prot · GG09114 · 1993-05-24 00:00:00 — Enligt samma beslutkan det till avdelningschefer m.fl. i vissa fall utgåavgångsvederlag om de inte omförordnas ochdärvid lämnar sin anställning. Sådantavgångsvederlag har utfästs till kanslicheferna iarbetslivsfonderna eftersom denna verksamhet ärtidsbegränsad -- men i övrigt förekommit mycketsparsamt. Avgångsvederlaget minskas medinkomst av anställning eller annat förvärvsarbete.Den s.k. har i sitt betänkandefrån (SOU 1992:60) föreslagit genomgripandeförändringar av anställningsskyddet m.m. förarbetstagare i verksledande ställning hos staten. Enproposition är under utarbetande. förslag genomförs aktualiserar det enöversyn av reglerna om förordnandepension.Jag kan som information nämna, även om det inteligger inom mitt ansvarsområde, attanställningsvillkoren för chefer i kommuner ochlandsting bestäms av resp. kommun och har dockutarbetat rekommendationer om utformningen avdessa villkor. I dessa rekommendationer ingår ävenregler om minskning av pensionen med hänsyn tillandra inkomster på motsvarande sätt som gäller förstatlig förordnandepension.Vad gäller förekomsten av fallskärmsavtal inombanker och andra kreditinstitut har jag i ett brevden till ledningen för Nordbanken,och angett riktlinjer föranställningsvillkoren för personal i ledandeställning. Enligt riktlinjerna skall uppsägningstidenbestämmas enligt praxis. Avgångsvederlag somavser tiden efter uppsägningstidens slut skall sättastill så som möjligt och får tillsammans meduppsägningstiden inte överstiga 24 månader. Ettvisst begränsat avgångsvederlag är i vissa fallmotiverat med hänsyn till att den enskilde bör hamöjlighet att anpassa sig till ändrade förhållanden.Avgångsvederlaget skall utbetalas . Omoegentligheter som kan föranleda brottsansvar ellerskadeståndsskyldighet upptäcks medan vederlagfortfarande betalas ut, skall arbetsgivaren ha rättatt hålla inne vederlaget eller en del av det tillsdomstol prövat frågan eller överenskommelseträffats. Lön eller annan ersättning som en personfår skall avräknas motvederlaget och det skall också reduceras omvederbörande utför arbete utan lön eller ersättning.Befintliga avtal som uppenbart går utöver dessariktlinjer kommer att omförhandlas. Också andrastatliga bolag inom Finansdepartementetsansvarsområde, som t.ex. Vin & Sprit, Wasakronanoch Statliga akademiska , har fått del avdessa riktlinjer.Jag är överens med om att avtalom överdrivna avgångsvederlag och liknandeförmåner inte bör förekomma. Det är därför viktigtatt alla sådana avtal och ersättningar redovisas.Någon skyldighet att redovisa pensionsersättningaroch liknande till styrelseledamöter ochföretagsledning föreligger inte . Regeringenhar genom tilläggsdirektiv uppdragit åtRedovisningskommittén att överväga om detbehövs särskilda redovisningsregler förpensionsersättningar, avtal om avgångsvederlagoch liknande förmåner till styrelseledamöter, vdoch andra personer i ett företags ledning. Enligt detidigare nämnda riktlinjerna bör lön och övrigaanställningsvillkor för vd och övriga i institutetsledning redovisas i årsredovisningen. Så har skett iNordbankens, och . Det är min förhoppningatt regler om publicering av sådana avtal kommeratt medverka till att alltför frikostigaavgångsvederlag och liknande ersättningarförsvinner.Anf. 109 (nyd):Herr talman! Jag tackar för skatteministernsförklaringar.Det här är en mycket stor fråga om man går utanförriksdagshuset, , . Det är en mycketstor fråga av flera skäl. För det första begär man attledarna i ett land skall föregå med gott exempel.För det andra, vilket man ofta glömmer, handlardet om skattebetalarnas pengar. Det är fråga omhur vi hanterar pengar som inte tillhör oss självaoch fördelar dem till sådana som jobbar för oss.I min interpellation påpekade jag att den vanligasvensk som förlorar sitt jobb och blir arbetslöshänvisas till socialhjälp eller i bästa fall till kontantarbetsmarknadsstöd. En kommunalpamp däremot,som kanske t.o.m. misskött sitt arbete, vars lön denarbetslösa svensken