prot · GG09123 · 1993-06-07 00:00:00 — Detta blirinom kort offentligt.Jag vill besvara fråga med attsäga att de båda regeringsförklaringar som ärupplästa för innehåller långtgåendeformuleringar om att hela landet skall växa ochutvecklas. Det arbetar hela regeringen med. I ettoch annat interpellationssvar kan kanske någongång slinka igenom något parti som ger ett annatintryck, men det gäller inte regeringsförklaringen.Sedan ställde också en frågaom regionalpolitiken. lämnade ioch för sig och sitt representationsskapför . Men jag är rättövertygad om att hon har kvar sina grundläggandeåsikter om regional utveckling. Där sitter ocksåLars , numera landshövding iGävleborg.Till och vill jag säga attdagens debatt egentligen understryker vikten av attden ekonomiska politiken fullföljs på ett sådant sättatt marschen till en fullgod ordinariearbetsmarknad går så fort som möjligt. Det är ingenlätt uppgift. Det är många som skall in påarbetsmarknaden. Men det är en övergripandepolitisk uppgift att så sker.Jag är mycket medveten om att Malmöregionenoch i stort inte är ett överhettat område ,det är inget område. Men jag är lika övertygad omatt närheten till EG och närheten till väldigt mycketfolk i denna region gör att det finns andra regioneri som har skäl att vara något meroroliga än . I det korta perspektivetär det bekymmersamt just på grund av att vi har enarbetsmarknad som inte är som den skall vara avflera orsaker.Vi har att tillsammans arbeta för att det blir entillväxt i alla regioner. Därmed får en godtillväxt och en bättre arbetsmarknad för alla.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 1 juni.8 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1992/93:Jo110--Jo112 till jordbruksutskottet9 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkanden1992/93:KU31, KU35 och betänkande 1992/93:FiU29Justitietutskottets betänkanden /93:JuU31 ochJuU38Utrikesutskottets betänkande 1992/93:UU35Trafikutskottets betänkanden /93:TU30,TU32, TU35, TU39 och betänkande 1992/93:JoU28Näringsutskottets betänkanden /93:NU34--betänkande1992/93:AU20Meddelande om samlad voteringTredje vice talmannen meddelade attutbildningsutskottets betänkanden UbU18 ochUbU17 skulle avgöras i ett sammanhang.10 § Högskolor i stiftelseformFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU18 Högskolor i stiftelseform (prop.1992/93:231).Anf. 63 ():Herr talman! Låt mig inledningsvis konstatera attregeringspartierna i den här principiellt mycketviktiga debatten företräds av tre moderater och tvånydemokrater. , och kds lyserav någon anledning med sin frånvaro.I sin nya bok skriverPeter Drucker att kunskap blivit den centralanyckelkällan som inte känner några gränser. av kunskap återskapar betydelsen ochkällorna för välfärd och maktens realiteter. Omkunskap tillämpas på redan existerande processer,tjänster och produkter handlar det omproduktivitet. Den kan i och för sig förbättras. Omkunskap däremot tillämpas på det nya är det fråganom innovation.Det finns anledning att erinra om att i ettinternationellt perspektiv satsat storaresurser på forskning och utveckling. Från mittenav 80-talet sjönk emellertid det svenskanäringslivets forskningsinsatser. Trots att de statligainsatserna ökade sjönk densamlade forskningsandelen av BNP från till2,7 %.Vårt land har haft sin styrka i grundforskning, meninte satsat tillräckligt med resurser på forskning ochutveckling som leder till industriell tillämpning. Vihar inte lyckats åstadkomma den produktförnyelsesom är en förutsättning för en positiv ekonomiskutveckling. För att kunna genomföra en sådanförnyelse krävs en förstärkning av insatserna förforskning och teknikutveckling med ökadinriktning på just industriell tillämpning.Samverkan mellan forskarsamhället och företagenmåste utvecklas.Mot den bakgrunden kan vi dela mycket av denkunskapssyn som även präglar den senasteforskningspolitiska propositionen. Stora delar avden reformstrategi som den borgerliga regeringennu gärna vill göra till sin, bygger i