prot · GG09111 · 1993-05-17 00:00:00 — Allvärldens kvinnor -- systrar, mödrar, mormödrar ochfarmödrar -- skriker ut sin protest: Vi tolerar intedetta!Av svaret framgår att den humanitära rättenförbjuder våldtäkt av kvinnor både i interna och imellanstatliga konflikter. Men termen våldtäkt ärinte nämnd, och våldtäkt finns inte med som en typav krigsförbrytelser som är särskilt straffvärd.Det är utmärkt att den har varitoch är aktiv i dessa frågor. Det är givetvis bra attregeringen kommer att verka för att en tydliginternationell tolkningsförklaring görs om attvåldtäkter är krigsförbrytelser enligtGenèvekonventionen. Men även jag, liksom övrigadebattörer, frågar: Är detta tillräckligt? Nej!Konventionen omfattar våld mot kvinnor. Ingenstat har haft några invändningar mot den tolkningsom har gjorts av den särskilda kommitté somövervakar konventionens efterlevnad, sägs det isvaret. I stället skall en politisk avsiktsförklaring nugöras i form av en deklaration mot våld motkvinnor. kommer att verka mycket aktivt idetta sammanhang, säger biträdandeutrikesministern vidare. Han menar att ett förslagom en särskild kvinnokonvention skulleförsvåra processen.Jag är medveten om att ett enigt utrikesutskott, ochsedermera i ett beslut , nöjdesig med sådana skrivningar. Men jag vet också atten del av de motionärer som deltog i debatten sade:Vi nöjer oss tills vidare, men vi kommer igen.Finns det verkligen belägg för att det skulle försvåraom vi begär en särskilt konvention?Jag vet från utlännings- och flyktinglagstiftningen --som jag kanske känner bäst till, men som vi inteskall diskutera -- att det kan vara svårt att fåtill stånd ändringar i gällande internationellakonventioner eller att skapa nya sådana. Ändå villjag säga: Försök att göra detta! Tolkning är en sak,men det skrivna ordet i en konventionstext är ettannat och ett betydligt starkare uttryck för vår vilja.Anf. 28 (-):Fru talman! Jag tackar för svaret, men det är ettdåligt svar. Jag vill uppmana biståndsministern atttänka om och ta upp saken till förnyad diskussionmed regeringskollegerna.Helheten i det är fruktansvärd.De krigförande parternas oförmåga att komma tilltals med varandra, omvärldens oförmåga och ävenvår oförmåga att bidra konstruktivt tillfredsprocessen, är något fasansfullt.Att i en så ofattbar grym helhet ta upp en del, somvi har gjort i våra likalydande interpellationer, kanförefalla alltför begränsat och kanske hopplöst.Men det har alltid en mening att hävdacivilisationen mot barbariet och att medinternationella lagar och regler begränsa och få bortde mest vidriga övergreppen. Det är givetvis ocksåett steg på vägen emot krig över huvud taget.Att i den humanitära rätten tydligt definierasystematiska våldtäkter som en krigsförbrytelse ärviktigt. Varför är det redan inte en självklarhet? Jo,därför att dessa brott genom historien harförnekats, förträngts och bagatelliserats och för attde som drabbats av brotten själva känner skuld ochförödmjukelse, vilket de inte borde göra. Enkonvention som tydligt definierar detta som brottvore ett oerhört värdefullt stöd till de kvinnor somhar drabbats.Vi har kommit så långt att existensen av dessabrott erkänns. Både män och kvinnor i helasamhället talar öppet om dem.Men vi har uppenbarligen inte kommit så långt attvi kan förvänta oss den nuvarande svenskaregeringens aktiva stöd för en somtydligt tar upp och fördömer våldtäkter. Jag villgärna upprepa den fråga som de andrainterpellanterna också har ställt: Varför trorbiståndsministern att dessa krav skulle urholka enkvinnokonvention? Hur kan det vara så? Det gesingen som helst förklaring i svaret. Det är verkligenen fråga som måste redas ut.Jag vill gärna instämma med de övriga i besvikelsenöver att vi inte fick ett mer aktivt stöd. Jag hoppasverkligen att regeringen tänker om.Anf. 29 ():Fru talman! Även jag vill tacka biståndsministernför svaret på interpellationerna. Låt mig ocksåtacka för elogen. Jag har baraförsökt att göra ett jobb som medmänniska i denuppkommna