prot · GG0989 · 1993-04-02 00:00:00 — Jag är alldeles övertygad om att när detgäller att vända på skutan igen är det i desmå företagen som framtidens nya jobb finns.Därför måste vi se till att deras villkor helt enkeltblir bättre, speciellt för dem som säljer påhemmamarknaden, kanske importerar och som harett svårt läge i dag.När vi möter människor ute får vi höra att man ärrädd för att mista jobbet. Men man möter också enganska stor förståelse för de besparingar som måstegöras. Folk inser faktiskt att det är kris i Sverige.Men det finns ett men, och det ärfallskärmsavtalen. Då är man inte riktigt likapsykologiskt beredd längre. Jag hör till dem somtycker att vi med all kraft skall försöka få bort dem.Det är nödvändigt. Vi skall komma ihåg att de tillmycket stor del uppstod underöverhettningsperioden , under''koncentrationstiden''. Förutsättningarna var dåsådana. Man gjorde allt för att få duglig arbetskraft.Och ibland bjöd man verkligen över. Då sattsocialdemokraterna vid makten. Vi är alla överensom att vi måste göra någonting åt detta. Men detkan vara viktigt att komma ihåg vad som hänt förut.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i AU19 utom de delar somomfattas av reservationerna 9, 10 och 11, vilka jagyrkar bifall till.Anf. 31 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att påminnaMarianne om att Socialdemokraternaaldrig har varit rädda för att fatta obehagliga beslut.De beslut som vi fattade är nog bland de obehagligaste somvi har behövt fatta. Jag kan inte erinramig att vid något tillälle var tillskyndare tillatt vi skulle få igenom dessa beslut. I slutskedet varvi ganska ensamma i denna kammare om att viljafatta dessa obehagliga beslut, som mångatackar oss för. De har satt en viss prägel påekonomin. Att påstå att vi skulle vara rädda försådant är inte någon vidare sanning.Om vi, , är så oerhört överensom de åtgärder som behövs , varföravstyrker ni då vartenda förslag som vi har lagt framsedan hösten 1991 för att motverka en ökning avarbetslösheten? säger att vi ärså överens så att vi nog skall kunna lösa problemen.Faktum är att ni kommer att avslå vårt förslagom 150 000 nya arbetstillfällen. Varför gör ni det?Marianne säger att man skallåterkomma och att det är nästa års budget som vidiskuterar. Om jag inte har fel så har MarianneAndersson tidigare suttit i utbildningsutskottet. Dåförmodar jag att hon vet hur det fungerar inomutbildningsväsendet, att om vi fattar beslutom ytterligare 50 000 platser inom t.ex.gymnasieskolan, måste signalerna i rimlighetensnamn komma frånparlamentet. Det går inte att komma någon månadinnan skolan skall börja och säga: Okej, ni fårytterligare 50 000 platser. Då faller ju helaförslaget. Skall jag tolka såatt man skjuter detta så långt i beslutshänseende attdet inte skall vara realistiskt att genomföra det tillhösten? Någon annan tolkning kan jag inte göra.När det gäller kvinnornas situation plockar ni medert ensidigt inriktade sparande på kommunernabort sju och en halv miljard från kommunerna. Detbetyder att ca 80 000 offentliganställda nästa årkommer att bli uppsagda, mestadels kvinnor. Dettagenom de besparingar som sker. Vi har sagt ivårt förslag att vi vill fördröja den här processengenom att utbilda fler kvinnor som hotas så att deskall kunna klara sitt jobb bättre. Vi har tillfört nyaarbetsuppgifter till kommunerna. kanman ta in ett antal arbetslösa som då kan få ettjobb. Men det avstyrker ni.Jag tror inte att vi är så väldigt överens om alltingsom säger. Den enda sak därvi är överens är när säger attarbetsmarknadsminister nogborde veta. är alltså tveksamom han egentligen känner till hur det fungerar. Dentveksamheten kan jag dela med MarianneAndersson.Anf. 32 ()replik:Herr talman! talar om att vararädd för obehagliga beslut. Alldeles taladesdet här om tvångssparande, där vi från Centernfaktiskt ställde upp . Det var inte något populärt beslut,verkligen inte. Vi har medverkat i en del andrasaker, bl.a. , som är mycket bra.Nu står vi inför många fler