prot · GG0959 · 1993-02-10 00:00:00 — Jag skall ge rätt i frågan om tempo och densocialdemokratiska skrivelsen.Nu har ju Socialdemokraterna tagit initiativ i enlång rad av utskott i syfte att samordna de olikainsatser som krävs för att pressa ned arbetslöshetenoch få upp sysselsättningen.När det gäller arbetsmarknadsutskottet är detkanske inte oviktigt att presidiet, som jag kan kalladet, har haft ett visst inflytande redan från börjanpå arbetsordningen. Därför är det riktigt, somAnders Högmark säger, att vi för vår del ligger bratill tidsmässigt. Men det handlar naturligtvis ocksåom vad det är för sakfrågor som kommer attbehandlas inom ramen för den här tiden.I den socialdemokratiska motionen pekar vi på atten arbetslöshet av den här karaktären måstepressas ned ifrån två håll. På det ena hållet handlardet om att få upp utbildningsvolymerna också i denreguljära utbildningen. På det andra hållet handlardet om att gå in med olika former av aktiva insatser.Vi har pekat på det som i olika sammanhangtidigare har nämnts här.Detta är, i akt och mening, att avlastaarbetsmarknadspolitiken undan för undan. Jag ärnämligen övertygad om att det, om man sprängerarbetsmarknadspolitiken, inte blir någon godkvalitet på det som skall göras.Det är samma myndigheter, arbetsförmedlingaroch länsarbetsnämnder, som skall syssla med enarbetslöshet på , som skall handha enarbetslöshet på 6 %.Detta är ingen kritik mot personerna. Det handlarom ett system som vi inte får spräcka. Det är därförsom vi pekar på att vi skall använda andrapolitikområden. Det handlar om att investera iframtiden.Vi talar nu om att det finns en öppenhet och enberedskap för att göra någonting konkret med denhär tidigareläggningen och att man skall se till attlasta av arbetsmarknadspolitiken. Då vill jag frågaAnder G Högmark om det finns ett intresse hos deborgerliga partierna, och hos Moderatasamlingspartiet, att föra en seriös diskussion omfrågan om kontantstödet och det som kommeratt ske i anslutning till tilläggsbudgeten.Jag är oerhört orolig över det som har redovisats iutskottet, och delvis nämnts här i kammaren,nämligen att vi står inför en mycket kraftigt ökadupplåning för att betala KAS, och att dettasamtidigt innebär hinder för att låna pengar tillinvesteringar.Anf. 35 (m)replik:Herr talman! Om och jag är överensom att utskottet normalt sett hanterararbetsmarknadspolitiken så att det presenterar ettbetänkande i slutet, eller mitten, av mars, och attdet tempot kommer att hållas även , kan vi tabort det missförståndet att utskottet skulle ha fattatbeslut om att med förtur behandla betänkande nr11 -- det behandlar vi alltid med förtur.Om vi är överens om detta kan jag, på samma sättsom jag sade i mitt inledande anförande, säga attfrån mitt parti -- och jag utgår från att det gälleräven de andra regeringspartierna, som kan vittnaom detta senare -- är vi beredda att granska förslagoch att såväl föra diskussioner i konstruktiv andaom de förslag som kan gagnaarbetsmarknadspolitiken som diskuteraavvägningar mellan arbetsmarknadspolitik ochandra politikområden. Jag nämnde ett --utbildningens område.Vi är överens om att det gäller att ha hög kvalitetpå detta. Det bör vara en ledstjärna när vidiskuterar om det skall höra tillarbetsmarknadspolitiken eller till det ordinarieskolsystemet.Jag delar också farhågor för denökade upplåningen i Arbetsmarknadsfonden. Detär en inbyggd bomb som kommer att brisera förreller . Den måste stoppas på något sätt.Den avgörande frågan är ju att vi sänkerarbetslöshetstalet. Men för det krävs tillväxt. Detkrävs öppenhet för nya inslag i tillväxtfrämjandepolitik, bl.a. inom arbetsrättens område.Låt oss gärna ha förtroendefulla överläggningar påden kanten. Låt gärna jobba,men var inte blockerad på varje punkt på detområdet. Det måste till litet nya saker för atttillväxten skall öka. Utan tillväxt, utan attindustrisektorn -- med småföretagsamheten -- ökarär det en dröm, en illusion, att tro att välfärd ochsysselsättning kommer tillbaka i detta land.Det