prot · GG09122 · 1993-06-04 00:00:00 — Det finns anledning attfölja frågan med uppmärksamhet, och man kanifrågasätta om EG är det storafredsprojektet eller om andra mål nu kommer in ibilden.I den inledande artikeln J 1 iMaastrichtbestämmelserna om utrikes- ochsäkerhetspolitiken slås det fast att medlemsstaternaskall aktivt och förbehållslöst stödja unionensutrikes- och säkerhetspolitik i en anda av lojalitetoch ömsesidig solidaritet. De skall avstå från varjehandling som strider mot unionens intressen ellersom kan minska dess effektivitet som ensammanhållande kraft i de internationellarelationerna.Det står visserligen i artikel J 8 att nödvändigabeslut för att definiera och genomföra dengemensamma utrikes- och säkerhetspolitiken iprincip skall vara enhälliga. Det skulle alltså ipraktiken finnas en möjlighet till veto motoönskade militära insatser.Men gjorde konferensen en särskildförklaring, att om vissa beslut i utrikes- ochsäkerhetspolitiken skall fattas enhälligt så skallmedlemsstaterna försöka undvika att hindra ettenhälligt beslut. Minoriteten skall alltså helst böjasig för majoriteten i dessa frågor.Har vi anslutit oss till detta avtal måste vi rimligenvara så nära en militär allians att det egentligenendast är formaliteter som skiljer oss från ettmedlemskap.Framför allt har man anledning att resa frågan:Vilka undergörande argument skall den svenskeföreträdaren använda för att motivera att svensktrupp inte skall delta i gemensamma aktioner, omvi ogillar de planerade aktionerna? Jag har ännuinte fått något bra svar på den frågan från ja-sidan.Jag förutsätter att samtliga står bakom denformulering om alliansfrihet syftande till neutraliteti krig i närområdet, som har lagt fast somen förutsättning för EG-samarbetet. Jag hävdar attnågra avgörande skäl för att överge alliansfrihetensyftande till neutralitet i krig inte har redovisats.Enligt den svenska regeringsformensportalparagraf skall all offentlig makt utgå frånfolket. har ett parlamentariskt styrelseskickdär den offentliga makten utövas under lagarna ochdär stiftar lag. Folkstyret utövas ocksågenom den kommunala självstyrelsen.Nu har också visat påkonsekvenserna av ett EG-medlemskap och lagtsitt radikala förslag till en ändring av den svenskagrundlagen. Det visar tydligt vad detta är fråga om.EG:s kommissionärer och domareskall i sitt handlande vara helt oberoende av sinahemländers regeringar. Det gäller också denkommande . Det offentligasamtalet inför beslut om nya lagar kommer attpåtagligt reduceras på grund av frånvaro avoffentlighetsprincip och meddelarfrihet i EG-systemet. Hur offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet skall kunna bevaras vid ett EG-medlemskap har ännu inte klart kunnat redovisas.Själva besluten om lagarna i ministerrådet kanockså komma att fattas utanoffentlighet.I de allmänna valen i kommer det svenskafolket bara att indirekt kunna påverka en del avEG/EU:s lagstiftande församling. Förhoppningsviskommer vi i ministerrådet att kunna få fyra femröster av ca 90. I dagens redovisasdiskussionerna om ett minskat inflytande för desmå nationerna. Detta är också ett memento infördiskussionen om de demokratiskautvecklingsmöjligheterna inom EG.Inom ett växande fält av politiken kommerlagstiftningen vid ett medlemskap att endastmarginellt kunna påverkas genom allmänna val iSverige. Givetvis kommer våra ministrar att ocksåmarginellt kunna påverka normbildningen förandra länders folk. Vi skall inte ha några illusionerom att 4--av vårt inflytande kommer att kunnastyra övriga . Naturligtvis kommer vi att ocksåha vår del av påverkan. Det här är en urholkning avnationellt självbestämmande, demokrati ochparlamentarism.Man anser fortfarande inom EG att den s.k.eurosklerosen skall bekämpas. Det innebär attlokala och regionala folkopinioner och nationellaparlament anses utgöra bromsklossar för de fyrafriheterna. Då är det ju orimligt att påstå attfolkstyret skall bibehållas intakt.I en rapport från belyses ocksåtrenden att de stora företagen på den