prot · GG0994 · 1993-04-19 00:00:00 — Det finns långt gångna planer påatt vidareutveckla rehabiliteringslinjen ochprofilera den mot arbetsmiljö och rehabilitering.Utbildningen skall knytas fastare tillarbetsvetenskapen vid högskolan i genomgemensamma tjänster. Detta garanterarutvecklingen av en kreativ forskningsmiljö, som vivill uppnå. Även för sociala omsorgslinjen planerasen starkare rehabiliteringsinriktning.Landstingsstyrelsen har också beslutat om eninriktning och man vill uppdra åt attta fastare kontakter med och för attgarantera studenterna möjligheter till forskningoch forskningsanknytning.Fru talman! Jag har i min interpellation utvecklatskälen till varför det vore ett mycket oklokt ochförödande beslut att lägga ner iBoden, vilket ju är konsekvensen av denBråkenhielmska utredningen.Detta skulle få mycket stora negativa konsekvenserför främst människorna, patienterna, i norraSverige, eftersom tillgången til kompetent personalinom hälso- och sjukvården och inom vård ochomsorg skulle minska drastiskt. Innan tillkomstenav skolan var det svårt att rekryterautbildad sjukvårdspersonal i norra var extra svår attrekrytera. I en utvärderingsrapport från 1992konstateras också att såväl kvalitativa somkvantitativa vinster nåtts för den samlademedicinska rehabiliteringen i sedanskolans tillkomst. Eftersom mycket av dagenssjukvård genomsyras av rehabiliteringstanken, herrUnckel, finns det all anledning att värna om denutbildning som redan finns.Om i läggs ner ochutbildningarna flyttas från , skulle intehälso- och sjukvårdslagens stadganden om att allamänniskor i landet har rätt till likvärdig vård kunnaupprätthållas. Den vården ges ju av välutbildadpersonal, och vi vill inte återgå till den situationsom vi hade , då det var svårt att fåutbildad personal till sjukvården i . Detfår inte hända. Jag vill att utbildningsministern tarmed sig detta till regeringen.Det finns många andra regionala skäl till varförVårdhögskolan i inte får läggas ner. Detfrämsta skälet är att även norrbottniska ungdomaroch kvinnor måste kunna erbjudashögskoleutbildning inom vårdområdet. Vi vet attdet skulle bli färre som sökte sig till dennautbildning, om den flyttades till . Till Umeåär det mellan 30 och , beroende på var iNorrbotten man bor. Utbildningsministern har jubetonat att det behövs fler högskoleutbildade ilandet. Då kan man inte lägga ner en högskola. Detvore inkonsekvent.Ett annat skäl är att all högskoleutbildning är viktigför sin region och för kompetensutvecklingen i denregionen. Jag noterar också med glädje attutbildningsministern i sitt svar betonar att han ärmedveten om den regionala betydelse somVårdhögskolan i har. Det föranleder mig attfråga: Vilka konsekvenser och slutsatser drarutbildningsministern av denna medvetenhet?Anf. 19 Utbildningsminister ():Fru talman! Det vore frestande att gå ini ett konstruktivt meningsutbyte med om den konkreta fråga som hon ställer omVårdhögskolan i . Men som säkert inser och i grunden respekterarvore det inte bara ofint utan värre än så mot alla deremissinstanser som just nu med all rätt kräver enobunden regering att lämna sina synpunkter till.Annars vore det poänglöst att be remissinstanseratt diskutera förslag.Fru talman! Därtill har jag under min ministertidtagit för vana att skriva mycket öppna direktiv tillde utredare som jag har tillsatt, i hopp om att dessaskall kunna presentera ett litet annorlundaunderlag än vad som är normalt att vi själva underriksdags- eller regeringsprocesserna kommer atttänka på. I denna del har till en ny dimension i diskussionen omvårdhögskolornas framtid, även om jag sannoliktinte kommer att dela alla hennes slutsatser fullt ut.Ett viktigt bidrag till diskussionen omvårdhögskolornas framtid och organisation, somhar kommit fram under , är en medvetenhet om attvårdhögskolorna måste prövas fall för fall ochhögskola för högskola. hade vi entendens -- och det gäller sannolikt både denuvarande regeringspartierna och den nuvarandeoppositionen -- att diskutera vårdhögskolornasframtid i ett slags schabloniserat statligt eller icke-statligt huvudmannaskap. Den nya