och mycket svårareobehagliga beslut. Då kanske det vore på sin platsatt man börjar med att våga fatta några. Någontingkan vi väl diskutera här i dag.Johnny frågar varför vi avstyrker allaförslag. Han säger att signalerna skall gå ut tidigt.Jag håller med om att signalerna skall gå ut tidigt.Nu kommer ju kompletteringspropositionen den 22april. Om det råder samstämmighet om t.ex.utbildningsplatser, är det nog inte några storaproblem att vidta åtgärderna. Jag tyckerfortfarande att det är viktigt att man har enhelhetssyn och att man väger in olika åtgärder ochalternativ, att man har en avstämningstidpunkt iden här utvecklingen som går så rasande fort.Sparandet på kommunerna kritiseras mycket.Socialdemokraterna har inte föreslagit att lämnatillbaka några pengar till kommunerna, såneddragningarna gäller. Det tycker vi alla ärobehagligt, men pengarna finns inte.Det förslag om att man skall öka påsjukförsäkringsavgiften, som Socialdemokraternaville i överläggningarna, skulle kosta kommunernaungefär 1 miljard. Det skulle inte vara bättre.Jag sade att nog borde veta därföratt förhandlingarna inte är riktigt klara. Hannämnde ingen siffra. Det var därför jag sade så,eftersom jag inte riktigt vet hur omfattandearbetsmarknadsåtgärderna kommer att bli. Att detslutar på en betydligt högre siffra än vad vi överhuvud taget har talat om förut är jag alldelesövertygad om.Anf. 33 () replik:Herr talman! Det obehagliga beslut som MarianneAndersson säger att vi socialdemokrater inte vågarta gäller sänkning av ersättningsnivån för dearbetslösa.Marianne instämde med osssocialdemokrater i att det bakom dessa siffror finnsmänniskor av kött och blod. Hon deladeuppfattningen att det råder en stor oro. Att bliarbetslös är nog det värsta som kan drabba enmänniska. Utöver detta innebär det förslag som viom skall rösta om att man ytterligaresänker ersättningsnivån för de arbetslösa, en gruppsom lever på marginalen.Jag skall ta upp ett exempel på hur det fungerar iverkligheten. Arbetslösa ungdomar kan ha en sålåg ersättning att om det blir något fel iutbetalningarna, drabbas de mycket hårt. Jag harträffat en grabb. I hans fall hade försäkringskassanutbetalat en hundralapp för litet . Hankunde då varken klara hyra eller övrigalevnadsomkostnader. Det är dessa marginaler ochobehagliga beslut som vi diskuterar.Det går inte att plåga en människa som redantidigare är plågad. Det finns säkert människor somklarar sänkningen av arbetslöshetsersättningenbra, men det finns oerhört stora grupper i samhälletsom inte kommer att göra det. Det blir då i ställetsocialbyråerna ute i kommunerna som får överta enkostnad på ett antal miljarder. Det är dettaobehagliga beslut som vi diskuterar. Det beslutetvill vi inte ta, eftersom vi vill göra någonting annat.Jag vill inte diskutera förhandlingarna. Jag kan juinte kritisera , eftersom honinte har varit med. Men jag vill på det bestämdastesäga en sak: Den beskrivning som är inte korrekt. Det är så lätt att tala om tretior, men det handlar om någonting helt annat.Man skall vara oerhört försiktig med att lägga flerbördor på de människor som är arbetslösa och somär löntagare i det här landet. Dagens beslut är ettförsta steg mot inriktningen att man skall sätta sigpå de arbetslösa och löntagarna. Nästa fråga ärarbetsrätten, där arbetsmarknadsministern ocksåhar utfärdat direktiv. Löntagarna skall bli mer ellermindre rättslösa. Varför skall alla obehagliga besluti denna kammare riktas gentemot löntagarna ochdem som är mest utsatta i samhället? Det ställer visocialdemokrater inte upp på.Anf. 34 ()replik:Herr talman! Arbetsrätten är en fråga somdiskuteras väldigt mycket. Det handlar icke om skall göra löntagarna rättslösa. Det vill jag pådet bestämdaste tillbakavisa. Visserligen har detofta framställts så i propagandan, men så är ju inteverkligheten. Det gäller vissa förändringar, och vifår se vad man kommer fram till i kommittén. Detvet ju inte jag, men jag vet så pass mycket att mankommer att presentera det första förslaget på