europeiskaarenan kommer att stärka sitt inflytande överutvecklingen på bekostnad av de nationellaparlamenten. Det här är i högsta grad en aktuelldiskussion också inom EG.De demokratiska problemen och problemen medalliansfriheten syftande till neutralitet i krig inärområdet är de två viktigaste skälen till att vifortfarande säger nej till ett medlemskap i /EU.Om de nuvarande förhållandena när det gällerfolkmaktens utövande radikalt skulle förändras pågrund av den politiska process och den politiskadiskussion som pågår i kan givetvis en nysituation uppstå. Om andra förutsättningar i övrigtskulle uppstå kan givetvis frågan om en ny hållningtill ett i vår konstitution reglerat samarbete iEuropa tas upp till ny prövning. Mer erfarenheterkan då ha vunnits av ett omförhandlat ,av ett utvecklat frihandelsavtal och av andra avtal iEuropa. bidrar bäst till demokratiseringenav genom att nu stå utanför den europeiskaunionen.Fru talman! Jag vill därmed yrka bifall tillmeningsyttringen av avseendemom. 47 ():Fru talman! Låt mig till en början få yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkandet.I det sammanhanget kan det vara värt att med baranågra få ord polemisera mot närdet gäller hans bifallsyrkande till reservationerna.De få orden skulle kunna vara ungefär följande.När det gäller reservationen kring den monetäraunionen är de särskilda mål som mål som hela det svenska politiskaetablissemanget uppskattar och eftersträvar. Jagser därför inte den markering somSocialdemokraterna har gjort såsom en särskiltcentral markering, möjligen som en önskan attprofilera sig i arbetsmarknads-, sysselsättnings- ochvälfärdsfrågor. Mitt inlägg skall uppfattas såsom ettunderstrykande av Moderata samlingspartietstillika stora engagemang i de frågorna.Även den andra reservationen, som avserarbetsrätten, kan man väl säga speglar en klassisksvensk attityd, nämligen att man skall kunnareglera förhållandena på arbetsmarknaden påavtalsmässig grund. Jag vill gärna understryka inom EG lade fram en rapport på 1970-taletsmitt som kallades Vredelingrapporten. Därdiskuterades frågan om att man inom EG skulletillämpa en nordisk arbetsrättsmodell.Jag föreställer mig att ett skäl förSocialdemokraternas reservation är att man har enönskan att göra en markering mot den borgerligaregeringens strävanden att reformera svenskarbetsrätt. Jag vill gärna understryka att dessareformsträvanden egentligen bara vilar på ensträvan att förbättra förhållandena för småföretagoch göra det möjligt för dem att bli bättre och störrearbetsgivare. Det är inte ett grundläggandeangrepp på den svenska modellen, medarbetsrätten som centralfigur iarbetsmarknadsregleringen.Den här debatten behöver inte bli så värst lång,eftersom vi förde den underen annan rubrik. Men jag vill ändå säga att det finnsett exempel på ett land i vår närhet som har hafttillfälle att höja kunskaperna om frågorna, attnoggrant debattera dem och att därefter för andragången pröva dessa frågor som avser tillkomsten aven europeisk union. Det handlar om Danmark.Man kan ju konstatera att det danska folket, närdet till slut ställdes inför en andra valkampanj meden väl genomförd upplysningsverksamhet, gick ochröstade ett starkt ja till förmån för den europeiskaunionen. För mig är det en bekräftelse på attengagemanget för den internationella integrationsom ligger i den europeiska unionen ökar närinsikten i dessa frågor som utifrån betraktade kante sig som komplicerade djupnar. Det är framförallt fråga om en sammanvägning av en mängdfrågor.Fru talman! Jag vill från talarstolen beklagaatt strök sig i den här debattenoch gick över till den andra, inte därför att detinlägg som hon gjorde i den andra debatten varmindre värdefullt utan därför att hon har en mycketvärdefull motion som behandlas i det härbetänkandet.Det är en mycket långtgående och djuptanalyserande miljömotion. Den har behandlatssynnerligen förmånligt av utskottet. Utskottet hargjort ett uttalande som innebär att man i principställer sig bakom hennes idéer