prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — Med de förändringar som i rasktakt genomförs på bostadsmarknaden, medminskade bostadssubventioner, nya villkor förbostadsföretagen, minskat ansvar och minskademöjligheter för kommunerna att agera kommerbostadssegregationen att öka i vårt land. Jag yrkarbifall till de socialdemokratiska reservationernaoch avslag på propositionen.Anf. 128 ():Herr talman! Minskad statlig reglering avkommunernas ansvar för boendefrågor kan väl låtabra. Jag tror inte att någon av oss som arbetar medbostadsfrågor tycker att det är bra meddetaljregleringar eller att staten i onödan lägger sigi vad kommunerna har att göra.Men det är inte riktigt det som saken gäller här,utan det är att den borgerliga regeringen medutskottsmajoritetens goda minne vill avskaffabostadsförmedlingarna, de instrument somkommunerna har för en kommunalbostadsförsörjning. säger därförsjälvfallet nej till denna förändring. Vi vill ha kvaren bostadsförsörjningslag. Vi anser att den är ettmycket viktigt medel för att få rättvisa i boendet.Vi vill tvärtom stärka den lagen och önskar att detskulle vara obligatoriskt för alla kommuner att habostadsförmedling. Men vi menar självfallet ocksåatt den kan utformas på mycket olika sätt. Detbehöver inte innebära en utökad byråkrati ute ikommunerna, utan varje kommun kan själv avgörahur bostadsförmedlingen skall skötas. Det kan t.ex.vara så att en tjänsteman som redan har andrauppgifter kan förena dessa med uppdraget atthandha bostadsförmedlingen. Vi menar att det ärett allvarligt ingrepp som den borgerligamajoriteten gör när man nu vill avskaffakommunernas möjligheter på detta område.Jag vill också peka på att vi från tagitupp frågan om segregeringen. Vi menar att dennaredan i dag är ett allvarligt problem och vill habetydligt starkare medel för att försöka minskasegregeringen. Vi har därför ett särskilt yrkande påden punkten. Jag tror att vi alla är klara över attsegregeringen ökar.Det gavs en rapport i Dagens Nyheterom inkomstskillnader och ökad segregering iStorstockholmsområdet, och jag vet att liknandetendenser finns i andra storstäder. Denna fråga ärmera aktuell . Men den borgerligamajoriteten tycks inte ha något som helst intresseför att åstadkomma förändringar på denna punkt.Herr talman! Jag yrkar avslag på propositionen ochinstämmer i de socialdemokratiskareservationerna. Men jag vill också yrka bifall tillyrkande 2 i motion Bo51, dvs. till vårt yrkandebeträffande segregering i boendet.Herr talman! Jag vill till slut dra en parallell som jagtagit upp i andra sammanhang men som fortfarandekänns aktuell. Det gäller frågan ombostadsförsörjningen eller människors rätt att bo.Eftersom jag också är intresserad av de kyrkligafrågorna, har jag gjort en jämförelse medsituationen vad gäller begravningsväsendet.Man tycks över partigränserna vara helt överensom att samhället har ett ansvar för att var och en fåren god begravning, vilken sedan som bekant kanutformas på olika sätt. Det tycks mig märkligt attsamma intresse inte tycks finnas vad gäller en godbostad. Jag tycker att det är väl så angeläget attmänniskor kan få bo bra medan de lever. Därefterkan vi också se till att människor dessutom får enbra begravning.Anf. 129 ():Herr talman! Minskad statlig reglering avkommunernas ansvar för bostadsförsörjningenlåter inte särskilt dramatiskt, säger både MarianneCarlström och , och det är det juinte heller. Men sedan målar de med storaöverdrifter upp omfattande förändringar som detinte är fråga om. Det är som om utskottets tvåvärderade ledamöter inte har en aning om att vi harändrat i regeringens förslag på fyra väsentligapunkter, inte minst på den mycket väsentliga punktsom gäller kommunernas möjligheter att även iframtiden stödja de kommunala bostadsbolagenoch bostadsstiftelserna. Detta gör, herr talman, attjag tvingas att något beskriva innehållet ibetänkande BoU19, som vi nu behandlar.Utgångspunkten är att förenkla ochavbyråkratisera kommunernas hantering