och de faktiskaresultaten som räknas, inte de storslagnatankebyggena eller de sinnrika rättsligakonstruktionerna. Tillsammans med ochFörenta staterna kan , genom en klarviljeinriktning och hårt arbete, göra sig till herraröver den förändringsprocess som visat sig bära påbåde löfte och hot. I denna övertygelse kommerSverige att lämna över ordförandeskapet till Italienvid rådsmötet i nästa månad.Anf. 76 ():Fru talman! Jag vill gärna tacka utrikesministernför den redovisning som vi har fått. Den har varitmycket intressant att ta del av, och jag tror att mankan hävda med bestämdhet att det svenskaordförandeskapet kommer att bli ihågkommet somen mycket aktiv och viktig period för ESK:sutveckling.Samtidigt som vi har sett, bl.a. i , destora svårigheter som varje internationellorganisation har att på ett konstruktivt sätt ingripai ett land där den våldsamma konflikten redan är ettfaktum, står ESK inför ett uppbyggnadsarbete närdet gäller att kunna förebygga konflikter. Det är välden slutsats som vi kan dra av bl.a. årets erfarenhet,att det är det som är det viktiga.Särskilt viktigt är naturligtvis att få ett välfungerande system för tidig varning och tidigtförebyggande. Det gäller att komma in i arbetetinnan konflikten ens har blivit en riktig konflikt, såatt säga. Dessutom är det viktigt att ha ett välfungerande system för konfliktläkning när man harlyckats bilägga den direkta våldsamhetsfasen.Det har tagits viktiga steg på den vägen, t.ex. medminoritetsombudsman och förstärkt roll för . Jag skulle ändå vilja frågautrikesministern: ytterligare åtgärder kanman tänka sig? Vilket ytterligareuppbyggnadsarbete kan man tänka sig för att göradet möjligt för ESK att observera tänkbarakonfliktämnen på ett mycket tidigt stadium och attvidta åtgärder, som då kanske inte bara handlar ommedling, utan att initiera socialt, ekonomiskt ochekologiskt motiverade insatser för att förebyggakonflikter?Anf. 77 Utrikesminister ():Fru talman! Jag tackar för inläggoch fråga. Som själv påpekar är detviktigt för oss alla att mycket klart se både ESK:smöjligheter och dess begränsningar. ESK har ingamilitära maktmedel. ESK har inte ens någraekonomiska maktmedel. ESK är i eminentutsträckning en politisk organisation som arbetarefter konsensusprincipen.Det är därför vi under det svenskaordförandeskapets tid så klart har sett ESK:smöjligheter vad gäller preventiv diplomati,konfliktlösning och politik. Som jag underströk gerESK i stor utsträckning hjälp till självhjälp. Närparterna själva inte är villiga att ta hjälp av politiskkonfliktlösning är det utomordentligt svårt för ESKatt nå resultat. Vi måste vara mycket klara över det.Jag tror att minoritetskommissarien, vilket PärGranstedt påpekar, har en mycket viktig roll närdet gäller att fånga upp tidiga impulser till möjligakonflikter och ge ESK signaler om att agera. Jag serframför allt hans verksamhet så. Det är naturligtvisockså en uppgift för alla ESK:s medlemsstater attgenom ett aktivt agerande i varauppmärksamma på tendenser till konflikter.Jag tror att väldigt mycket av det vi nu ser är etniskaproblem och minoritetsproblem. Där harminoritetskommissarien en utomordentligt viktigfunktion att fylla.Anf. 78 ():Fru talman! Jag delar uppfattningen att deinstitutionella förstärkningar som har skett ärviktiga steg på vägen. Men jag föreställer mig måste fortsätta arbetet på att bygga ut ESK:smöjligheter och resurser dels när det gäller attiaktta problem som kan leda till konflikter och delsnär det gäller att få i gång åtgärder.Hur bedömer utrikesministern ESK:s möjligheteratt bygga upp ett nätverk isamverkan med ideella organisationer,forskningsinstitutioner och andra fristående organ?Detta nätverk skulle ha möjlighet att påtalaproblem som kan uppstå och agera för attöverbrygga konflikter med stöd av ESK. Serutrikesministern möjligheter för ESK att spela enså aktiv roll också på ett mer informellt och inteenbart diplomatiskt plan framöver?Anf. 79 Utrikesminister ():Fru talman! Jag önskar i allra högsta grad att detblir så. Det är en av de synpunkter som harframförts från sida under det s.k.uppföljningsmötet om den mänskliga dimensioneni . Det är det i och för sigmycket lilla Warszawakontorets uppgift att hållakontakten med de enskilda organisationer somagerar på ESK:s område.Jag har när jag har haft tillfälle sagt att jag önskaratt alla medlemsstaters parlamentariskadelegationer var lika aktiva som den svenska. Vimåste också få ett nationellt nätverk och endiskussion mellan nationellaparlamentarikerdelegationer och det nätverk somfinns