allt väsentligt påfundament som byggts upp av den tidigaresocialdemokratiska regeringen, bl.a. vad gällertreåriga forskningsprogram och samverkansformersom bl.a. kan symboliseras avForskningsberedningens arbete.Det bör också understrykas attSocialdemokraternas budgetalternativ innehålleren betydligt större satsning på forskning ochutveckling än vad den borgerliga regeringenförmått åstadkomma.Vi har anledning att reagera mot de ideologiskaövertoner som präglar borgerligutbildnings- och forskningspolitik. Det hittillsallvarligaste uttrycket för denna politik är attregeringen valt att ta pensionsmedel i anspråk föratt finansiera forskningen. Slakten av de s.k.löntagarfonderna, dvs. i realiteten fempensionsfonder, har blivit överordnad forskningen.Den relevanta fråga man då måste ställa sig är hurdet skulle ha gått med viktiga framtidssatsningar påforskning och utveckling om inte dessapensionsfonder funnits att tillgå.Vår grundläggande syn är att forskning ochutveckling är en angelägenhet för hela samhället.Den är så viktig att budgetmedel bör tas i anspråkför att utveckla detta område. Vi anser också att detär angeläget att bygga vidare på den framgångsrikademokratiska struktur som grundlagts för svenskforskning. Vår uppfattning är väl förankrad i detsvenska forskarsamhället. Rektorn vid Linköpingsuniversitet, , uttryckte saken klartoch koncist vid den hearing om s.k.stiftelsehögskolor som utbildningsutskottetanordnade . Han sade: ''Högreutbildning och forskning är ett ansvar för regeringoch riksdag. ''Bakgrunden till dagens beslut är att landets 34högskolor erbjöds att bli privatiserade istiftelseform med allmänna pensionsmedel. Baratre ville, och endast två får bli det. Detta kallarutbildningsministern för en tredjedel -- det stårfaktiskt så i protokollet från nämnda hearing -- aven reformstrategi för fria universitet och högskolor.Han beklagar om någon tredjedel skulleförsvinna. ''Då skulle hela pallen bli halt'', sägerhan.Är inte detta ganska fantastiskt? Hela detinternationellt uppmärksammade och prisadesvenska forskningssystemet skulle drabbas av hältaom inte får igenom sittideologiska projekt att med pensionsmedel ochstatliga garantier helprivatisera två av trettiofyrasvenska högskolor.För att hämta näring och bäring för sitt nyliberalaexperiment söker sig statsrådet tillbaka i tiden,närmare bestämt till Bolognauniversitetetstillkomst . Närmare nutid änBerlinuniversitetets tillblivelse kommer hanaldrig.Propositionen är på många sätt unik i sitt slag.Närmare beredning och analys av förslaget saknas.Förslaget har aldrig varit ute på remiss.Socialdemokraterna har förvägrats den remiss somriksdagsordningen förutsätter. Det skulle leda tillavsevärt men, bl.a. genom osäkerhet iförhandlingsarbetet mellan departementet ochberörda högskolor.Detta är rent nonsens. I nr 5 av KTH-Nytt sägerrektorn vid Tekniska högskolan följande: ''Detskall ske en remissbehandling på KTH av ettfärdigförhandlat stiftelseförslag.'' Vi vet att det inteär färdigbehandlat. Han fortsätter: ''Det varförhoppningen att denna skulle kunna uppskjutastill tidiga hösten 93 för att inte belasta högskolanytterligare under det intensiva arbetet medorganisationen .'' Det är uppenbart såatt bland berörda högskolor uppfattas dennaöverdrivna nit att påskynda arbetets handläggningsom en belastning. Rektorn anser vidare i sammaartikel att innebörden av propositionen är oklar.Det gäller bl.a. pensionsåtagandena, men ävenfastighetsövertagandet.Dagens beslut innebär inget ja till stiftelser, utanbara ja till fortsatta förhandlingar med trehögskolor som är villkorat positiva och som serproblemen.Mina frågor till den borgerliga utskottsmajoritetensföreträdare är följande. När fattade riksdagensenast ett beslut på så lösa grunder? Varför kan viinte vänta med ett ställningstagande tills detföreligger ett färdigförhandlat förslag? Vad är detför särskild händelse som skall ske ochsom regeringen är så till den milda grad rädd för, till varje pris vill driva igenom