prot · GG0992 · 1993-04-15 00:00:00 — Av den anledningen måste det ställashögre krav på taxametertillverkarna om att denutrustning de säljer inte som dagens skall varamanipuleringsbar.I propositionen talas rätt mycket om plombering,men det är programmeringen av taxametrarna somär det viktiga. Hur skall den som utför enflygande kontroll vara säker på att det inte är enbesiktningstaxa som hon eller han får se, en taxasom aldrig används? Det måste framgå av uppgiftensom skall skrivas ut från taxametern vilka taxor somfinns programmerade och vilken programversionsom används. Det här skall man sedan kunnakontrollera mot den laddningsdator som användsför att ladda taxametern. Något måste göras för attåtgärda de missförhållanden som råder.Utskottet anser att erfarenheterna av taxireformenär begränsade, men varför inte använda sig av deerfarenheter som finns? Det finns säkert mångaseriösa taxiägare som kan berätta om densnedvridna konkurrensen. Det finns mångahandläggare inom landsting och kommun som harerfarenheter som de gärna delar med sig. Varförinte se till att de lagar och förordningar som finnsföljs?Jag ser fram emot Statskontorets rapport.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )9 § Ersättning till trafikhuvudmännen för köpav viss kollektivtrafikFöredrogstrafikutskottets betänkande1992/93:TU33 Ersättning till trafikhuvudmännenför köp av viss kollektivtrafik (prop. 1992/93:100delvis).Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )10 § Djurskydd m.m.Föredrogsjordbruksutskottets betänkande1992/93:JoU16 Djurskydd m.m.Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )11 § Vissa anslag till bostadsförsörjningenm.m.Föredrogsbostadsutskottets betänkande1992/93:BoU11 Vissa anslag tillbostadsförsörjningen m.m. (prop. 1992/93:100delvis).Anf. 99 ():Herr talman! Vi skall nu diskuterabostadsutskottets betänkande nr 11, om anslag tillbostadsförsörjningen m.m. Utskottets utlåtandevilar på en majoritet i utskottet, och det skildrar påett utmärkt sätt den splittring som råder i frågaom den svenska bostadspolitiken.Socialdemokraterna har tio reservationer och ettsärskilt yttrande, och det finns också invändningarfrån Ny demokrati och Centern.Jag sade att bilden av bostadsmarknaden nu är mersplittrad än någonsin, och många ställer sig frågan:Vart är bostadspolitik på väg? , i valet , gavs löften om lägrehyror, lägre räntor ställdes i utsikt, ingamarknadshyror skulle införas, konkurrensen skullese till att man fick fördelaktiga boendekostnader,och en sund konkurrens på bostadsmarknadenutlovades.Det som har skett visar att det som vi varnadeför från socialdemokratiskt håll stämde. Det hargått snett någonstans i bostadspolitiken, och det harvisat sig att förväntningarna om att det skulle skeförbättringar när man började operera bort regleroch andra restriktioner på bostadsområdet var heltfelaktiga. Frågan är: Hur kunde det gå så snett ifråga om bostaden, som har en så utomordentligtstor betydelse för väldigt många människor i det härlandet?Låt oss se vad som kan komma att ske 1993.Boverket räknar med att det kan få så lågproduktion av nya lägenheter som kanske 15 000--20 000. Hade ROT-programmet inte genomförts såhade praktiskt taget hela den svenskabostadsmarknaden legat för fäfot.1993 har regeringen med hjälp av sina partier iriksdagen lagt ut 3,4 miljarder på boendekostnader.1994 skall överenskommelsen mellanSocialdemokraterna och regeringen när det gällerbostadsmarknaden leda till att det skall läggas utytterligare . Den stora frågan ärom det skall läggas ut på räntegaranterade hus ellerpå alla bostäder, som vi Socialdemokrater ibostadsutskottet tycker och som vi också gettuttryck för i den socialdemokratiskapartimotionen.Det finns tiotusentals s.k. Danellgropar iSverige. Det är platser där man sökt bygglov enligt1992 års finansieringsregler. Vad är det då förskillnad på 1992 och 1993? Jo, de nyalåneförutsättningarna har kraftigt försämrats.Denna tendens kommer att förstärkas framöver.Det kommer att