ute i medlemsstaterna.Anf. 80 ():Fru talman! Utrikesministern deltog iparlamentarikerförsamlingens möte i ijuli månad och är bekant med den deklarationsom antogs med resolutioner på en rad områden.Församlingen uppmanade ministerrådet att föra enmer aktiv politik på säkerhetsområdet och attförbättra och snabba upp beslutsprocessen, t.ex.genom att inte längre hålla fast vid konsensus-minus-en-principen.Församlingen föreslog också ministerrådet att sättaupp en särskild säkerhetskommitté som skulle ha tilluppgift att undersöka samtliga frågor som rörfredsbevarande och fredsskapande insatser.Jag undrar vad utrikesministern har förkommentarer till dessa krav från ESK:sparlamentarikerförsamling och om det har häntnågonting på området.Svenska Dagbladet gjorde för någon vecka sedanen kommentar till ESK med följande lydelse: ''ESKär en papperstiger när det brinner, och då ländersom betackar sig för ordförandepostenvittnar det inte precis om en stark ställning ivärldssamfundet. Och seminarier ommarknadsekonomi kan väl andra ordna. ''Vad har utrikesministern för kommentar till dettabetyg från på ESK och insatsenfrån svensk sida under ordförandeåret?Anf. 81 Utrikesminister ():Fru talman! Jag föredrar att diskutera med och hans kolleger i kammareframför att polemisera med ledarskribenter påSvenska . Det kan jag göra i andrasammanhang.ESK är självfallet inte en militär organisation -- detunderströk jag i min diskussion med har inga ekonomiska maktmedel till sittförfogande. En styrka är att ESK är en liten flexibelorganisation. Vi brukar säga att det är enlågkostnadsorganisation, vilket kanske kan varabra internationellt i dessa tider. Den har ändåbetydande politiska möjligheter. Jag tycker att vihar sett de politiska möjligheterna under detta år iBaltikum och . Vi kanske kommer att sedem i någon utsträckning även i , och vikan se dem i Centralasien.Jag tror på idéers bärkraft och på respekt fördemokrati, mänskliga rättigheter ochmarknadsekonomi. Eftersom vi har sett dessa idéersbärkraft framför allt i ochvad Helsingforsgrupper har betytt för att rasera dentotalitära kommunismen, delar jag inteuppgivenheten vad gäller ESK:s möjligheter attverka i framtiden.Jag får väl uttala mig som svensk utrikesministeroch säga att parlamentarikerförsamlingens förslagfrån ligger i linje med svenska strävandenatt effektivisera och förbättra beslutsordningen.Jag tror att en del beslut på Rommötet kommer atteffektivisera just beslutsordningen. Wiengruppen,som ju består av de permanenta representanterna iWien, kommer att kunna agera och fatta beslut. Pådet sättet kommer vi att få en effektivare ochsnabbare ledning av organisationen.Vi i kan tänka oss att gå vidare påkonsensus-minus-en-principen. Jag vet inte vad endel andra länder i organisationen kommer att säga.Säkerhetsrådsidén kommer att fortsätta attdiskuteras. Jag kan mycket väl se hur man kanbygga ut trojkainstitutionen, som ju är ny, ochvidga den till någon form av säkerhetsrådstanke.Låt oss dock bara komma ihåg den begynnandediskussionen i FN om hur säkerhetsrådet skallutvidgas för att bättre överensstämma medmedlemsländerna osv. Det finns alltid en spänningmellan viljan att ha en organisation där alla ärlikaberättigade och önskan om ett säkerhetsråd.Anf. 82 ():Fru talman! Jag skulle vilja ta upp situationen isydöstra . Jag vet att utrikesministernnyligen har varit i . Min fråga är om inteminoritetskommissarien skulle kunna engagera sigi situationen. Det blir ju bara värre dag för dag iTurkiet. Det är framför allt civilbefolkningen somkommer i kläm mellan militär och PKK och andragrupper som agerar med våld.Jag undrar också om utrikesministern idiskussionerna med representanter för Turkiett.ex. har tagit upp frågan om en mission. Eller ärdet så att motsätter sig tanken och att ESKdärför inte kan göra något?Anf. 83 Utrikesminister ():Fru talman! Det är alldeles riktigt att jag har avlagtett bilateralt besök i . De upptrappadestriderna i sydöstra var naturligtvis ett avöverläggningsämnena. Jag framförde som svenskutrikesminister mycket bestämt våra krav på attterrorism skall bekämpas med fullt hänsynstagandetill demokratiska principer, på respekt förmänskliga rättigheter och på att ESK:s principermåste respekteras.Det är alldeles klart att minoritetskommissarien ärmedveten om situationen. gör detmandat han har fått det svårt för honom att agera ivissa situationer. Det tror jag att vi skall varauppmärksamma på.Anf. 84 ():Fru talman! Jag hade i förrgår tillfälle till ett längresamtal med republiken i . Republiken tillsammans med