situationen. Tack i alla fall!För knappt ett år sedan, , börjadesanningen om våldtäkterna i framför allt läcka ut. Den franska tidningenLibération och den svenska läkaren var bland de första rapportörerna somriktade världens uppmärksamhet på dessaövergrepp.Eftersom FN:s konvention för mänskligarättigheter länge kritiserat de allvarligaövergreppen i det , anser jag attdet nu finns anledning att gå ytterligare ett stegvidare och arbeta för att få till stånd en bindandeFN-konvention som slår fast att systematiskavåldtäkter skall definieras som krigsförbrytelseroch att brott av detta slag skall prövas i eninternationell tribunal. Det är mittgrundställningstagande.Sedan hösten 1992 har det kommit mångarapporter om övergrepp på kvinnor i det fornaJugoslavien. Enligt Amnesty är alla sidor skyldigatill sådana övergrepp, men det är framför allt i deserbiska fånglägren som kvinnorna blir utsatta förbåde misshandel och systematiska våldtäker.Människorättsgruppen gav ut enrapport om krigsförbrytelser iBosnien-Hercegovina. I rapporten vittnas omvåldtäkter, stympning, mord, avrättningar,plundring och förstörelse.Fyra femtedelar av offren i kriget i Bosnien ärcivila, gamla, obeväpnade kvinnor och barn. Decivila har utsatts för en så omfattande terror att deinte sett någon annan utväg än att fly, men de harofta inte haft någonstans att fly.Fru talman! Jag vill ge några ögonvittnesskildringarhämtade ur massmedierna helt hastigt. BrezovoPolje är en av flera städer där systematiskavåldtäkter sägs ha skett för att förnedra och sättaskräck i invånarna. Fyra unga kvinnor berättar hurde i byn placerats på en tillfällig serbisksoldatbordell. våldtogs de avuniformsklädda serbiska soldater, tre åt gången.En 57-årig sexbarnsmamma berättar att honvåldtogs i sträck. En17-årig flicka, , sägs ha strypts tilldöds efter en våldtäkt. Många berättar om hurandra familjemedlemmar dödats i deras åsyn.En gravid muslimsk kvinna fick leva bara för atthon var sjuksköterska. Hon sattes på ett serbisktmilitärsjukhus i efter att hennes mor,far, make och fyraåriga barn dödats. Om dagarnatvingades hon arbeta på sjukhuset, och på nätternavåldtogs hon. Listan på hemskheter kan göras hurlång som helst.Fru talman! Jag tycker att det är glädjande att såstora insatser har gjorts, och planeras att göras, frånsvensk sida för att fördöma våldtäkter ikrigssituationer och som ett brott mot de mänskligarättigheterna. Men jag tolkar ändåinterpellationssvaret som att biståndsministern inteanser att det behövs en särskild somtar upp systematiska våldtäkter mot kvinnor i krigoch konflikter. Är det så statsrådet menar?Biståndsministern säger att den humanitärarätten -- krigets lagar -- förbjuder våldtäkter påkvinnor både under mellanstatliga och underinterna konflikter, även om själva termen våldtäktinte lyfts fram i de konventioner som gäller svåraöverträdelser, dvs. Jag tycker inteatt det räcker.Fru talman! Även om våldtäkt mer eller mindreunderförstått betraktas som en krigsförbrytelseanser jag att det klart måste framgå i de olikakonventionstexterna och resolutionstexterna attvåldtäkter utförda i de sammanhang som jagtidigare nämnt är krigsförbrytelser. Som det sett utunder och som det ser ut i dagverkar det inte som om soldaterna och derashärförare i det känner till att defaktiskt är krigsförbrytare.Det är, som jag sagt, bra med alla deinsatser som gör i olika internationellasammanhang för att få våldtäkter att ses somkrigsförbrytelser enligt . Jagtänker på kommande insatser vid det planerademötet i och att vid det senastemötet med FN:s kvinnokommission var en avpådrivarna till den resolution som fördömdevåldtäkterna i det och klassadedem som krigsförbrytelser.Jag ser det som självklart att våldtäktsmännen skallställas inför rätta vid den planerade internationellakrigsförbrytartribunalen. I det sammanhanget serjag det som mycket positivt att uppmanatFN:s säkerhetsråd att ta hänsyn tillkönsfördelningen när krigsförbrytartribunalentillsätts. Det tyvärr inte så självklart ens i