prot · GG09118 · 1993-05-28 00:00:00 — Utgångspunkten ärideologin att studenter med funktionshinder hör tillhögskolornas vardag. Det skall vara fullkomligtnormalt att det också finns studenter som på etteller annat sätt behöver mer stöd och hjälp änandra. Bara om det är fråga om kostnader som detrimligen inte går att bestrida själv går det att fåhjälp med från den pott som hanterasav universitet.Vidare har vi frågan om snedrekrytering. Det finnsen rapport som visar att trots allt vackert tal frånSocialdemokraterna under många årtionden hardet inte gått att lösa problemet medsnedrekrytering. Utredaren skall presenteraidéer, skisser och förslag till hur man aktivt ochpraktiskt skall kunna komma åt detta problem.Vidare har vi påstående att detfinns en grundläggande ideologisk skillnad mellande traditionella lärarutbildningarna ochparallellärarutbildningen. Vad är det enligt IngerLundbergs synsätt som är den ideologiskaskillnaden mellan grundläggande lärarutbildningarsom ges på lärarhögskolor och de andraakademiska utbildningar som ges på universitet ochsamma högskolor? Det finns en skillnad praktiskt,pedagogisk och didaktiskt. Men den skillnaden fåräven de som har andra ingångar till utbildningen tadel av.Sedan är det fråga om vårdhögskolorna. Jag tyckerockså att det är viktigt att man utvecklarutbildningen på vårdhögskolorna. Det finns enutredning som pågår med somutredare. Den skall resultera i förslag till utvecklingav utbildningen på vårdhögskolorna. Eftersomresultatet ligger så nära i tiden har vi som kutym attinte föregå förslagen, utan vi inväntar vad somkommer. Men de åsikter utskottet, majoritet ellerminoritet, har haft angåendeutvecklingen av utbildningen på vårdhögskolornakommer naturligtvis att påverka de förslag somregeringen kommer att lägga fram.Anf. 82 () replik:Fru talman! Jag hade förmånen att lyssna påMargitta . Jag konstaterade att det ickefanns ett klart besked om hur högskolorna skullekompenseras för sina kostnader 1992/93.Tror på allvar att de 8,9 miljonerkronorna, som regeringen och utskottsmajoritetenhar tagit med i universitets budget, pånågot rimligt sätt kan möta de speciellakostnaderna för studenter med funktionshinder?Låt mig ta ett exempel, nämligen högskolan iÖrebro.Redan innevarande år har högskolan särskildaextra kostnader för studenter med funktionshinderpå nära . Skolan räknar dessutommed en ökad tillströmning av studenter medfunktionshinder. Det beror på att studenternabehöver och mycket väl kan tillgodogöra sigutbildningen om de får stöd. Det är fråga omkortsiktigt mycket dyrbara men långsiktigt mycketlönsamma stödinsatser som görs för dessastudenter.Totalt räknar vi socialdemokrater med att deextraordinära kostnader som ligger utöver det resp.högskola har täckt själv kommer att vara ca22 . Ni har budgeterat för 8,9miljoner kronor. Det finns en uppenbar risk atthögskolornas intresse för att rekrytera dessastudenter som behöver mycket stöd kan minska.Det är inte jag som målar den fule på väggen, utanprecis samma synpunkter kommer frånhögskolorna och -- somansvarar för fördelningen -- och frånhandikapporganisationerna.Vidare kort något om lärarutbildningarna. Detfinns en ideologisk skillnad. Det är icke ämnena isig som är det viktiga i den grundskoleutbildningenför årskurserna 4--9. Det är förmågan att kunnalära ut kunskaperna, förmedla kunskaperna ochengagera eleverna. Vi är helt överens om attlärarna för detta behöver gedigna yrkeskunskaper.Han eller hon behöver också integrationen,praktiken, metoden och förmågan att sätta barnenoch läraryrket i centrum. Där tycker vi att den nyalärarutbildningen för utvecklingen tillbaka. Det ärdärför vi är angelägna om att rätta till det misstagsom den s.k. Unckelutbildningen är.Anf. 83 () replik:Herr talman! Hör inte vad jagsäger? I resursfördelningssystemet ingår ocksåersättning för studenter med funktionshinder.Lunds universitet har redan från början avsatt, påsamma sätt som tidigare, en central pott för detta.Det är en självklarhet. Det