prot · GG09105 · 1993-05-05 00:00:00 — Jag skall i detta mitt anförandebehandla socialutskottets betänkande rörande stödoch service till vissa funktionshindrade. Jag skallenbart ta upp färdtjänsten.Handikapputredningens förslag i detta avseende äratt färdtjänsten skall utgöra ett komplement tillkollektivtrafiken, att länsfärdtjänst skall införas,att ingen begränsning beträffande antalet resoreller tidpunkten för resor skall förekomma och attegenavgiften vid färdtjänstresa ej skall överstigakollektivtrafiktaxan. Dessutom skall inga avgiftertas ut för ledsagare och medåkande barn.Detta förslag säger man nej till . Detgäller såväl propositionen som utskottsmajoriteten.Man skall återkomma till frågan om färdtjänst isamband med beredningen avHandikapputredningens slutbetänkande.Såväl Socialdemokraterna som haren motion och en reservation fogade tillsocialutskottets betänkande. BeträffandeSocialdemokraternas yttrande säger man:Motionärerna anför att en funktionshindrad bör hasamma tillgänglighet och betala samma kostnaderför färdtjänsten som andra medborgare betalar förkollektivtrafiken.Socialdemokraterna säger också i sin reservationatt avgifterna för färdtjänst harökat och ofta kraftigt överstigerkollektivtrafiktaxan.Denna utveckling har, som Socialdemokraternaanför, blivit allt värre. I exempelvis betänkandetHandikapp Välfärd Rättvisa ger man uttryck förprecis samma uppfattning. Då kan man, enligt minmin mening, inte vänta med en reform beträffandefärdtjänsten.Handikapputredningen påpekar bl.a. att den avgiftsom de färdtjänstberättigade betalar varierarmycket kraftigt i olika kommuner. Man användersig av olika avgiftssystem, men det finns också olikanivåer i detta system. Helt avgörande för taxan är ivilken kommun man bor. Den som har tur bor i enkommun där kollektivtaxan utgör taxa också förfärdtjänsten. Den som har otur får i stället betala25--, kanske mer, av det taxameterbelopp somen taxi tar upp.Handikapputredningen säger följande om det häri sitt betänkande Handikapp Välfärd Rättvisa: Församtliga färdtjänstanvändare, men i synnerhet föryngre personer med omfattande funktionshinderoch stort behov av färdtjänst, är ökningarna i avgiftproblematiska.Det är också så, att de som har funktionshinderoftast har en mycket låg ekonomisk standard. Detslår mycket hårt mot dem när kommunerna harstränga villkor för färdtjänsten. sedan dessakommuner avgifterna drabbas de här människornaännu hårdare. Då har vi avlägsnat oss ännu mycketmera från detta med rättvisa och jämlikhet, som viväl alla omfattar. Enligt min mening är dessaskillnader i standard alltför stora. Jag önskarnaturligtvis att de kommuner som ligger högst skallkunna sänka sina avgifter till den nivå, där denkommun som ligger lägst befinner sig. Önskar mandetta måste staten helt enkelt gå in och lagstifta, förannars får vi aldrig någon rätsida på dettaförhållande.Naturligtvis är det alldeles galet att gå den väg sombeskrivs i nr 15, 1993 av Kommun-Aktuellt, därman från kommunalt håll gör en ekonomiskbedömning av de personer som önskar färdtjänst.Han man alltså en någorlunda god ekonomi skallman inte få färdtjänst, utan då skall man betala heltmed egna medel. Det är inte fråga om personernasekonomi. I stället handlar det om hur passfunktionshindrad vederbörande är. När det gällerlagstiftningen måste det alltså bli på det sätt somHandikapputredningen föreslår och som jaginledningsvis skisserade.Herr talman! Jag yrkar bifall tillSocialdemokraternas reservation nr 4.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.7 § betänkande1992/93:SoU21 (prop.1992/93:173).Anf. 133 MY ():Fru talman! Låt mig först deklarera att jag tror migförstå att de två följande talarna i detta ämne tar tillorda därför att de båda länge och mycket hedervärtarbetat för en barnombudsmannafunktion. Jagförstår därför deras glädje över det beslut som visnart kommer att fatta. Jag kan också delvis deladenna glädje.