gäller att sätta innovatörer, uppfinnare ochindustrialister i högsätet i under 90-talet.Eljest är välfärdsstaten någonting som vikan minnas.Anf. 36 () replik:Herr talman! Jag skall inte vara för petig, menAnders G Högmark sade att vi alltid brukarbehandla betänkande 11 med förtur.Förra året var det inte så, beroende på att ett antalpropositioner ''regnade'' i oordning. Det betyddeatt vi hanterade frågan på ett annorlunda sätt då.Av det skälet fanns det anledning att också iarbetsmarknadsutskottet vara noga med attbehandla just dessa anslag tidigt.Jag vill inte påstå att alla förslag som från olika hållläggs fram om arbetsrätten och arbetslivetsutveckling har en helhet. Men det finns en viktigförutsättning för de här diskussionerna. Dethandlar om på vilket sätt man ser på människan ochpå vilket sätt man betraktar löntagaren.Om man ser en människa som enbart två händer,får man två händer. Men om man ser människansom en hel människa, får man en hel människa. Omden oerhört maktorienterade arbetsrättsutredningsom nu sitter -- i den mening maktorienterad attden är helt styrd av arbetsgivarintressen -- skallgälla på arbetsrättens område, är jag rädd, AndersG Högmark, att det inte är frågan om någratillväxtfrämjande förslag. Det resonemang somkommer fram där, tillsammans mednedskärningarna i arbetslöshetsförsäkringen, lederju över till ett låglöneproletariat, ettlågproducerande samhälle. Och kommer vi inteatt kunna konkurrera med det som vi villkonkurrera med: högteknologi, god kunskap, godproduktion och bra arbetsorganisation.Stirra er inte blinda på arbetsgivarintressena. Se tillhelheten, och se till människan.Anf. 37 (m)replik:Herr talman! Jag vägrar att acceptera synsättet , om man pläderar för tillväxt, skall företrädanågon sämre, mer enkelspårig, människosyn. OmIngela människosyn är bättre än min fårhon avgöra själv. Det står inte jag till doms över.Jag är övertygad om att det går att kombinera ensund människosyn, respekt för mänskligakvaliteter, med god tillväxt. Jag är helt övertygadom att det finns många inslag i den nuvarandearbetsrätten som går att förändra -- kombineratmed en positiv människosyn, med respekt för ochtilltro till människans vilja och förmåga att ta ansvaroch initiativ.Det finns många exempel där just dessa ganskasnäva bestämmelser inom arbetsrätten, i somdenna, kolliderar med strävan att trygga långsiktigutveckling och tillväxt i många företag. Det är ingetutslag av s.k. sämre arbetsgivarmentalitet. Det ärett kallt konstaterande av ett faktum. Det finnsmånga exempel på hur goda arbeten, arbeten somskulle kunna utvecklas, går till spillo på grund av enrigid inställning, i rena formfrågor.Men den diskussionen kan vi föra vid ett senaretillfälle i samband med att vi diskuterararbetsrättsfrågorna.Som sagt: Jag vet inte om anser sig haen bättre människosyn än jag. Det må andra dömaoch bedöma.Anf. 38 ():Herr talman! Det finns en allvarlig obalans isåväl ekonomi som arbetsmarknad. Arbetslöshetenär den högsta i modern tid med runt 6--öppenarbetslöshet. Att våra nordiska grannländer liggerhögre -- , och med sin nunära arbetslöshet -- är för oss föga tröst. Mendet visar på den styrka som den internationellakonjunkturnedgången har haft och har.På hösten 1990 inleddes en kraftig uppgång iarbetslöshet, det blev färre lediga platser och ettökat antal varsel. Detta har fortsatt i snabb takt.Trots betydande insatser i form avarbetsmarknadspolitiska åtgärder har den öppnaarbetslösheten nått betydligt högre nivåer äntidigare.1980-talet blev i allt väsentligt ett förlorat årtionde.En exceptionell högkonjunktur hindrade inte densvåra situation vi upplever. Missgreppen i denekonomiska politiken var huvudorsaken. För dettahar den tidigare socialdemokratiska regeringen ettstort ansvar.Herr talman! Det övergripande målet för denekonomiska politiken måste nu vara attåterupprätta tillväxt och pressa ned arbetslöshet,en tillväxt som ger goda resultat såväl ekonomisktsom ekologiskt. Därför måste marknadsekonominha sociala styrinstrument, och