går sedan att utöverdenna pott få pengar från . Skulle inte depengarna räcka är det möjligt att återkomma ochanhålla om mer pengar. Detta kommer attsjälvklart ingå i den upföljning somresursberedningen skall göra av hela det nyasystemet.Jag vet att det har varit och är mycket extrakostnader i just , eftersom hörselhandikappkräver så stora och dyrbara tekniska utrustningar.Det kommer att betalas ut extra pengar ur dengemensamma potten. Om inte potten räcker ingårdet i resursberedningens uppföljningsarbete attföreslå korrigeringar.Sedan är det lärarutbildningen. Det IngerLundberg tar upp är inte ideologiska skillnader.Skillnaden kan väl ändå inte vara att IngerLundberg menar att den som är lärare själv intebehöver kunskaper? Det är ju det viktigaste. Manmåste själv veta vilken grund man står på och vadämnet handlar om. Sedan måste man själv medhjälp av vidareutbildning pedagogiskt, didaktisktoch metodiskt ta på sig så att säga andra glasögonför att bearbeta det egna stoffet. Där är vi heltöverens. Det är vad tilläggsutbildningen om 40poäng handlar om.Anf. 84 () replik:Fru talman! Redan det tidigareresursfördelningssystemet innehöll krav på denenskilda högskolan. av anslaget tillgrundutbildningen skall av varje högskola avsättastill en grundpott som stöd för handikappadestudenter. För många universitet och högskolor,kanske för , var det till fyllest. När detuppstod extraordinära kostnader omfördeladespengarna.Det går inte att bortse från att de 8,9 miljonerkronorna är otillräckliga. Jag kan ha respekt för attni inte har prioriterat i budgeten för en höjning till22 . Men jag tycker att det ärförvånansvärt att representanter intehar tagit frågan på större allvar, dvs. att de inte hartagit upp till diskussion att utöver de 8,9 miljonerkronorna ha ett system för omfördelning. Enmotion i denna fråga fanns med vid utskottetsbehandling. Vi i den socialdemokratiska gruppentog upp en motion till diskussion. Men det blev barakalla handen. Vi Socialdemokrater trodde atthandikapporganisationernas synpunkter skulle hapåverkat utskottet -- men icke! Vad som framgår ibetänkandet är den moderata statssekreterarensbudskap, nämligen att högskolorna skall taansvaret.För mig som örebroare är det naturligtvisutomordentligt bra om det kan göras ensärbehandling av högskolan i , menproblemet är generellt. Det slår hårdast i Örebrooch Stockolm, som har den största andelenhandikappade studenter.Handikapporganisationerna anser att det system nihar format är en allvarlig riskfaktor när det gällerde handikappade studenternas möjlighet tillhögskolestudier.Anf. 85 (nyd) replik:Fru talman! inleder sitt anförandemed att trassla in sig i ett statsvetenskapligtresonemang. Jag skall försöka att hjälpa henne atttrassla sig ur det. Möjligheten att jag lyckas kanskeinte är så stor, för jag anar att det beror påideologiska blockeringar.Inger förstår inte varför Ny demokratiinte stödjer Socialdemokraternas yrkanden påytterligare 10 000 platser. Jag försökte förklara deti mitt anförande. Vi vill ha principen fri antagningför samtliga behöriga sökande. Det kanske är5 000, eller det kanske är 25 000. Vi tycker att detskall bli det antal platser som universiteten kanerbjuda, givetvis med bibehållen kvalitet, och medbibehållen kvalitet på de sökande. De skallnaturligtvis vara behöriga.Vi vill med andra ord låta studenterna ochuniversiteten och inte planekonomiskasocialdemokratiska politiker styra. Det skall intestyras från . Det är väl det som ärskillnaden. Vi tror att studenterna ochuniversiteten vet bäst, medan troratt storebror i gammal godordning vet bäst.Jag vill kort nämna grundskollärarutbildningensom så varmt hyllar. Den är säkertbra i väldigt många sammanhang, men vi kan inteförstå varför den skulle vara den enda vägen.Socialdemokraterna kritiserade statsministern förhans enda väg. Själva är de inne på precis sammaväg. De säger att det bara finns en rätt väg tillläraryrket, och den är den s-märktagrundskollärarutbildningen. Detta säger