prot · GG0963 · 1993-02-17 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:63Onsdagen den 17 februariKl. 9.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 11 februari.2 § Anmälan om kompletteringsval till densvenska delegationen till EG-SverigeTalmannen meddelade att Vänsterpartietsriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakansanmält () som ledamot i den svenskadelegationen till efter BertilMåbrink.Talmannen förklarade vald tillledamot i den svenska delegationen tillGemensamma parlamentarikerkommittén EG-SverigeBengt ()3 § Anmälan om ny ordförande itrafikutskottetTalmannen anmälde att trafikutskottet den 16februari till ny ordförande efter ().4 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesRedogörelse1992/93:RB1 till finansutskottetMotionerna1992/93:Sf23 och Sf24 till socialförsäkringsutskottet5 § Information från regeringen omfinanskrisenAnf. 1 Statsrådet ():Fru talman! Det bemyndigande som regeringenfick av genom beslutet den 18 decemberi fjol är, som alla är medvetna om, mycketomfattande. Det framgår av beslut attinformationen från regeringen till skallvara utförlig och regelbunden. Det är också ensjälvklarhet, alldeles bortsett från riksdagsbeslutet.Min avsikt är alltså att regelbundet lämna muntliginformation till och också att på ett meraformaliserat sätt lämna skriftlig redovisning när såär påkallat. Jag bedömer att det för innevarande årfinns all anledning för regeringen att lämna skriftligredovisning när vi har kommitytterligare en bit in i processen, att under höstenlämna redovisning, inte minst för vad som kan hainträffat då inte är samlad,och att sedan återkomma med ytterligare skriftliginformation -- och, som sagt, när det gäller denmuntliga informationen så fort detta kan ansespåkallat.Det har sedan debatt den 18 decemberinträffat en del saker som bör redovisas förriksdagen. Naturligtvis skall jag också kunna svarapå frågor, i den mån det finns sådana.Jag skulle dock inledningsvis vilja säga en sak.Debatten kring de mycket grava problemen inombanksektorn är naturligtvis mycket pressande fördem som arbetar inom den sektorn. Och självfalletfinns det människor som har ett ansvar för vad somhar inträffat, större eller mindre. Men det finnsockså ett stort antal personer som är anställda iolika banker eller andra finansiella institut somunder , och också, har fullgjort sinauppgifter på ett riktigt och bra sätt och som inte pånågot vis kan sägas ha ett ansvar för det som harinträffat.Jag tror att det kan vara viktigt för oss alla, och inteminst för media, att ha med i bilden att man intekan dra alla över en kam. Det känns naturligtvismycket pressande att vara anställd i en sektor somstår under en så omfattande debatt genom de gravaproblem som finns. Inte minst finns det ibland entendens att betrakta mycket av det som har inträffatsom rent brottsligt.Det är självklart så, att den spekulationsekonomisom vi upplevde andra hälft och somi sig födde krisen inom den finansiella sektorn, elleri vart fall var en starkt bidragande orsak, i sig ocksåöppnade möjligheter för brottsligt beteende, förbrottsliga gärningar. Men detta är en följd av ochen liten del av det som vi i dagligt tal kallarbankkrisen. Det är ingenting som är allmängodsoch vanligt förekommande. Sedan skall visjälvklart beivra detta med all kraft, med deextraresurser som regeringen har beviljat. Jagtycker att det fanns anledning att säga detta här föratt få en nyanserad debatt.Jag tänkte först redovisa läget vad gäller de bankersom ägs av staten. Vad gäller GotaBank godkände regeringen den 22 december 1992ett avtal om förvärv av samtliga aktier i staten och i konkurs. Prisetbedöms av oss vara . Med tanke på situationenför i konkurs har vi emellertid bestämt attpriset skall fastställas av en pådet viset skapa en garanti för att inte något avtalträffas som skulle gå fordringsägarna i