avboendet. Alla talar varmt om förenklingar ochavregleringar -- det låter ju så bra, som nyssframhölls från denna talarstol -- men när det gälleratt verkligen ta tag i frågorna och ta fram dekonkreta förslagen kommer samma gamlaregleringsdiskussion tillbaka, och då är det tydligeninte lika lätt.Det framlagda förslaget innebär attbostadsförsörjningslagen och anvisningsrättslagenavskaffas och att kommunernas ansvar förbostadsförsörjningen fortsättningsvis skall reglerasefter vad som stadgas i kommunallagen och isocialtjänstlagen. Man rensar alltså upp i lagarna.En särskild lag stiftas som gör det möjligt förkommunerna att även i fortsättningen geekonomiskt stöd till det enskilda hushållet.Utskottet tillstyrker i sina huvuddragregeringsförslagen. På fyra punkter gör utskottetförtydliganden, ändringar eller tillkännagivanden.Det gäller för det första i fråga om möjligheternaför kommunerna att fullfölja sinaborgensåtaganden i nybyggnadsärenden enligt 1992års finansieringsregler, i sådana ärenden som ännuinte fullföljts. I dessa fall får kommunen möjlighetatt ligga kvar med tidigare utfästelser omkommunal borgen enligt vad som utlovats isamband med att preliminärt beslut fattats.För det andra gäller det ett tillkännagivande ombefrielse från stämpelskatt , om enkommunal stiftelse vill övergå till att bli ettaktiebolag. Det gäller också i vissa andrasammanhang.För det tredje -- och det är mycket viktigt -- görutskottet ett klarläggande om vad som stadgas ikommunallagen om möjlighet för kommuner attäven i fortsättningen stödja kommunalabostadsstiftelser ekonomiskt. Enligtkommunallagen blir detta möjligt precis somtidigare gällt i bostadsförsörjningslagen.Vad som i sak förändras i förhållande till vad somtidigare har gällt enligt bostadsförsörjningslagen,förutom de förenklingar som åstadkoms genom atten rad onödiga lagtexter försvinner, är attkommunernas uppgift att göra uppbostadsförsörjningsplaner inte längre skall varaobligatorisk utan blir frivillig. Genom attanvisningsrättslagen avskaffas försvinnerkommunernas möjlighet att genom lag tvinga framen anvisningsrätt. Även här kommer den frivilligalinjen med icke obligatoriska avtal att gälla iframtiden.Bostadsförmedlingstvånget avskaffas, som sagts.En effektivisering av förmedlingsverksamhetengörs genom att flera konkurrerande förmedlingarfår förekomma. En avgift får tas ut, som skallåterbetalas om en förmedling inte leder till resultat.Socialdemokraterna vill ha kvar den tvingandelagstiftningen och är tydligen fortfarandemotsträviga när det gäller att förenkla. Men detgäller ändock inte helt, och det är positivt.Socialdemokraterna är beredda att gå ett steg åträtt håll genom att gå med på attbostadsförmedlingsverksamheten, som visserligenäven fortsättningsvis skall vara ett kommunaltansvar, kan läggas ut på entreprenad.Herr talman! Huvudfrågan gäller således detkommunala ansvaret för bostadsförsörjningen. Detfinns då anledning att erinra om att förenklingarnai lagstiftningen i praktiken inte innebär någraförändringar i kommunernas ansvar förbostadsförsörjningen. Detta ansvar har tidigareinte varit fastlagt i bostadsförsörjningslagen annatän indirekt, genom tvånget att upprättabostadsförsörjningsplaner och genom möjlighetenatt tvinga fram anvisningrätt, när frivilliglinjen intehar kunnat hävdas.De nu gjorda förändringarna innebär självfalletinte att kommunerna skall sluta att planera förbostadsförsörjningen. Den kommun som gör detkommer säkerligen snart att möta en stark opinionfrån kommunmedborgare och olikaintresseorganisationer. Kommunalabostadsförsörjningsplaner är minst lika viktigadokument som de har varit . Dekommer också att kunna tas fram på precis sammasätt som hittills.För det första visar de kommunala planerna enkommuns ambition för bostadsförsörjningen ochger information om hur kommunen vill lösabostadsförsörjningsfrågorna.För det andra ger de viktig information till allaentreprenörer och andra intressenter om vilkakommande projekt som