de trotsatt vi vet att den har brister. T.o.m. de fackligaorganisationerna -- och LR --tillstår att det finns brister i elevmaterialet och attdet saknas sunda utsorteringsmekanismer.Socialdemokraterna säger nej till lärarlegitimationoch lärarcertifikat som skulle säkerställa kvaliteten.Ny demokratis utgångspunkt är att det enda som ärviktigt är att elever får bra lärare. Hur dehar blivit bra och vilken utbildning de har gått ärinte det viktiga. Man kan lämna över åt dem självaoch deras eget omdöme och åt universiteten ochhögskolorna att se till att skapa den kvaliteten.Det finns många sätt att skapa högutbildningskvalitet, och man kan säkerställa denmed lärarlegitimation eller lärarcertifikat. Mensom vanligt vet s bäst, och jag får otäcka,uniformerade känslor av kalla, ostliga vindilar närjag lyssnar på . 86 () replik:Herr talman! Jag vet inte hur jag skall bemöta detsista -- det kanske är bättre att inte försöka bemötadet alls. Jag vill däremot bemöta dådet gäller de sakfrågor vi diskuterar.Stefan är för en helt fri antagning tillhögskolan under förutsättning att berördastudenter är behöriga. När det gäller kravet påbehörighet är vi helt överens. De borgerliga läggeri betänkandet fram ett förslag om att över huvudtaget inte bygga ut antalet högskolor utöver tidigarebeslut. I kompletteringspropositionen har detkommit ett förslag om ytterligare 3 000 platser.Vi Socialdemokrater föreslår en utbyggnad med10 000 platser. Låt mig ta som exempel högskolan iKarlstad. Vi föreslår en utbyggnad med 400 platserdär. Antag, , att 500 elever vill sökatill högskolan i och är behöriga. Är det dåinte bättre att 400 av dem får plats vid högskolan iKarlstad än att ingen får plats? Ligger inte detnärmare era ambitioner? Jag har väldigt svårt attförstå logiken i resonemang.Det låter också på som om visocialdemokrater vill tvinga studenterna tillhögskolorna mot deras vilja. Det vi har sagt är attvi skall bygga ut högskolorna eftersom det finnsstarka önskemål från ungdomarna. Antag, StefanKihlberg, att det bara är 300 studenter som vill sökatill högskolan i . Då blir det bara 300 somsöker, och det blir möjlighet för regeringen attomfördela 100 platser till en annan högskola. Detär inte någon högre form av logik i Ny demokratisovilja mot att som andrahandsalternativ ställa sigbakom den socialdemokratiska reservationen.Vad menar vi, , med olikabakgrund och olika förutsättningar? Om det ärnågonting vi socialdemokrater tycker är viktigt, såär det att människor skall komma till högreutbildning -- däribland lärarutbildning -- medväldigt olika kunskaper, sociala bakgrunder ocherfarenheter i bagaget. Det som är viktigt för en braskola är att barnen kan möta lärare från olikamiljöer, men också att de lärarna har fått del av denstora kunskap om pedagogik som faktiskt finns vidlärarhögskolorna och att de har fått mogna somlärare i en didaktisk process.Anf. 87 (nyd) replik:Herr talman! Jag inser att har svårtatt förstå vår utgångspunkt. Det beror möjligen påatt den frihet som ett fritt tillträde till högskolan gerskrämmer henne så ofantligt. Det är ingetandrahandsalternativ att styra och ställa ochomfördela. Vi vill lämna det fritt åt högskolorna.Vi har sagt att principen är densamma som när detgäller finansieringen av sjukförsäkringen. Vi vetinte hur många som blir sjuka, men vi täckerkostnaderna. Det är vår grundprincip även när detgäller akademiska studier. Alla som är behörigaskall få studera, och de universitet och högskolorsom kan erbjuda utbildning med bibehållen kvalitetskall få göra det utan att det styrs och ställs fråndetta hus.Det innebär att blir nöjd. De somsöker till och som kan erbjudakvalitetsutbildning får det. Det behövs ingetandrahandsalternativ. Man behöver inte gissa omdet blir 10, 14, 15 eller 500 som söker. Det löser siggenom den efterfrågan som finns.Vi är fullständigt överens om att lärare med väldigtmånga olika utgångspunkter och med mycket olikabakgrund behövs, men för mig är det fullständigtobegripligt varför