ett ofullständigtprojekt på behörigt avstånd från detta datum?Regeringen talar om förnyelse, men bygger nudetta resonemang krig en organisationsform,stiftelsen, som är förlegad i ett modernt samhälle.Den här organisationsformen borde inte fåförekomma i fråga om näringsverksamhet, och denär mycket olämplig i fråga om utbildning.Det tilltänkta femtonåriga, oåterkalleligastiftelseavtalet är också unikt i sitt slag. Detta avtalgör det omöjligt för landets folkvalda parlament attgenomföra de förändringar i verksamheten somnya förutsättningar bl.a. vad gäller ekonomin kankomma att kräva. Avtalet är, som framgick itidigare nämnda hearing, klart diskriminerandemot landets övriga högskolor.I en artikel i tillbakavisarutbildningsutskottets ordförande kritiken mot oåterkalleligheten genom attgöra en jämförelse med de s.k. löntagarfonderna.Men snälla , löntagarfondernaavvecklas ju med ett enkelt riksdagsbeslut.Unckelfonderna, Unckelstiftelserna, eller vad vi nuskall kalla dem, kan inte avvecklas i demokratiskordning förrän . Tala om socialistiskkonfiskation och att styra människorna i socialistiskriktning! Det är ni som är på väg att genomföra denverkliga konfiskationen av pensionsmedel och attklavbinda medborgarnas demokratiskt valda organi . Är detta, ,demokrati?Vid den tidigare nämnda offentliga utfrågningen imaj bekräftade juridisk expertis på punkt efterpunkt den försvagade ställning som studenter ochlärare får i de slutna ordenssällskap somstiftelsehögskolor kommer att bli. Bl.a. blir detväsentliga inskränkningar i den offentliga insynen.Den valförsamling som skall utses skall i en andraomgång fönya sig själv. Det står inget ipropositionen på vilket sätt. Studenterna och deanställda har ingen nomineringsrätt. De kallas försärintressen. Studenter, lärar och anställda ärsärintressen i den borgerliga terminologin. Menvad kallas, fru utskottsordförande, de intressen, iform av det svenska näringslivet, som kan förväntasbli starkt representerade i stiftelserna och dessunderliggande aktiebolag. Är det möjligen ''ingasärintressen'', eller kan vi få någon borgerligbeteckning på dem?Det förtjänar att understrykas att stiftelserna skallvara ägare till bl.a. högskoleaktiebolag som skalldriva själva verksamheten. Alla vet ju attaktiebolag inte ger tillnärmelsevis den insyn ochrätt att ta del av handlingar som gäller inomhela högskolevärlden.I samband med en utfrågning omforskningspolitiken i utbildningsutskottet sadesklart från departementets sida -- det var idiskussionen om öronmärkta resurser till mindreoch medelstora högskolor -- att de inte ville taställning. Det kommer definitivt inte att byggas uppnya fakulteter och fasta forskningsresurser vid demindre och medelstora högskolorna.Jag antecknade noggrant vad två företrädare förutskottet sade vid det tillfället. Ordföranden sade att det inte finns någraresurser för att bygga upp nya fakulteter.Ledamoten , folkpartietsrepresentant, sade att det finns inte något behov avatt bygga upp nya fakulteter. Det var då det. Detdröjde , sedan kom den beryktadepropositionen om stiftelsehögskolor.Varför, och , skall nu en ny fakultet i form av eninternationell handelshögskola byggas upp iJönköping, när denna typ av utbildning med starkinternationell inriktning redan finns i Växjö?Stiftelserna skall tillföras kapital i form avbörsnoterade aktier. Först utlovades en avkastningpå detta kapital på . Detlöftet har frångåtts i propositionen. Enligt senarebesked från utbildningsministern, som det uttrycksi KTH-Nytt 4/93, är avkastningens storlek helt ochhållet beroende på hur stiftelsens börshandellyckas.Vi har fått besked om att det nu inte bara är frågaom utbildning och forskning för mångfald ochkvalitet som de svenska högskolorna skall sysslamed. Deras framgångar blir nu beroende av hurskickliga de är på börsen och i att spekulera i aktier.Direktavkastningen på aktier är ca2 %. Om kurserna stiger, vilket de har en tendensatt göra, sjunker direktavkastningen ytterligare.De 75 miljonerna