enpresskonferens . Vi får se vad som dåhänder. Det stämmer inte att löntagarna skall görasrättslösa.När det gäller de arbetslösas ekonomiska situationönskar jag kanske att det fanns en annan modell.Det fanns en öppning , som jag reagerademed glädje inför. Man var beredd att sänka taketför ersättningsnivån. Då hade de som har det sämstställt klarat sig bättre. Men det avvisades direkt.Man menade ingenting med det förslaget. Dessasignaler sändes ut . Det hade kanskekunnat vara en bra lösning som hade legat i linjemed de tankar om grundtrygghet som vi i Centernomfattar och stöder. Det är kanske den vägen somvi måste gå för att över huvud taget kunna klara avkostnaderna för socialförsäkringssystemen ochtransfereringssystemen. Annars måste man hitta påandra lösningar. Och vi tror på ettgrundtrygghetssystem. Jag blev väldigt glad när jagtrodde att det fanns en öppning, men det blev inteså. Annars hade den här frågan kunnat lösas.Tredje vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 35 (nyd)replik:Herr talman! Hon sade att räntan gick upp när Nydemokrati stjälpte delpensionsförslaget. MenarMarianne verkligen att det är vårt fel atträntan gick upp? Att insinuera detta och skylla ifrånsig på en isolerad händelse är mycket förvånande,när alla vet att orsaken är bl.a. enarbetsmarknadspolitik som inte har fungerat.Vidare: Om näringsutskottet fattat beslut omuppfinnare, varför stöder inte detta besluti arbetsmarknadsutskottet? Hur är det med deninterna kommunikationen inom ?Till sist vill jag säga något om effektiviseringen iArbetsmarknadsverket: Granskningar ochutredningar m.m. är bra att skylla på. Men vi inomNy demokrati vill ha resultat. Utredningar ochgranskningar har inom det politiska livet en visstendens att dra ut i det oändliga. Detprotesterar vi emot. Åtgärder måste vidtas.Anf. 36 ()replik:Herr talman! Jag vet inte omarbetsmarknadspolitiken ändrades den 10 mars.Det var faktiskt då som skillnaden märktes tydligt,både när det gäller räntan och i fråga omkronkursen. Jag har inget minne av att det fattadesnågot beslut om den förändringen. Så allt beror intepå detta, men kanske en del.Det är viktigt att vi här i kammaren är medvetnaom att de beslut vi fattar har betydelse för räntan,kronan och i förlängningen för jobben.Det är dumt att diskutera det särskilda yttrandetom innovatörer. Det var ju ingen åtgärd somföreslogs, utan man skulle bara nämna det i texten,och det hade vi ingenting emot. Men tidsbristen -- kansliet måste ju hinna att skrivabetänkandet -- gjorde att vi tyckte att det varonödigt att kräva att det skulle tas med just då.Ni säger att ni vill ha resultat och inte utredningar.Det låter väldigt bra. Men när man har ett såkomplicerat system som vi har i , kan maninte med ett yxhugg slå sönder och förändra.Annars kastar man kanske ut andra människor iarbetslöshet. Då måste man bygga upp ett nyttsystem på något annat sätt. Verkligheten är tyvärrinte riktigt så enkel. Vi önskar att det ibland kundevara möjligt. Innan vi började med politik, troddevi kanske alla att det var lätt. Men tyvärr är det inteså.Anf. 37 (m):Herr talman! ställde en fråga tillkammaren om huruvida regeringspartiernasföreträdare egentligen brydde sig omarbetslösheten och de arbetslösa. Det var i och försig en retorisk fråga, men den är ganskameningslös.Ingela inledde sitt anförande med att säga attarbetslösheten först och främst inte är en fråga omsiffror, kalkyler och procent, även om siffrorna ärviktiga. Men bakom dem finns det människoöden,människor som vill behålla sitt arbete, känner oroför att mista det eller som drömmer om att få ettarbete. Jag tror uppriktigt sagt, herr talman, och , att vi inte behöverägna någon större diskussion och polemik åt dessafrågor och åt denna uppfattning.Jag känner en blandning av vemod och vrede närjag hör påståendet att det finns partier som intebryr sig om dessa människor, som inte har någonkontakt med människor som har råkat ut förarbetslöshet. Jag vill göra denna markering. Detvore bra om