det bara finns en väg att gå,nämligen den traditionellagrundskollärarutbildningen, för att bli en bralärare. Det är definitivt inte på det sättet. Det ärdefinitivt inte så att man blir en bra lärare bara föratt man har gått den utbildningen. Jag har möttmånga och beklämmande exempel under de här ettoch ett halvt, två åren som jag har varit i riksdagen.Jag har träffat på blivande lärare som inte ingerhopp för framtiden.Anf. 88 SKÅNBERG (kds):Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillUbU14, särskilt i den del som handlar omavskaffandet av kårobligatoriet. Det har fallit påmin lott att kommentera det något.I och med debatten och det påföljande beslutet attavveckla kårobligatoriet slutförs nu en mer äntjugoårig process. restes krav frånSveriges förenade studentkårer, SFS, samt från ettpar studentkårer på att avskaffa kårobligatoriet.Det resulterade i , somtillsattes . Den kartläggning som blevresultatet ledde årsObligatoriekommitté och ''Kårobligatorium?'' 1976.År 1977 fattade principbeslutet attkårobligatoriet skulle avskaffas.Obligatorieberedningen, som tillsattes 1977 ochsom arbetat med BertilÖstergren och senare med somsärskild utredare, fick i uppgift att ta fram underlagför att kunna verkställa det principbeslut attavveckla kårobligatoriet som fattat.Utredningen föreslog att obligatoriet skulleupphöra , och på den linjen harregeringen gått i proposition 1992/93:169 Högreutbildning för ökad kompetens, som till sistockså tillstyrks av utbildningsutskottets majorieteti det betänkande vi behandlar i dag.Trots att det gäller en högskoledebatt medreservationer från oppositionen förefaller det migsom om partierna är långt mer överens och harstörre samsyn i denna fråga än i de flesta andra.Såvitt jag förstår -- rätta mig om jag har fel -- är visom företräder de sju partierna i överensom--att kårobligatoriet strider mot den s.k. negativaföreningsrätten och att det är principiellt riktigtmed en frivillig anslutning till deintresseorganisationer som kårer och nationer är.--att studentrepresentationen har storademokratiska brister när kårvalen har så dåligtengagemang från studenternas sida, attvaldeltagandet brukar hålla sig under 20 %.Studentföreträdarnas mandat kan ifrågasättas.--att principbeslut attobligatoriet skall avvecklas ligger fast.--att kårerna och nationerna har en mycketvärdefull verksamhet genom bl.a. sina studiesocialainsatser, studentbostäder och samlingslokaler.--att vid avvecklandet av obligatoriet måste statenta sitt ansvar för att möjliggöra studentfackligtarbete, med allmänna val för representation iuniversitets- och högskoleorgan,utbildningsbevakning och annanintressebevakning.--att det är orimligt att studenterna själva skallbekosta sin egen hälsovård. Redan nu har juhuvudmannaskapet från studentkårerna övertagitsoch bekostas av staten, även om en stor del förnärvarande finansieras av studenterna. Vi är enigaom studenthälsovårdens stora värde och om att denbör vara förebyggande, kurativ och arbeta medstudierelaterade hälsoproblem.--att driften av kårernas och nationernasstudentbostäder och samlingslokaler skall tryggas.Vi är överens om det stora kulturella och historiskavärde som inte minst nationernas samlingslokalerhar.--att vid den avveckling av obligatoriet som vi allaönskar skall studenterna vara representerade.Man kan då fråga: Vad är vi då oense om? Jo, omtidpunkten. Obligatoriet skall upphöra , ioch med utgången av juni månad 1995, menarutskottsmajoriteten. Nej, senare, sägerSocialdemokraterna och . Det är felmetod, frågan måste först beredas färdigt. BjörnSamuelson sade att han ville låta beslutet vila ochatt han behövde litet mer tid.Men Socialdemokraternas metod är redan prövadsedan 1977, . När obligatoriet avskaffas 1995har det gått fråganväcktes. Det kan jämföras med det halvår som dettagit för regeringen att presentera dennaproposition sedan i december 1992lämnade sitt förslag till avveckling avkårobligatoriet.Varför skulle regeringen ha större utsikter att medsin