om ansvarför miljöutvecklingen i den europeiska unionen.Jag vill med detta lilla inlägg egentligen barabekräfta för kammaren det som kammaren redanvet, nämligen att Moderata samlingspartiet äröverens med om denambitionsnivå som hon ger uttryck för i sin motion.Vi ser det som ett ansvar för svenska representanteri den europeiska unionens utveckling att stå försvenska miljöideal.Anf. 48 () replik:Fru talman! När det gäller reservation 1 står detklart att läsa för den som ser betänkandet attskillnaden mellan den borgerliga majoriteten ochden socialdemokratiska oppositionen är att vi sägeratt målen för sysselsättning, arbetsmarknad ochsocial välfärd skall vara lika ambitiösa som definansiella och monetära målsättningarna.Det är just på den punkten som det inte var möjligtatt åstadkomma enighet. Från de borgerligapartiernas sida vill man inte att det skall vara likaambitiösa mål. Detta är för oss viktigt, särskilt somden finanspolitiska delen av den ekonomiska ochmonetära unionen ännu inte är färdigbehandlad. har man ännu inte orkat medatt precisera de målsättningarna, nämligen att talaom att den bidrag just bör varaatt lyfta upp sysselsättningsmålen och de socialamålen lika högt som de finansiella och monetäramålsättningarna, inom ramen för den ekonomiskaunionen.När det gäller den andra reservationen hänvisadeNic till den svenska modellen som ett sättatt reglera arbetsmarknaden.Vi menar nog att den svenskakollektivavtalsmodellen på många sätt är smidigareän den form för lagstiftning med rättigheter som ärvanlig i det kontinentala . Vi menar att detär viktigt att i förhandlingarna se till att vi skallkunna genomföra direktiv rakt ut med svenskakollektivavtal utan att behöva kompletterandelagstiftning. Det skulle minska regleringarna.Det visade sig också när man utformade det socialaprotokollet i att det fanns intresse förden nordiska modellen i just den meningen att denvar en smidighet.Jag hoppas att vi skall slippa en situation därregeringen, litet schizofrent, i EG förhandlar så klarar den svenska modellen, medan man iSverige avrustar den. Jag vill starkt varna för att iSverige rusta ned den svenska arbetsrätten i ett lägedär denna arbetsrätt ger en bra grund för attvälkomna utländska företag, arbetare ochtjänstemän till för att verka här på devillkor som svenska arbetare och tjänstemän har.Det vore oklokt av regeringen att i rustaned den svenska arbetsrätten.Anf. 49 () replik:Fru talman! försvar för den förstareservationen har jag full respekt för. Det var justden värderingen som föranleddeSocialdemokraterna att välja att reservera sig pådenna punkt.Det som utskottsmajoriteten står bakom ochformulerade var det som ingår i den monetäraunionens mål, nämligen att med de medel som deninnehåller åstadkomma ökad sysselsättning ochutrymme för välfärd.Jag ser alltså verkligen den socialdemokratiskareservationen som i hög grad en tekniskreservation.När det gäller arbetsrätten vill jag med stor emfashålla med . Det nordiska systemetmed kollektivavtalsrätt är ett smidigare system.Det är ett stort engagemang i regeringens arbete föratt ge utrymme för sådana lösningar inom EG-rättens ram. Jag tror att det är en av de storauppgifterna vi kan ta med oss ut i , att pådetta sätt bli spjutspetsar för ett nytt sätt att se. Detär en syn som ligger i linje med en strävan somförekommit i EG , som jag nämnde.Anf. 50 () replik:Fru talman! Jag kan också instämma i NicGrönvalls synpunkt att det hade varit värdefullt omvi hade fått fullfölja debatten med AnnikaÅhnberg.Jag ville ta upp det som behandlas i . Tunga företrädare för EG-staterna -- den brittiske premiärministern, denbelgiske utrikesministern och den franskeutrikesministern -- har med kommissionen tagitupp frågan om ett mindre inflytande för de småländerna. De skulle alltså få dela på platserna iministerrådet och kommissionen, är tanken.Nu finns i ansökan från och i Dinkelspielsanföranden ett anspråk på hur inflytandet för vårtland skall bli i dessa organ.Har någon kommentar till dessa