har krympt till 20 miljoner.Börskapitalet rör sig om . Är detverkligen i egenskap av börshandlare som berördahögskolor skall bygga upp en långsiktig och stabilutveckling av forskning och utveckling påinternationell toppnivå? Det vore värdefullt att fåbesked på den punkten i dag.Erbjudandena är inte realistiska. De saknarekonomiska förutsättningar. Detta sade, efter ettav utbildningsministerns många utspel istiftelsefrågan, dåvarandeutbildningspolitiker iriksdagsdebatten . ärJohansson utnämnd till generaldirektör avregeringen. Det är en händelse som ser ut som entanke -- speciellt med tanke på den förmåga tillsjälvständighet och till ett visst behövligt motståndmot alltför djärva förändringar påutbildningspolitikens område som uttalas frånModeraternas sida.Är det med denna utnämning dags att skriva ennekrolog över utbildningspolitik? Ellervad har , efterträdaresom c-representant i utbildningsutskottet, att säga ifrågan om stiftelsehögskolor? Vad är det som harhänt som har gjort atterbjudandet plötsligt har blivit realistiskt?Herr talman! Jag ber att få yrka bifall densocialdemokratiska reservationen.Anf. 64 ():Herr talman! Jag kan i mångt och mycket instämmai den kritik som har riktat motdet betänkande vi nu skall behandla. Jag vill läggatill några principiella aspekter.Vad som händer i och med att vi fattar detta beslutär att riksdag och regering avhänder sig detpolitiska, demokratiska inflytandet över en del avhögskolepolitiken. Det är allvarligt sett ur fleraaspekter. Det är allvarligt ur den aspekten att detmåste finnas ett nationellt ansvar för den samladehögskolepolitiken. Högskoleutbildningen äravgörande för vår utveckling som kulturnationframöver.Det är också allvarligt ur demokratiaspekt. Intebara de som är inne i verksamheten har rätt attställa krav på politiskt och demokratiskt ansvar förverksamhet som bestrids helt eller delvis medskattemedel.Förslaget har inte ens några bra ekonomiskaförtecken. utvecklade hurdessa högskolor nu kommer att bli beroende avbörsens utveckling.Vi i menar att den interaktion, denpositiva konkurrens och det samarbete somhögskolorna i måste utveckla är fulltmöjligt utan att man inför denna typ av hybrider. Viförordar ett ökat samarbete mellan högskolorna.På det viset skulle man utnyttja de tillgängligaekonomiska resurserna på ett mycket bättre sätt.Jag skulle vilja höra vad utbildningsministern haratt säga till de högskolor som ställs utanför, somunder har utvecklat en högtståendekvalitet både inom utbildning och forskning. Vadhar Per att säga till högskolorna i ,, och /?Vi hade en utskottsutfrågning om detta medstiftelsehögskolor. Det framgick tydligt att dennakonstruktion kommer att leda till en ytterligarebyråkratisering inom högskolan. Man skulle genomavtal och andra statuter försöka garantera denoffentlighetsprincip som gäller de statligahögskolorna. Varför gå denna bakväg?Herr talman! Med dessa ord yrkar jag bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 65 ():Herr talman! Vi behandlar i detta betänkande dentredje delen av regeringens reformstrategi när detgäller den högre utbildningen, en reformstrategisom syftar till att stärka både Sverigeskonkurrenskraft och den enskilda medborgarensmöjligheter. I betänkandet finns också lagförslagetom att högst 11,7 miljarder frånavvecklingsstyrelsen -- dvs. de fornalöntagarfondspengarna -- skall överföras till högstfem stiftelser. Det är alltså en mycket kraftfullsatsning. Tre av dessa, forskningsstiftelserna,debatterades . Jag går inte in på detnu.Det första ledet i strategin för den högreutbildningen är att ge ökad frihet och skapaincitament för utveckling och kvalitet inom statligauniversitet och högskolor. Det andra ledet är attbesluta om fasta och entydiga regler förrelationerna mellan staten och friståendeuniversitet och högskolor. Examensrätten för vissafria högskolor prövas just , och besked kommerinom kort. Det tredje är således ett förändrat, icke-statligt, huvudmannaskap för vissa universitet ochhögskolor