Ändå känner jag en viss oro för de konsekvenserdetta beslut kan komma att få, och det äranledningen till mitt anförande.Inom den svenska statliga förvaltningen finns i dagfyra ombudsmän: . Iriksdagen har det väckts åtskilligaförslag om inrättandet av ombudsmän på olikaområden. Det är naturligt att olikabefolkningsgrupper i vårt samhälle gärna ser sigföreträdda av en statlig ombudsman, dvs. någonsom kan bevaka och tillvarata just deras intressenoch göra det med sådan tyngd som bara ett av statensanktionerat mandat tillåter. Fram till harsådana propåer avslagits av -- något somenligt min mening varit alldeles riktigt.De fyra statliga ombudsmän vi har omfattaross alla. Den femte ombudsmannen, som vi nuunder stor samstämmighet kommer att besluta om,blir den första statliga ombudsmannen med mandatatt föra en speciell grupps talan. Jag ser en fara idetta.Följden av vårt kommande beslut blir att andragrupper i samhället kommer att kräva sinaombudsmän. Det är fullt förståeligt. Om en grupphar fått sin talesman, vill en annan också ha sin.Varför ställer jag mig då tveksam till en sådanutveckling? Jag gör det av rent principiella skäl. Jaganser att våra nuvarande fyra statligaombudsmannanfunktioner är tillräckliga. Ommeningen med ett statligt ombudsmannaskap är attombudsmannen på hög nivå kraftfullt skall kunnaföreträda den enskilde medborgaren gentemotetablissemanget, får en sådan institution inteurholkas. Men jag befarar att så kommer att ske omombudsmannafunktionen tillåts omfatta allt fleragrupperingar.När vi nu genom att besluta om enBarnombudsman öppnar möjligheten för ett stortantal nya ombudsmän för olika intressen ochgrupperingar, påbörjas den nivellering avfunktionen som jag befarar. Ingen av oss kan varaså aningslös att tro att det inte kommer nyaframställningar om nya ombudsmannaskap.Under innevarande har sådana krav redanavslagits. Hur skall man efter morgondagens beslutförsvara att man beviljar en grupp och inte enannan denna rättighet?Kommande propåer för inrättandet av ombudsmänför olika speciella grupper eller intressen måsteriksdagen alltså såvitt jag förstår behandlavälvilligt, så att vi inte alla kollektivt blir ett fall förDO.Låt mig så få deklarera att den första i raden,när vi nu genom vårt kommande beslut öppnarmöjligheterna för ett som jag befarar stort antal nyastatliga ombudsmän, enligt mitt förmenande inteborde ha varit , utan entalesman för våra allt flera ensamma, sjuka ochförvirrade gamla. Men det, fru talman, är en heltannan historia.Anf. 134 ():Fru talman! Äntligen kan vi i riksdagbesluta om en ombudsman för barn och ungdom --en . Vi är, precis som My Perssonsade, många här i som hararbetat för att vi skall få en Barnombudsman.Representanter från olika partier har motioneratträget. beställde enutredning som jag fick förmånen att göra, och nufinns det en proposition som vi behandlar och ettbetänkande från ett enigt socialutskott.Det är självklart att jag efter denna långa tid ärväldigt nöjd med att socialutskottet har lagt framdet här betänkandet, och att utskottet är enigt.Innan jag går in på varför jag tycker att enBarnombudsman är bra, vill jag gärna kommenteradet My sade. Hon gjorde en principiellfråga av frågan om . Hon togdessutom upp den oro som jag har hörtfinns kring ombudsmän och kring att vi skall få enuttunning av ombudsmannafunktionen i Sverige.Jag tycker inte att My behöver hysa någonoro och se någon fara i det beslut vi nu skall fatta.Jag tror inte heller att det behöver bli någonnivellering eller att beslutet kommer att innebäraatt vi måste fatta beslut om flera ombudsmän. Detfinns något som skiljer barn från andra i ,och det är att barn inte har rösträtt.Det är väldigt viktigt att vi kommer ihåg att barninte har rösträtt och inte kan påverka samhället.Det tycker jag är ett mycket, mycket starkt skäl tillatt vi skall ha en Barnombudsman.Ett annat skäl är naturligtvis att FN har antagit enbarnkonvention för att skydda barnen