prot · GH0921 · 1993-11-10 00:00:00 — Det är naturligtvis bra, och detbeskriver vi också i vår motion. Menmeddelandeblad i all ära -- det räcker inte. Detkrävs mer aktivt målmedvetet arbete.Även om jag vet att på Socialstyrelsengör ett mycket gott arbete krävs det också enkraftigt uttalad vilja från politiskt håll att kommatill rätta med dessa övergrepp -- det får vi nog lovatt kalla dem.Det är viktigt att det skapas rutiner för att deasylsökande på förläggningarna skall få enordentlig information om att svensk lagstiftning sermycket allvarligt på dessa ingrepp och förbjuderalla typer av kvinnlig könsstympning.Man måste också skapa rutiner på barna- ochmödravårdscentraler, skolhälsovård,kvinnokliniker och förlossningsavdelningar så där blir vaksam och nogsamt informerar ochkontrollerar så att inte könsstympning utförs i vårtland.Det är inte heller acceptabelt att man i vårt landtillmötesgår krav på ihopsyning efter förlossningar.I stället skall man återställa så att det blir så normaltsom möjligt och ge kvinnan och mannen medicinskoch psykosexuell rådgivning.Man måste ta hjälp av olika organisationer, t.ex.Invandrarkvinnorna. De har en stor kunskap ochmedicinsk expertis när det gäller kvinnligkönsstympning. Det finns en stor mogenhet hosdem i de här frågorna och en vilja att ta tag i dem.Det räcker inte med den här typen avinformationsblad. Det kan väl inte heller utskottetmena.Sverige måste dessutom med kraft verkainternationellt för att bryta denna sedvänja somskördat och skördar många barns och kvinnors livoch förstör deras hälsa under resten av livet.Herr talman! Jag yrkar bifall till de tre motionernasom behandlar detta ämne, U224 yrkande 1 och 2,So217 yrkande 1 och So477 yrkande 1.Anf. 103 (nyd):Herr talman! Jag skall fatta mig mycket kort i denhär debatten. Jag yrkar bifall till reservation 2 vadavser mom. 2, reservation 5 vad avser mom. 5 ochreservation 6 vad avser mom. 6.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 20 §. )13 § betänkande1993/94:SoU8 Socialtjänst.Anf. 104 ():Herr talman! I betänkandet SoU8 finns enmeningsyttring från angåendejourhavande kurator. På vårt motionskrav om enförsöksverksamhet med jourhavande kurator överhela landet svarar utskottet att det är en fråga förkommunerna.Det finns en bred erfarenhet från den verksamhetsom pågått i . Den verksamhetenhar utökats och använts av flermänniskor. ringer människor frånandra delar av landet till jourhavande kurator iStockholm. Det blir fel på något sätt om detta baraskall bollas över till kommunerna att ta ansvar för.Det behövs förmodligen inte en jourhavandekurator i varje kommun. Det skulle behövas encentral planering för hela landet. InomStockholmsområdet kan det naturligtvis behövastvå tjänster som jourhavande kurator för att täckaupp behovet. Men i andra delar av landet måsteman kunna täcka betydligt större områden med enstation.Herr talman! Vi kommer att yrka bifall till denmeningsyttring som har. Med denpositiva erfarenhet som vi har av den härverksamheten och den avlastning som deninnebär för andra delar av socialvården, anser vi attdet skulle vara en bra satsning med en centralplanering av hur en försöksverksamhet skullekunna bedrivas i litet större omfattning.Anf. 105 ():Herr talman! Det här betänkandet upptar ett 40-talmotionsyrkanden från den allmänna motionstiden.De rör i huvudsak -- praktiskt taget alla -- frågorsom behandlas i olika utredningar som antingenavslutats, , eller som pågåroch kommer att avslutas . Jag tänker påAlkoholkommissionen och påProstitutionsutredningen, som kanske inte är sånära slutpunkten ännu.I motionerna tas också behovet av kartläggning avdrogmissbruk och bostadslösa upp. När det gällerdrogmissbruket har CAN klarat av den delen nu.Jag såg i tidningen i går eller attkartläggningen av de bostadslösa också är färdignu.När det gäller nordiska insatser för socialt utsattagrupper överväger för närvarandesådana insatser.Min sammanfattning av detta blir att