kan bli aktuella att sätta igång och som kan innebära sysselsättning inomentreprenad- och byggbranschen. Jag tror inte attkommunerna vill avhända sig möjligheten att geinformation till allmänheten och andra intressenter.Arbetet med att ta fram, forma och fatta beslut ombostadsförsörjningsplanerna har ytterligare ettviktigt syfte, nämligen att stimulera till debatt omhur den framtida bostadsförsörjningen skallutformas. Jag tror inte heller här att kommunernafrivilligt avstår från dessa möjligheter. Dumma vorede annars. Om de skulle avstå, skulle detförmodligen bero på en tandlös opinion eller dåligaintresseorganisationer i kommunerna. Tvärtom kanfrivilliglinjen stimulera till en vitaliserad ochutökad debatt om den kommunalabostadsförsörjningen. I så fall har vi uppnått ettviktigt och mycket positivt resultat, eftersom det isjälva verket är på det lokala planet som denegentliga bostadsdebatten hör hemma. Det här harvarit min och utgångspunkt i arbetet medatt ta fram dessa förslag. Jag tycker att det ärvärdefullt att föra ned debatten dit den hör hemma.Jag tycker att det är dags att släppaförmyndarattityden gentemot kommunerna och attvåga lita på att kommunfolket har positiva syftenmed vad de genomför. I vår civiliserade värld anserjag att det är förlegat att tro attkommunalpolitikerna inte är vuxna uppgiften att setill att alla kommuninvånare får tillgång till såmånga bostäder som det finns behov av. tävlarsnarare kommunerna om att bygga så attraktivabostadsområden som möjligt för att dra till sig såmånga kommuninvånare som möjligt. Jag tror inteatt någon kommun skulle komma på tanken att inteombesörja en så effektiv bostadsförsörjning sommöjligt. Det är inte nödvändigt att med hjälp avdiktat i lagstiftningen använda en förmyndarattitydöver de lokala kommunalpolitikerna. Det är dagsatt myndigförklara kommunerna också påbostadspolitikens område.Herr talman! Detsamma gäller i fråga ombostadsförmedlingen och anvisningsrätten. Detkommunala bostadsförmedlingsmonopolet och denkommunala anvisningsrätten har, där de hartillämpats, inte visat sig utgöra det skydd för desvaga bostadskonsumenterna som var meningennär de inrättades. Bl.a. ochEva har talat sig varma för detta.Fortfarande har de som har kontakter och pengarmöjlighet att skaffa sig den bostad de vill ha ochtränga sig före i de förmedlingsköer som finns. Dethar ju personer i högt uppsatta positioner inom dekretsar som står reservanterna nära och somomhuldar just tvångslinjen själva gjort.Om inte en reglering ger avsett resultat måste manförsöka pröva andra vägar. Vi från ärberedda att göra det, och det är det vi försöker attgöra . Systemet med konkurrens är en väg som vinu vill pröva. Men vill vi gardera de svagabostadskonsumenterna från att hanma vid sidan aveller att förlora sin trygghet. Därför finns detmycket klart markerade skrivningar iutskottsbetänkandet och i propositionen angåendeden arbetsgrupp med representanter från berördamyndigheter som skall följa utvecklingen aveffekterna av att anvisningsrätten tas bort.Arbetsgruppen skall reagera och lägga fram förslagom något går snett. Det är den garanti vi har krävt.Den finns i förslaget, och det tycker jag är bra.Härigenom går vi ytterligare ett steg på vägen motatt försöka lösa problemen för dem som har detsvårt att få en bostad. Vi har inte lyckats, ochnu vill vi pröva andra vägar för att det skall gåbättre. Vi hjälper inte dessa människor genom attbehålla samma byråkratiska regler som harvisat sig vara olämpliga för att klara de svagassituation.Herr talman! Med det anförda ber jag att få yrkabifall till utskottets hemställan i sin helhet ochavslag på de två reservationerna och det bifallskravsom tidigare framfört i talarstolen.Anf. 130 ():Herr talman! Precis som jag sade i mitt anförandehar bostadsförmedlingen inte alltid fungerat. Menden har fungerat i många fall. Vilken väg väljerregeringen? Jo, att avreglera, sluta planera och attöverlämna åt marknaden att skötabostadsförsörjningen