konkursenför när.Anledningen till att vi har valt att genomföra dettaförvärv är att problemen är så stora i atten genomgripande rekonstruktion behövs. Vi harbedömt att denna rekonstruktion lättast ochsmidigast och med minsta kostnad kan genomförasom staten har full kontroll över hela denna process.En rekonstruktion av banken har således inletts.Vår avsikt är att sälja banken så snart det ärlämpligt. I avvaktan på en mera långsiktig lösninghar regeringen beslutat om engaranti till på för attskydda bankens egna kapital.Sedan den 15 januari 1993 har jag ansvaret förfrågor som gäller statligt ägande i bolag på kredit-och värdepappersmarknaderna, alltså ocksåägandet vad gäller Nordbanken och , enåtgärd som i det läge som vi befinner oss i kan vararimligt med tanke på de problem som uppkommit.Enligt min uppfattning är det även i fortsättningen,när stabilitet väl uppnåtts i betalningssystemet ochbanksystemet, rimligt att så länge det finns tvåstatsråd inom försöka skiljaansvaret för marknadsfrågorna i sig och det direktaägandet. konstaterar vi att det finnsvinster att göra på att hantera detta sammantaget.Det är därför som denna förändring hargenomförts.Rekonstruktionen av Nordbanken har slutförts.Regeringen fattade beslutom att förvärva av Nordbanken för 1miljard kronor, vilket motsvarar det bokfördaaktiekapitalet . Förvaltningen avSecurum kommer att föras över tillBankstödsnämnden när denna har inrättats.Inom ramen för det generella bemyndigande somlämnats av har regeringen gjortåtaganden som innebär att erhållit totaltca . Den återstående delen avfinansieringen av utgörs av lån frånNordbanken. Staten har utfärdat en garanti på 10miljarder kronor för dessa lån.Den rekonstruktion som genomförts har som syfteatt uppnå en vettig situation för Nordbanken,som vi undviker en snedvridning avkonkurrensen mellan olika institut inom denfinansiella sektorn.De åtgärder som vidtagits har beslutats inomen ram som uppgår till 67,5miljarder kronor. Jag vill notera att detta är en ramför statens åtagande. Det är inte en summautbetalningar som innebär en budgetbelastning.Det är heller inte det som skall kunna betraktassom en slutlig kostnad. Den känner vi till först närrekonstruktion, avveckling, försäljning och andraåtgärder är vidtagna i det här avseendet.De åtgärder som finns inom denna ram om 67,5miljarder fördelar sig så, att 7,3 miljarder gälleråtaganden vad beträffar Första ,numera en del av och intelängre en självständig bank.Vad gäller Nordbanken omfattar åtagandena 50,2miljarder kronor, inkl. det uppköp som gjordes föratt kunna genomföra en rekonstruktion på ettsmidigt sätt 1992.Vad gäller är åtagandet för närvarandeen tillfällig garanti på . Detslutliga åtagandet kan förväntas bli större.Förutom Nordbanken, och ärdet tre banker som anmält tillregeringen att de kan komma att behöva stöd,nämligen S-E-Banken, nämnda bankerna har undertecknat enhandling, ett ingångsavtal, varigenom de förbunditsig att lämna information som gör det möjligt attbedöma om det föreligger ett behov av statligt stöd.Avtalen är offentliga och finns tillgängliga. De harockså redovisats i media. Det här är ett omfattandeavtal som jag inte tänker redovisa i detalj och somalltså finns tillgängligt.S-E-Banken och har levereraterforderlig information. kan förväntasgöra det . Deninformation som lämnats från S-E-Banken ochFöreningsbanken har remitterats tillFinansinspektionen för yttrande om huruvidFör närvarande bereds frågan om beskedet till denämna bankerna i , ochbesked om departementets ställningstagande kanlämnas inom kort.I vad gäller de banker som får positiva besked -- omman nu betraktar det som ett positivt besked -- omatt stöd är rimligt och bör lämnas, dvs. generellt settnaturligtvis ett negativt besked, kommerFinansdepartementet att företa en omfattandeundersökning om bankens ställning och framtidaresultatutveckling.Undersökningen