utredningen harbibringat oss vetskapen om att man kan bemötaolika delar av vårdhögskolornas utmaningar påolika vis.För min del vill jag klart och entydigt slå fast att jaghar två utgångspunkter för min prövning av hurvårdhögskolornas framtid skall se ut. För det förstaskall vårdhögskolorna få en framtid där man sörjerför att de kan utvecklas på bästa möjliga kvalitativasätt. Detta behöver inte innebära att man i varjeenskilt fall måste knyta en vårdhögskola till ettstatligt universitet eller en högskola med fastaforskningsresurser, men det är viktigt att intekompromissa om kvalitetskravet.För det andra skall det vara en sådan organisationpå vårdhögskolorna eller -- för att tala i mergenerella termer -- vårdutbildningen att hela landetkan försörjas med kompetent sjukvårdspersonal.Inte heller detta krav går att kompromissa om.Anf. 20 ():Fru talman! Jag har respekt för attutbildningsministern vill lyssna påremissinstanserna. Men det är viktigt att vi får endiskussion här i kammaren som är bredare och haren bredare ansats än vad den hade. Precis som utbildningsministernsäger handlar det också om att försörja hela landetmed utbildad personal. Därför uppskattar jag dettameningsutbyte.Jag noterar också att utbildningsministern sade atthan inte fullt ut delar Bråkenhielms slutsatser ochatt vårdhögskolorna skall prövas från fall till fall.Det tycker jag är bra. Om man skall kunna uppfyllade två ursprungliga kraven på kvalitet och på atthela landet skall försörjas med personal, måste mangå till väga på det sättet.Det finns vissa aspekter som Bråkenhielm inte tarupp i sin utredning, bl.a. hur man skall försörja helalandet med personal. Tyvärr har vi i enhögre andel lågutbildad personal i den offentligasektorn. Därför spelar naturligtvis Vårdhögskolanen väldigt stor roll, både för de ungdomar som villbli sjukgymnaster eller arbetsterapeuter och ocksåför alla de yrkesverksamma som vill genomgå fort-och vidareutbildning. Det finns också mängdermed uppdragsutbildning på . På detviset kan medborgarna erbjudas en bra vård.Det finns också en annan regional aspekt, nämligenatt högskolan innebär en mycket starkkompetensutveckling. All den högre utbildning ochforskning som kan ske i länet ger mycket positivaeffekter. kan vi se att ,högskolan i och även i sig varandra. Det ligger storautvecklingsmöjligheter i det samarbetet och i denätverk som därmed kan skapas. Jag hoppas attdessa utvecklingsmöjligheter kommer att beaktas idet beslutsunderlag i samband med utredningensom utbildningsministern har att överväga och närutbildningsministern eventuellt lägger fram ettförslag till . Det har omvittnats frånmånga håll hur viktigt detta är.Jag skulle vilja ha ytterligare kommentarer frånutbildningsministern kring hur han ser på denätverk som kan skapas vid regionala högskoloroch mellan högskolor i norra för att främjaen bra vårdutbildning.Anf. 21 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag skall gärna deklarera minprincipiella syn på den sistnämnda frågan. Jag harredan tidigare här i kammaren sagt att jag är entillbedjare av nätverk som arbetsmodell. Den ärkonstruktiv, överbryggar avstånd och den gör attkunskapsflödet mellan olika människor ochinstitutioner flyter lättare. Detta har vi frånregeringens sida givit uttryck för i en ambition i denforskningsproposition som just nubehandlar, nämligen i så måtto att vi är beredda atttillskjuta extra forskningsmedel till stora och småhögskolor som knyter nätverk med varandra, i vilkaingår minst ett universitet eller en högskola meds.k. Det är ett uttryck fören syn, att man genom sådana nätverk kan spridadet kunnande som finns i den starka koncentreradeforskningsenheten till flera. Därigenom ökar densamlade effekten av statens satsningar påforskning.Det är självfallet så, att vårdhögskolorna inte utgörnågot undantag i synen på nätverkens betydelse ochmöjligheter.Anf. 22 ():Fru talman! Möjligheterna att bilda nätverk -- somutbildningsministern är så positivt inställd till --finns i det här fallet mellan ochhögskolan i . Jag vet att dessa möjligheterkommer att nyttjas på ett bra sätt, så att det blir