kosta mer och mer. Så tyckerregeringen och regeringspartierna. Det är vad viockså har varnat för från socialdemokratiskt håll.Vi har alltså en låg bostadsproduktion och en högarbetslöshet. Inte hararbetslösheten varit så stor som just , och viriskerar att den ständigt ökar.Det finns inga byggjobb. Många har inkomst frånarbetslöshetskassorna, många är utförsäkrade.Förtroendet för bostadspolitiken hosbyggföretagen och materialindustrin är i kraftigtavtagande.Jag nämnde i vår förra debatt om 160 företag somhar uttalat sig om 1993 och 1994. De har prognosenför 1993 att det är illa, och att det kommeratt bli ett uselt byggår.Det är det perspektiv som är bedömbart från detutgångsläge de har för närvarande.Problemet är att regeringen betraktarbostadsområdet som vilket annat näringsområdesom helst. Det är väl ingenting märkvärdigt medbostaden -- så tycks regeringen resonera.Det har man satt i system. Först försvannBostadsdepartementet sedan försvannbostadsministern. De har visserligen förökat siggenom delning. Jag hörde i slutet på den storadebatten om de sociala frågorna att en avdeltagarna tackade statsrådet för att han deltagit ihela debatten. Men sedan vi fått denna splittring iregeringen har jag inte sett något statsrådnärvarande när vi diskuterar bostadsfrågorna. Föratt över huvud taget få tala med ett statsråd ibostadsfrågor måste man ställa en enkel fråga elleren interpellation och försöka pricka rätt vem det ärsom har hand om just den delen av bostadsfrågornai regeringen.Jag trodde faktiskt ett tag när jag tittade påtalarlistan att det inte bara varBostadsdepartementet och bostadsministern somhade försvunnit, utan att också de mycketentusiastiska bostadsdebattörerna iregeringspartierna försvunnit. De fanns i alla fall påmorgonkvisten inte på talarlistan. Förhoppningsviskommer de att finnas här litet senare.Den stora frågan nu är: Hur skall det bli framöver?Jag sade 1993 kanske 20 000 nya lägenheter. 1994vet vi ingenting om, det är en dålig planering. Vi vetinte heller någonting om 1995 och 1996 därför attdet inte finns några riktlinjer som har någonbärkraft inför detta decennium i slutet av det härårhundradet.Man kan alltså konstatera att det inte är någon krafti bostadspolitiken. Den går enligt en mall som mansnabbt fick fram genom sin enmansutredning.Jag tycker att man i varje fall avväljarundersökningarna borde kunna konstateraatt åtminstone någon del av väljarnasställningstagande måste ha sin anknytning tillmissnöje med regeringens bostadspolitik.Jag upprepar nu att Socialdemokraterna står förden sociala bostadspolitiken. Det kommer tilluttryck i våra reservationer om de bostadspolitiskamålen. Vi säger att till välfärden hör en bra bostadsom en grundläggande social rättighet som är attjämföra med rätten till arbete, utbildning ochsjukvård.Vi talar då om den generella välfärden. Skillnadenär kanske att vi talar om den generella välfärden,medan regeringen talar om den individuellavälfärden.Vi försvarar med kraft denna sociala bostadspolitikmot alla åtgärder som sätts in för att rycka undangrundvalen för en sådan politik.Vi ser värdena i de allmännyttiga bostadsföretagenoch i de kooperativa bostadsföretagen. Vimarkerar vår avsikt att kämpa mot den fortsattaövergången till marknadshyror.I våra reservationer kan det läsas in även andrauttryck för en social bostadspolitik. Alla skall iprincip bli delaktiga i den: Ungdomarna, som serframför sig bostäder som de behöver men inteekonomiskt kan efterfråga; de utvecklingsstördasboende, liksom stödet för äldreboendet. Vi ställerkravet att kommunerna skall ta fram program förutbyggnad av servicebostäder, ålderdomshem ochgruppbostäder. Detta är mer motiverat nu ännågonsin, om man nu tar chansen att satsa på detROT-program som har haft attbesluta om.Vi vill på den punkten ställa större krav påkommunerna i stället för att, som regeringen ochregeringspartierna vill, ta bort det huvudansvar förbostadsförsörjningen som ligger påkommunerna.Vi vill, kort sagt, herr talman, inte