som riktarsig till alla jordens länder. Det tycker jag att manbör se som ett skäl till att i inrätta enBarnombudsman.Jag tycker som sagt, fru talman, att socialutskottethar skrivit ett mycket bra betänkande. Detunderstryker, utöver det som står i propositionen,det jag tycker är viktigt.Det är bl.a. att ombudsmannen skall följa upp hurFN:s barnkonvention efterlevs i . Men jaganser att arbete inte bara fårbli ett uppföljande av konventionen, dvs. attombudsmannen i efterhand kontrollerar vad somhar hänt i och om följerkonventionen. Jag anser att ombudsmannen ocksåmåste arbeta offensivt, ständigt hävdabarnperspektivet i samhället, varaopinionsbildande och ha kontakt med barnen.Ombudsmannen måste helt enkelt ligga iförgrunden och medverka till att det inte fattasdåliga beslut om barn, och inte komma in iefterhand och se om vi har följt barnkonventionen.Det är speciellt viktigt i tider av besparingar iSverige. Vi får inte hamna i den situationen att viefteråt som vuxna tvingas konstatera att de beslutvi fattade inte var bra för barn. Ombudsmannensoch alla vuxnas uppgift blir att hävda att satsningarpå barn är en investering för framtiden. I FN:sbarnkonvention sägs det ju också att rika länderskall ta ett ansvar för sina barn i propotion till sittvälstånd. Det lägger ett stort ansvar på vårt land,eftersom vi är rika.Det är också viktigt att Barnombudsmannenanvänder sig av den forskning som finns kring barnoch de resultat som har kommit fram. Vi har längearbetat för att vi skall få en kvalificerad forskningom barn i . Det är också viktigt attBarnombudsmannen initierar ny forskning.Till sist, fru talman, vill jag säga att jag serBarnombudsmannen som ett tillskott tillbarnkompetensen i och inte som enersättning. Det innebär att tillsättandet av enBarnombudsman inte får vara ett skäl till att dra inbarnkompetensen på annat håll.Jag yrkar bifall till hemställan i socialutskottetsutmärkta betänkande.Anf. 135 MY () replik:Fru talman! säger att jaginte skall behöva hysa oro. Jag är ledsen, men jaghyser en viss oro ändå.Beslutet i det här ärendet behöver inte innebära attvi skall tillsätta fler nya ombudsmän, sägs det. Jagkan bara gå tillbaka, när det här ikammaren framställdes krav, vill jag påstå -- det harframställts tidigare -- på en ombudsman för dehandikappade. Det var ett krav som, såvitt jagtolkade vår socialminister rätt, sågs mycketvälvilligt av socialministern. Underförstått kundeman nästan uppfatta det så att departementet redanhade börjat fundera över ett sådant förslag.Så jag tror att min oro tyvärr är befogad. Att jag äroroad beror på att vi nivellerar det hela, så att denbarnombudsman vi tillsätter kanskekommer att undan för undan få mindre makt ochmyndighet.Barn har ej rösträtt, sades det, och just därför skallbarnen ha en ombudsman. Det är sant att barn intehar rösträtt, men barnen har så många andraspråkrör, skulle jag vilja säga. Men det kan vi lämnadärhän.Vi skall inte gå in i polemik med olika grupper ochgrupperingar i samhället om vem som har bäst rätttill en ombudsman. Men den grupp som jagförsöker kämpa för -- det är inte så många som gördet ännu, men det kommer väl -- är också en gruppsom egentligen på sitt sätt inte har rösträtt.Formellt har den gruppen rösträtt, i kraft av ålder.Men det är de mycket mycket gamla och de mycketsjuka som jag talar om. De har ofta inte rösträtt, förde kan icke göra sin röst hörd.Jag tycker inte att vi skall polemisera om huruvidadet är de mycket gamla eller barnen som borde fåsin ombudsman . Men jag vill påstå att ombehovet av en ombudsman är så stort för barnen, såär det än större för mycket gamla, oftademenssjuka människor, som själva inte kan förasin talan.Anf. 136 ()replik:Fru talman! Jag är som sagt väldigt nöjd medsocialutskottets betänkande och det beslut vi skallfatta, för jag ser många många skäl till att detbehövs en i Sverige.Men jag tycker att det är mycket olyckligt om viskall hamna i en