har betalat via skattsedelnfaller mjukt med hjälp med fallskärmar.Det här började med de storapamparna i de stora företagen som var så otroligtduktiga att de kunde begära fallskärmar, i annat fallskulle de inte ställa upp. Men sedan har man börjatge ett sådant skydd till vilka inkompetenta personersom helst. Det har blivit en stor sjuka att man skallha det här. Det har visat sig att det förekommeri stat, kommun, landsting, näringslivet,organisationer, och på alla andraställen man kan tänka ut.Skatteministern har rätt när han säger att depersoner givetvis är lika skyldiga som lovar ut ellerskriver på de här avtalen. Det gäller alla demänniskor som tror att de äger skattebetalarnaspengar -- de har ju hur många miljarder som helst.Det är bara att dela ut pengar. De som har gjort dehär idiotiska avtalen är givetvis också synnerligenskyldiga. De som har tagit emot avtalen kan manmöjligen säga är ekonomiska.Men det handlar inte i detta sammanhang om trebankdirektörer. Dessutom tycker jag att det är felatt låta personer schavottera här, allra helst som dei stort sett bara har varit relativt kloka. I ställethandlar det om en sjuka i samhället. Det handlarom att de som har kommit till köttgrytorna på någotsätt ser till att de alltid blir kvar där. Därför hängerdetta ihop med andra frågor, t.ex. om politiskautnämningar.Vad kan då göras?Skatteministern har gått igenom en lista över en heldel åtgärder. Man kan, för att snabbt repetera,ogiltigförklara ännu ej utlösta fallskärmar genomlagstiftning, och det sker då här i . Mankan förbjuda fallskärmar för framtiden i statlig ochoffentlig verksamhet. Man kan förbjudafallskärmar i företag där det förekommer statligastöd av någon sort eller statligt delägande. Man kanlagstifta om att fallskärmar i den offentliga sektornskall offentliggöras osv.Vi kan alltså vidta en serie åtgärder. Med anledningav det uttalande som skatteministern här gjort --visserligen täcker skatteministern baraFinansdepartementets ansvarsområde, men jagförmodar att regeringen har talat om det härtidigare -- blir en av mina frågor följande: Ärskatteministern med på att det verkligen tas ettgrepp här?Detta är faktiskt ett oskick, och det är intressant atthöra förklaringarna. Plötsligt har man börjat varaväldigt intresserad av det här och börjat åtgärdasaker. Det gäller i kommuner, i landsting och litetvarstans. har utarbetatrekommendationer om utformningen av dessavillkor. Man går även in på detta med att det inteskall få förekomma dubbla pensioner och dessutomlön. Det är mycket ovanligt utanför de politiskakretsarna. En f.d. gruvarbetare exempelvis har intepension om vederbörande börjar jobba på Posten.Om gruvarbetaren sedan slutar på Posten får hanheller inte pension och dessutom lön.Sådant skall nu åtgärdas, och det låter tjusigt. Menman kan fråga sig varför det inte skett förut. Jo,anledningen är att man nu är avslöjad och att mansåledes måste börja rätta till det hela.Det här är en mycket stor fråga. Att säga att detfinns villkor som har godkänts i föruthjälper inte särskilt mycket. Här i satttidigare ofta människor -- just nu finns det i stortsett ingen här i kammaren -- som själva antagligeninte skulle ha något emot fallskärmsavtal, att blichef för eller vad det nu kan varafråga om inom den offentliga sektorn.Att man här har godkänt förhållandentyder lika mycket på att man har agerat i egen saksom på någonting annat. Men är strålkastarnatända, och därför måste frågan på allvar tas upp.Det handlar alltså om pension på pension på lön.Det handlar om polititiska utnämningar. Dethandlar om fallskärmsavtal. Men framför allthandlar det om att ledare i ett land, i det här falletgäller det politiker, måste föregå med gott exempel.Min fråga till blir om han och jag äröverens om att vi skall köra hårt på den kanten ochom vi tillsammans skall arbeta mot det otyg avvilket fallmskärmar vävas.Anf. 110 ():Herr talman! , långt innan IanWachtmeister var påtänkt som partiledare, hade vien stor fight mot fallskärmsavtal inom denkommunala