prot · GG0951 · 1993-01-13 00:00:00 — Umgänget,som skall utveckla EES-rätten och som på sitt sättutgör introduktionen av svensk förvaltning i etteuropeiskt perspektiv, kommer att innehålla enformbunden kommunikation mellan den nyaeuropeiska byråkratin och i form avnotifikationer, argumenterade ståndpunkter ochannat, som kommer att utväxlas mellan ,EFTA:s övervakningsmyndighet, den svenskaregeringen och för övrigt alla de andra EFTA-regeringarna. Dessa dokument är offentliga.Det betyder alltså att det som offentlighetsdebatteninnehåller inslag av är en farhåga som egentligeninte finns. Tvärtom, skulle jag vilja säga. När vi nuintroduceras i det europeiska samarbetet på det sättsom innebär, får vi faktiskt ettinstrument för att visa upp inför hurverkningsfull, nyttig och värdefulloffentlighetsprincipen verkligen är i offentligförvaltning.Med detta som utgångspunkt vill jag också gärnapeka på att det finns ett dynamiskt begrepp somofta förnekas i debatten om vårt blivande steg in iden europeiska integrationen. Edinburghmötetavslutades som vi alla vet med ganska tydligauttalanden om en strävan inom EG att framför alltlösa upp demokratiunderskottet. den helt korrekta kopplingen, tycker jag, attoffentligheten har ett nära samband meddemokratiunderskottet. Där vet vi faktiskt att EG:smyndigheter och medlemsstater strävar efteroffentlighet i ministerrådets överläggningar. Därnår vi det målet.Jag skulle vilja att svenska debattörer i högreutsträckning än upplevde att det är vi självasom för någonting till och inte baraaccepterar de villkor uppställer. Vi harmycket goda erfarenheter av många väsentligaförvaltningsavsnitt. Dem skall vi se på som en stortillgång när vi kommer ut i det europeiskasamarbetet. Vi skall med stor glädje se att vi kantillföra detta.Till sist några ord om krav,framförda till statsrådet för kommentar, nämligenkravet om garanti i avtalet omoffentlighetsprincipen. Jag skulle vilja peka på attdetta öppnar en fara. Om regeringen skulle upplevaatt pressar på regeringen ett krav att iförhandlingsstarten ta upp offentlighetsprincipen,håller vi inte på vår egen mycket klart uttaladeprincip att den inte är förhandlingsbar. Den utgören omistlig del av svensk förvaltning. Skulle vi börja förhandla om den påeget initiativ skulle vi enligt min uppfattning löparisken att vattna ur denna mycket fasta hållning.Offentlighetsprincipen kan inte förhandlas.Jag skulle föreställa mig att en väg ur detta dilemmavore att regeringen i sin introduktion gjorde dennadeklaration och därefter avböjde att vidareförhandla om saken, att alltså inte eftersträva ensådan garanti som harefterfrågat. Men detta kanske statsrådet kankommentera ytterligare.Anf. 52 HANS ():Herr talman! Jag kan i allt väsentligt instämma i vadKurt har sagt tidigare i debatten.Men det är två punkter i statsrådets svar som jagtycker att det finns anledning att säga någontingmer om. Det är att hon efter att ha talat medkommissionens företrädare ''nöjer sig med'' inte såg några problem med att sommedlem bibehåller offentlighetsprincipen såsomden är utformad i Sverige.Jag tycker inte att det räcker att under ett samtal fåett sådant yttrande. Det är trots allt de regler somkommer att finnas inom Europaunionen och inomEG som är de avgörande. Om det blir en strid omdetta går det inte att komma och hänvisa till ettsådant yttrande. Vi vet inte heller hur reglernakommer att utformas eller om deförändringar kommer till stånd som statsrådethoppas och tror på. Då är det de regler som gällersom skall tillämpas. Att då åberopa vad någonföreträdare har sagt räcker inte. Därför fordrasnågot mer än detta.På nästa rad står det vidare att det från EG:s sidainte heller fanns anledning att ta uppoffentlighetsprincipen imedlemskapsförhandlingarna. Nej, naturligtvisinte. Det vore mycket oklokt av EG. Det skullekunna betyda att man kom in på frågan om ettförbehåll eller ett undantag. Det bästa sättet frånEG:s synpunkt är naturligtvis att hålla tyst