där statsmaktens rätt att ensidigt styraersätts med en relation grundad på avtal.Det är en vitaliserande strategi. Den medför enfrigörelse som stimulerar initiativ,förändringsarbete och profilering. Den gör att allai högskolevärlden -- studerande, lärare, forskare,administratörer -- får dels ökade möjligheter attvälja, profilera och förändra, dels ökade krav påsig. I detta ligger en oerhörd dynamik ochutveckling.I propositionen pekar utbildningsministern på fyrafaktorer av särskild betydelse i vår omvärld,nämligen snabbheten i kunskapsutvecklingen, detökade kunskapsinnehållet i såväl varu- somtjänsteproduktionen, den ökade komplexiteten isamhälls- och kunskapsutvecklingen samt dentilltagande internationaliseringen.Dessa fyra faktorer understryker vikten av attutbildningsväsendet går mot flexibilitet ochmångfald eftersom detta är drivkrafter för högkvalitet. Det leder till att den strategi somregeringen föreslagit och som utskottsmajoritetenställt sig bakom är nödvändig. Strategin är en del avdet nationella ansvaret.Med de beslut tidigare fattat har enbetydande frigörelse skett från den hårdacentralstyrning som så länge präglat den högreutbildningen i . Vårt land är faktiskt ganskaunikt när det gäller statens dominans överuniversitet och högskolor.Att nu överföra två statliga universitet ochhögskolor i stiftelseform och att högst 1,7 miljarderkronor överförs av de forna löntagarfondspengarnaför att möjliggöra detta, är ytterligare ett steg motfrigörelse i institutionella former och innebärsåledes ytterligare steg mot den dynamik ochflexibilitet som är så nödvändig för att främja stärktkvalitet och stärkt konkurrenskraft för vårt land.Mångfald i institutionella former kan ge stimulanstill samtliga högre läroanstalter och därmed ökaslagkraften hos alla. Detta är inte minst viktigt förde studerande.Socialdemokraternas övertoner i denna fråga berornaturligtvis på ilskan över att löntagarfondspengaranvänds till detta. Man är upprörd, dels över attlöntagarfonderna avskaffats, dels över att pengarnafrån detta socialistiska påfund används tillmotsatsen -- att ge förutsättningar för mångfald ochvalfrihet. Strävan att ge förutsättningar förmångfald och valfrihet är inte preciskännetecknande för Socialdemokraterna. Detsocialdemokratiska motståndet var, vill jag påstå,därför ganska förutsägbart. Om det är någon somtar till ideologiska övertoner i denna fråga, är detBengt Silfverstrand.Frågan om att överföra ett antal statliga högskolortill stiftelser är dock inte ny. Den behandladesredan under förra mandatperioden. Frågan togsupp i regeringsförklaringen. gjordes enutredning i departementet. Ett underlag gick ut tilluniversitet och högskolor. En dialog har förts medintresserade högskolor.Socialdemokraterna kritiserar nuberedningsarbetet. Utskottsmajoriteten har intefunnit någon anledning att ha synpunkter på detta.Tvärtom. Det sätt att bereda och diskutera somUtbildningsdepartementet har valt, harkännetecknats av mycket stor öppenhet. Det harvarit en process där alla berörda har kunnat yttrasig, också högskolevärlden i sin helhet. Ja, helareformarbetet på högskolesidan har bedrivits medmycket stor öppenhet och i ett växelspel mellanregeringen och de berörda.Att Socialdemokraterna vill förhala förändringarnagenom sina krav på ett traditionelltutredningsförfarande och att man i utskottet krävtremiss för att inhämta synpunkter när man i alla falltänker avstyrka det hela, är minst sagt någotmärkligt. När nu Socialdemokraterna harformulerat sin ståndpunkt så klart i ett avslag, kanjag inte se vad ett remissförfarande skulle ha kunnatillföra. Hade ni tänkt ändra er, BengtSilfverstrand?Att utskottsmajoriteten avslog remisskravet berorsjälvfallet på att en fördröjning skulle ha lett tillavsevärt men. På de högskolor som är aktuella fören omvandling -- KTH eller samtHögskolan i -- skulle en fördröjningskapa en avsevärd osäkerhet, inte minst förpersonalen som med entusiasm ochmålmedvetenhet gått in för reformen.Utskottet hade en