prot · GG0999 · 1993-04-26 00:00:00 — Från svensk sida kommer vi attsjälva och tillsammans med andra länder och medinternationella organisationer göra vad som står ivår förmåga för att bidra till att minska lidandetoch, , bygga upp vad som har förstörts.Vi kommer att fortsätta våra insatser i närområdetför att hjälpa offren för krigsförbrytelserna. Och vikommer att fortsätta våra ansträngningar att på ettmedmänskligt och professionellt sätt ta emot ochhjälpa de krigsdrabbade, som kommit till Sverige.Då , som framställtinterpellationen, anmält att hon var förhindrad attnärvara vid sammanträdet, medgav tredje vicetalmannen att fick delta iöverläggningen i stället för interpellanten.Anf. 18 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag vill erinra om att interpellationssvaren skallhållas inom den i riksdagsordningen angivnatidsramen.Anf. 19 MAJ ():Herr talman! Jag vill tacka invandrarministern fördet utförliga svaret på interpellationen. Vi är åttakvinnliga ledamöter från samtligapartier -- alla medlemmar i for Peace, dvs. Kvinnligaparlamentariker för fred -- som står bakom delikalydande interpellationerna. Vi har ocksåuppmanat våra kolleger i de sextiotal parlament därvi har medlemmar att på olika sätt agera för vårasystrar i Jugoslavien.Vi känner oss här i första hand representerandekvinnorna, och inte våra resp. partier. Såvitt jag vetär det första gången som en sådan gemensam aktionöver alla partigränser görs. På samma sätt harlikalydande interpellationer om en bindande som definierar våldtäkter somkrisförbrytelser lämnats, som vi skall diskutera den17 maj här i kammaren.Vi är alla upprörda och skrämda över det ofattbartgrymma kriget i f.d. , med otänkbaraavskyvärda kränkningar av kvinnor och barn, ochmed systematiska våldtäkter som ett led i en etniskrensning. Hur kan människor, som levt som godavänner och grannar, bli så grymma mot varandra?Makthungriga politiska ledare underblåser hat ochrädsla och driver fram våldet. Men våld föder baravåld.Jag delar invandrarministerns uppfattning att vi ivårt land har ett stort och krävande ansvar atthjälpa de människor som på olika sätt drabbats avkriget och göra vad vi kan för att minska lidandetoch bygga upp vad som har förstörts.Jag delar också invandrarministerns uppfattning atthjälpinsatserna i första hand behövs i närområdet.Där talar man samma språk och har sammakulturella bakgrund. Det råder ingen brist pålämplig personal, enligt bl.a. ,som arbetar på platsen, men väl brist på direktekonomiskt stöd.Invandrarministern åberopar i sitt svar de 320miljoner av katastrofmedel som avsattes 1992, iförsta hand för akuta insatser för de tre miljonerflyktingarna och att regeringen inom några veckorskall besluta om stöd till FN-apellen från den 11mars. Detta är både snabbt nödvändigt ochsjälvklart välkommet.Min fråga blir då: Avser regeringen att väsentligtutöka det ekonomiska stödet och direkt rikta det tilldrabbade kvinnor och barn?I interpellationerna tar vi också upp frågan om devåldtagna kvinnorna från det f.d. , vilkafinns i och som behöver särskilt stöd. Vifrågar om regeringen har vidtagit åtgärder för attkvinnor från och Kroatienskall få kvinnliga tolkar, som ej är av serbisk börd,liksom att kvinnliga förhörsledare och kvinnligaoffentliga biträden utses.Invandrarverket tar i möjligaste mån hänsyn tillsådana önskemål och försöker om möjligt attanvända kvinnliga utredare, svararinvandrarministern. Kvinnliga offentliga biträdenhar man ännu inte diskuterat.Min fråga blir då: Delar invandrarministern våruppfattning att det är väsentligt att kvinnligaförhörsledare och kvinnliga offentliga biträdenutses och att kvinnliga tolkar som ej är av serbiskbörd utses för kvinnor från Bosnien-Hercegovinaoch , och vice versa?Min sista fråga rör vilka extra insatser somregeringen är beredd att vidta för att våldtagnakvinnor skall få professionell behandling för attkunna leva vidare med sina upplevelser. Häråberopar invandrarministern attPsykiatriutredningen har ett förslag om ett och traumatiserade flyktingar.Det är ett alldeles utomordentligt arbete, som vi vethar gjorts t.ex. i på det här området.