omdetta. Sedan får reglerna och tillämpningen av demavgöras genom proceduren inom EG, vid dedomstolsavgöranden som kan bli aktuella.Det här är en svag grund att stå på enligt minmening. Det måste alltså till något som är rättsligtbindande för att man skall stå på säker grund i dethär sammanhanget. Jag medger att när det gällerEES-avtalet är problemet av mindre beskaffenhet.Det är betydligt större när man kommer in påfrågan om anslutning till Europaunionen. Därförräcker inte det uttalande som gjorts.På ett annat ställe i svaret, på s.3, sägs: ''Det äremellertid svårt att hävda att skall avståfrån internationellt samarbete därför att detta ärförknippat med krav på sekretess i verksamheten. ''Naturligtvis skall man inte avstå från det. Men manmåste göra garderingar, och de garderingarnamåste, jag upprepar det, vara rättsligt bindande.c1 > Anf. 53 Statsrådet (-):c0 > Herr talman! Det var många frågor och synpunkter.Jag tänker börja med att bemöta Per Stenmarcksom undrar om det blir fler lagändringar på grundav ett eventuellt medlemskap. I det avseendet villjag säga att det inte går att deklarera att detinte blir fråga om några som helst ändringar isekretesslagen vid ett inför EG överväger dessafrågor, och ett betänkande är att vänta inom någonmånad. Jag tror mig ändå kunna säga så passmycket som att eventuella lagändringar intekommer att vara av mera betydande slag.Som jag nämnde i interpellationssvaret ställer inteEG krav på en harmonisering av den här typen avregler. Vid mitt besök i fick jag ocksåbekräftat, som jag sagt tidigare, att man inte sågnågra svårigheter för att behålla sinoffentlighetslagstiftning.Jag vill tillägga att företrädarna för Kommissionenvar just de personer som jag ville träffa och som,förutsätter jag, var mest insatta i frågan.Som har sagts är det regeringenssträvan att inte inskränka offentlighetsprincipenmer än vad som är absolut nödvändigt vid ettmedlemskap. Ett exempel vad gäller regeringensinställning är just den proposition som lades fram ihöstas om ändringar i sekretesslagen medanledning av . Flera av talarna här harberört den saken.Till vill jag säga följande.Ingen kan anklaga regeringen för bristandeaktivitet i den här frågan. Jag vill påpeka att jagsjälv var först med att föra fram frågan. Det gjordejag i en informativ debattartikel i . Pådet sättet kom debatten i gång, och därigenom harintresset för frågan blivit allt större.Frågan har alltså fått en bra belysning.Jag har också själv på olika sätt deltagit i debattenoch förklarat regeringens ståndpunkt. Så sent somförra veckan gjorde jag ett besök i . Införföreträdare för Kommissionen har jag grundligtredovisat offentlighetsprincipen och framlagtregeringens ståndpunkt.Inom ramen för det samarbete som pågårmellan de nordiska länderna skall också tjänstemäni Justitidepartementet inom någon månad diskuteradessa frågor med företrädare för de övriga nordiskaländerna. Jag tänker också själv ha en diskussionmed den danske justitieministern i dessa frågor.Alla dessa aktiviteter och den engageradepressdebatten har medfört -- och det kommer ävenden här interpellationsdebatten att göra -- att dennaganska så komplicerade fråga fått en mycket brabelysning. behöver ingen vakna fem i tolv ochanklaga regeringen för bristande information.Tvärtom är det få frågor som har blivit så väl belystainför ett EG-medlemskap som just den här frågan,och jag tycker att det är mycket bra att den harblivit det.Vi har alltså aldrig haft för avsikt att smyga med denhär frågan, ! Vad debattenhandlade om var till att börja med att vi skulleförhandla om den här frågan. Där har jag ända frånbörjan intagit ståndpunkten attoffentlighetsprincipen inte är förhandlingsbar. Dethar jag sagt gång på gång, och har ocksåställt sig bakom detta genom uttalanden frånkonstitutionsutskottet.