kommer att omfatta en noggrannanalys och värdering av institutens allaproblemengagemang och en utvärdering avinstitutens strategi, struktur och framtidaintjäningsförmåga.Med utgångspunkt från resultatet av dennaundersökning kommer attanalysera olika handlingsalternativ, som regeringensedan får ta ställning till. Detta kommer naturligtvisockså att ske med utgångspunkt i en analys av denövergripande strukturen inom det finansiellasystemet. Man får då en total bild av den struktursom kan vara rimlig för framtiden när det gäller detfinansiella systemet, så att man inom den totalaramen betraktar de enskilda instituten.Den organisation som kommer att gälla förberedningen av stödfrågorna enligtbankstödspropositionen kan beskrivas som så, attför närvarande sker beredningen i en tillfälligtinrättad avdelning inom --bankstödsavdelningen -- med somchef. Det arbete som bedrivs inom departementetskall övertas av så snart deninrättats. är planeringen attnämnden skall kunna vara inrättad den 1 maj 1993.Till ordförande i nämnden har, som ni också vet,utsetts. Avsikten är attorganisationen av skerparallellt med det arbete som i övrigt bedrivs medbankstödsfrågorna inom bankstödsavdelningen.Det har lämnats uppgifter om kostnader förberedning av stödåtgärder. De har redovisats imedia, och det finns anledning att också förriksdagen kunna lämna en redovisning.Finansdepartementet anlitar tvåkonsultföretag som bistår vid beredning avstödfrågor. Vi gör det med utgångspunkt i att vimåste skaffa oss all tänkbar skicklig kompetens föratt på ett riktigt och rätt sätt kunna hantera de härfrågorna. Det är ett ansvar som vi har och som utgårifrån bemyndigande . Vi måste dåockså vara beredda att ta i anspråk de bästakapaciteter som vi bedömer finns på detta område.Totalt sett har fyra olika uppdragfärdigredovisats. Uppdraget har gälltSparbanken -- sparbanksgruppen och bankennär det gäller problem kring det generellabankstödet, men också frågan om posten ochpostgirots framtida situation som ligger utanförBankstödsnämnden. Detta har totalt medfört enkostnad av , varav drygt 9miljoner har gällt posten och postgirot -- en kostnadsom belastar såväl somKommunikationsdepartementet, och som intedirekt har med bankstödsverksamheten att göra.Den totala kostnaden för konsultarvoden idet här avseendet ligger alltså på knappt 8 miljonerkronor.Det har förekommit en diskussion om tekniken förde här avtalen där enligt internationell praxis ettkostnadspålägg på på fakturorna har kunnatgöras. De påpekanden som har lämnats frånregeringens revisorer i detta avseende kommersjälvfallet att beaktas i det följande arbetet, ochavtal kommer att träffas som faller inom ramen förvad regeringens revisorer har för uppfattning.Som relation kan jag nämna att de kostnader somdet rör sig om, ca , i signaturligtvis är höga. Men jämfört med statensåtaganden om är deten förhållandevis blygsam kostnad.När Bankstödsnämnden inleder sitt arbete kommerkostnader som berör hanteringen av enskildainstitut också att debiteras resp. institut. Självfalletvet vi inte riktigt vad som totalt sett kan återvinnasi den framtida hanteringen.Regeringen har också diskuterat frågan omavgångsvederlag för anställda inom de statligaföretagen. För egen del har jag i ett brev tillstyrelsernas ordförande för i det här falletNordbanken, och bank redovisatmin uppfattning. Den innebär att fallskärmsavtal,avgångsvederlag -- som egentligen är den riktigabeteckningen -- inte bör tecknas om de överstigervissa ramar. Tidsmässigt bör ramarna inte gälla förmer än . Det bör dessutom vara fråga om enavräkning av löner och ersättningar som erhållsefter det att anställningen har upphört.I grunden är det dock så, enligt min mening, attlönen skall avteckna den risk som finns ianställningen. Lönens nivå får fastställas medutgångspunkt i krav på den kompetens som krävsoch de