Är invandrarministern beredd att stödjautredningens förslag? I avvaktan på detta institut,är invandrarministern beredd att föreslå extrainsatser för sådan professionell behandling?Nu är det inte bara här i som kvinnornasamarbetar över alla gränser. har ettprojekt i solidaritet med kvinnor och barn i det f.d.Jugoslavien kallat ''Kvinna till kvinna'' startat. ''Vihör er gråt, vi lyssnar på era ord och vi sträcker utvåra händer mot er'' säger man och uppmanar allaSveriges kvinnor att ge ekonomiskt stöd för hjälptill självhjälp i form av samtalsgrupper förförståelse, gemenskap och hjälp till psykosocialrehabilitering. Om varje kvinna i skänker 5kr skulle det bli . Rädda barnentar emot pengar på sitt postgiro.Alla vägar måste prövas för att få ett slut på krigetoch lidandet. har för närvarandeordförandeskapet i . Varför inte omedelbartsammankalla ESK:s utrikesministrar till ett extrakrismöte för att få till stånd ytterligare stödinsatserför det f.d. plågade folk?Anf. 20 ():Herr talman! Jag tackar också kulturministern försvaret, som är långt och utförligt.Inte minst antalet interpellationer vittnar om ettstort gemensamt intresse. Kvinnor överpartigränserna har gått samman i ett systerskap,som vi har manifesterat på olika sätt, bl.a.genom en högtid i ochgenom deltagande i hjälpinsatser.Vi gör det som en protest mot det lidande somkvinnor och barn från det utsättsför genom ett grymt krig -- ett utrotningskrig -- ochsystematiska våldtäkter. Vi kan inte nog uttryckavår avsky för det som skett och sker. Vi kvinnor fören gemensam kamp för människors rätt att leva ifred och personlig integritet och deras rätt till hjälpoch skydd från oss som har möjlighet och skyldighetatt föra deras talan.Min interpellation handlar främst om hjälp tillkvinnorna och barnen i det ochhjälp till dem som har sökt sig hit till för attfå en undan krigets fasor. Vi är mångainterpellanter, och alla frågor torde bli noggrantbelysta, varför jag håller mig till ett par av dem.Jag delar helt kulturministerns åsikt att de störstahjälpinsatserna behöver göras på plats eller inärområdet. Av de 3--3,5 miljoner flyktingarna idet befinner sig de flesta i sinahemtrakter eller i närområdena.När socialförsäkringsutskottet behandladebetänkandet om flykting- och invandrarpolitiken,1992/93SfU7, hörde vi två läkare med stor kunskappå området, nämligen , somarbetar i på uppdrag avVärldshälsoorganisationen, och ,som på Röda korsets uppdrag har besökt Kroatienför att göra en bedömning av hjälpbehoven. Bådavar samstämmiga: det är främst på plats somhjälpen behövs, och vad som främst behövs ärekonomisk hjälp, dvs. Välutbildadpersonal finns redan. Det är mycket gott omutbildad vård- och socialpersonal som gårarbetslös som skulle kunna göra en insats.Den redovisning vi har fått av redan gjordaekonomiska insatser från sida, bl.a.genom FN och Röda korset, vittnar om att ganskastora hjälpinsatser har gjorts. Det framgår också avsvaret att regeringen kommer att prioritera detprogram som har föreslagits i FN-appellen från den11 mars. Det känns bra.Kan kulturministern redan nu säga något omstorleken på eller inriktningen av de planeradehjälpinsatserna? Låt mig gärna säga -- jag hållermed på den punkten -- att vivarmt understöder varje form av ekonomiskainsatser och att vi helt understöder de föreslagnasociala programmen till stöd för kvinnor och barn. ''Tiden läker inga sår'' står det på försättsbladet tillRädda barnens tidskrift och vi nr 3/93. Därberättar man om de hemska saker som händer ochhar hänt, men också om vad man verkligen kangöra. Man berättar om organisationens hembesökmed stöd och utbildning av deltidsanställda lokalapsykologer, lärare och socialarbetare för att kunnamöta de stora psykosociala behov som finns blandflyktingbarn och deras mödrar i Zagrebområdet.Från alla håll betonas hur viktigt