och bostadsförmedlingen.Kan det vara en lösning?Jag tror visst att man behöver förnya och förändra.Men vi skall inte överlämna åt marknaden att skötadetta själv. Jag tror också, , att vissakommuner kommer att fortsätta ungefär somvanligt, dvs. Det kommer attfungera bra. Men vad gör omkommunerna inte gör detta? Varför skall de lagligamöjligheterna tas bort?Visst tycker jag att kommunerna skall varasjälvständiga. Det kan de ju vara ändå och medhjälp av de lagliga möjligheterna se till att detviktigaste ges, nämligen en god bostad för alla --även för dem som är svaga. Hur skall denna gruppsom nämns i propositionen kunna se till att alla desvaga i hela landet skall få bostäder? Jag har svårtatt hänga med där, är klart att vi är eniga på vissa punkter. Vissaförbättringar har kommit fram underutskottsbehandlingen. Men är det verkligen AgneHanssons uppfattning att avregleringen skall ske pådetta sätt, eller är det ett resultat av den moderatabostadspolitiken?Anf. 131 ():Herr talman! Det är möjligt att förslagen tillavregleringen hade sett annorlunda ut om inteCentern hade varit med i arbetet med att utformaförslagen. Det finns två reservationer fogade tillbetänkandet. Jag förstår att försöker att göra en höna av en fjäder. Menjag tycker inte att skillnaderna är så stora.Precis som har skett kommer säkert de flestakommuner att upprätthålla ettbostadsförsörjningsprogram, säger . Ja, just det. Jag tror att samtligakommuner kommer att göra det utan att det behövspekpinnar och diktat i lagstiftningen.Marianne frågade vad jag kommer attgöra om vissa kommuner inte kommer attupprätthålla ett bostadsförsörjningsprogram. Jagtror inte att det finns kommunalpolitiker som intevill göra så . Då får de ju inte människor attflytta till kommunen. Alla kommuner vill ju växa.I samband med att den fysiska riksplaneringengenomfördes, planerade varje kommun för ettbefolkningstal som låg skyhögt över vad vi någonsinkommer att få i detta land. Jag tror att det var ca 50miljoner.Vad gör jag? Ja, alla centerpolitiker i dessakommuner kommer att driva en utomordentligttuff oppositionspolitik -- om de inte redan är imajoritet. I centerkommuner kommer dennasituation aldrig att inträffa. Självklart kommer viatt vinna opinionen och få majoritet. Då kommervi att se till att det skapas fungerandebostadsförsörjningsprogram i kommunerna. Dåhar vi lyckats med att vitalisera den kommunaladebatten och flytta ned bostadspolitiken på dennivå den hör hemma på. Man skall inte diskuteracentrala regler och central lagstiftning på etttekniskt plan -- fjärran från människors vardag ochverklighet. Det är i verkligheten som vi skalldiskutera hur vi bäst skall ordna vårt eget boende.Det vitaliserar kommunalpolitiken, och detvitaliserar våra lokala intresseföreningar påområdet.Det stimulerar totalt sett till att vi får en betydligtbättre bostadsförsörjning och en betydligt bättrebostadsförmedling, med ökad rörlighet och bättreanpassning. Det blir resultatet av det förslag som vinu skall besluta om.Anf. 132 ():Herr talman! tycker att skillnadenmellan oss är väldigt liten. Men jag känner att denblir större ju mer vi pratar. Jag har inte den tilltrontill alla politiker. Framför allt har jag inte dentilltron till marknaden. lämnar vi över t.ex.bostadsförmedlingen till marknaden att sköta, medkonkurrens och frivillighet. Jag förstår inte hur ensvag bostadskonsument, som får ställa sig i enmängd olika köer, skall klara av att få en bostad tillett rimligt pris, på samma villkor som en personsom har det gott ställt.Visst kan man ställa politiker till svars en gång varttredje år. Men jag tror inte att det är så lätt för denenskilde. Det hade varit mycket enklare om vi hadehaft kvar lagstiftningen och dessa möjligheter. Jagär övertygad om att framtiden kommer att utvisa attsegregationen kommer att öka med dessaförändringar, och det är bara att beklaga.Anf. 133 ():Herr talman! Kan svara på hurman bättre kan ställa en kommunalpolitiker tillsvars, som har ansvaret