överge deriktlinjer som gett en särställning när detgäller bra bostäder.Det kan hända att det kommer att finnas anledningatt se över regler och andra bestämmelser. Dettycker jag vi skall vara öppna för. Men jag vill gärnabetona att det är en mycket stor oro påbostadsmarknaden. Det förekommer ett stort antalvräkningar. Allt fler fastigheter tvångsförvaltas.Många omflyttningar sker -- folk flyttar till bostädersom de helst skulle vilja undvika. De gör det av detskälet att de inte har kapacitet att betala delägenheter som de sitter i.Det här ger mig anledning att säga att dereservationer som vi har lagt är en återspegling avsocialdemokratisk bostadspolitik. Jag kommer inteatt yrka bifall till alla, utan jag yrkar bifall tillreservationerna 1, 2, 4, 7 och 9.Anf. 100 ():Herr talman! Det är förvisso inte första gången somvi diskuterar den borgerliga bostadspolitiken idenna kammare. Det börjar kännas som ett tråkigtämne, tycker jag, därför att den politiken hittillsinte förts särskilt mycket framåt. Jag skall därförbara kort tala om att kritik på allaväsentliga punkter blivit besannad i dettabetänkande och i den bostadspolitik för övrigt somförs av den borgerliga regeringen.Bristen på Bostadsdepartement visar attsamordning inte finns. Den delegation somregeringen har tillsatt består av statssekreterare,dessutom bara män. Jag och jag tror många medmig saknar totalt förtroende för att den gruppenskall kunna visa hur bostadspolitiken skall förasframåt.Vi i upprepar vårt förslag om att enparlamentarisk kommitté skall se överbostadspolitiken, hur den skall bedrivas ifortsättningen, vilket tyvärr inte har fått gehör. Vivet att våra förslag skulle vara klart gynnsamma.Jag instämmer i huvudsak i allt det som OskarLindkvist tog upp. Det är stora problem med högahyror , människor vräks från sina hem, det stårtomma hus. Dessutom finns det inte någon störrenyproduktion, vilken faktiskt skulle behövas.Jag undrar över en av Socialdemokraternasreservationer. Vid utskottsbehandlingen av dennablev jag för egen del inte klar över, uppenbarligeninte heller de borgerliga ledamöterna, vad somegentligen ligger bakom den. Det gäller bostäderför utvecklingsstörda. Jag hade trott att deborgerliga ledamöterna skulle kolla upp hur det varpå det området. Jag vet inte om så har skett. Jag harfått väldigt tydliga signaler om att det bl.a. iStockholms län, men också på annat håll, faktisktsker en försämring på just det området.Utvecklingsstörda får sämre bostäder, därföratt man inte anser sig behöva ställa samma krav pådessa. Har inte de borgerliga partierna fått dessasignaler, eller har man inte själv velat ta reda på hurdet förhåller sig?Jag vill till slut, herr talman, bara hänvisa till demotioner som handlar om ekologiskt byggande ochboende. Det är bara att konstatera att man frånregeringens och utskottsmajoritetens sida inte villsatsa särskilt mycket på det.Avslutningsvis hänvisar jag till Vänsterpartietsmeningsyttring och instämmer i desocialdemokratiska reservationerna och i detsärskilda yttrandet.Anf. 101 ():God afton, herr talman! Anledningen till att detinte fanns någon företrädare förutskottsmajoriteten förhandsanmäld till dagensdebatt är närmast att bostadsutskottets betänkande11 innehåller idel kända ståndpunkter både frånutskottsmajoritetens och från utskottsminoritetenssida. Det befanns inte nödvändigt att sätta upp entalare för ett tolv minuters inledningsanförande.Det är inte bara utskottsbetänkandet som innebären upprepning av kända ståndpunkter. De hittillshållna anförandena har också inneburit enupprepning av kända ståndpunkter. OskarLindkvists inledningsanförande innehöll faktisktinget nytt alls.Jag lyssnade på den socialpolitiska debattentidigare . Där efterlyste SocialdemokraternasBo Holmberg ödmjukhet från regeringens ochregeringspartiernas sida. Han sade att denborgerliga politiken har präglats av kaxighet ochbrist på vilja att ta till sig andras åsikter ochargument.Jag vet inte om här är ett exempel på denödmjukhet