sektorn. Den fighten vann vi. Detgällde de s.k. kommunalrådspensionerna, somändrades och fick en anständig utformning.Den sjuka som sedan blev fallskärmsavtal och somjust benämndes som sjuka av inom det privata näringslivet, bland deprivata cheferna. Omfattningen avfallskärmsavtalen är stor inom privat näringsliv ochbegränsad inom stat och kommun. Den har smugitsig in i vissa sektorer av stat och kommun när manförsökt kopiera den filosofi och den etik som hardominerat inom det privata näringslivet.Man kan säga att fallskärmsavtalens modernahistoria är samma historia som detta med denekonomiska bubbelekonomin ochfastighetsspekulationen, som ledde till bankkrisen.Det var det höga risktagandets epok. Man skulle habetalt för det höga risktagandet, men det var aldrigmeningen att detta skulle synas.Bo Lundgren och , nu är detframför allt i de privata företag som staten har fåttta över, delvis med undantag av Nordbanken, somfallskärmsavtalen uppenbaras!Fallskärmsavtalen är en stor moralisk fråga, menekonomiskt och sakligt är de en liten fråga. BoLundgren och jag har diskuterat detta i den tidigaredebatten om bankstödet. Men det är viktigt att manstädar upp när det gäller fallskärmsavtalen.Jag tänker då speciellt betona en sektor,banksektorn. Där tvingas staten att pumpa in för envanlig svensk ofattbara belopp för att rädda detsvenska betalningssystemet. Detta är nödvändigt.Men för att bankstödet skall fungera och bli allmäntaccepterat -- och det måste bli accepterat avallmänheten -- måste det hela ske på ett etisktförsvarbart sätt. Här kommer fallskärmarna in.Det kan inte vara rimligt att staten ger stöd tillkreditinstitut där det förekommer fallskärmsavtal.När det gäller bankstödet förhandlar staten intemed stödgivarna, utan staten gör en analys och haren diskussion med bankerna. Sedan formulerasvillkoren för stödet. Jag menar att det är självklartatt ett sådant viktigt villkor som staten formulerarskall vara att den bank som skall komma i fråga förstöd skall ha gjort sig av med sina fallskärmsavtal.Hur det görs är bankens sak. Att fallskärmsavtalenskall vara borta för att stöd skall utgå är något somregering och riksdag skall stå för och kräva.Anf. 111 (nyd):Herr talman! Jag var, statsrådet ,uppe i en interpellationsdebatt tidigare här medjustitieminister . Med anledning av attjag inte fick något svar från henne ställer jag i ställetsamma fråga till statsrådet . Jag blevnämligen av fru talmannen informerad om attdenna interpellation skulle komma upp senare.Min fråga är väldigt kort. Delvis har den berörts avIan och även av är ju i första hand skattebaseradefallskärmsavtal som man är ute efter. Men det är ju ganskanaturligt att man på det hållet gör så.Min fråga är alltså: Hur kan vi med skattemedelbetala ut fallskärmsavtal?Om sedan dessa avtal är riktigt formulerade bryr siginte den enskilda människan om. Men hela tidenupprepas följande fråga: Hur kommer det sig attjag som har jobbat så och så länge inomtillverkningsindustrin och att vi som har bidragit tillatt skattepengar kommit in skall behöva vara medom att kommunalgubbar och, i detta fall,bankgubbar får ta hand om dessa pengar?Jag har inget bra svar att ge. De människor somfrågat ställer krav på mig som riksdagsledamot. Desäger: måste du se till att fallskärmsavtalendirekt kommer bort.Jag vill således fråga statsrådet vadhan kommer att göra i detta fall. Även om det ärandra som kanske inte gör så mycket ställer jagdenna direkta fråga till statsrådet.Anf. 112 Statsrådet ():Herr talman! Jag använder egentligen alldeles förmycket av den tid som jag borde ägna åt strategiskaskattesänkningar och hanteringen avkreditförsörjningen åt att diskutera och hanteraproblem med fallskärmsavtal. Men jag måste göradet. Jag får dock inte använda de ord som jag skullevilja använda för att uttrycka hur jag känner det.Herr talmannen och kammaren i övrigt säger dåifrån. Det finns nämligen regler i detsammanhanget.Milt sagt är man i varje fall upprörd över vad somhar förekommit, och det är