Även jag och regeringen anser attoffentlighetsprincipen är omistlig. Jag har väldigttydligt i mitt interpellationssvar klargjort vårinställning.Däremot skall vi naturligtvis i alla möjliga ochomöjliga sammanhang föra fram vår inställning.Det kan vi på olika sätt göra även undermedlemskapsförhandlingarna utan att vi de factoförhandlar om frågan.Vi skall alltså på alla sätt hävda vår öppenhet. Menden garanti som efterlyser --man kan väl säga att även den -- menar jag är svår att uppnå utanatt den här frågan tas upp till förhandling. Jag kaninte riktigt förstå hur man rättsligt så att säga skallkunna stadfästa den här frågan, som Hans GöranFranck sade, utan att man förhandlar med EG omden. Det är alltså något som vi menar att vi inteskall göra.Anf. 54 PER STENMARCK (m):Herr talman! Först vill jag säga att jag tycker att detsom förde in i debatten, nämligen attvi på olika sätt faktiskt har väldigt mycket atttillföra i debatten, är en utomordentligtviktig sak. Offentlighetsprincipen är exempel pånågot som vi varit först med och som det finnsanledning att försöka att föra vidare.Jag håller med statsrådet om att frågan har fått en utomordentligt brabelysning. Som jag bedömer saken nu kan det interåda något tvivel om regeringens inställning ifrågan.Offentlighetsprincipen är inte förhandlingsbar, somstatsrådet alldeles sade.Statsrådet säger också i sitt svar att vi knappast kanavstå från internationellt samarbete därför att dettaställer krav på sekretess i verksamheten. Det ärnaturligtvis riktigt.Förmodligen får vi också respektera att EG ibalansgången mellan offentlighet och personligintegritet ofta gör en annan bedömning än Sverige.Det är bl.a. därför som EG gör sin bedömning närdet gäller uppgifter som enskilda människor skalllämna till EG-kommissionen.Frågan är i vilken utsträckningsekretessbestämmelser i också kommer attomfatta saker som inte omfattats av sådanahär regler. Jag tolkar statsrådets kompletterandesvar så, att någon sådan utvidgning av sekretesseninte blir nödvändig. Jag registrerade nämligen justorden inte av mera betydande slag.Vi var först med offentlighetsprincipen, och vi ärförmodligen fortfarande ensamma om att ha dengrundlagsreglerad. finns den också i en radandra länder, och jag vet att det finns ett intresseför den i ytterligare några länder i EG.Ändå sluter vi nu ett avtal med en organisation sominte har någon offentlighetsprincip -- även om vissamedlemsländer har den här principen -- och vi harockså för avsikt att bli medlem i dennaorganisation.Jag vill avsluta inlägget med att fråga: Vilkaproblem i fråga om relationer till EG serstatsrådet i det faktum att EG i sig inte har dennaoffentlighetsprincip?Anf. 55 ():Herr talman! På en punkt är också jag överens medNic : har naturligtvis mycket atttillföra i övrigt när det gälleroffentlighetsprincipen. Därför sade jag i mittinledningsanförande att det är viktigt att vi äroffensiva när det gäller att försvara våragrundläggande friheter på det här området.Jag tror att det bästa vi kan göra för är attvi markerar mycket hårt att den svenskaoffentlighetsprincipen inte är förhandlingsbar. Mendå gäller det också att vara mycket offensiv påområdet.Nu säger statsrådet att ingen kan klandraregeringen på den punkten. Jag tycker att det ärlitet egendomligt, för jag anser att jag har fullgodaskäl att klandra regeringen för passivitet på justdenna punkt. Framför allt har regeringen bidragittill den osäkerhet kring frågan som finns iSverige. Det har ju förekommit mycket luddigauttalanden i olika sammanhang.Det är inte bara jag som har dragit den slutsatsen.Många människor som är ganska framstående pådet här området har nämligen dragit sammaslutsats.Jag tänker t.ex. på och , som var ordförande i 1977 årsyttrandefrihetsutredning. Det är inte vilka personersom helst, som på samma grunder som jag kännersig tveksamma till regeringens agerande på det härområdet.Skälet till att jag till statsrådet ställde frågan om attstadfästa meddelarfriheten imedlemskapsförhandlingarna är att jag framförmig har en tidningsintervju med statsrådet isamband med hennes resa till . Åtminstoneenligt tidningsuppgiften sade hon så här: ''Detutesluter inte att frågan tas upp underförhandlingarnas gång för att på något sättstadfästas i uppgörelsen om medlemskap.'' Detuttalandet har jag framför mig, som statsrådettydligen gjorde i Bryssel.Nu känner jag statsrådet från andrasammanhang, bl.a. KU, där jag åberopat sådanahär tidningsartiklar. Då har statsrådet förklarat:Det har jag aldrig sagt.Skulle det vara så att statsrådet inte känns vid dethär uttalandet heller, har hon snart ett världsrekordi att bli missförstådd av journalister och av densvenska pressen. Men det kanske går att få beskedpå den här punkten om statsrådet har sagt dettaeller inte.Anf. 56 ():Herr talman! Jag fick inte någon större klarhet i hurman tänker fortsätta försvaret förmeddelarfriheten, som jag anser vara en av despringande punkterna.I artikel 214 sägs omtystnadsplikten för Gemenskapens tjänstemän ochandra befattningshavare: iGemenskapens institutioner, medlemmar ikommittéer samt tjänstemän och övriga anställdainom Gemenskapen skall även efter det att derasuppdrag upphört vara förpliktade att inte lämna utupplysningar som omfattas av sekretess, särskiltuppgifter om företag, deras affärsförbindelser ochderas kostnadsförhållanden.Alltså även efter det att tjänstemännens uppdragupphört gäller tystnadsplikten.Det var någon som nämnde ordet dynamik och sadeatt det kommer nya direktiv och idéer inom EG.Det som kom gällde problemet medhur man skulle hantera sekretessen. Man delade indet i tre nivåer hur man skulle kunna snoka rätt påhur uppgifter hade läckt ut. Det är förslaget pådetta område som man nu vill dra tillbaka ochytterligare fundera på. Den hittillsvarandeordningen har ju varit att det har läckt ganskafriskt. De som har haft goda kontakter har kunnatfå ut uppgifter från EG-maskineriet.När svenska tjänstemän kommer in i systemetförväntar sig naturligtvis EG:s myndigheter att dekommer att följa de principer som finns inom EG.Där ser jag i varje fall en risk för att det kan bli enkonflikt mellan och EG om hur vi tillämparde fördrag som kommer att bli gällande.Jag skulle ha velat ha det vidare markerat hur mantänker utveckla försvaret för vår unikameddelarfrihet som, såvitt jag förstår, inget annatland och inte heller EG har.Anf. 57 HANS ():Herr talman! Den svenska ståndpunkten är att viinte kan gå med på några inskränkningar i de reglersom vi har. Delvis motsatta regler finns inom EGoch i . Att det här inte ärförhandlingsbart innebär inte att frågan inte kan tasupp för att på det viset få ett förbehåll om och få detklart fastställt att man inte avser att inkräkta på desvenska reglerna. Förhandlingsbarheten i det härsammanhanget uppfattar jag så, att det inte ärmöjligt för att kompromissa om deprinciper och regler som vi har.Däremot är det av största vikt att vi får ett rättsligtbindande besked om att man inte kommer attinkräkta på de principer och regler som vi har. Detär detta som ligger i kravet på att vi vill ha engaranti för att vi får upprätthålla vår egen ordning.Anf. 58 ():Herr talman! Jag vill i diskussionenom det behövliga resp. inte-behövliga beträffandesekretessregler gärna göra meddebattörernauppmärksamma på att det inom ett nytt område därvi verkligen möter en ny materiell rätt, inomkonkurrensområdet och offentlig upphandling, ärfråga om regelverk som är till för medborgarna. Deskall gynna medborgaren och konsumenten ochskall framtvinga en hederlig och öppenupphandling. Skall systemet fungera är det alldelesgivet att de övervakande myndigheterna måste fåarbete under sekretess. Jag föreställer mig att detär just detta område som har förespeglat statsrådetnär formuleringarna om sekretess har använts. Därsekretessen blir nödvändig måste den användas,och vi måste följa de regelverk som vi biträderdärför att vi bedömer att de tillför vårt samhällenågonting nytt och bättre. Det är viktigt att kommaihåg.Sedan till debatten om en garanti och rättsligtbindande dokumentation. Vi skall komma ihåg attdet finns andra omistliga områden av svensk