dessamotionsyrkanden hanteras på olika sätt iutredningar. I samband med remissbehandlingar avdessa utredningar kommer dessa frågor upp.Utskottet har därför stannat vid att vilja avvaktaremissbehandling eller utredningars avslutande ochinte göra några tillkännagivanden med anledningav de olika motionsyrkandena.Berith tog upp detta med jourhavandekurator. Vi i utskottsmajoriteten anser att det är ettkommunalt ansvar. Vi har en bra erfarenhet frånStockholm. Det vore mycket värt att också andrakommuner får en sådan verksamhet organiserad åtsig. Det finns inget som hindrar att flera kommunersluter sig samman om en kurator om nu inte var ochen kan fylla upp tiden för en enstaka kurator.Slutsatsen står kvar. Detta är ett kommunaltansvar. Det är ju naturligt att kommunerna tar överoch använder de erfarenheter som har vunnits iStockholm.Låt mig avsluta med att yrka bifall till hemställan iutskottets betänkande och avslag på dereservationer som finns fogade till betänkandet.Anf. 106 (nyd):Herr talman! När det gäller det här betänkandetskall jag fatta mig ännu kortare. Jag yrkar bifall tillreservation 1 vad gäller mom. 1 och reservation 2vad gäller mom. 13.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 20 §. )14 § Kulturmiljövård m.m.Föredrogskulturutskottets betänkande1993/94:KrU1 Kulturmiljövård m.m.Anf. 107 ():Herr talman! Detta ärende handlar omkulturmiljövård. Det är då kanske naturligt att försterinra sig vad det egentligen är för någonting.Svaret kan man få om man ser på vilka anslagKulturmiljörådet tar upp. De gäller byggnadsvård,fornminnesvård, kulturlandskapsvård, renoveringav bostadsbebyggelse och arkeologiskaundersökningar vid bostadsbebyggelse. För1993/94 finns också extra medel för upprustning avkulturhistoriskt värdefulla miljöer.Det är mycket glädjande att kunna konstatera attanslagen till kulturmiljövård förstärktes . Det rör sig om en förstärkning på ungefär 300miljoner kronor. Så sent som uttaladekulturutskottet i sitt betänkande att det fanns enrad olika typer av upprustningsprojekt spridda överhela landet där arbetet skulle kunna påbörjasomgående.Det finns all anledning att även anslås.k. sysselsättningspengar för de projekt somRiksantikvarieämbetet fört fram. Det gäller t.ex.hyttor, gruvor, brunnsanläggningar och herrgårdar.Kulturministern har också uttalat att bland deförvaltningsfrågor inom kulturmiljövården som börges hög prioritet finns landets industriminnen.Riksantikvarierämbetet har å sin sida i sinfördjupade anslagsframställan framfört attindustriminnesvården är ett av de mest spännandeområdena inom den kulturhistoriskabyggnadsvården. Det gäller såväl urval somsäkerställande av ekonomiskt stöd till upprustningoch fortsatt vård.Socialdemokraterna har i ett särskilt yttrande tillbetänkandet tagit upp frågan omindustriminnesvård i vissa län och stöd till vissaindustriprojekt. Dessa frågor handhas avRiksantikvarieämbetet och respektive länsstyrelse.Mot bakgrund av vad jag här har sagt och vad somstår i propositionen om att det är en viktig uppgiftför att skyndsamt förbättrakunskapsläget och därefter ta framhandlingsinriktade underlag för selektivaåtgärdsprogram för dokumentation, bevarande,förvaltning och vård av industriminnen, menar jagatt socialdemokraterna kunde nöja sig och varalugna.Det framgår också av Riksantikvarieämbetetskommentar till ramfördelningen -- som innebär 1miljon per län till kulturmiljövård -- att ytterligaretillskott skall fördelas till vissa län. Det beror bl.a.på behovet av stöd till industriminnen.Som jag ser det är vi överens i dessa frågor. Jagyrkar därför bifall till utskottets hemställan.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 20 §. )15 § betänkande1993/94:KrU2 Ortnamn.Andre vice talmannen konstaterade att ingen talareönskade ordet. (Beslut fattades efter 20§. )16 § Arkeologiska massfyndFöredrogskulturutskottets betänkande1993/94:KrU3 Arkeologiska massfyndAnf. 