för bostadsförsörjningen,när vi har en central lagstiftning, som den enskildepolitikern inte bär ansvaret för? Det är betydligtenklare att sätta tummen i ögat på enkommunalpolitiker och utkräva ansvar om detta ärnågot som är frivilligt, och han inte uppfyllerkraven.Har så dåliga erfarenheter avsina egna partikamrater? Litar hon inte på sinaegna politiker? Kanske får jag svaret att det kanfinnas kommuner där varken centerpartister ellersocialdemokrater har majoriteten. Men det är välingen nackdel. Då driver vi en opposition så att vifår majoritet, om vi kan ställakommunalpolitikerna till svars.Vi vill att det skall finnas både kommunalabostadsförmedlingar och privata eller andraförmedlingar i konkurrens. Det måste väl vara etteffektivare system än att låta en privat förmedlarefå monopol. Kan det vara bättre? Då finns det välrisk för att vi kommer i delo medkonkurrenslagstiftningen. Genom att flerastimuleras att vara med och förmedla lägenheterborde vi få en effektivare förmedling. Allafastighetsägare är naturligtvis intresserade av att fåsina lägenheter uthyrda. Ingen är väl så dum att hanlåter sina lägenheter vara tomma, om han kan tachansen att hyra ut dem. Då har han ett intresse avatt välja en effektiv väg att få lägenheterförmedlade. Det är givet att de effektivaste ochbästa förmedlingarna kommer att varaframgångsrikare än om vi har en monopolsituation,där förmedlingen inte har något tryck på sig för attfå finnas kvar i framtiden.Anf. 134 ():Herr talman! Jag tror inte heller att någonfastighetsägare vill ha tomma lägenheter. Mendenna fråga är mycket större än så. Det hör ocksåihop med bostadsförsörjningsprogrammet och attkommunen skall ha det övergripande ansvaret förplanering och bilda fullständiga, fullgodabostadsområden. jag tror att kommunalpolitikeroch rikspolitiker tillsammans skall agera för en brabostadsmarknad. Därför vill jag inte ta bort dencentrala lagstiftningen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § En ny skogspolitikFöredrogsjordbruksutskottets betänkande1992/93:JoU15 En ny skogspolitik (prop.1992/93:226).Anf. 135 ():Herr talman! kommer att fattaett s.k. klassiskt beslut -- ett beslut om den framtidaskogspolitiken, kallad ny skogspolitik eller,som annonserar i tidningen ,revolution inom skogsbruket. Med klassiskt menarjag att liknande beslut under det senaste decenniethar fattats med tio, mellanrum. Ofta ärdet konjunkturen som har styrt utredningar ochbeslut. Revolution är nog inte heller det rätta ordet.Skogspolitik har det funnits sedan landisen drog sigtillbaka. I medeltidens landskapslagar skymtaromtanken om framför allt de bärande träden.Gustav -- vår store riksbyggare -- snuddadevid skogspolitiken i sina ofta tämligen bryska brevoch plakat. allmänna lag finns regler förskogen. Tankegångarnaföljdes också upp i senare skogsordningar, bådeallmänna och lokala.Mönstret är ganska entydigt:reglering och liberalisering. Efter varje avregleringhar fått besluta om en reglering. Kännsmönstret igen i dagens förslag?Det som skiljer skogspolitiska utredningoch följande proposition från de tidigare är attnaturvårdsfrågorna har kommit på tapeten.Sydsveriges ädla löv och fjällnära barrväckte allt hetare känslor. Tidningen hade enartikel med rubriken ''En svart epok går i graven''om 20 års diskussioner om hormoslyr, biologiskmångfald m.m., och om miljöopinionens kamp förbättre miljö.Enligt vår mening är det betydelsefullt att man nu iklartext även formar miljömål för skogsbruket ochatt detta jämställs med produktionsmålet. Så långtär vi socialdemokrater överens medutskottsmajoriteten. Men motiven är precis likalångt ifrån varandra som i tidigare beslut.Enligt förslaget skall skogspolitiken även ifortsättningen bidra till att uppfylla deövergripande målen för den ekonomiska politiken,regional- och sysselsättningspolitiken samtmiljöpolitiken. När det gäller regionalpolitik är ettfortsatt boende på landsbygden en viktig fråga frånskogsbrukets utgångspunkt. Att uppmärksammafrågan