ganska självklart.Det första jag då avser var när vi satte i gång medavvecklingen av löntagarfonderna ochkonstaterade att de där anställda direktörerna hademycket förmånliga avtal. Vi har sedan sett mycketförmånliga avtal i statliga Nordbanken. Det är inteutan att man börjar fundera litet grand över denförra regeringens inställning till detta. Det skulle ioch för sig inte ha skadat om , somtillhörde underlaget för den regeringen, snararehade riktat sina frågor till densamma och inte tillmig som försöker hantera de problem som manhar ställt till med.Självfallet har jag ansvaret för dessa frågor, och jagskall hantera dem.Det är, som säger, fråga om atthantera skattebetalarnas pengar på ett rimligt sätt.Vi skall se till att det görs effektivt, bra och billigtvad gäller bankstödet. Vidare skall vi naturligtvis setill att avtal omförhandlas och att de frågor hanterassom jag beskrivit i svaret. Jag går inte direkt in pådetaljer i detta avseende.Samtidigt är det viktigt att vi klarar ut vad det är vidiskuterar. Det vi talar om är alltså en situation dären person med eller utan anledning blir avskedad.Det vi talar om är således personer som inteomfattas av den lagstiftning omanställningstrygghet som gäller. Vi kan rensa bortsituationer där det är ett företag eller enorganisation som läggs ner -- i varje fall om dethandlar om ett företag som på grund av dåligekonomi går i konkurs. Då kan det nämligenmycket väl vara så att träffade avtal inte infrias,därför att det inte finns några tillgångar ellerresurser.Vad vi talar om är alltså en organisation eller ettföretag som fortsätter med sin verksamhet men somvill bli av med en person av ett eller annat skäl.Skall då den personen ha någon ersättning?Vidare kan vi rensa bort det här med kriminalitetoch ett felaktigt handlande som gör att man motden bakgrunden inte vill betala ut någonting. Dettaframgår också av de riktlinjer som jag nämnde imitt interpellationssvar. Inte heller gäller detpersoner som blir arbetslösa av ett vanligt skäl.Skall man i det läget över huvud taget kunna ha vadsom kallas fallskärmsavtal, dvs. ettavgångsvederlag?Jag tycker att det är rimligt att man under enbegränsad omställningsperiod skall kunna få vissaförmåner, motsvarande tidigare lön. Men självklartskall det vara med en fullständig avräkning av andrainkomster som man får , så att det inteblir dubbel ersättning. Det skall alltså vara underen kort och begränsad tid som man får dennatrygghet. Det är något som för övrigt, vilket harframgått av domar i Arbetsdomstolen, också gälleri andra sammanhang. Även personer iföretagsledande ställning har såvitt mig är bekantfått ersättning , som t.o.m. vissthar överstigit de som jag anser skall vara denmaximala tiden.Det handlar alltså om ett rimligt avtal som ger enviss trygghet. Det är viktigt att det sker enavräkning så att man inte får dubbla löner i det häravseendet. Det är min utgångspunkt.Det här är något som vi kan etablera och hantera iden offentliga sektorn när det gäller både dehelägda bolag och de myndigheter som staten äger.Det är självklart, och det är detta som jag arbetarmed. Det har jag redovisat på mitt ansvarsområde.Vad kan man sedan göra när det gäller att hanteradetta inom den privata sektorn?Där ser jag först och främst frivilligaöverenskommelser som något som är vettigt. Mandiskuterar ju en regel som skall gälla förbörsföretagen, som publikt skall redovisa vad dehar för avtal.