108 ():Herr talman! I går det omkring kvinnormed örhängen, hängsmycken och broscher gjordaav skärvor från . De gör det helt legalt. I Brunnsparkeni kan man gå på stenplattor utlagda runten skulptur med fontän som heter Såningskvinnan,men som allmänt kallas för . Dessastenplattor har inläggningar med porslinsskärvorfrån samma porslinslast. Även detta är legalt. Så äräven bruket av skärvor som golv- ochväggbeklädnad i högreståndsvillor i samma stad.Men om den skärva som jag nu här håller i minhand inte återbördas till sina 10 miljoner kamrateringående i den fyndmassa som grävts fram ur vraketdär det ligger på botten vid Hunnebådans grundsedan den 12 september 1745 under den storautgrävningen --1993, utan i stället säljs för attt.ex. hjälpa till med finansieringen av utskrivandetav slutrapporten från undersökningen, som detsaknas pengar till, eller för att få råd medslutkonserveringen av den bärgade akterspegeln,som ligger på Göteborgssjöfartsmuseum, är detta inte lagligt.Man kan fråga sig: Vadan denna skillnad? Jo, deandra skärvorna -- till skillnad från den som jag harmed mig här -- togs upp vid vadsom närmast kan kallas en vrakplundring. De somhar tagits upp har tagits upp efterdet att den nuvarande lagstiftningen rörandefornfynd kom till.Utskottet har liksom , när enliknande motion väcktes, talat om att en utgrävningskall vara avrapporterad innan en försäljningeventuellt skulle kunna komma i fråga. Regeringentyckte likadant när den yttrade sig året därpå.Det gamla talesättet om att medan gräset gror dörkon stämmer i detta fall. För att kunna ha råd attgöra en avslutning av utgrävningen behövs medel,som t.ex. hade kunnat tillskapas genom enförsäljning. Men den kan eventuellt inte ske förrännämnda slutrapport har levererats. Det är alltså enomöjlig ekvation.Detta är en av de genom tiderna störstamarinarkeologiska utgrävningarna i . Denhar skett utan skattepengar genom ett frivilligtarbete . De som har arbetat med att tafram hela denna fyndmassa känner sig minst sagtsnopna. Det är fråga om man över huvud taget skallkunna behålla det uppgrävda som det ligger.Om man inte kan ta hand om det, somRiksantivarieämbetet menar, skall det deponeras ihavet igen.I utskottets utlåtande talas om möjligheten attdeponera. Men det är här fråga om deponi i nästansamma betydelse som vid sophantering, något sominte är att tänka på i detta läge. Det är vad somåterstår. I en grop ett stycke från vraket kommerman att dumpa ca , dvs. 10 miljoner,uppgrävda skärvor av porslin och lägga makadamöver dem. Man kan ytligt sätt tycka att arbetetdärmed nästan har varit meningslöst.Herr talman! Försök att förklara för allmänhetenatt det är så här man hanterar fyndmassan! Det rörju sig inte på något sätt om unika föremål.I motionen har vi tagit upp ett annat exempel. Omdet är den gamle läraren i mig som gör att jag i dagtar fram ett andra föremål till förevisning må varaosagt. Detta är en kritpipa. Den är dock inte ettarkeologiskt föremål. Jag har köpt den för dettaändamål.När för några årsedan skulle bygga sitt stora flotta hus vidHornsgatan hittade man där vid utgrävningar inte100 000, som jag har sagt, utan250 000 kritpipor av detta slag. Det är alltså frågaom en kvarts miljon kritpipor. Det var många somville köpa dem. De kommer från en storimportfirma som fick sitt hus nedbränt i början på1700-talet. De hade alltså legat där ca 250 år.Jag kan inte säga att dessa 250 000 kritpipor pånågot sätt är unika. Vad är det då som har hänt meddem? De har man inte heller kunnat bevara. Det finns rapporter om detta. kan inte förvara dem.Förvaring är ett av de stora problemen för våramuseer i landet. Man bevarar ett litet urval av dessapipor, och resten mals sönder till kritpulver.Det finns alltså en stor möjlighet att sälja detta,icke unika, föremål. På det sättet kan man hjälpatill för att få mer pengar till vidare forskning,bearbetning och kanske t.o.m. till förvarande avdet som har grävts fram.Gå ut och tala med folket på gatan, som via sinlandstingsskatt och på annat sätt har varit med