diskussionerna framgent handlade omåtgärder för att se till att de människor som slås utfrån arbetsmarknaden och önskar komma in igenfår en chans.Herr talman! Det är därför beklagligt att man intelyckades komma fram till någon form av sundöverenskommelse mellan de partiers företrädaresom har förhandlat och haft överläggningar.Vi satte då i gång en diskussion och ett stort grälom vems felet var, men om två parter inte kommeröverens, ligger det väl någon skuld på båda parter.Kan man säga att man kan börja att fördelaskuldbördor? Det må medier säga. Men med tankepå de problem som vi framöver står inför och debehov till faktiskt samlade lösningar som framöverfinns i landet, tror jag inte att det gagnar det arbetetom man skall börja rota och dra. Dessutom har jaginte varit med direkt vid överläggningarna och kandärför inte dra upp några interiörer därifrån. Jagtror, som sagt, inte att det skulle gagna syftet.Kampen mot arbetslösheten handlar ju i grundenom att se till att den normala arbetsmarknaden,näringslivet och den offentliga sektorn fungerarväl, så att de kan generera produktiva ochmeningsfulla arbeten. Kanske litet mer av debatteni dag, även om jag förstår att det är rimligt att mandiskuterar olika former av åtgärder för demänniskor som redan är arbetslösa, i störreutsträckning borde ägnas åt vad man kan göra på deandra politikområdena.Det är alldeles uppenbart att de signaler somkommer, inte minst från Arbetsmarknadsverketoch dess ledning, , om attarbetsmarknadspolitiken får dra ett för stort lass föratt klara situationen, bör vi definitivt ta på allvar.Jag tror att de som någorlunda har studerat dessafrågor inser att det inte går att lägga ytterligarearbetsuppgifter och ett stort antal miljarder kronorpå arbetsmarknadspolitiken i snäv bemärkelse, ochsedan tro att skall kunnahantera dessa frågor effektivt.När man har den insikten, vilken jag tror delas avmånga, anser jag också att det är viktigt att andrasakområden och departement inte intecknarArbetsmarknadsdepartementets budget. Dennafråga har här tidigare diskuterats. Det är viktigt drar lärdom av denna debatt och att framtidaförslag från regeringen läggs på resp. sakområdeoch på resp. departement, annars gagnas intehanteringen i . Det blir klarare ochredigare om varje departement inom sitt normalafögderi budgetmässigt tar ett mer långsiktigt ansvarför de insatser som man vill föreslå. I mångaavseenden är detta en bättre hantering avproblemen.Man brukar tala om att det finns ett antal faktorersom påverkar en regions eller ett lands framtid, ochdärmed också skapar möjligheter för att på ettkreativt sätt stimulera nyskapande uppfinnande.Det gäller goda kommunikationer, höjdkompetens, kunskap, ett rimligt och brakostnadsläge och det är också framför allt att man istort och smått får ett kreativt klimat. Om man haruppfattningen att vi i kanske litet störreutsträckning skulle ägna tid och kraft åt attdiskutera den typen av insatser i landet -- att fåhjulen att snurra litet snabbare -- kanske litet flermänniskor skulle ha möjlighet att komma i arbete.Regeringen har lagt förslag om omfattande insatsernär det gäller infrastrukturen under detta årtionde.Vi behöver inte gräla om vem som har varitduktigast på detta. Jag kan bara konstatera attinfrastruktursatsningarna , om riksdagenfattar beslut enligt propositionen, kommer att varamer än dubbelt så stora som de var --ett 80-tal då vi uppenbarligen åtminstone trodde ossha pengar men som vi inte använde till produktivainvesteringar. Vem som bar det ansvaret behöver viinte föra någon längre debatt om. Vi vet vem somhade ansvaret för detta.När det gäller kunskapsområdet -- höja kompetensoch kunskap -- finns det förslag i regeringensforskningspolitiska proposition. Ytterligareinsatser behövs för att få en bättre koppling mellanhögskolevärlden och näringslivet. För litet av detkunnande som finns inom högskolevärlden förs ut iform av nya produkter, produktionsprocesser osv.Det gäller inte bara, vilket jag vill understryka, herrtalman, hi-tech