Är det ett företag som ägs av en eller av ett fåtalpersoner som bestämmer sig för att företagets VDeller styrelseordföranden skall ha ett generöst avtaloch lägre lön, är det ägarnas synpunkt. Om de villta det här ansvaret och fatta detta beslut, är det upptill dem. Problemet när det gäller den privata sidanär främst minoritetsaktieägarna, som skall veta ochsom skall ha information. Där har vi, som sagt,också givit attfundera över hur detta skall hanteras. Det är främsten fråga om huruvida styrelsen enligt ägarna skallha rätt att medge de här avtalen. Det är ju ägarnasom sedan på bolagsstämman får avgöra detta.Men på den offentliga sidan har staten sin ägarroll.Det har, som jag har sagt, varitotillfredsställande i en del av de statliga företagenoch organisationerna. Den saken håller vi alltså påatt rätta till.Jag kan redovisa exempelvis ett avtal som haruppmärksammats vad gäller AB Vin & Sprit. Nuhar det avtalet omförhandlats och finns inomgällande ram. Det är ett exempel på att det hållerpå att ske en förbättring och en sanering här, ochdet är positivt.Jag skall inte försvara vare sig kommun- llerlandstingspolitiker. Naturligtvis skall vi väl inte idebatten -- och det skulle vara bra om minameddebattörer höll med mig på den punkten --ägna oss åt något slags jakt på politiker i störstaallmänhet. I många fall är det rätt tufft att varapolitiker. Det tror jag att t.o.m. medveten om i politiken.Det är klart att det är bra om så många människorsom möjligt känner att både anställningsvillkoroch, i viss mån, trygghet är sådana att man ärberedd att ta sitt förtroendeuppdrag. Risken är jualldeles uppenbar att förtroendet går förlorat,speciellt om man vidtar tuffa och besvärligaåtgärder -- vilket emellanåt behövs.För att människor skall kunna bli bra politiker bördet finnas någon form av trygghet, men inte deöverdrivna avtal med dubbla ersättningar som harredovisats.Jag hoppas att jag därmed har kunnat utvecklasvaret något. Det som verkligen gäller är anställdainom offentlig sektor och människor som blirfriställda utan att själva kunna påverka situationen.Anf. 113 (nyd):Herr talman! Jag vill först göra en reflexion överRolf L inlägg. Vänstern håller ofta med närvi påpekar saker. Jag anser att det bevisar att Nydemokrati sveper hela vägen på den politiskaskalan -- från vänster till höger.Rolf L talar dock om privata företag med enbetoning som jag kanske inte skulle använda.Privata företag är kärnan i ekonomin och det bästavi har. Han sade att det är där man uppenbararföreteelsen.Då vill jag ta upp någonting väldigt viktigt. Här idetta rum bestämmer vi inte över privata företagssätt att sköta sin verksamhet. Vi representerar t.ex.inte aktieägarna i och de pengar de sätter in.Det ansvarsförhållandet finns mellan ledningen,styrelsen och aktieägarna där. Vi ansvarar förskattebetalarnas pengar.Eftersom den kände debattören sombrukar vara intresserad av drastiska förslagbefinner sig i salen, kan jag säga att det egentligennågonstans på väggen här i kammaren borde finnasett stort anslag där det skulle stå: Det är inte dinapengar! Det skulle finnas ett stort elakt finger sompekade ut i denna sal så att vi när vibestämmer saker förstår att det inte är våra pengar.Det är vanliga människors pengar det handlar om.Jag håller med om att 80-talet lärde oss allt möjligttokigt. Det gällde att vara smart. Detgällde att ta för sig innan bubblan brast. har vi börjat lära oss, vilket är för väl, att detär produktiva arbetare, hederliga, hårt slitandeverkmästare, driftsingenjörer, säljare, duktigaadministratörer osv. som gör jobbet.Då kommer jag in på frågan om moral, somdiskussionen nog ytterst handlar om. Jag tror attmoralen, t.ex. vad gäller arbetets heder, i mycketförstördes . Den moralen måste vi nuhöja. Det handlar om exemplets makt. Det handlarom ledarskap. Det är klart att det på ett sätt ärbesvärliga frågor. De är svåra att ta på. Just därförär de så viktiga.Jag förstår att kan vara besvärad avatt dessa frågor tar för mycket tid. I pengar är detinte så mycket. För det politiska anseendets skull ärinsatserna för att höja den politiska moralenotroligt viktiga.Visst kan man ha avgångsvederlag, somskatteministern säger. Det är klart att de kanfinnas. Men för att blanda in igenkan jag säga att det var en vänsterpartist, enkvinna, som utmattad slutade i efter 12år. Hon var då . Hon tyckte att hon kunde taledigt resten av livet, för hon var ju garanterad sininkomst och behövde inte arbeta. Så får det intevara.Till sist vill jag ta upp en sak som jag tror är viktig.Den offentliga sektorns avtal måste vara offentliga.Det är