brakvalitet i utbildningarna. På det sättet kan man hakvar den fina vårdutbildningen i Boden.Jag vill också ta upp frågan om närhet och hurviktigt det är med närhet till högskoleutbildningar.Som jag sade i min inledning kan man inte säga attantalet högskoleutbildade skall öka, somman lägger ned en högskola, åtminstone inte iSverige med de avstånd som här finns. Det voreinkonsekvent, speciellt som det är god kvalitet på istort sett all högskoleutbildning i Sverige.En ungdom från har till . Detär ett stort steg för även en vuxen kvinna som villvidareutbilda sig till sjuksköterska, arbetsterapeuteller till sjukgymnast att åka från sin familjför att få en utbildning som hon hett åstundar. Detär lättare att åka till , dit det är . Därförär närheten väldigt viktig när det gällerhögskoleutbildning och placering iBoden.Jag skulle vilja att utbildningsministernkommenterar detta med närhet och vilkakonsekvenserna skulle bli om man lägger nedutbildningar, som det gäller att få framfler högskoleutbildade ungdomar och vuxna iSverige. Jag tycker att detta är en mycket viktigaspekt, vilket naturligtvis har att göra med att jagkommer från ett län där avstånden är långa.Anf. 23 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag kan till en del dela uppfattningenom närhetens betydelse, men låt mig i någonmening ändå anlägga ett motstridigt ellerkompletterande synsätt. Jag tillhör dem som tyckeratt det är bra att man framför allt rör påsig. Det ger nya vyer, nya intryck och man träffarandra människor. Därmed får man, medan manfortfarande har förutsättningar, möjlighet att ta tillsig ting som är till nytta senare i livet.Om denna flytt till något annat ställe underungdomsåren dessutom innebär att man kommer iåtnjutande av en utbildning eller att man kommer ikontakt med forskning som är unikare än den somkan tillskapas nära hembygden är naturligtvis dettaett extra plus.Jag skulle snarare än att bara säga att närheten ärbetydelsefull, vilja understryka vikten av att mansom ung människa utifrån de egnautgångspunkterna söker sig till det meststimulerande och anpassade utbildningsutbudetsom man kan finna. Det kan egentligen varavarhelst detta erbjuds.Jag vill gärna säga detta mot närhetsprincipen, somjag likväl också naturligtvis inser har sin roll ochbetydelse, inte minst för vuxna människor, vilkahar svårare än andra att transportera sig. Det ärsamtidigt viktigt att komma ihåg att vissautbildningar av tradition måste erbjudas närahemorten, därför att man erfarenhetsmässigt vetatt rekryteringen annars inte fungerar. Förutomsjukvårdsyrken brukar läraryrkena anföras som ettexempel på detta.Men min poäng i det som jag nu har sagt äregentligen att man, när man tar ställning till hurman skall lokalisera, måste vara beredd att tahänsyn till flera olika aspekter och att väga dessamot varandra. Får jag därtill säga -- med betydandestyrka och med många streck under -- att jag tyckeratt vårt land med den geografiska utbredning dethar, har satsat och engagerat sig på tok för litet i detsom verkligen skulle kunna göra nytta, nämligendistansutbildning. Hur mycket vi än spriderhögskoleenheter kommer likväl en oändlig massamänniskor att ha långt att åka. Dessa skulle kunnahjälpas avsevärt om distansutbildningen byggdesut.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återSkatteutskottets betänkanden /93:SkU21 ochSkU22Justitieutskottets betänkanden /93:JuU25--betänkande 1992/93:LU39Socialförsäkringsutskottets betänkande1992/93:SfU14Näringsutskottets betänkande 1992/93:NU247 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 16 april1992/93:145 av () tilljustitieministern om ekonomisk brottslighet:Den ekonomiska brottsligheten är ett samhällsont.Dess förekomst betyder att samhället undandrasbetydande inkomster. Såväl välfärdsmål somfördelningsmål hotas när samhället inte får deskatteinkomster som det samladeproduktionsresultatet i landet ger underlag för.Den ekonomiska brottsligheten har ytterligarenegativa effekter på samhället och medborgarna. * skaffar sig ett ekonomisktövertag över de seriösa. Konkurserna ökar och densamhällsekonomiska