FN-sammanhang att kvinnor får vara med i beslutandeoch andra sammanhang där olika frågor diskuteras,inte ens när det gäller våldtäkter mot dem själva.Det är en fråga som jag har haft uppe många gångervid olika möten, även här i kammaren.För mig är våld mot kvinnor inte detsamma somvåldtäkt, speciellt inte systematiska våldtäkter. Jagser dem som direkta krigshandlingar och vapen föratt förtrycka.Till sist vill jag fråga biståndsministern omvåldtäkter, inkl. systematiska våldtäkter, särskiltkommer att betonas och lyftas fram i den politiskaavsiktsförklaring och deklaration om våld motkvinnor som har krävt skalluppmärksammas vid konferensen om de mänskligarättigheterna. Det är viktigt att få in ordet våldtäktäven i de sammanhangen.Allra sist anser jag att det finns stor anledning attverka för en konvention som särskilt tar uppsystematiska våldtäkter mot kvinnor och barn i krigoch konflikter.Anf. 30 Statsrådet ():Fru talman! Jag hoppas verkligen att ingen här harnågon annan uppfattning än att allt tänkbart måstegöras för att fördöma detta förfärliga våld motkvinnor och barn, mot civilbefolkningen och motmänniskor över huvud taget. Det vore ganska tristom man på något sätt försöker användaformuleringarna i det svar jag avgav till att antydaatt vi inte känner avsky. Det finns inget annat änavsky att känna för det som äger rum.Men, fru talman, jag påstår faktiskt ytterligare engång att vi har internationella instrument somtäcker den situation som vi känner dennautomordentligt djupa avsky inför. Jag tror att det ärmycket viktigt att vi inte ger utrymme för någraandra tolkningar. Det ligger en fara i att vi här pånågot sätt skulle antyda att den konvention somfinns, det kommittéarbete som är gjort och dendeklaration som föreligger inte skulle inrymmadetta. Det är vad som sker. Internationellasamfundet har sagt att detta ryms i dennakonvention. Det är tolkningen. I deklarationen,som jag fick frågor om här, står ordet våldtäkt ochsexuella övergrepp.Jag tror inte att någon här tror att man yxar till enkonvention i brådrasket. Vi kan bara titta det tog med . Fanns detnågon som hade den uppfattningen att vi inte bordegöra vårt yttersta för att hjälpa barn under den tidBarnkonventionen framarbetades?Fru talman! Låt oss då se till att vi nu inte sprideruppfattningen att dessa vedervärdiga brott sombegås inte ryms inom de akter som finns. Mig veterligt finns det ingen som har en annanuppfattning än att om vi får en tribunal till ståndkommer dessa människor att dömas somkrigsförbrytare, ingenting annat.Fru talman! Jag är något förvånad över att det sägshär att först när vi får en konvention är kvinnornaskyddade. Om det vore så väl. Brott,vedervärdigheter och våld används fortsättningsvismot barn, om jag får ta den parallellen igen, t.o.m.av dem som ratificerat och skrivit underkonventionen. Därmed inte sagt attkonventionerna inte skall lyftas fram, ratificerasoch aktualiseras.Men från vårt håll finns en ängslan att det antyds attinte dessa brott, med de bestämmelser, dekonventionstexter som finns, de kommittéarbeteoch den deklaration som existerar, framstår somgroteska.Det kan också sägas i sammanhanget, fru talman,att deklarationsarbetet var en ganska svår process.Vi svenskar är inte allenarådande. Det är ofta enutomordentligt svår för att inte säga grannlagauppgift att arbeta fram en text som har med sådanahär frågor att göra.Jag kan också, fru talman, säga att jag åtskilligagånger har känt misströstan inför världskongresseni och t.o.m. varit inne på tanken att vikanske får ställa in den, eftersom vi inte når så långtsom vi skulle vilja.Men jag tror att det är utomordentligt viktigt att slåfast att dessa brott, som vi känner den djupasteavsky inför, täcks -- alla gör den tolkningen -- avden text som finns. En ny konvention som explicitbehandlar detta skulle ta att arbeta fram.Vi tycker att det inte skulle behöva ta , menvi vet vad vi har att hantera, fru talman, och detskulle ta lång tid.Fru talman! Jag ber inte om ursäkt för mittengagemang