rättsom det inte skall förhandlas om, bl.a.allemansrätten. Den skiljer sig från andra på detsättet att den inte är grundlagsfäst, men den är likaomistlig för den svenska medborgaren somoffentlighetsprincipen och meddelarskyddet.Skulle vi, genom att försöka åstadkomma enrättsligt bindande dokumentation, hos EG börjaintroducera tanken att vi uppfattar attRomtraktaten, Enhetsakten ellerMaastrichttraktaten innefattar något slagsuttalanden som skulle begränsa allemansrättenresp. vår rätt att styra våra handlingar, skulle viövertolka vår egen situation till dess försvagande.Jag förstår och bekymmer i denna fråga. Jag skulleönska att man, utan att förlora någonting, hadekunnat driva frågan om en garanti. Jag anser -- jagvill gärna att herrarna tänker igenom det en gångtill -- att det ligger en fara i att driva det här som ettspeciellt ärende i förhandlingarna.c1 > Anf. 59 Statsrådet (-):c0 > Fru talman! Jag vill först säga till attdet bara var tidsbristen som gjorde att jag inte hanngå in på meddelarfriheten. Jag skall nu ta upp denfrågan.När jag samtalade med företrädarna i Brysselgjordes en uppdelning i två situationer när detgäller meddelarfriheten. Den ena gäller anställdatjänstemän inom EG, den andra svenskatjänstemän i . Beträffande anställdatjänstemän inom EG menade man att dessa måstefölja och iaktta den tystnadsplikt somföreskrivs för EG-tjänstemän från alla länder.Svenska tjänstemän i är underkastadesvensk lagstiftning, med andra ord våra egna reglerom meddelarfrihet.Jag redogjorde mycket tydligt för våra regler ommeddelarfrihet, så där kan det inte ha uppståttnågra som helst missförstånd. Att vi har den härformen av, som jag skulle vilja kalla det, förstärktkällskydd för uppgiftslämnare föranledde intenågra invändningar från sida.Förslaget om EG-förordning om sekretess, sominnehöll vissa regler om eftersök avuppgiftslämnare och säkerhetskontroll, harKommissionen beslutat sig för att dra tillbaka.I tidningsartikeln, , har jag nogtyvärr blivit missförstådd även i detta avseende.Vad jag sade var att det var mycket tänkbart att viskulle ta upp offentlighetsprincipen i denintroduktion som vi skall ge införmedlemskapsförhandlingarna. Detta har tydligenuppfattats av journalisten som attoffentlighetsprincipen skulle stadfästas, men jaghar inte sagt någonting om stadfästelse.Däremot har jag sagt, och jag kan säga detigen, att vi kommer att framhållaoffentlighetsprincipen i alla möjliga sammanhangoch även under förhandlingarnas gång, men intesom en fråga för förhandlingar. Jag vill gärnaunderstryka det som sade, eftersomjag har precis samma uppfattning, dvs. att detsnarare innebär en försvagning av vår position attdriva denna fråga och kräva någon typ av rättsliggaranti. Jag har fortfarande svårt att se hur fråganskall kunna drivas utan att den de facto kommerupp till förhandling. Men det är ingen som vill att viskall förhandla om offentlighetsprincipen.Jag vill också gärna understryka det som NicGrönvall sade om att det är vi som har något atttillföra det övriga när det gälleroffentlighetsprincipen. Det var med ett positivtintresse som man från Kommissionen tog emot deninformaton som jag lämnade omoffentlighetsprincipen. Min bestämda uppfattningär att man inom EG nu rör sig i riktning mot dennordiska uppfattningen om offentlighet. Det ärnaturligtvis en inställning hos EG som vi på alla sättskall söka understödja.Den praktiska tillämpningen förefaller ändå inte attvara så olika. Arbetspapper är ju inte offentligahandlingar enligt båda systemen. Sådana papperlämnas inte heller ut i . Det är framför alltdokument som innehåller medlemsländernasförhandlingspositioner som inte lämnas ut, vilketöverensstämmer med vad som är brukligt vidinternationella förhandlingar och med det som iövrigt tillämpas i Sverige.Det är helt klart att det är den svenska regeringensom bestämmer vilken sekretess som skall tillämpasi enlighet med vår nationella lagstiftning,naturligtvis med hänsyn till medparterna