resursstyrningen försämras. * Den allmänna moralen luckras upp, när de somsysslar med ekonomisk brottslighet kan göra detutan överhängande risk för upptäckt och straff.Samhällssolidariteten urholkas.Eko-brotten visar en mycket oroväckande ökning.Särskilt taxinäringen och restaurangnäringen harblivit tummelplats för oseriösa företagare.Polisanmälan om svartjobb är mycket vanligt,särskilt i storstäderna. Men polisen har interesurser att utreda. Detta är förödande. De som villlär sig snabbt att det är tämligen riskfritt att brytamot lagar och regler.Trots att eko-brotten ökar på det sätt som ovanbeskrivits, minskar polisens resurser. Antalet eko-poliser har minskat med runt en tredjedel på två år.Eko-poliserna kan konstatera att listan blir alltlängre över de anmälningar som inte har hunnit attutredas. Det är en resursfråga. Fler eko-poliser ocheko-utredare kommer att korta kölistan. Merresurser behövs för att stävja utvecklingen. Deanslag som beviljas för eko-brottsbekämpning ärlönsamma investeringar.Ökade resurser till denna verksamhet är ensamhällsekonomisk vinst som dessutom visar att viinte accepterar det moraliska förfall som eko-brottsligheten utgör.Met det ovanstående som bakgrund förefaller dethelt orimligt med de förslag till nedrustning av eko-brottsbekämpningen som lanseras. Jag tänkerdå på den s.k. regionkriminalpolisen som skullebetyda att eko-poliserna i avvecklas,resurserna överförs till och eko-brottsbekämpningen i län skulle ske frånKarlstad.Enligt uppgift klarar nu eko-polisen i länhyfsat att utreda de ärenden som kommer in, menen viss kö på ärenden finns. Om resurserna för eko-brottsbekämpningen nu överförs till ,och skall ta över arbetsuppgifterna frånÖrebro, betyder det att Karlstadspolisen får enökad arbetsbelastning på på dettaomrdåe. Det är så att län har dubbelt såmånga eko-brottsanmälningar som län.Mot bakgrund av ovanstående vill jag frågajustitieministern följande:Vad avser justitieministern att vidta för åtgärder föratt förhindra en sådan utglesning avpolisresurserna, när det gäller eko-brottsbekämpningen?Hur kommer justitieministern agera för att intekategorin ekobrottslingar skall tro att det nu blirännu mera riskfritt att lura samhället ochmedmänniskorna?Avser justitieministern att skjuta till de resursersom behövs så att eko-brottsligheten i Stockholmkan lösas, utan att ge fältet fritt i landsorten fördessa brottslingar?den 19 april1992/93:146 av () tillutrikesministern om svenska insatser i Jugoslavien:Sverige förbereder sig på att kunnamöta en framställan från FN om medverkan ifredsbevarande insatser i . Mycket talarför att den svenska medverkan kan komma att fåen mycket stor omfattning, också i jämförelse medtidigare svenska insatser. Planeringen utgår ifrån enskyttebataljon med ca 1 000 man.Den förväntade insatsen i kan kommaatt skilja sig från flertalet tidigare svenskatruppbidrag till FN-operationer också i andraavseenden. Även om FN-uppdraget förutses byggapå en uppgörelse mellan parterna i konflikten ochvara av fredsbevarande karaktär, så är risken förstridshandlingar påtagligt stor. Det har sagts attoperationen kan komma att hamna i en gråzonmellan kapitel VI, fredsbevarandeinsatser, och kapitel VII, militära och andratvångsåtgärder. Orsaken är naturligtvis i förstahand den notoriskt dåliga respekt för eldupphöröverenskommelser som hittillsmanifesterats i det , men också deextrema övergrepp mot mänskliga rättigheter somkan förekomma. Det blir orimligt och oacceptabeltför FN-styrkor att inte ingripa för att försökaförhindra övervåld av det slag som präglar denjugoslaviska tragedin.Det här kommer att ställa stora krav på denkontingent avser att ställa till FN:sförfogande. Det gäller givetvis utrustningen. Det ärsjälvklart att den svenska personalen måste habästa möjliga skydd och bästa möjligaförutsättningar att fullgöra sina uppdrag. Men detgäller också utbildningsmässigt. Deltagarna iuppdraget kan komma att mötas av extremasituationer som ställer stora krav på deras militäraförmåga. Det gäller möjligheten att bruka våld,men i första hand att kunna undvika och begränsavåldet. FN-insatsen