ochbekostat den utgrävning som gjordes! Förklara detlogiska i att man mal sönder de uppgrävdaföremålen när de inte kan bevaras och inte fårsäljas! Jag skulle vilja veta om någon av de få somjust nu sitter här i kammaren kan försvara denhanteringen.Herr talman! Det finns nu liksom 1989 vissaöppningar i utskottets utlåtande. För att markeraatt jag tycker att detta trots allt är en viktig frågadristar jag mig till att yrka bifall till motionen.Anf. 109 ():Herr talman! är ytterst engageradoch kunnig i denna fråga. Det var värdefullt att hansade detta så att det kommer med i protokollet.Men jag och utskottet, tror jag, hade förståtthonom bättre om han hade hållit detta anförandeföre 1989. har ju frågan falliti precis den riktning som efterlyser.Den här prövningen görs ju som vetinte här utan i regeringen. Det står iutskottsbetänkandet att utskottet utgår från att enny ansökan, om en sådan kommer in -- vilketLennart vet inte har skett -- bör kunnaprövas förutsättningslöst. Vi skriver också hurdenna positiva prövning skall kunna ske.I detta betänkande är utskottet enigt. Alla partierhar varit helt överens om att motionen skallbesvaras på detta sätt. Det ser jag som ett starktpositivt instämmande i det som är motionensegentliga syfte.Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan.Anf. 110 ():Herr talman! Som mycket väl vetfanns det inte så stora möjligheter för mig att sägadetta i denna kammare , när jagblev invald i densamma. Om jag hade suttit här påden tiden är jag övertygad om att detta hade variten av de frågor som jag redan då skulle ha tagit upp.Jag konstaterar bara att man bl.a. hänvisar till detsom sägs från sida.Riksantikvarieämbetet betecknas somexpertinrättning i detta sammanhang. liksom många andra slår juvakt om sina egna principer. Det är principer somibland dess värre är den goda sakens värsta fiende.Jag hävdar fortfarande att det är viktigt att få ettklarläggande på den här punkten -- särskilt medtanke på att vi motionärer formulerat det så svagtatt vi krävt att det skall prövas varje gång, men detskall finnas en klart uttalad möjlighet även i lagtextom att detta skall kunna ske. Som det ser ut i dagkommer regeringen i samband med en sådan härframställan säkert att liksom förra gången lyssna påexpertorganet.Herr talman! Från det hållet väntar jag mig tyvärringen förändring.Anf. 111 ():Herr talman! Jag skall bara ge ett par kortakommentarer.Före inträde i kammaren fanns deten annan Göteborgskollega som mycket envetetdrev den här frågan, nämligen har alltså från Göteborgshåll bevakats påett konstruktivt och sakligt sätt, vilket är utmärkt.Frågan har fallit i den riktning som de bäggeherrarna har önskat. Utskottet skriver så positivtatt det måste bedömas som att frågan faller i rättriktning.Om inte tror att regeringen läserutskottets uttalande, dvs. uttalande,tror han fel. Regeringen är medveten om attriksdagens kulturutskott nu har uttalat sig i dennariktning.Anf. 112 ():Herr talman! Jag ställde frågan om någon i dennakammare kan försvara tilltaget att man i sambandmed att hus byggdes gjordekritdamm av ca 250 000 framgrävda kritpipor. Jagskulle gärna vilja ha ett svar på den frågan. Jag sernämligen inget vettigt i den hanteringen.Anf. 113 ():Herr talman! Det är inte vad som har skett i detförgångna som vi diskuterar just . Jag delarLennart uppfattning att det var olyckligt hanterade fynden på det viset. Men det är intedetta som den här debatten och motionen handlarom, och det är inte det som skall beslutaom.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 20 §. )17 § betänkande1993/94:KrU5 Lotterifrågor.Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talareönskade ordet. (Beslut fattades efter 20 §. )18 § Återbäring av vinstmedel frånvattenkraftsproduktionenFöredrogsnäringsutskottets betänkande1993/94:NU2 Återbäring av vinstmedel frånvattenkraftsproduktionen.Anf. 114 ():Herr talman! har i stor enighetställt sig bakom betänkande NU2 som behandlarnio motioner från olika partier med förslag omåterföring av vinster från vattenkraftsproduktionentill de områden där kraften produceras.Enigheten, som endast är bruten av enmeningsyttring från , har resulterat iatt utskottet hemställer att avslårsamtliga motioner. Jag skall ange de viktigasteskälen till detta ställningstagande.Jag skall först ge några bakgrundsuppgifter:Kraftföretagens vinster omfattas av den gällandebolagsskatten för juridiska personer. Från den 1januari 1992 omfattas även av denna skatt. Utöver bolagsskattenbetalar vissa kraftföretag en särskildskatt på vattenkraft som produceras vid äldreanläggningar. Skatten är per kWh föranläggningar som tagits i drift och 1 öreper kWh för dem som tagits i drift mellan 1973 och1977. Totalt ger denna särskilda skatt ca 1 miljardkronor i intäkt på statsbudgeten. Densärskilda skatten liksom alla andra skatterfinansierar utgifterna på statsbudgeten, där bl.a.regionalpolitiska insatser är en del.Tilläggas kan att skatten på elkraft i de norradelarna av är lägre än i landets övriga delaroch att skillnaden för hushållens del uppgår till 5öre per kWh.Låt mig som företrädare för en av landets sydligarevalkretsar konstatera att behöver Norrlandoch att behöver . Det är en viktigprincip att är ett land och att alla regionerges samma möjlighet till industriell och annanutveckling. Denna princip har, trots att den harifrågasatts från olika håll, oftastpräglat de näringspolitiska och regionalpolitiskabeslut som har fattats i denna kammare. I sambandmed fördelningen av de infrastrukturellainvesteringarna, som fattade beslut om ivåras, har företrädare för min landsända påpekatatt man i det sammanhanget inte använde olikaregioners invånarantal som fördelningsgrund utanlät andra faktorer styra var pengarna hamnade.Utskottet konstaterar, när det gäller de aktuellamotionerna, att den utveckling som vi eftersträvarkan och bör främjas genom statliga insatser. Dessakan vara regionalpolitiska, vilket väl i dettasammanhang bl.a definitionsmässigt innebär tillför mer medel till den region där de användsän vad den själv har bidragit med. De kan ocksåvara allmänt näringspolitiska och är då i ännumindre utsträckning finansierade med pengar somhärstammar från någon viss geografisk källa.Varifrån pengarna kommer måste i detsammanhanget vara en fråga av underordnadbetydelse. Det viktiga är att insatserna bidrar till attenskilda initiativ och andra goda krafter får sådanaarbetsbetingelser att de kan verka och utvecklas tillgagn för sin ort eller region.Principen för att bedriva en offensiv regionalpolitikär just denna att vi, när vi fattar beslut här ikammaren, har en god överblick över hela denaktuella situationen och disponerar hela dettillgängliga beloppet. Då måste det vara av någotunderordnad betydelse om pengarna till insatser iNorrland kommer från den ena eller den andraskattekällan.Skulle regeringen, efter det beredningsarbete somnu pågår inför den regionalpolitiska propositionsom man har aviserat , komma medandra förslag till finansieringsprinciper förregionalpolitiska insatser, kommer i lagaordning att få möjlighet att ta ställning till dessa.Herr talman! I trygg förvissning om detta yrkar jagalltså bifall till näringsutskottets hemställan omavslag på de väckta motionerna.Anf. 115 (-):Herr talman! I det här betänkandet behandlas ettantal motioner om att vinster frånvattenkraftsproduktionen skall återföras till deregioner där kraften produceras. Det har här bliviten litet underlig debattordning. Utskottetsförsvarstal kommer före en argumentation omtillstyrkande av motionerna. Men vi får försökalösa det problemet.Emellertid konstaterar utskottet att under åtskilligaår har motioner med detta krav väckts. För egen deltror jag att den första motionen jag skrev om attåterföra en del av dessa vinster kan dateras till år1980. Vid utarbetandet av den motionen var jagmed om ett ganska omfattande utredningsarbeteom våra vattenkraftverk, deras kapacitet, ålder ochhur