kravpå minskat inflytande för mindre länder?Anf. 51 () replik:Fru talman! Den kommentar man kan ge i det härskedet är bara att det är en avancerad matematikatt åstadkomma rimliga och rättvisa röstetal iministerrådet. Där måste alltså röstetalenkonstrueras på ett sådant sätt att man åstadkommeren av medlemsländerna önskad och accepteradbalans mellan stormakter och småmakter.Det är väl alldeles klart, om de fyra nu ansökandeEFTA-länderna skulle vinna medlemskap, attbeslutsbilden förändras i avsvärd grad iförhållandet mellan stora och små stater i EG. Detär alldeles säkert så att de stora staterna kommeratt med stor vaksamhet se till att den balans som nuråder, och som var svår att framförhandla, består.Jag vill säga att den balans som råder ger enmycket stor övervikt åt de små staternasbeslutsförmåga, om man skulle se den såsom mättemot befolkningsantal, BNP eller annat. De storastaterna har under sådana jämförelser i hög gradavstått från inflytande för att verkligen i EGåstadkomma en balanserad beslutsprocess mellanstora och små stater.Jag är alldeles övertygad om att det med ett ökatinflytande av små stater ges ett ökat utrymme föratt bevara den balansen. Det är min kommentar.Anf. 52 () replik:Fru talman! Jag noterar att inte helttog avstånd ifrån den här argumentationen. Det måkanske betyda att de små staterna är beredda attdela på posterna i kommissionen och ministerrådet.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill också inleda med att yrka bifalltill hemställan i utskottsbetänkandet.Mycket tyder på att EG-debatten under 1993gradvis kan komma att präglas av större balans ochverklighetsförankring. Jag tror att den danskafolkomröstningen är viktig för denna sannolikaprocess, bl.a. därför att den visar att danskarna inteär motståndare till EG-samarbetet som sådant,vilket naturligtvis har hävdats efter den förstafolkomröstningen. Snarare är det nog så attinsikten att ett nej även kunde riskeraatt ställa landet utanför det fortsatta EG-samarbetet bidrog till resultatet de fick.Men den viktigaste faktorn tror jag är att desvenska medlemskapsförhandlingarna nu harpåbörjats.Europaministerns s.k. öppningsanförande visar jutydligt vilka de verkliga problem är som måste lösasi samband med ett svenskt inträde, och vilka målregeringen och en överväldiganderiksdagsmajoritet har. Debatten borde hädaneftermer kunna handla om dessa realiteter och alltmindre om de rykten och de påståenden avskiftande saklig halt som har ingått i mycket avagitationen dessförinnan.Dagens debatt är litet speciell, eftersom den till stordel handlar om frågor där det inte går att gedefinitiva besked -- detta dels därför attförhandlingar pågår, dels därför att många av deönskemål som tas upp i motioner från olika håll kanbli föremål för politisk handling först när vi väl harblivit medlemmar i den bakgrunden är det märkligt att iföregående debatt ha hört t.ex. Vänsterpartietsföreträdare beklaga bristen på direktmedinflytande genom , när sammaperson i denna debatt hörs försvara enmeningsyttring, där det bl.a. heter att vi skallavbryta förhandlingarna om just det medlemskapsom skulle kunna ge detta direkta medinflytande.Mönstret är vid det här laget väl känt, men logikenblir ju inte starkare för det.Några synpunkter kan vara motiverade. Det förmig, och jag tror för liberalerna, mestväsentliga är att betona EG:s roll som drivkraft förstabil fred och demokrati i Europa.Jag vill erinra om att två gånger tidigare idetta århundrade har upplevtdemokratiseringsprocesser som något liknar den vinu upplever . Den första kom vid förstavärldskrigets slut, den andra kom efter det andravärldskriget. Båda gånger slutade det hela itragedier.Också finns betydande hot. Vi skall senaredebattera förhållandena i f.d. . Men finns, till skillnad mot tidigare, också ettpolitiskt instrument som kan förhindra enupprepning av tidigare misslyckanden, nämligendet Europasamarbete där EG-samarbetet är denhelt centrala komponenten.Jag känner mig ibland litet orolig över att debattenom