isamarbetet. När det gäller sådana handlingar somKommissionen lämnar till en medlemsstat kan iregel medlemsstaten lämna ut dessa fritt. Det äralltså i huvudsak handlingar beträffandemedlemsstaternas förhandlingspositioner somkommer från som är hemliga.Förste vice talmannen anmälde att Hans GöranFranck och anhållit att till protokolletfå antecknat att de inte ägde rätt till ytterligareinlägg.Anf. 60 ():Herr talman! Det är klart att diskussionen mellanmig och statsrådet kan framstå som litetegendomlig. Jag citerade ett uttalande av statsrådeti en tidning, men hon säger att hon inte har gjortdetta uttalande. Jag har även i andra sammanhangmött statsrådet , då hon alltid blivitmissörstådd i tidningspressen. Det är kanske dettasom är kardinalfelet, att statsrådet ofta blirmissförstådd när hon uttalar sig i frågor. Det bidrarkanske till att den här debatten har uppkommit.Samtidigt tycker jag att det är väldigt konstigt att enjournalist vid en intervju av ett statsråd skriver attdet inte är uteslutet att frågan tas upp underförhandlingarnas gång för att på något sättstadsfästas i uppgörelsen om medlemskap. Det ärmycket märkligt att man som journalist uppträderså, att man fabulerar ihop sådant, utan attstatsrådet över huvud taget ens har använt dessaord. Men jag skall inte fortsätta den debatten. Jagkonstaterar bara att statsrådet tyvärr alltför oftablir missförstådd av journalister. Det bidrar till attförsvåra den här debatten och naturligtvis till attskapa osäkerhet om regerings inställning i en förvårt land utomordentligt viktig fråga.På s. 4 i sitt svar säger statsrådet att Kommissionensföreträdare är väl insatta i den svenskaoffentlighetsprincipen. Man såg inte några problemmed att som medlem behåller dennaprincip. Det är ett muntligt uttalande frånKommissionen, som det kanske inte skulle vara såsvårt att få på papper, så att det inte blir fråga omett nytt missförstånd. Det är precis det som HansGöran och jag här har talat om. Det hadevarit välgörande för debatten med ett sådantskriftligt besked.Statsrådet sade att länder i övrigtär på väg mot en större öppenhet, men jag tror inteatt man skall dra alltför stora växlar på detta.Visserligen är det sant att öppenheten har ökat,men man skall komma ihåg att det inte finns någotmeddelarskydd i de länder som brukar nämnas idessa sammanhang, t.ex. i Nederländerna.Tvärtom har man i dessa länder en särskildtjänsteman som har till uppgift att spåraoffentlighetsanställda som lämnar ut hemligahandlingar. Det finns en väldigt stor skillnad mellanden svenska offentlighetsprincipen och den somexisterar i övriga länder.c1 > Anf. 61 Statsrådet (-):c0 > Herr talman! Jag vill återkomma till att jag ofta blirmissförstådd. Det är väl inte helt ovanligt att manblir missförstådd av journalister, i all synnerhet iden ganska engagerade pressdebatt som har förts iden här frågan. Frågan är dessutom delvis av rätt såkomplicerad teknisk natur. Det är kanske inte sålätt alla gånger att hålla isär de olika momenten.Just för att undvika alla missförstånd har jag självskrivit åtskilliga debattartiklar, varav enpublicerades i av . Det har jaggjort för att på ett klart och tydligt sätt lägga framregeringens ståndpunkt i dessa frågor. Efter dagensinterpellationsdebatt kan det inte råda något somhelst missförstånd om var regeringen står.Jag vill avsluta den här interpellationsdebatten medatt säga att jag är övertrygad om att vi från alla lägerär helt överens om att vi skall behålla våroffentlighetsprincip och på bästa sätt försökaförsvara den inför medlemskapet i EG. Viresonerar här mera om teknikaliteter än om denfaktiska inställningen.Regeringen vill med kraft försvaraoffentlighetsprincipen, och det kommer den ocksåatt göra . Vi kommer attanvända alla tillgängliga medel som vi anser varabäst lämpade för detta ändamål.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1992/93:61 omriksdagens sammansättning och valsystemetsutformningc1 > Anf. 62 Statsrådet (-):c0 > Herr talman!