här, men jag vill säga att jag kännermig illa berörd om det av någon här görs gällandeatt vi inte känner den djupaste avsky för det somäger rum. Hade dock våra känslor,konventionstexter, tolkningar och deklarationerräckt för att få vanvettet att upphöra, hade detredan varit stoppat.Anf. 31 MAJ ():Fru talman! Om argumenten är svaga, höj rösten!Det är inte utan att man faktiskt gör denassociationen.Låt mig säga att regeringen i sitt svar harpresenterat två oförenliga handlingslinjer. Å enasidan säger ni att allt det här täcks av olika lagar ochatt det inte behövs några lagändringar. Å andrasidan säger ni: För att stärka kvinnornas positionskall vi göra en avsiktsförklaring. Vad är det förkonsekvens?Det behövs inte längre några avsiktsförklaringar.Era avsiktsförklaringar och deklarationer är bra,och ni har lyckats att få fram dem till Kommissionenför mänskliga rättigheter , men deträcker inte med det.Jag var i på en störreinternationell konferens med f.d. premiärministrar,presidenter och utrikesministrar. Alla var likarädda och chockade när ordet våldtäkt togs framoch kravet restes att det skulle föras in iinternationell lag och i konventioner, så att ingetsom helst tolkningsutrymme skulle kunna föreliggaför jurister huruvida alla de möjligheter som vi hartänkt på verkligen är täckta. Deltagarna vid mötetvar väldigt skakade och omtumlade, men detslutade med att de alla ställde sig bakom kravet.Jag har funderat litet grand över vad som gör attmän blir så rädda för ordet våldtäkt. Det ärnaturligtvis bl.a. så att man känner sig oerhört illaberörd därför att det är -- som ni anför i er egenfront mot våld -- män som fattar besluten, män somutför krigshandlingarna och män som begårövergreppen. Det skall man också reagera mot.Men när man som män sitter med makten iregeringar och i riksdagar, skall man också iinternationella organ dra konsekvenserna av sinadeklarationer. Kvinnor runt om i världen kräver attde skall få ett lagligt skydd, explicit utsagt ikonventionstext, oavsett om vi ändrar itilläggsprotokoll eller vi förändrar den deklarationsom skall antas i generalförsmlingen . Vilketsom är det bästa instrumentet och det snabbastesättet för att göra det är en något spetsfundig fråga,men det skall in i den internationella lagtexten. Detger inte kvinnorna ett hundraprocentigt skydd,men ett väsentligt bättre skydd.Därmed ges det inte heller möjlighet att isoldatinstruktioner och vid soldatträningar i olikaländer runt om i världen träna soldater till våldtäkt.Det bästa tänkbara skyddet ges genom att manlagligen föreskriver att detta inte är förenligt medinternationell lag och därmed är en uttaladkrigshandling.Jag hoppas att är beredd attuppbringa allt det engagemang som han nu lagt nedför att bemöta vårt krav för att i stället verkligenåstadkomma något mer än de gjordadeklarationerna. Detta är, , inte enfråga som väcks bara i riksdag. Denkommer att väckas runt om i världens olikaparlament. Den kommer att drivas av kvinnor bådei regerings- och i riksdagsställning och av kvinnorutanför parlamenten. Vi kommer inte att ge ossförrän vi har vårt krav infört i den internationellalagen.Anf. 32 ():Fru talman! Låt mig först säga att jag inte ettögonblick betvivlar att biståndsministern kännerden djupaste avsky för de här brotten. Den personär säkerligen inte av människa född som intereagerar på det sättet.Syftet med vår interpellation var att stärka detinternationella regelverket. Man är i tvivelsmålhuruvida man kan utdöma straff för våldtäkter somkrigsförbrytelser, eftersom detta inte explicit finnsuttalat i någon av de konventioner som finns ochinte heller i den humanitära rätten.I den fjärde förstatilläggsprotokollet 76:e artikeln från 1949uppräknas några brott som skall anses vara grovakrigsförbrytelser. Där finns inte våldtäktermedtagna. Om det nu är ett så långsiktigt arbete attfå till stånd en ny , föreslår jag attregeringen i stället verkar för att ändrauppräkningen i den fjärde avde brott som skall anses som krigsförbrytelser.Skälet