det är attpersonalen är väl förtrogen med flyktingarnasspråk, traditioner och kultur. Detta betonadesockså av de båda läkarna vid vår utskottshearing.De berättade att det officiella muslimska samhälletpå allt sätt försöker stödja de kvinnor som harvåldtagits i kriget. upprepas t.ex.budskapet att dessa kvinnor är hjältinnor i krigetoch att deras barn är muslimska barn, som skallupptas i det muslimska samhället. Detta ärnaturligtvis oerhört viktigt som ett stöd för dessakvinnor, i ett land där just våldtäkt är någotfruktansvärt -- värre än döden, säger kvinnor.Därmed är jag inne på en av de andra frågorna,nämligen det oerhört känsliga för kvinnorna att talaom vad de har upplevt och behovet för de kvinnorsom har kommit till att om möjligt fåkvinnliga tolkar av icke-serbisk börd, kvinnligaförhörsledare och kvinnliga offentliga biträden.Det är bra att det redovisas att ärpositivt och aktivt i dessa frågor, men det ärnaturligtvis viktigt att ytterligare ansträngningargörs.Hur mycket vi än kräver av våra myndigheter ochhur mycket pengar vi än satsar, är det nödvändigtmed ett personligt engagemang för inte minstflyktingkvinnorna och deras barn. Ett sådantengagemang finner vi inte minst ifrivilligorganisationerna.Det är utmärkt att kulturministern nu tar ettinitiativ i denna fråga för att om möjligt få ett ännustörre engagemang från organisationernas sida.Över huvud taget tycker jag attinterpellationssvaret ger en bild av strävanden attså långt det är möjligt hjälpa de kvinnor och barnsom utsatts för krigets grymheter. Det är också ensjälvklar uppgift för oss alla som får leva i fred ochtrygghet.Anf. 21 ():Herr talman! Även jag vill tacka kulturministernför svaret på interpellationen.Jag vill gärna understryka att jag tycker att svaretär utförligt och bra, och tonen i det talar om densjälvklarheten att vi har ett gemensamt ansvar, attdet inte är så att enskilda partier eller regeringenkan handskas med de här frågorna ensamma. Detkrävs att vi från alla håll stöttar de kvinnor som harutsatts för våldtäkter och de barn som har utsattsför grymheter och att vi bör se till att hittapå flera sätt att gemensamt stödja dem som hardrabbats.Jag tycker alltså att svaret över lag är mycketpositivt, men trots det kvarstår för min del någrafrågor, förutom dem som föregående talare hartagit upp.I svaret nämner kulturministern att under1992 har satsat 320 miljoner på hjälpinsatser, menjag undrar hur det kommer att bli . Hurser det ut , om behoven kvarstår?Jag vill också säga att jag tycker att det på någrapunkter är ett passivt svar. Regeringen hänvisar tillolika insatser som skall göras och beslut som skallfattas, men jag undrar ändå varför man skall vänta.Varför väntar regeringen t.ex. med att svara påFN:s appell? Varför går det inte att direkt säga attSverige självklart ställer upp?Det talas senare i svaret om att kvinnliga utredareännu inte har diskuterats men att frågan kommerupp inom . Kulturministernnämner allmänna råd omgynekologiska undersökningar som man hartillgång till. Varför inte på de punkterna mer aktivtvisa att det är nödvändigt att se till att kvinnor fårkunskap om att de här möjligheterna finns?I slutet av svaret nämns att personer som harkännedom om att våldtäkter har begåtts skallerbjudas att lämna uppgifter. Jag undrar: Varförkan det inte mycket tydligare och klarare sägas skall ta vara på de här kunskaperna och se tillatt erfarenheterna verkligen kommer fram? Detnämns att regeringen har beslutat att polisen skallta emot sådana här uppgifter, men hur kan mandriva på det ytterligare?I kulturministerns svar talas det särskilt om eninternationell rättegång: ''Det kan inte uteslutas attdet blir fråga om en internationell rättegång -- -- --.'' I det betänkande från utrikesutskottet som ladesfram i finns ett protokoll frånden hearing som hölls , och där talas detom Corellmissionen och att rättschefen har rapporterat att det inte bara är önskvärtutan också juridiskt fullt möjligt att inrätta