situation där vi säger att den enagruppen har större behov än den andra ochdärigenom säger att den grupp som är på väg attfå en ombudsman inte har det behovet. Det ärfaktiskt så jag uppfattar My Persson.Jag tycker att vi borde kunna se saken så att detfinns olika sätt att arbeta för olika grupper isamhället. har vi ansett att en Barnombudsmanär bra för barnen, just av de skäl som jag harframfört. Det finns säkert skäl att göra speciellainsatser för att hävda andra gruppers behov också,och då får vi pröva på vilket sätt det skall ske. Vadvi hamnar i har jag ingen aning om.Men jag är väldigt glad över att vi nu får enombudsman för barn och ungdom, och jag är gladåt att det är ett enigt utskott som ställt sig bakomförslaget.Anf. 137 MY () replik:Fru talman! Kort replik bara. Det handlar inte omatt barnen inte har behov av en ombudsman. Jagsade att vi inte skall gå in i polemik om vilkagrupper som bör eller inte bör ha ombudsman.Vad jag är bekymrad över är att vi släpper lossnågonting som gör att jag trots allt tror att denBarnombudsman som kommer att harelativt stor makt i kraft av att vara statligt utsedd --får status ochmaktbefogenheter -- kanske om ett eller två kommer att vara en rätt så tandlös tiger,därför att vi då kanske kommer att ha tre, fyra ellerfem andra statliga ombudsmän. För varje ny sådanvi får kommer makt attminska, och det är detta som oroar mig något.Debatten om vilken annan grupp som borde få sinombudsman och när det i så fall skall ske tycker jagatt vi skall ta vid ett helt annat tillfälle. Det är ettsamstämmigt beslut vi fattar omBarnombudsmannen, och jag håller med om att dethär egentligen skall vara då vi på barnensvägnar skall vara väldigt glada. Men jag tycker attdet är viktigt att poängtera att jag tror att defarhågor jag hyser tyvärr har relevans.Jag vill inte kunna komma tillbaka om fem eller sexår och säga: Vad var det jag sade? Men jag befararatt det kanske kan bli så.Anf. 138 ():Fru talman! Barnen är det bästa vi har -- barnen ärvår framtid! I grunden tror jag att alla ställer upp pådetta påstående, och i grunden har alla omtanke ombarnen och en önskan att skydda dem mot livetsonda.Den som tidigt väckte vår insikt om barnen i vårtsvenska samhälle var . Hon skrev försnart en bok som hon kallade ''Barnetsårhundrade''. Hon skrev om respekt för barnen,om hur viktigt det är att barn får möjlighet attutveckla sin egen karaktär, att barn får växa upp tillsjälvständiga individer.Hon propagerade också för grundsynen om förbudmot aga i skolan och i hemmet. Det dröjde ända till1958 innan skolan införde förbud mot aga, och först1979 tillkom en lag om förbud mot aga i hemmen.Nu står vi inför ett beslut om att införa en särskildBarnombudsman, för barnens bästa. Vi ser att i ett behov av en ombudsman, vars uppgift bliratt bevaka frågor som angår barns och ungdomsrättigheter och intressen.Jag tror uppriktigt sagt att My kommer attbli nöjd, när vi kan utvärderaBarnombudsmannens uppgifter. Jag tror inte helleratt själva ombudsmannafunktionen kommer atturholkas. Jag har haft nöjet att kunna följaKonsumentombudsmannens uppgifter ochverksamhet ganska nära, och jag tycker att deninstitutionen har varit till konsumentens bästa.Tyvärr utsätts barn i dagens samhälle för nyaövergrepp och kränkningar, trots att aga är i lagförbjudet. handlar det ofta om sexuellaövergrepp och annat våld och om flyktingbarnensutsatta position i ett främmande land -- vi vet att dekan utsättas för orimliga handlingar.Vad kan vi göra? Vad är vårt mål för barnens bästa?Vi påminns mycket ofta om barns utsatta läge ochderas behov av skydd.Det är inte bara en åtgärd som måste vidtas, menvi anser att det behövs en speciell Barnombudsmansom med särskild uppmärksamhet kan ägna sinkraft åt att följa lagstiftning och andra författningarsom även rör barnen och att tillämpningen av dessastämmer överens med ombarnets rättigheter, som vi har anslutit oss till.På vårt bord i