EG och Europeiska unionen i vårt land alltförmycket förefaller handla om de ekonomiskaaspekterna på medlemskapet. Även om det voreså -- vilket det inte är -- att de ekonomiskafördelarna av ett medlemskap är diskutabla,osäkra, tvivelaktiga, skulle ändå det övergripandedemokratiska värdet av att demokratieräntligen kan ta sig an gemensamma problem -- bådedem som vi är vana vid och nya, isynnerhet miljöproblem -- i sig har ett så stort värdeatt det för min del skulle väga över till förmån förett klart ställningstagande för att skall deltai detta samarbete.I den debatt som har förts finns enaspekt som jag vill kommentera särskilt. Den gälleroffentlighetsprincip, meddelarskydd och sekretess.Många har påpekat att förhållanden inom EGskiljer sig från dem som råder i . Samtidigttror jag också att man i rättvisans namn kankonstatera att dessa avikande förhållanden inte irealiteten innebär att handlingar av olika slag inteblir kända. Det påstås ju ofta att EG läcker som ettsåll, och helt fel är det väl inte.Nu diskuteras en offentlighetsprincip även för EG.Det ligger givetvis i hög grad i intresse atten sådan kan införas. Som EG-medlem bör viförsöka förstärka en sådan princip ytterligare.Det är också angeläget att vi på det sätt som bl.a.jag själv har markerat i Grundlagsutredningeninför EG, ser över våra egnasekretessbestämmelser, så att vi inte hamnar i ensituation där det visar sig att det verkliga problemeti detta avseende är vår egen sekretess och inte deförhållanden som råder i gemenskapen. Jag är gladatt regeringen så snabbt har tagit fasta på just dennatanke och tillsatt en särskild utredningsman.Jag tycker i likhet med att desocialdemokratiska reservationerna egentligenmest har ett symbolvärde. Detta kan jag förstå ochrespektera. Men syftet med dem tycker jag vältäcks in av den skrivning som majoriteten har enatsom.När det gäller meningsyttringnoterar jag att den är ganska modest. Den bestårav tre punkter. Jag kan inte låta bli att kommenteradiskrepansen mellan dessa tre tämligen modestasynpunkter och den våldsamma agitation motmedlemskap som bedrivs i Nej till EG-rörelsen, därvänsterpartiet spelar en synnerligen framträdanderoll.Fru talman! Det har sagts , någotöverdrivet naturligtvis, att Nej till EG-rörelsenskulle vilja se som ett nytt , somdet var före kommunismens fall. Men ibland blirman fundersam.En av Nej till EG-rörelsens främsta debattörer ochförfattare av skrifter är en person vid namn , som har varit aktiv i denAlbanientrogna sekt inom den svenskakommunistiska rörelsen som vi har haft ett antal år.År 1990 skrev denne person apropådemokratiseringen i följande:'''Demokratisering' är dagens slogan ochcentralkommitténs beslut om flerpartisystem desssenaste uttryck. Men man tar miste om man tror pådetta som en framgångsväg. Det vet vi, som leveri en kapitalistisk diktatur utsmyckad med en raddapolitiska partier, en hel del om. ''Här har vi alltså en diktaturanhängare som agiterarför bevarande av den gamla diktaturen i ,och som anlitas av Nej till EG-rörelsen i en radolika kapaciteter.Samma eller liknande verklighetsbild finner man iandra skrifter, utgivna direkt av Nej tillEG-rörelsen. Samme försvarar i enskrift med namnet indirekt, ja,nästan direkt, terrorism genom att attackera detgemensamma europeiska arbetet mot terrorism ochgenom att tämligen klart skriva att organisationerav typ och inte alls självklart börbetraktas som terroristorganisationer. Det står såhär: ''Men hur definiera begreppet terrorism? Hurdefiniera vad som är ''radikalt' eller ''extremt'? Detavgörs indirekt av politiska värderingar.'' Därpåföljer ett stycke där just dessa organisationer fritasfrån misstankar om att syssla med terrordåd.I andra skrifter från samma Nej till EG-rörelsefinner man påståenden om andra europeiska länderoch deras invånare som ibland nästan gränsar tillsådant som domstolarna i olika länder iblandtvingas behandla som ifrågasatta brott mot lagenom hets mot folkgrupp.Det finns en skrift med namnet , därhela utmålas som