enkrigsförbrytardomstol.I betänkandet står det också att FN:s säkerhetsrådi februari tog upp detta till beslut och att det inom60 dagar skulle presenteras en rapport. Då är detlitet märkligt och svagt att regeringen inte mer klartoch tydligt redan nu aktivt driver frågan om enrättegång för personer som misstänks förkrigsförbrytelser. Jag har ändå uppfattat att detta ärnågot som ligger i regeringens intresse.Herr talman! I svaret nämner kulturministernockså att man i föreslår att detskall inrättas ett särskilt institut medrehabiliteringsprogram för torterade ochtraumatiserade flyktingar. Det är mycket positivtatt det här förslaget kommer iPsykiatriutredningen. Jag vill faktiskt nämna attPsykiatriutredningen fick det här ytterligareutredningsuppdraget utifrån ett motionsförslagfrån . Jag vill instämma BrittTheorins fråga: Hur ser kulturministern på det här?Kommer kulturministern att aktivt försöka se till attdet här förslaget genomförs?Herr talman! Jag vill också med kulturministern taupp de asylsökande i . Som andra talare harvarit inne på måste behovet av kvinnligaförhörsledare tydligare understrykas. Jag undrarockså hur kulturministern ser på det faktum attkvinnor från det aktuella området, som har utsattsför våldtäkt, har fått avslag av Invandrarverket.Känner kulturministern till att så har skett? Hur seri så fall kulturministern på det?Herr talman! Till slut vill jag ställa en fråga om defrivilligorganisationer som har ett utmärkt stöd avpolitiska partier. Kds har exempelvis tagit ettmycket bra initiativ till fredagsträffarna påNorrmalms torg, där alla partier har ställt upp.Socialdemokraterna har gått ut i appellertill medlemmarna, och mitt eget parti -- och fleraandra -- har på olika sätt tagit initiativ. Det är bra,men jag tror inte att det räcker. exemplet med aktionen Kvinna till kvinna:om varje kvinna satsar blir det faktiskttotalt en viss summa. Jag undrar vilket stödregeringen kan ge åt organisationer som på dettaaktiva sätt tar upp de här frågorna.Anf. 22 ():Herr talman! Först vill jag tackainvandrarministern för svaret på de likalydandeinterpellationerna.Den 23 mars svarade invandrarministern på enfråga från mig med liknande innehåll och innebördsom de interpellationer som vi får svar på. Viden viss jämförelse mellan utformning och innehåll idet svar som invandrarministern då gav på fråganoch det som hon nu ger på interpellationerna finnerman att det finns vissa likheter men också en delolikheter. Det som framför allt gladde mig i svareti mars och som gläder mig i dagens svar är denödmjukhet och respekt som jag tycker mig förståatt invandrarministern har inför den svårasituationen i det . Det är enödmjukhet och en respekt som jag tror att vi allahar. Jag tänker speciellt på situationen i Bosnien-Hercegovina.Kriget i får aldrig uppfattas som enolycklig och isolerad företeelse i sydöstrahörn. De obeskrivliga grymheterna måste upphöra,helst , allra helst just . Men minst lika viktigtär att man får ordning på den instabilitet somsituationen i det orsakar hela deninternationella säkerheten.Situationen i är katastrofal.Tusentals flyktingar lever under ytterst primitivasanitära förhållanden. Människor svälter ochfryser, en del till döds. De dödas, våldtas ochstympas. Intensiva åtgärder krävs för dessamänniskor i Bosnien. Vi försöker också att hjälpadem på olika sätt, och det är bra. Det är också braatt har beslutat att tillsätta eninternationell tribunal, så att de människor somligger bakom de illdåd som sker i Ex-Jugoslavienkan ställas inför rätta och ställas till svars för sinahandlingar. I de domstolarna anser jag att det ocksåmåste ges utrymme för representanter för alla dekvinnor och barn som har utsatts för systematiskavåldtäkter, så att de kan framföra sin sak och sinrätt att behandlas enligt mänskliga rättigheter.Tänker invandrarministern medverka till att detblir så?I dag finns det i vårt land många från och från andra länder i fornaJugoslavien. Många av dem har varit med om