till att jag anser detta är att det när vi i dagdiskuterar möjligheten att ställa förövarna införrätta finns utrymme för tolkningar. Det är inteheller förenligt med vår rättstradition att ha enretroaktiv lagstiftning. Vad vi nu kommer att göraär att ställa förövarna till ansvar för brott som inteuttryckligen fanns i lagstiftningen när de begicks.Det har naturligtvis ett preventivt syfte att få indetta bland de brott som räknas upp. Jag tycker attdet är en alternativ framkomstväg för att detta inteskall upprepas och för att man inte skallkunna dra i tvivelsmål huruvida detta ärkrigsförbrytelser eller inte.Kvinnor över hela världen kräver detta . Jagtror att tiden aldrig har varit lämpligare än nu föratt få till stånd en ändring i den fjärdeGenèvekonventionen i detta avseende.Jag vill ändå tillägga att jag tycker att det är någotmärkligt att biståndsministern först pläderar för deinstrument som finns -- konventionen motdiskriminering av kvinnor, deklarationen ochavsiktsförklaringen -- och sedan säger att det ändåinte ger något skydd. Det är också ettanmärkningsvärt resonemang att det tog så lång tidatt få till stånd att det knappastär någon idé att börja med något nytt.Efter att ha grävt djupare i detta sedaninterpellationen skrevs och sedan dessa frågorbörjade att resas tycker jag att det kanske är enframkomligare väg att göra ett kort tillägg i denfjärde tilläggsprotokoll.Anf. 33 ():Fru talman! Vi kommer, , att behövaen konvention till skydd för kvinnor liksom vibehövde en barnkonvention till skydd för barnen.Även om tog och ävenom det kommer att ta lika att få fram enkonvention till skydd för kvinnor, måste man någongång börja, och man måste börja nu.Diskussionerna om skydd för kvinnor och barnkänner jag igen både internationellt och nationelltfrån den debatt som förekom före införandet avlagen mot aga och även från de debatter somförekommer i vårt land om pornografi ochprostitution.Många har här konstaterat att det som händeri gentemot kvinnorna inte inträffar förförsta gången. Men det måste äntligen vara dags attta ett första mer avgörande steg mot en mänskligbehandling av kvinnor och barn i krigssituationer.Mänskliga rättigheter skall gälla. Våldtäkter somtortyr, led i folkmord och terror i krig på ockuperatområde är och skall vara förbjudna. Detta stegmåste vi ta . Vi kan inte vänta längre.Jag tror inte att det har funnits en mer optimalsituation än den vi har , vilket sades,för att ta ett steg framåt.Anf. 34 (-):Herr talman! Att herr biståndsministern nu höjerrösten och viftar med armarna stärker inte denbristfälliga argumentationen, som sagt var.Det är nog ingen här som ifrågasätterengagemanget. Men vi ifrågasätter denhandlingslinje som biståndsministern företräderoch hans sakargumentation för den. Jag tror inteheller att det är någon av oss som tror attkonventioner, ord på papper, i sig leder till resultatpå det sättet att de efterlevs. Men detär ju ändå en civilisationsprocess. I själva arbetetför att skapa nya lagar och regler i detinternationella samfundet blir vi alla mermänskliga. Vi förändrar ju vår moral, våra sederoch vår inställning till de saker som vi diskuterar. Såsjälva processen att få fram en sådan härkonvention, och konventionen när den är färdig, ärju redskap för att förhållandena skall förändras ochförbättras.Bristen på logik framstår helt uppenbart närbiståndsministern talar om barnkonventionen.Självfallet inbegreps också barn i FN:s deklarationom de mänskliga rättigheterna. Ändå var detmånga som tyckte att det också behövdes ensärskild konvention om barn och barns rättigheter.Den konventionen, fastän den är alldeles ny, harredan haft stor betydelse runt om i världen för atthävda barnens rättigheter. På samma sätt kommeren konvention som tar upp systematiska våldtäkteratt bli ett oerhört värdefullt redskap i arbetet för attförbättra situationen för kvinnor under krig ochkonflikter.Jag kan inte se någonting annat, herr talman, än attherr biståndsministern i sina försök attargumentera