som Socialdemokraterna vill skallprägla den politiska debatten. I så fall tycker jag attdet är märkligt. Vad vi fick höra var den sedvanligaliturgin, för att inte säga de väl inövadebesvärjelserna, kring begreppet socialbostadspolitik.Jag har, herr talman, i ett antal bostadspolitiskadebatter efterlyst en socialdemokratisk definitionav begreppet social bostadspolitik. Jag har aldrigfått något riktigt svar, främst beroende på att densociala bostadspolitiken vid varje given tidpunkthar definierats som socialdemokratiskbostadspolitik. fortsätter man i det här spåret.Man nöjer sig alltså inte med att i reservationernata en strid om de skiljaktiga meningar som finns ombostadspolitikens medel, utan man envisas med attäven i denna debatt till varje pris ifrågasätta ocksåde politiska borgerliga motståndarnas ärligauppsåt, ärliga vilja och goda avsikter. Det gör mani termer som ''att låta plånboken styra'', ''rasera densociala bostadspolitiken'', ''riva ner'' osv. Jag fårnog, herr talman, säga att det är ett tragiskt uttryckför den ödmjukhet som Socialdemokraterna sägerskall prägla debatten.Sanningen är att det inte finns några delademeningar om bostadspolitikens mål. Allamänniskor som lever i skall ha tillgång tillsunda, rymliga och välplanerade bostäder tillrimliga priser. Det är målet. Om det är det måletsom är definitionen på social bostadspolitik, är vialla 349 ledamöter i denna kammare anhängare avjust en social bostadspolitik. Däremot har vi olikauppfattningar om medlen.Socialdemokraterna har haft ansvaret förbostadspolitiken under i stort sett helaefterkrigstiden. Ni har åstadkommit mycket gott.Vi har en hög bostadsstandard i . Vi har engod utrymmesstandard, den högsta i världen, trorjag. Vi har mindre av kategoriboende i än imånga andra länder. Det är bra. Grattis, OskarLindkvist.Det innebär, herr talman, dock inte att vi saknarproblem som ett resultat av sammasocialdemokratiska bostadspolitik. Jag skall pekapå några brister.Vi har ett dåligt genomslag förbostadskonsumenternas önskemål. Vi harbristande valfrihet på bostadsmarknaden, framförallt beroende på att den socialdemokratiskabostadspolitiken, alltså Socialdemokraternasuttolkning av ''social'', har inneburit ettmissgynnande av enskilt bostadsägande och ettgynnande av allmännyttigt hyresboende. Vi harsegregation i det svenska boendet. Det är framförallt pengar eller kontakter som gör att mångamänniskor bor i attraktiva bostadsområden.Människor med låga inkomster är ofta hänvisadetill mindre attraktiva bostadsområden istorstädernas ytterområden, där hyrornaparadoxalt nog är högre än någon annanstans. Vihar en inte helt lyckad fördelningspolitik. avräntesubventionerna, 25 miljarder, går till avhushållen, inte med nödvändighet till de somhar det största behovet.Det kanske största problemet är denkostnadsexplosion som vi haft . Orsak: Det finansieringssystem som infördes1974 -- det är i varje fall en starkt bidragande orsak.Det har lett till höga hyror. Hade vi haft sammakostnadsutveckling på byggsektorn som vi har haftpå andra samhällsområden, skulle hyrorna inyproduktion vara av vad de de facto är.Kostnadsexplosionen har också lett till en statligutgiftsexplosion, som vi inte har kontroll över. Vihar också haft ett dåligt inflytande för den enskildehyresgästen.Den bostadspolitik som vi nu bedriver, med våruttolkning av medlen för att nå socialabostadspolitiska mål, försöker vi att rätta till en delav dessa brister. Vi försöker att långsiktigt minskabostadskostnaderna. Vi försöker att minska statensutgifter, därför att vi tycker att det är fel att viövervältrar dagens kostnader för bostäder ochbostadsproduktion på morgondagens generation.Vi försöker att öka bostadskonsumenternasinflytande. Det handlar inte om att låta plånbokenstyra eller om att införa något slags ohämmadbostadskapitalism. Men om man vill ökabostadskonsumenternas inflytande, måste det skepå någons bekostnad, och då blir det påpolitikernas och bostadsproducenternasbekostnad. Den plats där