dessaohyggliga upplevelser som jag har talat om. Vivet inte hur många kvinnor och barn det finns i vårtland som har blivit utsatta för de här systematiskavåldtäkterna. För många kvinnor är det också avolika skäl tabubelagt att berätta om att de har varitmed om våldtäkter, men det finns kunskap om attden som har blivit utsatt för sådana härvåldshandlingar, våldtäkter och andrakrigshandlingar, blir förstörda både fysiskt ochpsykiskt för resten av livet.Jag har besökt en del flyktingslussar i . Detär inte några uppmuntrande besök precis. Där harjag mött många människor från det fornaJugoslavien. Jag har också genom fredagsmötenakl. 12 på -- som kds kvinnoförbundinitierade -- mött många från framför allt . Dessa möten började vi med redanden , i första hand som enprotest och en opinion mot de systematiskavåldtäkterna i det . Vid minabesök i flyktingslussarna har jag framför allt velatmöta kvinnorna och barnen från Bosnien. Jag harockså fått göra det. De har ställt mig många frågorom den behandling eller brist på behandling som deupplever att bistår dem med. Många avdem känner sig rent av illa behandlade.Vid en flyktingsluss -- jag vill inte säga vilken --fanns det en fungerande dusch för ca 150 personer.Jag såg den. Familjemedlemmarna som så välbehöver varandra hade man skiljt åt, så att männenbodde för sig och kvinnorna och barnen för sig.Barn var man tydligen till man var ca 15 år.Pojkarna fick t.o.m. i den åldern bo ihop medkvinnorna och samsas om den enda duschen. Vadtänker invandrarministern göra för att förbättraförhållandena, den inre miljön, vidflyktingslussarna?Jag blev mer eller mindre chockad över densituation som jag fick uppleva. Jag har inte nämnt --och vill inte -- alla detaljer. Inför dessa flyktingarskäms jag faktiskt över att vara svenskriksdagsledamot och indirekt värd för detmottagande, omhändertagande, som vi har givitdem när de har kommit till vårt land. Jag förstår attdet jag har beskrivit inte gäller alla slussar, men förmig räcker det att det finns en sluss -- jag vet att detfinns flera -- som ser ut som den jag bl.a. besökte.Visserligen skall inte flyktingarna stanna vid ensluss så länge -- max . Men bland dekvinnor jag mötte hade flera varit där mer än . De såg ingen ljusning på sin tillvaro.En del trodde t.o.m. att de gjort eller sagt något feleller olämpligt, eftersom de får stanna så länge påslussen.På förläggningen bodde det 20-22 personer i varjerum, unga och gamla, friska och sjuka. De hadeingen möjlighet till avskildhet och lugn. Vad kaninvandrarministern göra för att förkorta tiden vidslussen? Den tiden är ju för många en lång pina.Vad tänker invandrarministern göra för att ommöjligt åtminstone något förgylla ? Jagvet att problemen är stora, att resurserna ärbegränsade och att vi av olika skäl måste ta handom så många flyktingar som möjligt. Men vi måsteockså hjälpa dessa flyktingar att bearbeta sinaupplevelser, ge dem möjlighet att ta till vara sinaegna resurser och ge dem tillbaka tron påmänniskan som individ och på människans egenförmåga att kunna ta tag i sina problem och kanskegöra något positivt av dem.Anf. 23 ():Herr talman! Tack kulturministern för svaret somjag, tillsammans med flera andra talare, tyckerandas en respekt för och insikt i problemenssvårighetsgrad. Det andas också respekt för att detinte finns några enkla lösningar.Det är ju inget nytt fenomen att våldtäkter användssom en del i krigsföring. Det förfärliga hände ju ävenjudarna i . Då var det många som sade inte visste vad som pågick. Det kan vi ju inteskylla på . Vi vet att muslimersystematiskt dödas och drivs ut ur Bosnien och systematiskt våldtar kvinnor i speciella lägeroch skolor. Vi vet att man bryter ner människornassjälvkänsla och människovärde och att det är ett avmålen i detta krig.Jag uppskattar mycket den insikt som BirgitFriggebos svar visade på, att insatser i närområdetmåste genomföras och måste ökas samt att Sverigesinsatser där skall systematiseras ytterligare.Jag skulle