och de mest specialiseradestorföretagen som man brukar tala om. Det gällerockså hur man skall kunna få ut kompetensen frånhögskolevärlden, från olika forskningsinstitut, tillde mindre och medelstora företagen. Även därfinns ett behov av att öka kompetensen, även omdet sker en hel del utan direkt inblandning frånhögskolesidan.Det är också viktigt, som här har tagits upp på flerahåll, att uppfinnandet, innovationen ochföretagandet på något vis sätts i centrum.Uppfinnarna och innovatörerna är ganskaanonyma . I skolan lärde man sig vad de gamlauppfinnarna hette och vad de stod för, exempelvisDalén och . Alla, eller åtminstone deflesta, kände till detta. har de storauppfinningarna blivit anonyma. Vem var det somlåg bakom Losec, osv. ?Varför pryder exempelvis inte storföretagen sinaårsredovisningar med ett forskarlag eller någrapersoner som står bakom de stora uppfinningarsom har skapat och skapar mängder av jobb ochstora valutaintäkter etc.? Jag tror att det ärnödvändigt att med goda föredömen lyfta fram denbiten, och låta den typen av politik forma 90-talet istället för att göra som då man sysslademed att omfördela pengar som man trodde fanns,och för att gardera dem som levde på lånadepengar, teckna fallskärmsavtal. Detta känner jagockså helig vrede inför. Jag har all förståelse för attmänniskor, som lever under knappaomständigheter och som riskerar sina jobb ellersom redan har mist dem, känner helig vrede överatt välbetalda personer på olika sätt har skurat ochborstat varandra på ryggen och att de har tecknatavtal åt varandra. Det är troligtvis en genuinkänsla, och jag har förståelse för att människorkänner så. Tyvärr är det inte lätt att lagstifta motsådana avtal. Regeringen undersöker allamöjligheter att åtgärda detta. Men det är inte så lätti en rättsstat, , att lagstifta motingångna civilrättsliga avtal. Tyvärr, kan man säga,men på ett sätt tack och lov, därför att om det hadevarit så skulle rättsstaten befinna sig i det totalaförfallet.Herr talman! Arbetsmarknadspolitiken får bära börda, och man kan vara rädd för att den, föratt klara situationen , får bära en för storbörda. När den nu bär en så pass stor börda är detviktigt att man ser till att den är effektiv. Jag talardå både om den yttre och den inre effektiviteten iarbetsmarknadspolitiken -- yttre effektivitet ibemärkelsen att den skall spela den roll somfaktiskt den i hade till uppgiftatt spela, nämligen att vara ett aktivt instrument föromstruktureringen av ett effektivt näringsliv. Detär viktigt att man uppmärksammar farornamed att med en alltför omfattande och kanskenågot felinriktad arbetsmarknadspolitik störa ensund omstrukturering av svenskt näringsliv. Detfinns flera tecken på att sådana konflikter finns.Dessa bör man uppmärksamma, därför att rättutförd arbetsmarknadspolitik kan vara ett mycket,mycket effektivt instrument just för att ökaomstruktureringshastigheten genomkompetensutveckling och annat.Det är självfallet viktigt, herr talman, att den inreeffektiviteten i arbetsmarknadspolitiken ärbetydande. Det finns och kommer kanske alltid attfinnas mer eller mindre spektakulära uppgifter imedierna om kurskostnaden av det ena eller andraslaget och om slöseri på det ena eller andra sättet.Detta kommer vi alltid att få leva med. Men det ärviktigt att se till att detta åtgärdas, och att försökase till att sådant inte upprepas. Sedan har kanskearbetsmarknadspolitiken andra mer genomgåendeoch djupgående drag och brister i den inreeffektiviteten. Detta lär väl redovisas avRiksdagens revisorer i början avhösten. Jag är i och för sig övertygad om att baradet faktum att denna diskussion nu förs och att enrevision pågår, påverkar en intern process inomArbetsmarknadsverket till gagn för den inreeffektivteten. Detta är jag ganska övertygad om. Idetta ligger kanske revisionens största uppgift.Det finns ytterligare en faktor, vilken vi i utskottetmånga gånger konfronteras med och som det ärangeläget att se över, nämligen de olikaregelsystemen när det gäller