deadline, , kunna förhandla medstudentorganisationerna om kårernas fortsattaverksamhet och statens stöd till dem än med denmetod som Socialdemokraterna prövat ochnu vill fortsätta med?Jo, därför att det nu kommer att finnas helt andraförutsättningar för förhandlingarna och ett heltannat intresse hos studenterna. Så längestudentorganisationerna trodde att frågan kundeförhalas, eller rent av förhindras, säger det sig självtatt varje incitament till att hitta en god lösningsaknades. Den ombonade och privilegieradesituation, med det skattefrälse som obligatorietinnebär, ville helt naturligt intestudentorganisationerna släppa. Men när de nuställs inför ett faktum, att obligatoriet är borta , kommer de att ha allt intresse förframgångsrika förhandlingar. Det är dettaömsesidiga intresse som Socialdemokraterna intelyckats skapa under de som gått sedan 1977.Från utskottsmajoritetens sida vill vi nu betona atti det avvecklingsarbete som kommer att pågåfram till 1995 skall de studentfackliga ochstudiesociala frågorna lösas på ett för allatillfredsställande sätt under en kontinuerlig dialogmed studenternas representanter och medföreträdare för universitet och högskolor.Till de fördelar som vi tror att obligatorietsavskaffande innebär hör den vitalisering avstudenternas engagemang och förnyelse avformerna för studentrepresentationen som börkunna bli följden. Sämre än dagens situation kandet i alla fall knappast bli, där bara en bråkdel avstudenterna deltar i kårvalet.Så vill jag ställa några frågor tillSocialdemokraterna och , som omjag förstått rätt svarar för oppositionen.Är det en riktig bild som har tecknats, attSocialdemokraterna har velat avvecklakårobligatoriet? I så fall, varför har man inteförmått göra det?Nästa fråga: I händelse av att Socialdemokraternaskulle komma till regeringsmakten efter valet ,kommer Socialdemokraterna att riva upp beslutetom avveckling av kårobligatoriet 1995? Eller är detkanske så att Socialdemokraterna i tysthet ärganska nöjda med sakernas utveckling och att denborgerliga regeringen nu fört den kvartssekelgamlafrågan i hamn, så att den inte ånyo ligger och väntarvid ett eventuellt maktskifte?Jag vill också ställa följande fråga: Hur ser BeritLöfstedt på den nation i som missbrukatsin skattebefrielse? Jag förutsätter att BeritLöfstedt är bekant med den frågan.Anf. 89 () replik:Herr talman! Jag vill först säga att Skånberghar läst på historiken, och det är bra. Man lär sigmycket när man skall hålla anföranden ikammaren.Jag efterlyser fortfarande svar från Skånbergpå alla de frågor som oroar studenterna ochhögskolorna om vilka praktiska konsekvenser somett avskaffande skulle få. Flotta uttalanden att deskall få sitta med, att det nog skall ordna sig medpengarna och att det nog skall bli bra medstudenthälsan tror jag inte att studenter ochhögskolor blir särskilt imponerade av. De behöverfå litet bättre besked.Åtminstone jag tycker vidare att den metod somTuve Skånberg anvisar för att förhandla medstudentkårerna, vilka skall ha svärdet över nacken,inte är uttryck för ett balanserat sätt att se påförhandlingar. Jag tycker att studentrepresentanteroch studentkårer i gör ett utomordentligtarbete. De betyder oerhört mycket förutbildningsbevakningen på universitet ochhögskolor och därmed för kvaliteten påhögskolorna. De betyder också oerhört mycket förde enskilda studenternas boende och socialavälbefinnande. Det går att rada upp mängder avsådana punkter.Jag vet inte hur jag skall karakterisera TuveSkånbergs beskrivning av studentkårerna ochstudentföreträdarna. Den gör mig närmastbekymrad.Jag vet inte varför Skånberg tycker att jagskall uttala särskilt om en nation i somburit sig illa åt -- som om det vore ett exempel påhur studenter och studentkårer rent allmäntbedriver verksamhet. Fånerier, Skånberg!Kårobligatoriet har inte varit någon stor fråga, somvi har slitit med. Jag tycker själv att SFS ochkårerna har svängt litet fram och tillbaka i sinaåsikter. Om jag får tala litet för mig själv, vill