bostadskonsumenter ochbostadsproducenter möts brukar bildligt talat kallasför marknad. I den meningen innebär den nyabostadspolitiken ett ökat utrymme för marknaden,men detta borde inte var kontroversiellt. ÄvenSocialdemokraterna brukar ju bekänna sig tillmarknaden i detta hänseende. Det gör OskarLindkvist på alla andra samhällsområden. Det ärdärför som han är socialdemokrat och intekommunist.Herr talman! Jag vill yrka bifall till utskottetshemställan i betänkande 11.Anf. 102 () replik:Herr talman! påstod att jagifrågasatte det ärliga uppsåtet och den ärliga viljan.Det gjorde jag faktiskt inte. Det är det som är det primära. Om manhar som mål att genomföra en social bostadspolitik,borde man akta sig för att lägga upp politiken så,att man fjärmar sig från det primära ansvar somligger på kommunerna när det gällerbostadspolitiken. Man tar bort väsentligt ansvarfrån kommunerna och lägger det på de friamarknadskrafterna, och man tar bort inslagen i ensocial bostadspolitik av ett starkt statligt ochkommunalt stöd som ger alla människormöjligheter att bli delaktiga i den socialabostadspolitiken och kunna efterfråga just denbostad som de behöver för sig och sin familjsvälbefinnande. Man vill ha en bostadspolitik sominnebär att man satsar på marknaden och påenskilda intressenter till nackdel för i första handdet kommunala ansvaret och de kommunalamöjligheterna.Vi kan ha den gemensamma målsättningen att detskall vara en social bostadspolitik. Men då skallman också driva en politik som kan förverkligamålet en social bostadspolitik. Det som är pågång är precis det som avslutademed, nämligen att man är på väg motmarknadshyror. Trots att vi i valrörelsen och idebatterna här långt innan komhit till och deltog i bostadsdebatterna fickbeskedet från framför allt att de intevar intresserade av att övergå till marknadshyror,har hela bostadspolitiken nu lagts om till att blimarknadsbetingad. Det är ingen socialbostadspolitik. Det målet har blivit bara ensymbol och ingenting annat. Det är det som vikritiserar.Jag vill verkligen be att kommaihåg att folk nu vill veta vad ni som regeringspartiertänker göra under den del som är kvar av . Vad skall ske på bostadsmarknaden, pålånemarknaden? Var skall man få låna pengar föratt kunna bygga? Hur skall ni få i gångverksamheten bland byggnadsarbetarna? Hur skallde som efterfrågar bostäder i mitteneller få veta om regeringen ärkapabel att få i gång bostadsbyggandet? Det är destora frågorna som också är sociala frågor.Anf. 103 () replik:Herr talman! Sanningen är att både desocialdemokratiska motionerna ochreservationerna mycket tydligt andas ettifrågasättande av regeringens och de borgerligapartiernas ambitioner att försöka tillhandahållagoda bostäder till människorna i vårt land. Väldigtmycket av diskussionen hängs upp kring detta istället för kring medlen.När socialdemokraterna däremot diskuterarbostadspolitiken i sin egen bostadsarbetsgrupp,andas man en viss insikt i de problem som degångna årens bostadspolitk har ställt till med. Manbekänner sig också till dessa mål, somman skriver att vissa medel och metoderomprövades . Man borde ha varit mersjälvkritisk och lyhörd. Man talar om bristerna,höga kostnader, anpassning till produktionens kravsnarare än konsumenternas behov, onödigaregleringar m.m.Omprövningen kom . För ju omprövningen inte ens börjat, åtminstoneinte enligt de anföranden som han har hållit i denhär kammaren efter vad jag har hört.Vi har försökt ta fasta på dessa mål. Vi försökerskapa instrument för att rätta till bristerna t.ex.genom avregleringar, genom att ändrabostadsfinansieringssystemet, genom att ändrasubventionssystemet, genom att ökakonkurrensen, genom att likställa olikabostadsproducenter och hyresvärdar.Jag har respekt för om ochSocialdemokraterna inte tycker att dessa metoderär bra. Jag bara ber om att få se litet av den BoHolmbergska ödmjukheten, att man åtminstonekan erkänna att vi försöker skapa goda bostäder åtsvenska folket och inte någon sorts motsats. Jagförstår