förmåner. Det må varautbildningsförmåner och annat, rätten att göranågot eller att inte göra något manerhåller a-kasseersättning eller vilka signaler detger både till de arbetslösa och till dem som hanterardessa regelsystem.Jag är övertygad om att det är viktigt attregeringen, efter att ha tittat igenom de olikaområdena, återkommer med förändringar för att fåen bättre harmoni mellan de olika regelsystemen.Det är rimligt att människor alltid får den mycketklara signalen att det man får a-kasseersättning alltid är bättre att göra något ochatt anstränga sig i något avseende än att, medhänvisning till någon paragraf som kanske varändamålsenlig för 10, 15 eller närarbetslöshetsnivån var annorlunda, inte göranågonting.Det är förödande både för de arbetssökande och fördem som på arbetsförmedlingarna hanterar detta.Jag tror att det är en mycket viktig uppgift fördepartementet och regeringen i dess helhet överdepartementsgränserna att se över detta.Herr talman! Avslutningsvis kan jag konstatera attarbetsmarknadsfonden, eller rättare sagt bristen påfond, givetvis har varit föremål för diskussion. Ettfaktum är ju som sagt att vid dettabudgetårs utgång kommer det att saknas i runda tal18--i denna fond. Fonden fårintäkter från egenavgifter, arbetsmarknadsavgifteroch budgetmedel.Om ingenting görs kommer, med ungefär dearbetslöshetsnivåer som skisseras, underskottetmed ränta att ha acckumulerats till ungefär45 miljarder kronor. Arbetsmarknadsministern varinne på detta. Även och har berört det.Det säger sig självt att om man har ett system därman har en sådan obalans mellan löpande in- ochutbetalningar att nettoutflödet är ungefär 400miljoner kronor , måste man göra något åtdetta. Det innebär att underskottet bara underdenna debatt, som väntas pågå ytterligare någontimme, har ökat med 12--15 miljoner kronor.Underskottet ökar med 60--perdag. Det säger sig självt att åtgärder nu måstevidtas. Och detta är ytterligare ett område som detär helt nödvändigt att ågärda mycket snabbt.Herr talman! Jag inledde med att instämma i IngelaThaléns uppfattning att arbetslösheten inte först ochfrämst handlar om kronor, ören och procent, utanden handlar djupast om människors möjligheteroch vilja att göra en produktiv insats.Moderata samlingspartiet hade för någravalrörelser sedan en slogan om att man skall kunnaleva på sin egen lön. Det finns andra partier som iandra versioner har haft sloganer med sammainnebörd. Jag tycker att den är mycket bra. Denredovisar mycket klart, åtminstone för Moderatasamlingspartiet, den ideologiska utgångspunkten,att om man inte skall vara beroende av denoffentliga makten utan med personlig valfrihet skallkunna forma sin egen framtid, då är rätten ochmöjligheten att ha ett eget arbete och att kunnaleva på sin egen lön en fundamental fråga. Det finnsalltså en ekonomisk, en social och en ideologiskutgångspunkt för Moderata samlingspartiet attarbeta för att människor skall kunna leva på sinegen lön. Då gäller det att man har ett fungerandenäringsliv. För människor som råkar bli arbetslösagäller det att man snabbt med olika aktiva åtgärderför in dem i produktiva jobb.Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillhemställan i utskottets betänkande med undantagför de avsnitt som omfattas av reservationerna 9, 10och 11, vilka jag yrkar bifall till.Anf. 38 () replik:Herr talman! Jag tänkte att jag inte skulle förlängadenna debatt, eftersom så fint med att vi var så överens om allt häroch att det inte fanns någon anledning att tala omvem som är syndabock för det som hände . Men han kunde inte hålla fingrarna i styr utansade i slutet av sitt anförande att allt naturligtvis varSocialdemokraternas fel.Jag undrar hur som Moderatasamlingspartiet ställde sig bakom de förslag som viväckte för att man skulle dämpa överhettningen.Det skedde inte en enda gång att man frånModeraternas sida tog ansvar för någon form avobehagliga beslut. Det är lätt att i efterhand säga från Moderata samlingspartiets sida varberedd att ställa upp.