ju ganska enkelt. Det är offentligheten somär huvudman. Det är som tömsnär man gör någonting. Det är då inte statsrådetSvensson utan den ofta citerade Medelsvensson dethandlar om.Anf. 114 ():Herr talman! Jag vill ge rätt när hansade att man skulle ha granskat avtalen när de slötspå 80-talet. Men jag tror inte att det var meningenatt de skulle synas. Det är först när bubblan harspruckit och några sådana avtal börjar falla ut somman får möjligheten att frilägga dem och debatteradem. Men visst var det skada att denna mentalitetsmög sig in i den utsträckning som den gjorde iprivata företag, i statliga företag och i viss mån istatlig förvaltning.Jag glömde i mitt förra inlägg att säga att jag är nöjdmed den analys som har gjort avskillnaden mellan någon sorts trygghetsavtal ochdet vi i vardagstal kallar för fallskärmsavtal ochmed de åtgärder som är föreslagna och redangenomförda. Det är bara ett område där jag menaratt vi kan agera tuffare. Det gäller bankstödet.Här står det staten fritt att formulera villkoren.Man skall inte bryta avtal eller förhandla om avtalutan helt enkelt begära att den bank som skall fåstöd är ren i detta avseende, dvs. inte har någraorimliga avtal med sig i bagaget som staten somstödgivare eller som ägare, vilket inte heller äruteslutet, blir tvungen att ta över och stå för sedan.Eftersom jag inte formulerade en fråga i mitt förrainlägg undrar jag nu om är villig attverka för att man ställer sådana krav på de bankersom skall komma i fråga för stöd. Föreningsbankenoch S-E-Banken är aktuella i sådana diskussioner.Det är möjligt att det blir flera.Anf. 115 (nyd):Herr talman! Med risk föratt bli tjatig upprepar jag frågan om huruvida BoLundgren är villig att gå i spetsen för att ta tillbakafallskärmsavtalen, i alla fall när det gällerbankerna. säger samma sak. De gickinte i konkurs tack vare att vi i riksdagbeslöt att rädda dem, men principiellt gick de ju ikonkurs. Det borde inte finnas några pengar att getill bankdirektörerna. Hur kan man då ge dempengar? Det är den fråga som jag och många andravill ha svar på. Hur kan detta vara möjligt?Jag har t.o.m. läst i lagboken -- handelsbalken -- kan säga upp ett avtal om det inte är rimligt.Dessa avtal är inte rimliga. Det tror jag attstatsrådet håller med om.Anf. 116 Statsrådet ():Herr talman! För att svara på det allra sista först villjag säga att jag visst kan försöka att bryta ett avtalom det finns ett rimligt sätt att göra det. Vi lät juf.d. regeringsrådet Hamdahl undersökaNordbanksavtalen. Det är de avtal som tecknadesför och som sedan förlängdesefter det att de tre personerna hade slutat som viunder har haft direkt anledning att funderakring. De personerna har uppenbarligen inte såmycket med det att göra, utan det gäller den personsom var ansvarig för att avtalen tecknades.Det är klart att man kan ha synpunkter på det. Jaghar synpunkter, och de har jag framfört i flerasammanhang. Att riva upp avtalen kräver ju trotsallt att man går till domstol. Statens företrädare --skattebetalarnas företrädare -- får ju ändå visa enrimlig hänsyn till möjligheterna och inte driva dessamål in absurdum. ser vi ytterligare en gång överom det t.ex. kan finnas skadeståndsmöjligheter.Så vill jag svara på den första frågan. Även om dettar tid -- jag tycker att det är synd att behöva ta dentiden till att hantera fallskärmsavtal och annat --kommer jag ändå att göra det. Jag kommer att setill att anpassa reglerna så att de är rimliga ochacceptabla för skattebetalarna och att minimerakostnaderna. Jag kommer att göra vad jag kan vadgäller omförhandling av gamla avtal. Det har sketten hel del på det området. Vi skall försöka göranågonting åt detta, och jag förutsätter att att jag harriksdagen bakom mig i det avseendet.Det finns en sak som är intressant när det gällerVolvo, , och som vi måstehantera. Det är just minioritetsaktieägarna. Detfinns lagstiftning i aktiebolagslagen och i en delandra lagar som ett bolag har att rätta sig efter. Visträvar efter att skyddaminoritetsaktieägarna.