vilja ställa några frågor om vad vi gör häri när dessa kvinnor efter många strapatserkanske har lyckats ta sig hit. De möts då av sammahandfallenhet som svenska kvinnor som harvåldtagits möts av. Det finns ingen beredskap föratt detta fasansfulla kan ha hänt dem. I denmottagningsapparat som vi har byggt upp finns detingen insikt i eller kunskap om hur man närmar sigdessa problem och tolkar signaler. Därav följer attkvinnorna, så fort de kommer till , ocksåkänner att de blir negligerade och inte accepterade.Det gemensamma för kvinnor i en sådan härsituation -- oavsett om de är svenska ellerbosniska -- är att att de själva skäms. Denskamkänslan måste den som tar emot dessa kvinnorha förståelse för, och denna måste också veta hurman bygger upp självkänslan hos kvinnan så att honvågar berätta trots skamkänslan.Min fråga till gäller utbildningen avpersonalen i . I svaret sade man har arrangerat utbildningskonferens förpersonal vid slussar, förläggningar, vårdcentraleroch den kommunala flyktingmottagningen om hurmänniskor påverkas av krig, tortyr och andragrymheter. Jag skulle vilja att man i en sådanutbildning fokuserade hur kvinnor som har varitutsatta för våldtäkter som ett medel i krigföringenupplever det och hur de måste tas emot ochbehandlas. Kan svara på om denaspekten finns med i utbildningen?Min andra fråga har säkert varit uppe tidigare. Hurinverkar det på bedömningen av en kvinnasasylskäl, om hon har blivit våldtagen som enkrigshandling? Hur inverkar detta på bedömningenav kvinnans möjlighet att få asyl? Jag menar attvåldtäkt måste erkännas som en form av tortyr, ochdärmed skall kvinnan ges rätt till asyl.Anf. 24 ():Herr talman! Först vill jag också tackainvandrarministern för det utförliga svaret. Vikänner alla sorg, vrede och vanmakt inför det sompågår i det . Vi känner sorg ochvrede inför den vanmakt som det internationellasamfundet visar inför det som sker i det fornaJugoslavien. Allra mest känner vi sorg, vrede ochvanmakt inför de oerhörda övergrepp och detsystematiska våld som kvinnor och barn utsätts för.Det räcker dock inte bara med att känna sorg ochvrede. Vi har en skyldighet att göra vad vi kan föratt stoppa våldet och för att lindra verkningarna.Egentligen är det förvånansvärt hur litetuppmärksamhet och hur litet engagemang våldetmot kvinnor och barn trots allt har väckt.Förra veckan var det stormningen avgettot i . När omfattningen avövergreppen mot judarna under andra värlskrigetblev klarlagt, var det samfällda omdömet att dettaaldrig får ske igen. pågår etnisk resning i detforna , och omvärlden tittar på. kanvi inte skylla på att vi ingenting vet. Det här sker iEuropa . Länderna i har naturligtvisett särskilt ansvar, och vi i har också ettstort ansvar. Vi måste försöka ta ansvargemensamt.Jag vill göra en del kommentarer till svaren på vårafrågor och ställa några följdfrågor. När det gällerinsatserna inne i det harstatsrådet redogjort för vad har gjort hittillsoch vad som troligen skall komma att ske. Jaghoppas och förutsätter att stödet utökas. Det vorebra om vi kunde få ett besked om detta.I det sammanhanget vill jag också fråga vilkakontakter har tagit med andra europeiskainstitutioner som inte är nämnda i svaret, såsomEuroparådet och EG, för att få en mer samladaktion just när det gäller hjälp och stöd till kvinnoroch barn som har utsatts för sexuella övergrepp.När det gäller de kvinnor som kommer hit tillSverige har jag viss förståelse för svårigheterna attgöra systematiska undersökningar om vilka kvinnorsom har utsatts för sexuellt våld. Alla tortyrofferhar svårt att tala om sina upplevelser. När det gällerkvinnor som har utsatts för sexuellt våld är dennasvårighet ännu större. Människor med erfarenheterkan få klart för sig att sådanaövergrepp har skett. Det ställer alltså mycket storaoch grannlaga krav på de människor som harkontakt med kvinnor som kommer från t.ex.Bosnien-Hercegovina. Den utbildning sominvandrarministern beskrev i svaret är såledesoerhört viktig.