måste givetvis leda till minskatvåld och inte till en eskalering. Personalen måsteockså vara väl att kunna möta de psykiskapåfrestningar som ett uppdrag av detta slagoundvikligen medför, dels för att kunna fullgörasina uppdrag väl, dels för sin egen del. Detta kräversåväl utbildning som stödmöjligheter underoperationen och uppföljning efter hemkomsten.Det är viktigt att betona att ett utökat militärtengagemang från FN:s sida inte får ske påbekostnad av de fredliga insatserna för att bemästrakonflikten. Dessa måste tvärtom intensifieras,såväl på nationell som på lokal nivå. Konfliktenskaraktär gör behovet att medlingsinsatser ochkonfliktöverbryggande insatser riktade mot lokalaledare och befolkningsgrupper särskilt viktiga. Detär viktigt att FN-styrkorna har sådan kompetens,men andra, t.ex. kyrkor och ideella organisationerkan också göra värdefulla insatser.När stridshandlingarna väl bringats att upphöraväntar oerhörda arbetsuppgifter, därvärldssamfundet måste ta på sig ett betydandeansvar. Såväl FN som ESK bör också här ha enbetydande roll att spela. Det gäller självfallet detrent materiella återuppbyggandet. Men det handlarockså om att återskapa förutsättningarna för ettfungerande socialt samhälle. En viktigutgångspunkt är rimligen de fördrivnas rätt attåtervända till sina byar och städer. Den omänskliga''etniska rensning'' som genomförts kan inte tillåtasbli bestående. Men att återknyta de sönderslitnanätverken och möjliggöra en fredlig samexistensmellan de berörda folkgrupperna blir samtidigtmycket svårt. Det är viktigt att planering för deninternationella medverkan i den materiella ochsociala återuppbyggnaden av de krigsdrabbadeområdena av det kommer igångså fort som möjligt. Det borde vara en naturliguppgift för ESK att fungera som forum för dettaarbete.Med hänvisning till vad som anförts anhåller jag omatt få ställa följande frågor till utrikesministern:1. Hur förbereds den förväntade svenskamedverkan i en FN-insats i det ,med hänsyn till de speciella insatser som den kanmöta?2. Hur ser utrikesministern på gränsdragningenmellan ''fredsbevarande'' och ''fredsskapande''insatser i det ?3. Vilka möjligheter finns enligt utrikesministernsuppfattning till ytterligare konfliktöverbryggandeinsatser på nationellt och lokalt plan i det fornaJugoslavien?4. Vilka möjligheter finns att, i första hand inomESK:s ram, få till stånd förberedelser fördet nödvändiga materiella och socialaåteruppbyggnadsarbetet i de krigshärjadeområdena i det ?8 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 16 april1992/93:577 av () till statsrådetUlf om och legalisering avnarkotika:Europarådet har sponsrat en stornarkotikalegaliseringskonferens i i april1993. Konferensens slutdokument uttalar sig för enhelt annan narkotikapolitik än den svenska och vadsom brukar vara den svenska hållningen iinternationella sammanhang.Vad avser statsrådet att göra för att påverka Rådetsinställning till legalisering av narkotika?den 19 april1992/93:578 av () tillkommunikationsministern om bilregistret:Bilregistret som handlägges av resp. länsstyrelsehar som en av sina uppgifter att registrera ägarbyteav fordon. Normalfallet innebär att en ny köpareanmäler tillträdet till resp. fordon somsäljaren meddelar att bytet har skett.I ett antal uppmärksammade fall har ägarbyteanmälts och registrerats utan att något egentligtägarbyte skett. Vederbörande ''ny ägare'' har alltsåtill bilregistret anmält ägarbyte, uppgettfordonsnummer, föregående ägare osv. Utan någonmotkontroll av , har således ägarbytetregistrerats och till den verklige ägaren har ettmeddelande angående ägarbyte avsänts. Normaltannulleras även fordonsförsäkringen.Det ovan beskrivna systemet utnyttjas oftast iavsikt att på brottsliga grunder överta äganderättentill annans egendom. Naturligtvis är detoacceptabelt att någon med myndigheters hjälplegaliseras som ägare till annans egendom utan attvara berättigad därtill.Vilka åtgärder avser statsrådet vidta i syfte attförhindra fortsatt utnyttjande av brister ibilregistersystemet?9 § Kammaren åtskildes kl. 13.11.Förhandlingarna leddes av talmannen.