risker som finns förenade medanställningen. Avgångsvederlaget skall i övrigt varaett komplement, ett visst skydd, under enövergångsperiod, inte någon ersättning i sig självt.Jag förutsätter att man så långt möjligt är strävarefter att anpassa redan existerande avtal till deramar som har angetts i de här riktlinjerna.Vidare har vi funnit anledning att fullfölja denutredning om ansvarsfrågorna, vilken har skettinternt inom Nordbanken. Vi avser att fördjupagranskningen om det finns förutsättningar att väckatalan mot styrelseledamot om skadestånd tillbanken, trots tidigare beslut om ansvarsfrihet förstyrelsen. En sådan talan kan väckasrörande verksamhet . När det gällerverksamheten under tidigare verksamhetsår, kantalan bara väckas om den grundas på brottsligthandlande.Låt mig avslutningsvis nämna ytterligare något somvi inom departementet ämnar utreda, nämligenstatens ägarroll i vad gäller de finansiella institutdär staten har ett ägande för skattebetalarnasräkning. Dåvarande PKbanken ägdes till avstaten , då staten sålde ut avaktierna och banken börsintroducerades. Ägandetlåg kvar på fram till nyemissionen hösten1991, då statens ägarandel ökade till . Sedanhösten 1992 innehar staten återigen avaktierna genom ett förvaltningsaktiebolag, som harbildats för detta ändamål.Det sätt på vilket staten utövar sitt ägarinflytandeskiljer sig naturligtvis inte från det som gäller andraaktiebolag. Ägarnas rätt att fatta beslut om ettbolags angelägenheter utövas på bolagsstämma.Ägarna utser styrelsen, men styrelseledamöternasitter i styrelsen på eget ansvar, och inte somägarnas språkrör.Även om det formella inflytandet utövas påbolagsstämman kan självfallet mer eller mindreomfattande informella kontakter mellan ägarenoch bolaget förekomma.Inom utarbetades enföretagspolicy , en generellföretagspolitik för samtliga företag inomFinansdepartementets ansvarsområde. Syftet medden här företagspolicyn var att klargöraförhållandet mellan det enskilda företaget ochstaten i egenskap av ägare, att för företagenklargöra ägarens uppfattning i vissa frågor, att geledning åt statens styrelserepresentanter, och attange vad departementet som ägare värderar hos deföretag i vilka man har ett ägarintresse.Denna policy har inneburit bl.a. regelbundnakontakter. Man har inbjuditverkställande direktörer och styrelseordförande isamliga bolag till en träff med ansvarigt statsråd.Syftet har varit att ge information.Vidare har verkställande direktöreroch styrelseordförande i vart och ett av bolageninför departementsledningen presenterat ochförankrat bolagets mål och företagsstrategi, samtpresenterat föregående års verksamhet.Det finns all anledning att se huruvida dennainformation har varit tillräcklig och tillfyllest för attstaten skall kunna sägas ha uppfyllt sin ägarroll påett positivt sätt -- det ansvar som ju ägarensjälvfallet också har för att verksamheten bedrivspå ett riktigt sätt. I det här fallet är det ju extraviktigt med tanke på att staten utövar ägarrollen åtskattebetalarna och därför har ett extra tungtansvar. Mot den bakgrunden finns det anledning attse över hur ägarrollen har hanterats och draslutsatser om hur man bör bygga upp enaktiv ägarförvaltning.Anf. 2 ():Fru talman! Det var en värdefull information, ävenom den var ganska översiktlig -- det finns mycketmer som har anledning att ta del av ochfå insyn i. Jag föreställer mig att vi kommer att finnaytterligare former, utöver denna redovisning, för ensådan insyn. Det är också viktigt att deallmänrepresentanter som kommer att finnas iBankakutens styrelse den vägen också kan se hurärendena bereds och vilka de slutliga besluten blir.Jag skulle vilja ta upp ett par frågor. Den förstagäller någonting som statsrådet inte tog upp här,nämligen statens möjlighet att återvinna de beloppsom nu sätts in för att klara bankerna över ett svårtoch allvarligt skede. Det