ligger en för barnens rättigheter. Därredovisas positiva observationer om Sverigesställningstagande för att förbättra barnenssituation. Man uttrycker också sin uppskattning avdet betydelsefulla bidraget från regeringoch de svenska frivilligorganisationerna för attförbättra barns situation världen över. är också kritisk, bl.a. mot att vi i vårtland inte kan garantera att barn i fängsligt förvarhålls åtskilda från vuxna.Nog finns det nya arbetsuppgifter förBarnombudsmannen förutom att lotsa barn ochungdomar igenom de svårigheter de möter vidkontakten med myndigheterna. Det behövs enauktoritet inom detta område för att bl.a. spridaopinion och söka påverka attityder. Detta är intenågot uttryck för att ta ifrån föräldrarna derassjälvklara ansvar för sin familj och sina barn. Mentyvärr har inte alla barn goda kontakter med sinfamilj.Fru talman! kommer inte attutrustas med några befogenheter att fordra inuppgifter från myndigheter och andra organ.Däremot blir det väldigt viktigt med samarbetemed andra myndigheter. skallockså , vars tjänst inrättas vidBarnmiljörådet, rapportera till regeringen om defrågor som myndigheten särskilt haruppmärksammat.Jag vill säga att det är med glädje som vi lämnar ettenigt utskotts förslag till avgörande i riksdagen.Bifall till utskottets hemställan och bifall till enBarnombudsman!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )8 § Kontroll över ämnen som kan användas vidolaglig tillverkning av narkotikaFöredrogssocialutskottets betänkande1992/93:SoU24 Kontroll över ämnen som kananvändas vid olaglig tillverkning av narkotika(prop. 1992/93:186).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )9 § Statlig lokalförsörjningFöredrogsfinansutskottets betänkande1992/93:FiU26 Statlig lokalförsörjning (prop.1992/93:100 delvis).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )10 § Godkännande av en överenskommelsemellan och betänkande1992/93:SkU32 Godkännande av enöverenskommelse mellan omömsesidigt bistånd i tullfrågor (prop. 1992/93:223).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )11 § Handläggning av brottmål efterrättspsykiatrisk undersökning, m.m.Föredrogsjustitieutskottets betänkande1992/93:JuU29 Handläggning av brottmål efterrättspsykiatrisk undersökning, m.m. (prop.1992/93:25).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )12 § Rätt att förrätta vigsel inom andratrossamfund än , m.m.Föredrogslagutskottets betänkande LU421992/93:LU42 Rätt att förrätta vigsel inom andratrossamfund än , m.m. (prop.1992/93:211).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )13 § Ändring i lagen om handelsbolag och enklabolag m.m.Föredrogslagutskottets betänkande1992/93:LU43 Ändring i lagen om handelsbolagoch enkla bolag m.m. (prop. 1992/93:137).Talmannen konstaterade att ingen talare varanmäld. (Beslut skulle fattas . )14 § Skolans internationaliseringFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU12 Skolans internationalisering (prop.1992/93:158).Anf. 139 ():Fru talman! Att samarbetet mellan länderna ivärlden utvecklas är inte okänt. AttSverige som industrination är oerhört beroende avsin export är inte heller okänt.Däremot kan det för en stor allmänhet vara okänthur stor betydelse skolan och dess utbildning harför att skall kunna vara ifrontlinjen när det gäller utvecklingen i tidigarenämnda exempel.När det gäller skolans internationalisering harUlrica m.fl. socialdemokrater i en motionlämnat förslag och synpunkter som på ettkonstruktivt sätt bidrar till en utveckling av densvenska skolan.Man har där pekat på skolans roll, behovet av nyaundervisningsformer, att internationaliseringeninte stannar i utan gäller även andra delarav världen. Man pekar även på behovet av flerautländska studenter i liksom på vikten avlärarnas fortbildning vad gäller språken.I vad avser här redovisade synpunkter och förslagtycker jag att motionen har blivit tillgodosedd. Mentyvärr har inte utskottets majoritet gått motionentill