naturens egetkretslopp måste beaktas. Stora ansträngningarmåste göras för att alla som önskar ett egetförvärvsarbete skall kunna ges detta. På det visetkan också produktionsresurser på rätt sätt i helalandet tas till vara. De ekonomiska iakttagelsernapekar på att lågkonjunkturen kommer attdominera under detta år. Totalproduktionenkommer förmodligen att ytterligare falla, ochsysselsättningen kommer att vara fortsatt svag.Uppgiften att skapa tillväxt och att pressa nedarbetslöshet är ingen lätt uppgift. Det är ettmödosamt och tidskrävande arbete. Någragenvägar finns inte!Nu gäller det att ta krafttag för att vända krislägettill både tillväxt och näringslivets förnyelse. Denekonomiska politiken måste inriktas på en fortsattsanering av de offentliga finanserna bl.a. genomförändringar i de offentliga utgiftssystemen.Långsiktiga förutsättningar måste skapas genom attunderlätta för nya företag att växa sig starka. Vårtlands framtid som välfärdsstat beror i hög grad påvilka resurser som satsas på forskning ochutbildning. Det är därför av mycket stor betydelseatt vi forskar, utbildar, utvecklar och bygger utinfrastrukturen.Arbetsmarknadsutskottet hade för ett par veckorsedan ett offentligt seminarium om framtidensarbetsplatser. Forskare som deltog i seminarietbetonade vikten av att hela utbildningssystemet,från grundskola upp mot forskarutbildning, hålleren god allmän nivå.Näringslivet har en snabb förändringstakt,vilket förutsätter förändringsbenägna människor.Här kan de nya arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna, som ungdomspraktik ocharbetslivsutveckling, hjälpa till. Vårt land med enutvecklad demokrati och prövadmedbestämmanderätt har klara fördelar i dettahänseende jämfört med många andra länder.Förmågan till flexibilitet och omställning ärmåhända vår främsta konkurrensfördel.Även mindre företag bör se över sinutvecklingspotential. Nyföretagande,småföretagande och entreprenörskap har storbetydelse för förnyelse av ekonomi och arbetsliv.Tillväxt i unga företag kräver också omfattandesatsningar på kompetensutveckling på olika nivåer,t.ex. företagsledning, produktionsteknik ochmarknadsföring. Ändå tror jag, herr talman, att detkan bli så paradoxalt att den största bristvara vi harom är just arbetskraft!Det råder nu allvarliga brister och obalanser ifinansieringen. Därför är det angeläget att starkaremarkera sambanden mellan avgifter och förmåner,och det bör framträda tydligare. Justering av t.ex.egenavgifter och arbetsgivaravgifter förArbetsmarknadsfonden måste göras. Hela grundenför arbetslöshetskassorna är nu för bräcklig.Utskottets ordförande hänvisade i sitt tal till detsocialdemokratiska programmet. Låt oss se vad detstår på de tomma raderna i den socialdemokratiskamotionen. Min fråga är om är bereddatt i arbetsmarknadsutskottet eller här nu redovisavar Socialdemokraterna står när det gäller helhetenför att rätta till ekonomin på ett sätt som främjarlångsiktig sysselsättning.Vidare är det angeläget att beakta regelsystemet påarbetsrättens område. Men det är viktigt att betonaatt det gäller att söka den balanspunkt där störresmidighet för framför allt småföretagen kan uppnåsi tillämpningen av arbetsrättsliga regler, men ocksåatt arbetstagarens trygghet på små arbetsplatsersäkras. De spänningar som har funnits i dessafrågor måste beaktas av både regeringsföreträdareoch opposition. Krisuppgörelsens ord om''förtroendefullt samarbete'' förpliktar. Detta sagtmed anledning av det senaste replikskiftet.Jag skulle vilja ställa en fråga tillarbetsmarknadsministern. harproblemen för småföretagare och deras familjernär det gäller A-kassa aktualiserats. Jag skulle viljage följande bild.I familjeföretag, där fler än en familjemedlemdeltar i verksamheten, betraktas allafamiljemedlemmar som deltar som företagare. Omnågon av dessa kan sysselsättas iföretaget är grunden för att betraktas som arbetslösdensamma som för egna företagare. Med andraord: hela verksamheten måste ha upphört. Litettillspetsat kan man säga att detta