stor del av vinsten som skulle kunna tänkasåtergå till berörda regioner.Jag skulle kunna slå mig för bröstet och säga att jagvar först ut med det här kravet och att jag sedandess ståndaktigt har hållit fast vid detsamma. ärdet inte det som jag först tänker på när den härfrågan åter skall behandlas här i kammaren. Nej,det jag funderar över är hur enskilda ledamöter,partier, riksdag och regering kan agera som de hargjort i den här frågan.Frågan om återbäring av en del avvattenkraftsvinsterna är något av politikens galtenSärimner. Man slaktar förvisso inte frågan varjedag, men har den hamnat i stupstocken föratt åter aktualiseras som något nytt ochframåtsyftande. Det är inte bara det att ledamöterfrån alla partier har skrivit motioner i den härfrågan. Säg den konferens som har ägt rum iNorrland och som har anordnats av något av depolitiska partierna, där man inte har gjort ett s.k.utspel om att en del av dessa vinster skall tillbakatill regionerna. Varje gång får man intrycket av attdet här är något nytt och revolutionerande,åtminstone när man läser tidningarna och lyssnarpå radion. Måhända beror det på att minnet hosdem som arbetar med massmedia är mycket kort.Man har också, som det helt riktigt står ibetänkandet, utrett den här frågan två gånger. Jagvill nog gardera mig för att det även kan finnas entredje utredning. Det är dock säkert att inget harhänt.En gång var det nära att frågan skulle ha fått enskjuts framåt. Det var /, då detunder fanns en majoritet inäringsutskottet för att begära ett förslag frånregeringen om en återbäring av vattenkraftsvinster.Den dåvarande socialdemokratiska regeringenundkom då med blotta förskräckelsen. Folkpartietkom som den räddande ängeln. Resultatet av denhistorien blev en gemensam reservation frånCentern och . Detta hindrarsjälvfallet inte att de socialdemokratiskaledamöterna hejfriskt motionerar om en sådanåterbäring av vinsterna. Tänk om de skulle ha lagtner den mödan 1987/88 för att övertyga sina egnaledamöter i näringsutskottet. Då skulle den härfrågan ha varit löst.Jag undrar om man kan förvänta sig något annat änett ökat politikerförakt och misstroende frånfolket -- i första han ifrån de regioner som härberörs -- när man så falskeligen agerar i en frågasom enligt min mening är en allvarlig fråga.Herr talman! Mycket skulle kunna sägas i den härfrågan. Man jag stannar här efter den här kortahistoriken och slutar med att yrka bifall tillmeningsyttringen i betänkandet.Anf. 116 HANS ():Herr talman! har det, framför allt ifrånskogslänen, framförts krav om att devattenkraftsproducerande regionerna skall få del avde vinstmedel som vattenkraften ger upphov till.Medlen skulle kunna användas förutvecklingsinsatser i berörda områden. Särskilt iskogslänen finns det orter och regioner med storabestående problem. För att man skall kunna ta tillvara de tillväxtmöjligheter som finns i dessaregioner behöver särskilda insatser göras för attbygga upp en fungerande infrastruktur. Med tankepå att en så stor del av exportindustri liggeri de vattenkraftsproducerande regionerna skullefaktiskt hela landet tjäna på en sådan utveckling.Länsstyrelserna i dessa län skulle kunna spela enbetydligt aktivare roll om man via delaktighet ivattenkraftsvinsterna kunde tillföras ytterligaremedel för utvecklingsinsatser.Huvuddelen av landets vattenkraftsproduktion ärlokaliserad till , ,och . Dessa länsvarar för drygt tre fjärdedelar avvattenkraftsproduktionen i landet. Övriga län meden produktion av är ,, , ochGävleborgs län. Endast en liten del av avkastningenav denna vattenkraft kommer länen till godo.När 1992 behandlade den här frågankonstaterade näringsutskottet och riksdagensmajoritet att en beredning pågick iregeringskansliet och att det inte fanns anledningatt föregripa den behandlingen. Den här gångenhänvisar utskottet till den regionalpolitiskaproposition som väntas komma . Visst kanman ha förståelse för att de vill invänta utredningaroch vänta på kommande propositioner.