inte vad Socialdemokraterna lever i förföreställningsvärld, vad de tror att våra ambitionermed vårt riksdagsuppdrag är.Det största hotet mot möjligheterna för människori att skaffa sig en god bostad eller efterfrågaden bostad som de vill ha är givetvis denalarmerande kostnadsutvecklingen, som OskarLindkvist faktiskt bär en ganska stor del av ansvaretför. Han har varit en ansvarig bostadspolitikerunder hela den tid som man har haft detkostnadsdrivande bostadssubventionssystem somvi nu har avskaffat.Också Socialdemokraterna insåg bristerna i dettasystem och ville införa ett nytt system. Genom attslopa även det systemet har vi räddat OskarLindkvist en gång till. Som vetskulle detta system ha havererat med dagensrealräntor.Jag vill betona att det enda sättet för oss att gemänniskor rimliga möjligheter att efterfråga debostäder som de vill ha är lägre boendekostnader.Det hade vi aldrig kunnat få med socialdemokratiskbostadspolitik.Anf. 104 () replik:Herr talman! Det är ganska bra att MikaelOdenberg har hunnit med att titta litet grand i detutkast till bostadspolitiskt program som har tagitsfram av en grupp inom det socialdemokratiskapartiet. Socialdemokraterna har under årens loppsjälva rättat till flera delar i sin bostadspolitik. Närbostadspolitiken på vissa områden inte har varitacceptabel, har vi lagt om kursen för att uppnåbättre effektivitet.Jag ifrågasätter inte de borgerliga partiernasambition att tillhandahålla bostäder, MikaelOdenberg. Jag tror att ni har den ambitionen, menjag ifrågasätter de medel som ni använder för attuppfylla den målsättningen.Vi kritiserar er därför att ni för en bostadspolitiksom är helt annorlunda än den socialdemokratiskabostadspolitiken. Ni tar bortbostadssubventionerna efter hand. Ni vill införamarknadshyror i stället för att tillämpa en rimlighyressättning. Ni tar bort kommunernas primäraansvar för bostadsförsörjningen. Ni har föreslagitatt hyresgästerna helst inte skall vara med i någonorganisation. Var och en skall förhandla om sinhyra. Regeringen föreslår nu en ny hyressättningnär det gäller bruksvärderingen, som enligtgårdagens innebär flexiblare ochspänstigare hyror, dvs. översatt till vanligthyresspråk skall en del bostäder bli dyrare. Därmedtror ni att andra bostäder skall bli billigare. Mendetta har ännu aldrig inträffat. Det har ju inte skettnågon förändring av hyrorna, utan de har ökat ochkommer också att öka i fortsättningen. Det är detsom är skillnaden. Ni har inget intresse av att hållanere hyrorna. Ni är mer intresserade av att den friamarknaden tar över rollen som den som dominerarnär det gäller svensk bostadspolitik. Detta är denavgörande skillnaden framför allt mellanModeraterna och Socialdemokraterna.Anf. 105 ()replik:Herr talman! Med all respekt för min kollega är det sistnämnda nonsens. Vi vill inteöverlåta något inflytande på någon diffus marknad.Däremot vill vi överlåta inflytandet påbostadskonsumenterna. Några förslag om att införamarknadshyror existerar över huvud taget inte. Detfinns ju ingen anledning för attfullständigt grundlöst förfalla till att bli som enombudsman i hyresgäströrelsen under värstavalrörelse. Det existerar inget förslag om att införamarknadshyror.Låt mig säga att brösttonerna här äranmärkningsvärda. är ju ingensocialdemokrat vem som helst. Han är en erfarenpolitiker med bakom sig här i . Manhör ju i korridorerna kolleger berätta vilkenhedersknyffel han är. Men är det så attmedan regeringar och bostadsministrar har kommitoch gått har bestått. har hansuttit i bostadsutskottet.Han har infört det gamlabostadsfinansieringssystemet, han har infört ochhöjt fastighetsskatten, han har infört ROT-bidragssystem och allt vad det nu är. OskarLindkvist är ju en symbol för socialdemokratiskbostadspolitik och för den politiskaingenjörskonstens misslyckande påbostadssektorn. Han är inte bara en symbol när detgäller de höga bostadskostnaderna, utan faktiskt enav de huvudansvariga.Jag skall illustrera detta med ett enkelt ochbegripligt exempel.