för sin sak egentligen har givitytterligare goda argument mot den och för de kravsom vi har framfört på en sådan här bindandekonvention.Anf. 35 ():Herr talman! Ingen tvivlar naturligtvis på AlfSvenssons engagemang i den här frågan. Det trorjag att vi är alldeles överens om. Men jag delar interiktigt farhågan för att det skulle ges utrymme förandra tolkningar om vi skulle gå vidare med dennafråga, i och med att det internationella samfundetnu har sagt att våldtäkt ingår i den konvention somfinns och i den deklaration som har arbetatsfram.Som vi har sagt tidigare är det naturligtvis bra attdet här arbetet har gjorts och görs från svensk sida.Ingen tror väl heller att en konvention kommer attskydda alla kvinnor från övergrepp . Såär det ju inte. Vi vet tyvärr att sådana kommer attske och att en konvention inte heller kommer attstoppa våldet mot kvinnor och barn i framtiden.Men vi måste göra allt vad vi kan för att sådanaövergrepp skall förhindras och för att förövarnaskall ställas till svars. Det är oerhört angeläget.Jag håller med dem som har sagt att detbehövs en deklaration. För att kvinnokonventionenskall förstärkas behövs det nog också en särskildkonvention. Tolkning är trots allt inte samma saksom en bindande konvention.Det var en ganska intressant tanke som ViolaFurubjelke förde fram om att man skulle kunnaändra fjärde så att ordetvåldtäkt ingår bland de uppräknade brotten. Detkom väldigt plötsligt, om man säger så. Det är svårtatt ta ställning till förslaget. Jag har inte tillräckligakunskaper om det. Men det lät intressant, och omdet är en framkomlig väg är det naturligtvis ett sättatt arbeta på. Men det är oerhört angeläget att vifrån svensk sida tar initiativ i den här frågan. Manvet ju hur känsligt det är med våld mot kvinnor överhuvud taget. I många länder vill man ju inte ensprata om det. Kvinnliga jurister vill knappt erkännaatt det över huvud taget förekommer. Det märktejag på en resa till . Då ställde viverkligen flera kvinnliga jurister till svars. Vifrågade dem om detta och de svarade: Nja, detförekommer nog inte. Det är väl inte ett så stortproblem osv. Man ville liksom sopa det undermattan. Man tyckte att man hade mer angelägnaproblem att ta tag i. Men vi i har faktisktlyft upp de här problemen nationellt och kommit enbra bit längre på väg än vad man kanske har gjort ide flesta andra länder. Då är det väl också vårtansvar att vi går vidare med detta i detinternationella arbetet -- och går i bräschen. Det ärnågonting som vi i skall göra.Anf. 36 ():Herr talman! Jag tar fasta på det viktiga som AlfSvensson säger: allt tänkbart måste göras för att viskall komma till rätta med det här fruktansvärda.Självfallet tror inte någon att man kan yxa till enkonvention i brådrasket. Därför är det destoviktigare att man snabbt fattar beslut och försökerdriva detta krav. Jag tyckte också att det varintressant att lyssna på . Det finnsanledning för regeringen att fundera vidare även påhennes förslag.Men slutligen vill jag ändå gå tillbaka till AlfSvenssons ursprungliga svar och apropå det direktfråga: När kan en krigstribunal där de personer somutfört eller beordrat våldtäkter också ställs införrätta komma till stånd? Hur driver nukravet om krigstribunal vidare? Är det AlfSvenssons realistiska bedömning att kravpå att våldtäktsmännen och de som har beordratvåldtäkt skall ställas inför rätta verkligen ocksåkommer att gälla tribunalen? Kan vi lita på det?Anf. 37 ():Herr talman! ''Världen blöder -- det är bråttom''står det som rubrik på en intervju med FN:sbiträdande generalsekreterare iSvenska i går. Det är stort och viktigt attvi över partigränserna -- män och kvinnor --engagerar oss djupt i frågor om mänskligarättigheter världen över.Det är välgörande att människor från olika länderhar agerat mot det fruktansvärda våldet i vår näraomvärld, inte minst mot våldtäkterna, att man harrest krav på en krigstribunal -- bl.a. från ,genom Corellgruppen och från -- och attFN:s säkerhetsråd också har beslutat att inrätta ensådan.