öppen utfrågning, och den varmycket bra. På punkt efter punkt gavs klargörandebesked på Socialdemokraternas kritiska frågor ochmisstänkliggöranden. Utfrågningen, och därmedsvaren på den socialdemokratiska kritiken, finnsutskriven och ger svar på de alla frågor som BengtSilfverstrand och har ställt. Påpunkt efter punkt har svar givits.Flera av de deltagande i utfrågningen betonadevikten av mångfald och av konkurrens ihögskolesystemet -- ja, välkomnade konkurrens.Och det gällde företrädare för såväl de högskolorsom är aktuella för stiftelsebildning som de övriga.På frågan om varför man vill övergå till stiftelseangav från KTH att det leder tillökad dynamik, ökat engagemang och större ansvar,stabilitet i verksamheten, långsiktighet vad gällerregelverk och ekonomisk planering samt bättremöjligheter att ta hand om fastigheterna.Staffan från Handelshögskolanbeskrev fördelarna med stiftelser -- inte minst närdet gäller att snabbt kunna fatta beslut och att detär attraktivt att försöka hitta på nya idéer.Samtliga som kan bli berörda betonade att de kravsom ställs på en statlig högskola att iaktta vissaregler om t.ex. offentlighet kommer att skrivas in iavtalen för stiftelsehögskolorna.För en stiftelseägd högskola kommer inte den nyahögskolelagen och den nya högskoleförordningenatt gälla. En stiftelsehögskola får mer frihet attorganisera och planera sin verksamhet. Relationenmellan staten och högskolan regleras i avtal.Självfallet anser utskottet att offentlig insyn istörsta möjliga utsträckning skall garanteras. Mendetta anser ju också berörda högskolor. Jag förstårfaktiskt inte vad det är för problem. När det gällerHandelshögskolan, som ju kan tjäna som förebild idetta sammanhang, är det inget problem alls. Omdet vittnar också rektor skall enligt ramavtalen åta sig att ge likagynnsamma villkor för stiftelsehögskolorna som förstatliga högskolor. Kraven på att bevisa sin kvalitetär lika. är självständig, menstiftelsehögskolorna har precis sammakvalitetskrav på sig som andra högskolor. De kan,precis som alla andra, förlora sinaexamensrättigheter om de inte motsvararkvalitetskraven.Jag vill citera rektor på KTH, somvid utfrågningen sade: ''Som tidigare här har sagtskommer en stiftelsehögskola att vara mer beroendeän en myndighetshögskola av förhållandena till sinastuderande och sina anställda. Jag tror att enstiftelsehögskola kommer att vara mer angelägenän en myndighetshögskola att ha regler ochförordningar som uppfattas som positiva av juststudenter och anställda. ''Alla som var närvarande kan vitsorda detta ochinstämma i att övriga berörda rektorer sa ungefärlikadant.Anders från formulerade sig såhär: ''Befrielsen från ett centralt regelverk innebärinte i sig, axiomatiskt, att vi skulle bli bättre. Menmöjligheten att vi skulle bli sämre ser jag som rentteoretisk. Vi måste fundera på vilkenbeställning som vi har från samhället. Det är i denriktningen vi skall arbeta. Det ligger både en morotoch en restriktion i detta: om vi skall stå på egnaben, är det vårt fel om vi misslyckas eller inte. Dettaskulle kännas väldigt inspirerande. ''betonade också att det är ettöverlevnadskrav för en stiftelsehögskola att denlever upp till de krav som samhället ställer på enakademisk miljö. från Högskolan iJönköping betonade ungefär detsamma som JanneCarlsson och kommer att närmare ta upp varför justHögskolan i kom i fråga. Jag vill dockerinra om vad som sades under hearingen dels avstatssekreterare , dels av PerRisberg, vd för i Jönköping.Högskolan i har presenterat en mycketövertygande plan för uppbyggnad av eninternationell handelshögskola med en särskildprofil. Det finns också en mycket stor uppbackninginte minst hos näringslivet i regionen.Herr talman! Jag vill säga att jag till fullodelar den glädje och stolthet somutbildningsministern gav uttryck för iforskningsdebatten över att något såskändligen illa genomtänkt och skadligt för detsvenska samhället som löntagarfonderna, nu harfunnit ett användningsområde som är bra förSverige.