är oerhört angeläget attdet sker i sådana former att skattebetalarna kan fåtillbaka de pengar som sätts in. Jag skulle sättavärde på att få veta hur regeringen ser på detta.Den andra frågan, som väl alla ställer sig, inte minsti näringslivet, är: Hur får man bankerna att driva enkreditgivning, så att sunda, nödvändigainvesteringar kan komma till stånd på rimligavillkor? Det är minst lika angeläget att få beskedom vad regeringen gör och tänker göra på detområdet.Med tanke på att statsrådet nu har ansvaret förägarfunktionen och att finansministern har uttalatsig för att krympa räntemarginalerna, kan det varaintressant att få svar på frågan: Vad görbankministern, som ägare av Nordbanken ochGotabanken, för att de bankerna skall gå i spetsenför en sådan utveckling?Fru talman! Jag vill ställa ytterligare en fråga, ochden gäller konsultrapporterna: Har rådgivarna,konsulterna, givit sådana råd att vi den vägen kanfå en lösning på bankkrisen som vi annars inteskulle ha fått? Det är i så fall väl använda pengar.Har vi inte fått sådana råd måste detta granskasnärmare.Anf. 3 Statsrådet ():Fru talman! Självfallet skall vi se till att insynensker på ett så djupt och brett sätt som möjligt. Dethär är en form, och det finns naturligtvis mångaandra former för insyn, via , viaallmänrepresentanterna där, via de skrivelser somfinns, via informella och formella kontakter i andraavseenden. Vi kommer självklart att ha all denöppenhet som är möjlig i det här avseendet.Vad gäller statens möjligheter att återvinna deåtaganden staten har gjort, i den mån det rör sig omkontanta utbetalningar av ett eller annat slag, berordet naturligtvis på situationen generellt på denfinansiella marknaden och för resp. institut vilkenbelastning som det totalt kommer att röra sig om. mån institut inte kan bedömas ha enöverlevnadsförmåga , om det gäller attgenomföra rekonstruktion eller möjligen att helteller delvis avveckla verksamheter, kommer det attmedföra definitiva kostnader för skattebetalarna. mån det finns en möjlighet att drivaverksamheten vidare, kommer detta att möjliggöraen återbetalning av lån med sedvanlig ränta ochgarantiavgifter för garantier som lämnas. I den måndet är fråga om ett statligt ägande, finns detnaturligtvis möjlighet att vid en försäljningåtervinna en del av det som tidigare satsades vid enrekonstruktion. Men det är en viktig uppgift förBankstödsnämnden att bevaka just dettakontinuerligt. Det är också detta som gör attBankstödsnämnden måste komma i gång och finnasså länge det finns skäl att bl.a. hanteraåtervinningsfrågan.Vad gäller kreditgivningen har staten ingenmöjlighet att kommendera fram -- vilket jag ärsäker på att och jag är överens om --räntesättning, räntemarginaler och annat. Dentypen av regleringar skapar mer problem än demöjligtvis skulle kunna lösa ens på kort sikt. Det ärdock viktigt att skapa förutsättningar för enfungerande kreditförsörjning , såväl som att i enexpansionsfas i ekonomin expanderakreditvolymerna. Det är ett av skälen till attriksdagen över huvud taget har givit regeringen detbemyndigande som vi har fått, dvs. ett generelltåtagande att skapa en trygghet för fordringsägareoch insättare genom att finansiera verksamheten.Det är det första och viktigaste, att vi har dettaskydd, som gör att kreditgivningen kan fungera.Vi måste ta hänsyn till detta när det gäller vilkenkapitalbas som skall gälla för olika institut. Vimåste ta hänsyn till det när det gäller risker förkonkurrenssnedvridningar vid tillämpningen av demöjligheter som bankstödspropositionen ger. Detär i första hand där som möjligheterna ligger.Det är naturligtvis också viktigt att föra en sådanekonomisk politik att vi skapar förutsättningar fören fortsatt nedgång av räntorna. Det bygger mycketpå vad i samverkan med regeringen kanåstadkomma vad gäller den ekonomiska politiken.De förutsättningarna förbättrar ju