mötes när det gäller IB-utbildningens kostnader.Vi anser det inte vara rimligt att elever som väljeren IB-utbildning skall kosta kommunerna betydligtmer än andra elever. Det är inte rimligt vare sigmed hänsyn till kommunernas alltmer begränsaderesurser eller med hänsyn till principen omlikabehandling av kommuninnevånarna.Vi anser att kostnaden i princip bör motsvarasamma kostnad som eleven skulle haft i den egnagymnasieskolan eller i reguljär gymnasieutbildningi annan kommun.Fru talman! Jag vill i detta stycke yrka bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 140 (nyd):Fru talman! betänkande , och somhelhet tycker jag att det är ett bra betänkande, omän bara ett tuppfjät i den väldigt viktiga processsom skolan är på väg in i.Tyvärr är det litet mycket av prat och alltför litet avhandling. Jag tänker t.ex. på den av motionen om det internationellaskolungdomsutbytet. Långt innan skolan själv varvaken för vikten av det här har det t.ex. via Rotaryoch den gamla statliga förskolungdomsutbyte sedan 30--funnitsett fungerande skolungdomsutbyte.Det tråkiga är att det i praktiken har varit ochfortfarande är förbehållet ungdomar som harförhållandevis välbeställda föräldrar. Och vad äranledningen till det? Jo, eftersom bestämmelsernaär sådana att när någon ungdom ger sig i väg på ettsådant här utbyte, normalt undergymnasietiden, förlorar man dels studiebidraget,dels, i de fall som man har flerbarnstillägg, ocksådetta tillägg. Dessutom är det ofta ett äkta utbyte,så att den svenska familj som skickar i väg sin flickaeller pojke tar emot en utländsk ungdom från någotannat land. Alltså har man kostnaderna kvar. Detinnebär att det är ganska betungande. Härtillkommer dessutom resekostnader och liknande.Detta är en gammal fråga, väl känd, ältad ochdiskuterad. Den togs upp avInternationaliseringsutredningen, som i sittbetänkande skriver att man anser det angeläget attstöd ges. Man går t.o.m. steget längre och föreslårett merkostnadstillägg.Alla instämmer i ord, men sedan kommerhandlingen inte till stånd, för detta kostarnaturligtvis pengar, men egentligen bara 30miljoner kronor. Man påstår nu att 30 miljonerkronor är mycket pengar, men ser man å andrasidan till vad man får för dessa pengar, blir det i detstora hela en mycket liten summa.Jag tycker att man t.ex. kan sätta detta i relation tillvad biståndsmiljarderna kostar. Då framstår 30miljoner som en mycket liten summa för att ca 4 000svenska ungdomar skall få en chans att åka ut ochse världen och ta med sig hem alla de positivamöjligheter som detta för med sig.Läget är tråkigt. Vad värre är: argumentet att detnuvarande statsfinansiella läget är det som hindrarär inte övertygande. Man anar att det bakom finnsandra, outtalade motiv, av modellen att det är frågaom lyxstudier för barn till höginkomsttagare. inte vill rätta till situationen omöjliggör ipraktiken tyvärr för mera normala inkomsttagareatt utnyttja detta. Därför förvånar det mig att detfortfarande efter får förbli på dettasätt, i all synnerhet som man på mycket godagrunder kan diskutera om det i praktiken verkligenär en kostnad.Kostnaden uppstår genom att man när man gårtillbaka till skolan i normalt går längreän sina kamrater. är ju ett av de få ländersom inte vill tillgodoräkna den utbildning man fåtti det främmande landet. I det nuvarande läget ärdet i praktiken arbetslöshet som väntar efter detåret, och vi vet att det är mycket dyrare.Dessutom har jag förstått, vilket jag inte har känttill tidigare, att det tydligen fuskas rätt mycket.Rektor, föräldrar och elever fuskar helt enkelt isamråd med varandra, så att man i praktiken utfårstudiebidraget, vilket jag finner minst likaupprörande.Sammanfattningsvis är jag förvånad och besviken,eftersom viljan inte räcker till för alla dem -- intesällan t.ex. socialdemokrater -- som talar mycketom internationell förståelse, om vikten av att lärakänna andra kulturer och om kulturellkorsbefruktning.