de två republiker idet som enligt den s.k.Badinterkommissionen uppfyllde alla krav för etterkännande -- både vad gäller internationell rättoch respekt för nationella minoriteter.Till skillnad från uppnådde Makedoniensin självständighet helt på fredlig väg. Till skillnadfrån har man vidare faktiskt en stornationell minoritet, men förvägrades ändå längeinternationellt erkännande.Republiken har ju också aggressivaoch betydligt större grannar, som både historisktoch dagspolitiskt ifrågasätter republikens existens.Som utrikesministern vet har drabbatsmycket hårt av den FN-blockad som har riktats motSerbien. Denna blockad och den relativainternationella isolering som drabbatsav kan få förödande konsekvenser för denfredliga samexistensen mellan olika folkgrupper iMakedonien. Vi har inte minst i dagens tidningarkunnat notera att detta inte bara är spekulationerutan en fullt realistisk möjlighet.Jag vill fråga utrikesministern när hon tror attrepubliken kan få inta sin rättmätigaplats i ESK-gemenskapen.Anf. 85 Utrikesminister ():Fru talman! Republiken , den f.d.jugoslaviska republiken , har enmycket besvärlig situation. Jag delar LennartRohdins bedömning i denna fråga. Man har efteromfattande internationella påtryckningar, bl.a.efter svenska ansträngningar, försökt att i vissutsträckning respektera FN:s sanktioner motSerbien och , och detta är enpåfrestning för den makedoniska ekonomin.Man har i också en storminoritetsfrågeställning, som man hitintills harhanterat på ett sätt som i Balkanperspektiv ärmycket hedervärt. Jag håller med att nyheterna därifrån nu är oroväckande. ESKhar en mission på plats just för att försöka bidra tillatt förebygga spänningar mellan folkgrupperna.Jag kan väl också återigen som svenskutrikesminister säga att vi önskar att skallfå sin rätta plats i ESK-sammanhang. Vi tycker attdetta är naturligt. Det är en mycket besvärlig fråga,då tillgodoseendet av detta önskemål blockeras avett antal länder. Min förhoppning är ändå att fråganpå något sätt skall föras framåt inför ministermöteti Rom.Anf. 86 TALMANNEN:Jag får tacka utrikesministern för informationen.8 § Information från regeringen ompolisfrågorAnf. 87 Justitieminister ():Fru talman! Den svenska polisen har under desenaste åren varit föremål för ett omfattandereformarbete med syfte att effektiviseraverksamheten och stärka den demokratiskaförankringen. Reformarbetet går vidare. Påsenare tid har reformarbetet och förhållandena iövrigt inom polisen kommit att uppmärksammasalltmer i den allmänna debatten. Tyvärr tycks detråda en hel del missuppfattningar om den pågåendeutvecklingen inom polisen, vilket i vissa fall hargivit debatten en inriktning som är ägnad attförvirra snarare än att klargöra vad som verkligensker.Mot bakgrund av detta har jag funnit det angelägetatt inför ge en översiktlig redovisning avläget inom polisen och av den utveckling som pågårdär.Låt mig till en början erinra om de reformer somhar genomförts inom polisen under senare år.Grundläggande för utvecklingen inom polisen är deförändringar som beslutade om under1980-talet på grundval av ett utredningsarbete inom1975 års polisutredning och 1981 årspolisberedning. Det reformarbetet gick bl.a. ut påatt decentralisera verksamheten och att stärka denlokala demokratiska förankringen. Många beslutsom tidigare hade fattats centralt fördes nu ned tillden lokala polisorganisationen. Vid varjepolismyndighet fick den kommunalt förankradepolisstyrelsen befogenhet i alla frågor utompolisledning i enskilda fall.1980-talets decentraliseringsreform inom polisenhar fullföljts . De nya reformernagrundas på förslag som har lagts fram av dennuvarande regeringen och som har beslutats medbred politisk majoritet i . Till dessareformer hör införandet av länspolismästarmodell ialla län och övergång till ett nytt budgetsystem medramanslag och målstyrning. Härigenom harlänsstyrelserna fått betydligt bättre möjligheter attfullgöra de uppgifter som högsta polisorgan i länensom de formellt sett har haft ända sedan polisensförstatligande. Länsstyrelserna har ansvaret förbåde verksamhet och ekonomi inom polisen ochkan omsätta statsmakternas övergripande beslutför polisen på ett sätt som är avpassat eftervarierande förutsättningar i olika delar av landet.Det demokratiska inflytandet på regional nivåinom polisen säkerställs genom att landshövdingeneller lekmannastyrelse svarar för allapolitiskt viktiga beslut rörande polisen.En annan nyhet inom polisen är den ökandeinriktningen mot förebyggande polisverksamhetoch ökad synlighet från polisens sida.