likviditeten iekonomin och därmed också förutsättningarna fören fungerande kreditförsörjning.Vad gäller räntemarginalen, är det av intresse att setill att marginalen som sådan inte vidgas alltförmycket. Å andra sidan är det mycket svårt attdefiniera vad en räntemarginal egentligen är, omman skall räkna checkräkningskrediten för ettenskilt företag och den lägsta tänkbara räntan på etttransaktionskonto, eller om det skall vara denhögsta inlåningsränta man över huvud taget kan få,jämfört med ett bundet lån med en viss säkerhet.Det är alltså svårt att fastställa exakt varräntemarginalen ligger.Vi har en stor räntemarginal i . Vi äröverens om att vi bör sträva efter att begränsa den.Men vi får också vara medvetna om att enminskning av räntemarginalen i sig också leder tillökade belastningar för det finansiella systemet,vilket i sin tur kan leda till krav på ytterligarefördjupat bankstöd.Det här är en avvägningsfråga, där staten inte kankommendera fram en minskning avräntemarginalerna, utan påtalar problemet och,inte minst för de enskilda instituten, noterar att detsom kan vara kortsiktigt lönsamt nu kanske ärlångsiktigt olönsamt. Det gäller att göra enavvägning. Det går alltså inte att som ägare gå tillNordbanken och och ge regler förräntesättningen i instituten. Det skulle, förutom deproblem jag antydde, också snedvridakonkurrensen och skapa ytterligare problem för debanker och institut som finns utanförsystemet. Ambitionen finns där, och jag tror att viär överens om den, men det är en mycket intrikatfråga hur man skall kunna genomföra detta. Det fårske i första hand genom att man lägger synpunkteroch deltar i debatten.Vad slutligen gäller de konsulter som vi har anlitat,är det uppenbart att det underlag vi har fått av demhar varit oundgängligen nödvändigt för att vi skallkunna bedöma frågorna om exempelvis Förstasparbanken och . Vi hade inte haftegen kapacitet i departementet att genomföraden typen av utvärderingar. Det är självklart att vifattar självständiga beslut.Anf. 4 ():Fru talman! Jag skulle vilja ställa en mer allmänfråga till . Med anledning av det somsker i det svenska banksystemet pågår detdiskussioner här hemma, där det ibland sägs att detär bankledningarnas skuld och ibland sägs att det ärpolitikernas fel . Jag tycker att bådade diskussionslinjerna är för grunda. Om man sersig om i världen, visar det sig att banksystemenbefinner sig i ett besvärligt och allvarligt läge.Jag läste senast i en beskrivning avdet japanska banksystemet, där man harkreditförluster på av BNP. Det är sammastorleksordning som i . Det är liknande iStorbritannien, , , och USA.Det börjar komma på kontinenten också.Jag skulle vilja ställa frågan till hurregeringen ser på detta förhållande. Vad är det somgör att banksystemet, i den utveckling vi har haftmed avreglering, har hamnat i det här läget, oavsettvilken ekonomisk politik som länderna har drivit?De länder som vi nu ser har haft väsentligen olikaekonomisk politik . Vad är slutsatsenav detta för regeringens del?Anf. 5 Statsrådet ():Fru talman! För att bl.a. kunna ta ställning till dettahar vi tillsatt en utredning, som jag redovisade förungefär sedan, med somordförande, för att få en rejäl genomlysning avolika faktorer som samverkat för att skapa deproblem vi upplever. Det är olika faktorer,olika institutionella och andra faktorer, som i olikaländer har påverkat utvecklingen. Det gårnaturligtvis inte att friskriva den ekonomiskapolitiken från dess effekter på ekonomin och dessansvar.Jag tror att det för var och en är självklart attproblemen i , som är förhållandevis mycketdjupare än i flertalet andra länder, orsakas av attandra präglades av två saker,nämligen en hög inflation och dessutom högamarginalskatter, vilket -- även om vi hade enavdragsbegränsning -- ledde till ett avdragsvärde på50 % för den som hade avdragsmöjligheter förränteutgifter.