är viktigt just , när regeringen harpåbörjat förhandlingar om ett EG-medlemskap vadgäller t ex regionalpolitik och olika framtidastödformer.Genom att ange skogen som en nationell tillgångbetonar man dess unika samhälleliga värden. Denär en resurs som inte endast har betydelse för denenskilde skogsägaren utan också för olika regioneroch för hela samhället. Betänkandets ord om frihet,ansvar och kunskap ekar ganska tomt, när man hardet långa skogspolitiska perspektivet. Det betyderatt skogen byter ägare tre fyra gånger mellan såddoch skörd. De s.k. marknadskrafterna klarar inteatt hantera problem med så långt tidsperspektiv.Det finns därför inga skäl att tro att en avregleringav skogsbruket skulle göra marknaden effektivareeller att marknaden skulle ta de nödvändigamiljöhänsynen.Vi står nu inför ett vägval: Att välja den gamlakonflikten om ägandet, som man har gjort iutredning och proposition, eller att stanna upp ochtänka om. Vi människor har länge trott att vi kanomforma naturen efter våra behov. Vi kan inte det.I någon ände får vi alltid betala. Vilken ärmänniskans roll i naturen? Att härska över deneller vara en del av den? Eller skall vi visa att vi kanförvalta våra naturresurser på ett varsamt sätt? Visocialdemokrater har valt.Sverige var drivande vad gäller biologisk mångfaldinför . Detta förpliktigar också tillåtgärder. Omvärlden har ögonen på oss. Eftersomskogen bidrar till en bättre miljö globalt ochregionalt genom växande träd och genom en radnyttiga produkter som kan baseras på förnybararåvaror är det nödvändigt att skogsbruket byggerpå de naturliga ekologiska förutsättningarna om viskall kunna bevara biologisk mångfald.Den framtida skogspolitiken måste visa att man sålångt som möjligt kan förena bevarande avbiologisk mångfald med ett aktivt skogsbruk medinriktning på hög och värdefull virkesproduktion.Detta måste vara utgångspunkten för den framtidaskogspolitiken, så att även skallkunna vara ett fortsatt ledande skogsland och ettinternationellt föredöme. Vi vet även att enframgångsrik export kommer att krävamiljöanpassade produkter och processer ochmiljöanpassat skogsbruk.Eftersom skogsnäringen är vår viktigasteexportnäring och därmed en av vårt landsbasnäringar med avgörande betydelse för såvälsysselsättning som välfärd är det mycket viktigt attutveckling och forskning om nya avancerademiljövänliga processer fortsätter. En uthålligtillväxt som nationellt och globalt kan försörja enväxande världsbefolkning måste ha en produktionsom baserar sig på förnybara råvaror och en ökadåteranvändning. I det perspektivet talar det mestaför att träbaserade produkter fortlöpande skallersätta produkter som i huvudsak tillverkas medutnyttjande av fossil energianvändning.Miljömedvetenhet kan främja konkurrenskraft ochskapa nya arbetstillfällen. Trots den rådandelågkonjunkturen finns det utvecklingsmöjligheterför svenskt skogsbruk och svensk skogsindustri.Denna positiva syn saknar vi socialdemokrater iutskottsbetänkandet.Herr talman! Vi ifrågasätter även påståendet attavreglering och borttagande av skötselföreskriftergynnar naturvården. Resonemanget omavregleringens generella effekter är vilseledandeoch osakligt. Det är bara att gå tillbaka i historientill då avsaknaden avregleringar inte förhindrade schabloniseradestorskaliga skötselmetoder. Det är ju dessaårtiondens stora hyggen och åtföljandemonokulturer utan ståndortsanpassning som i storutsträckning har varit orsaken tillmiljömyndigheternas och miljöorganisationernaskritik mot skogsbruket.Därför menar vi socialdemokrater att förslaget attavskaffa ett flertal grundläggande bestämmelser iskogsvårdslagen och upphöra med deöversiktliga skogsinventeringarna och avskaffaskogsbruksplaner inte historiskt sett innebär nyskogspolitik utan återgång till det redan passerade.Inte heller tror vi som utskottsmajoriten att ettmångfasetterat skogsbruk alltid gynnarnaturvården om det inte finns en samordning ochen övergripande helhetssyn över större områden.