innebär ipraktiken att arbetslösa företagare och derasfamiljemedlemmar som är sysselsatta i rörelsen istort sett står utan försäkringsskydd. Avserarbetsmarknadsministern att se över de problemsom jag nämnt, och är regeringen beredd att föreslåförändringar som ger större rättvisa vidarbetslöshet för småföretagare och derasfamiljemedlemmar?Min taletid är slut, men jag vill avsluta med ensammanfattande mening: Målet måste vara att hittaen kombination av åtgärder som leder till bådeökad tillväxt och varaktiga jobb.Anf. 39 () replik:Herr talman! Hade vi här i kammaren haft tillgångtill en overheadapparat, kunde alla ha fått se denredovisning som arbetsmarknadsutskottet fick vidsitt senaste sammanträde av hur det ser ut iArbetsmarknadsfonden och vilken betydelse olikabeslut har för utvecklingen av fonden. Det förslagsom regeringen har lagt fram om sänktaersättningar från fonden för den enskilde,dagpenningersättningar, är av utomordentligtmarginell betydelse. Även relativt kraftigaökningar av egenavgiften betyder ganska litet iförhållande till det faktum att antalet arbetande,arbetstillfällen och personer har så avgörandebetydelse för hur intäkterna och kostnaderna ifonden kommer att utveckla sig. Det är det här,, som jag menar är den springandepunkten i hela vårt resonemang.Vi har visat på -- jag har gång på gång påpekat dettai mina inlägg och i replikskiften -- att de insatsersom bör göras är insatser som långvarigt och på ettavgörande sätt minskar kostnaderna förkontantstödet. Det är bl.a. investeringar iutbildning osv. Det är där man får de storavolymerna, inte genom det övriga som föreslagits.Sedan vill jag hänvisa till det jag sade tidigare omatt ge sig på ersättningssystemet på det sätt somregeringen föreslår -- det leder över till lågproduktivitet och ett låglönesamhälle. Det är ingetsamhälle som jag tycker att vi skall acceptera.Jag har sagt i arbetsmarknadsutskottet, till ElverJonsson och , att vi är bereddaatt diskutera olika inslag när det gäller besparingaroch att vi är beredda att redovisa det. Självfalletskall vi också göra det. Vi har kommit fram tillsamma volymer som regeringen. Vi delarregeringens prognos när det gäller behov avbesparingar. Men för oss är det helheten som gäller.Vi kan inte fortsätta att enbart skära. Vi måste vetavad vi skall använda pengarna till. Det är helheten.Satsa på utvecklingen för framtiden!Anf. 40 () replik:Herr talman! Utskottets ordförande sade att man ärberedd att diskutera men man vill diskuterahelheten. Problemet är att hon bara redovisade endel av vad Socialdemokraterna står för när detgäller helheten. Men det sade om är beredd att återkomma tar jag som ett löfte.Vi har alla i utskottet kunnat konstatera denbedövande dramatik som utspelar sig i och medArbetsmarknadsfondens förändring. Jag sade i mittinledningsanförande att grunden är för bräcklig förhela fonden. Grunden måste göras om. Men dåsäger : Det räcker inte med sänktaersättningar eller högre egenavgifter.Det är helt riktigt. Men det är inget tvivel om attdet har samband. Dessa ersättningar och avgifterhar naturligtvis också samband med hur parternamedverkar i lönerörelserna. Det är därför som detär viktigt att inte tappa bort den delen.På en punkt är vi helt överens, nämligen att detbehövs en bredare lönebas. Den kan inte erhållasgenom nya eller fiktiva löneökningar utan genomatt fler människor kommer i arbete. Där är vi alltsåhelt ense. Det är, herr talman, ingen dåligutgångspunkt.Anf. 41 () replik:Herr talman! I arbetsmarknadsutskottetsbehandling av hela det stora anslag som rörarbetsmarknadspolitiken har samtliga företrädare iutskottet det handikappet att regeringensproposition inte ger någon anvisning om på vilketsätt regeringen anser att man bör fördelaresurserna. I förslaget på arbetsmarknadspolitikensområde säger man på område efter område att mantänker återkomma i kompletteringspropositionen.Jag tror ändå att vi i utskottet kommer att kunnahantera detta bra, eftersom ledamöterna i utskottethar en så lång erfarenhet. Därför