jagsäga att jag tycker att det är en praktisk fråga. Detär inte någon stor ideologisk fråga.Vi har numera ett kongressbeslut på att man böravskaffa kårobligatoriet, och vi följer upp det, mendet är viktigare hur man praktiskt kan ordnastudenternas verksamhet, deras förutsättningar attfå inflytande och deras möjligheter att få bostäderoch annat. Formerna är inte det väsentligaste.Tuve Skånberg är mig svaret skyldig när det gällerhur man skall klara sådant som studenthälsan,inflytandet, studentbostäder och samlingslokaler.Jag vill inte en gång till höra att det skall ordnas.Hur skall det ordnas, Skånberg?Anf. 90 SKÅNBERG (kds) replik:Herr talman! När det gäller värdet av kårernas ochnationernas verksamhet poängterade jag att vi i allade sju riksdagspartierna är helt överens. Jag harinte någon uppfattning som avviker frånutskottsmajoritetens. De är värdefulla, och derasverksamhet bör kunna fortsätta till väl för destudenter som söker sig till dem.I propositionen anger regeringen att studenternasfackliga, sociala och ekonomiska frågor skall bliföremål för den beredning som behövs, vilkenberäknas bli klar . Skillnaden äratt regeringen nu kommer att ha möjlighet att förasamtal med studenterna så att viktigastudentintressen kan tillgodoses. Regeringen fåråterkomma om den här beredningen visar på behovav statliga finansiella åtgärder.Delar inte min inställning att denprincipiella frågan nu kommer att lösas och att detär riktigt med en avveckling av kårobligatoriet? Ärdet inte lyckligt att det sker snabbare i stället för attden här kvartssekellånga processen skall dra utytterligare ?Anf. 91 () replik:Herr talman! Jo, Skånberg vi är överens omprincipen. Skånberg undrade tidigare om viskulle riva upp beslutet vid ett eventuelltmaktskifte -- det maktskifte som kommer att skenästa höst. Varför skulle vi göra det? Vi har ettkongressbeslut i vårt parti om principen.Jag säger bara att jag tycker att det är onödigt attoroa studenter och högskolor med att fatta beslut ibakvänd ordning. Det hade kanske kunnat ta ett år.Då skulle man få svar på de frågor som TuveSkånberg nu är mig svaret skyldig på.Uttalandena om att man skall göra något är okej,men det sägs ingenting om vad det kostar. Det voreganska bra för att t.ex. få veta vad detkostar.Anf. 92 SKÅNBERG (kds) replik:Herr talman! framstår den sista lilla skillnadenmellan utskottsmajoriteten ochSocialdemokraterna -- . sägerden , medan vi säger . Vadhar för garanti för att det inte skulleta med det sätt på vilketSocialdemokraterna har valt att arbeta på?Kan inte det sätt som utskottsmajoriteten har valtmöjligen vara det enda sättet för att kunna få dethär klart till 1995 eller 1996?Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 93 ():Herr talman! Låt mig börja med att instämma i densyn gällande högskolan som ochInger har gett uttryck för.Jag vill också inledningsvis yrka bifall tillreservation 7, mom. 12. Det gör jag oavsett huromröstningen gällande reservation 3 kommer attutfalla. Jag står naturligtvis också bakom övrigasocialdemokratiska reservationer.Jag vill uppehålla mig vid den del i betänkandetsom handlar om platserna inom det barn- ochungdomspedagogiska programmet. Jag är starktkritisk till det förslag som finns beträffandenedläggningen av detta program vid någrahögskolor -- bl.a. vid högskolan i jag tog del av propositionen ''Högre utbildningför ökad kompetens'', läste jag att utbildningar medinriktning mot den privata sektorn och näringslivetmåste förstärkas. Denna synpunkt delar jag. Visocialdemokrater har i många sammanhang påtalatvikten av en välutbildad arbetskraft. Men, herrtalman, när jag läste vidare noterade jag ''attsärskilt vid mindre och medelstora högskolor ärutbildningsutbudet i alltför stor utsträckningkoncentrerat på den offentliga sektorns behov! ''Mot detta måste jag verkligen protestera. Dettapåstående tycks dess värre också vara en avanledningarna till förslaget om nedläggning av denbarn- och ungdomspedagogiska utbildningen vidbl.a.