just detta, elleråtminstoene som en del av världen där prostitutionoch sexualbrott inte bara tolereras utan rent avuppmuntras. Konklusionen på sista sidan i skriftenär denna: ''Det är inte bara arbetskraften ochpengarna som rör sig över gränserna, utan ocksåideologierna, tänkesättet. Ideologin man har ''--man, alltså inte några specifika grupper, utan man istörsta allmänhet -- ''ute i hyllarprostitution nästan som ett ''yrke', man bejakarverksamheten. ''Detta är faktiskt övertramp av ett slag som det ärnödvändigt att föra på tal, också i det härsammanhanget. Även om några representanter förde personer som är ansvariga för denna skriftserieknappast torde finnas här i kammaren, är det ändånödvändigt att fästa kammarens uppmärksamhetpå vilken typ av agitation som förekommer.Det allra värsta är nog -- jag har också den här -- där fransmän ochfransk kultur av någon anledning beskrivs i ordalagsom påminner -- och det här är mycket allvarligt --om den sortens beskyllningar som traditionellt harriktats mot judar i en viss typ av politiskrensningspropaganda. Som ett slags konklusionfinns här ett par meningar, där det sägs attfransmän -- även franska demokrater,revolutionärer anda osv. -- generellt harförslavat och utplundrat resten av världen. Sedanfår vi också veta att fransmännen perverterar godaseder, invaderar hederliga nordbors tanke- ochkänsloliv samt indirekt kontrollerar det andliga ochkulturella livet runt om i världen. Jag undrar hurmånga av kammarens ledamöter eller av EG-frågan intresserade medborgare som har klart försig den politiska extremism som gång på gångkommer i Nej till EG-rörelsenspropaganda.Det finns här företrädare för bl.a. ,som spelar en viss roll i Nej till EG-rörelsen,närvarande. Jag tycker därför att det är befogat attavsluta med att fråga: Var går gränsen för vad maninom detta parti anser vara tillåtet ibuskpropagandan mot EG? Är det möjligt att härfå ett kategoriskt avståndstagande från de skriftersom jag här har nämnt och som har utgivits avdenna rörelse? Jag är säker på att ochandra vänsterföreträdare i har dessaskrifter.Anf. 54 () replik:Herr talman! Tyvärr har jag varken haft tillgång tilleller läst alla dessa skrifter. Det är fullt möjligt attdet förekommer övertramp av den typ som HåkanHolmberg nämnde. Det är ju en diskussion somfrämst bör föras inom Nej till EG-rörelsen. Det ärolika grupper som verkar i denna rörelse och somproducerar sitt material där de framför olikaargument.Jag begärde egentligen ordet för att ställa en frågatill . Enligt Finansdepartementetsberäkningar kommer medlemsavgift tillEG att uppgå till ca . Återflödetav pengar från EG kommer i huvudsak att gå tilljordbruket och kanske i viss mån till företag --under förutsättning att det betalas ut något bidragfrån strukturfonderna. Finns det hos ,där man är mån om att inte öka budgetunderskottetoch om vår välfärd, någon tanke om hur de 18 eller22 miljarderna skall finansieras med hänsyn till detbudgetunderskott som vi framöverkommer att få dras med?Anf. 55 () replik:Herr talman! Den avslutande frågan avspeglarnästan övertydligt det märkliga sätt på vilket EG-motståndarna ofta argumenterar. Manargumenterar i ett statiskt perspektiv och talar ombudgetunderskott under det ena eller andra året.Poängen när det gäller välfärden i ärnaturligtvis att med ett medlemskap läggs enstarkare och mer stabil grund för en fortsattvälfärdspolitik i detta land, något som vi sannolikticke kan räkna med på samma sätt om vi inte blirmedlemmar. Att då mot det ena eller andrabudgetåret ställa olika belopp mot varandra är attföra en diskussion om något som egentligen inte harmed sakfrågan att göra. Det är en skendebatt. Detväsentliga är de långsiktiga, positiva fördelar försvensk ekonomi och en svensk välfärd som ettmedlemskap innebär.Det är beklagligt att på det sätt somhan gör glider undan den fråga som jag tycker attdet är rimligt att man även inom Vänsterpartietallvarligt reflekterar över. Jag tror inte riktigt på attBengt inte har läst dessa skrifter.