vet vi i alla fallungefär hur detta kan komma att hanteras, även ominte regeringen visar på vägen. Jag är ocksåövertygad om att vi skall komma fram till någontingkonkret.När det gäller Arbetsmarknadsfonden, ElverJonsson, vill jag säga: Tro inte att parterna, vare sigarbetsgivare eller arbetstagare, låter sig skrämmasav att regeringen försöker trixa medersättningsnivåerna i arbetslöshetsförsäkringen!Parterna har, var och en på sitt håll, så pass godakunskaper om situationen på avtalsmarknaden attde inte behöver den här typen av slag i huvudet föratt agera sunt och förnuftigt. Jag är helt övertygadom att löntagarorganisationerna -- ochförhoppningsvis också arbetsgivarnas företrädare --är beredda att teckna avtal som är anpassat till densituation vi har utan att man för den skull frånregeringens sida, som man nu har gjort, ingripernär det gäller arbetslöshetsförsäkringen.Detta förslag om dagpenningersättningarna, ElverJonsson, leder över till ettlågproduktivitetssamhälle. Vad regeringen säger ärju att de arbetslösa skall få ett incitament till attsöka ett arbete med lägre lön. Det innebär en spiralnedåt. Detta är inte utveckling betjänt av.Vårt land har aldrig vunnit något på att konkurreramed låglöneländer, utan vinner enbart på attkonkurrera med kunskap, kompetens ochinvesteringar.Anf. 42 () replik:Herr talman! Vad det handlar om är ingentingannat än en rimlig anpassning. När om en spiral nedåt så är det verkligen att tai, därför att det handlar om en förändring som ärmycket måttlig. Omvänt kan man säga att denspiral som drar uppåt däremot har varit förödande.Det har gällt fler transfereringssystem änarbetslöshetsersättningen.Min avsikt är naturligtvis inte att skrämma. Detkrävs betydligt mer för att ge arbetsmarknadensparter skrämselhicka. Men det kan inte vara fel attpåstå att det är rimligt att ha insikt. Jag tror attarbetsmarknadens parter har insikter, men iblandkan det också för dem vara tungt att leva upp tilldetta civilkurage för att också styra en lönerörelsesom kan anses ansvarsfull. Det kan inte heller varafel att vi i parlamentet påtalar vikten av ansvarsfullaavtal.Anf. 43 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag får ganska många brev i den frågasom tog upp. Frågan ingår iutredningsdirektiven till utredningsmannen, ochden grupp som han har till sitt förfogande, att seöver egenföretagarnas situation och självfalletockså anhöriga som är anställda i företagen.Det känns inte bra när en företagare, som uppleveratt han kan komma i gång med sittföretag, skall tvingas avregistrera företaget för attkomma i åtnjutande av den arbetslöshetsersättningsom han har betalat avgift för.Samma sak gäller för anställda. Jag har fått brevfrån familjeföretagare där det sägs att man förutomegenavgiften också har betalatarbetsgivaravgiftsdelen. när företagaren måstegå ihop med en annan anställd tycker vi att de börbehandlas på ett likvärdigt sätt.Jag skall inte gå in på hur detta skall lösas, men jagförutsätter att jag får väl genomarbetade förslag närutredningen presenteras i månadsskiftet mars-april.Anf. 44 () replik:Herr talman! Jag får tacka för svaret att frågan ärunder beredning. Vi har tidigare här talat om viktenav snabbhet och tempohöjning, och det är väl vadsom skulle kunna skickas med. Jag uppfattarbeskeden från arbetsmarknadsministern som löftenbåde när det gäller inriktningen och att resultatskyndsamt skall uppnås.Anf. 45 ():Herr talman! Arbetslinjen ligger fast. På sammasätt som i debatten här i förraåret har denna sanning återigen slagits fast av deflesta debattörer liksom den också hävdas ibudgetpropositionen.När detta är sagt reses frågan hur det skall gå till attskapa hundratusentals nya jobb när botten har gåttur marknaden, dvs. när efterfrågan är mycket svag?Frågan låter sig inte enkelt besvaras, och jag harlika litet som någon annan något enkelt patentsvaratt ge.I debatten här i förraåret reagerade jag på att talade om attvi skall ordna jobb. Men vem skall köpa? Det är juköpkraft det handlar om. Min erfarenhet är att detinte är så svårt att producera. Men kanskeSocialdemokraterna ändå har ett svar att ge på denställda frågan om hur man skall skapa jobb. De påstår i sin ekonomiska motion att de medsina förslag kommer att åstadkomma en tillväxt isvensk ekonomi som blir ca 1,6 procentenheterhögre än regeringens prognos /94 -- entillväxt som man säger kommer att bli jämntfördelad mellan privat och offentlig konsumtionoch investeringar.Investeringarna bygger på förslaget om ökadeinfrastrukturinvesteringar med 17 mdkr samt ettROT-program för 8,5 mdkr.Infrastrukturinvesteringarna avser tidigareläggningav projekt som listats av och Vägverket.Men enligt harmerparten av dessa projekt redan räknats in i ochkommer att finansieras av den låneram på 20 mdkrsom regeringen föreslår i sin proposition.Det här innebär alltså att Socialdemokraternaantingen måste beskriva helt andra och nya projektför sina 17 mdkr eller att man är överens medregeringen om de nya projekt som ingår ilåneramen. Om det första alternativet gäller tillåterjag mig att konstatera att det inte är genomförbartatt tidigarelägga projekt för 17 mdkr utöver de somregeringen redan har tidigarelagt. Det finns heltenkelt inte så många färdiga projekt. Är projektetdetsamma som regeringen och Socialdemokraternatalar om är det ju som . Regeringen harredan tagit tag i det hela och Socialdemokraternastår tomhänta.Jag börjar undra om inte Socialdemokraternamåste akta sig för en slags mytomani, dvs. attupphöja de ideliga påståendena ominfrastrukturinvesteringar som den enda sanningenoch att sätta tro till dem.Regeringen satsar verkligen påinfrastrukturinvesteringar i väg- ochjärnvägsbyggen. Man satsar mer per årän vad Socialdemokraterna gjorde under slutet avdet glada 80-talet.Socialdemokraterna säger: Visst har beslut fattatsom projekt, men när får vi se en igångsättning? Dethänder ju ingenting!Låt mig citera vad landshövding på sid. 5 i sin, som han kallar, ''Kartläggningav pågående infrastrukturprojekt'': ''Det finns diskrepans mellan de förväntningar som byggtsupp i den allmänna debatten och den volym avinfrastrukturprojekt som håller på attgenomföras. ''Ja, vilka är det som har byggt upp denna förväntanom inte Socialdemokraterna med sitt ideliga tal --för att inte säga kampanj -- om försenadeigångsättningar av stora projekt. De påstår att detär med spetsen som är orsaken till förseningarna.Landshövding fortsätter: ''Mellan deplaner som besluten grundats på vid varje tillfälleoch den faktiska igångsättningen är däremotskillnaderna förhållandevis små.'' Så var det alltsåmed dessa 17 miljarder för projekt.Vidare en fråga till arbetsmarknadsminister : Är det omöjligt att tänka sig att finslipareglerna så att man kan dela på arbete genom att ettheltidsjobb blir två halvtidsjobb genom enöverenskommelse mellan företaget, den anställdeoch en arbetslös som anvisas avarbetsförmedlingen?Bakom min fråga ligger samma tanke som ALU geruttryck för, nämligen att det är en dålig lösning nären människa blir utan arbete och därför inte mårbra. Bättre vore om två personer efter frivilligöverenskommelse kunde få halvtidsjobb ochstämpla den andra . Jag är medveten omproblemen med detta och att det blir tvådeltidsarbeten. Det är därför jag frågar om det inteär möjligt att finslipa reglerna på något sätt.Herr talman! Jag skall avsluta med några ord omutredningen om de arbetsrättsliga lagarna. Somledamot i kommittèn är jag irriterad över det oftaförekommande läckaget till massmedierna omutredningens arbete. Det vi kan utläsa av dessaläckage är att utredningens icke-socialistiskamajoritet skall ''avväpna facket'' eller att ''facketsmakt skall strypas'' osv.Jag skall nu inte gå i fällan genom att gå i svaromålom de felaktigheter som på detta sätt sprids omutredningens arbete. Jag kan bara konstatera attdet är kutym att ledamöterna i en utredning tigerom utredningens arbete till dess ett betänkandepresenteras. De som läcker lever alltså inte upp tilldenna etiska regel och visar därmed prov på dåligmoral.