prot · GG0999 · 1993-04-26 00:00:00 — Jag undrar återigen: Kommer våldtäktpå detta sätt att betraktas som krigsförbrytelse ochtortyr? Innebär det i så fall att de kvinnor som harvarit utsatta för detta kommer att beviljas asyl iSverige?Anf. 34 Kulturminister ():Fru talman! Jag är ledsen att jag inte hinner besvaraalla frågor, men jag skall försöka att besvara demganska snabbt.Dessa kvinnor som kommer hit till skallalltid erbjudas en socialmedicinsk intervju påförläggningarna. Den utförs av en sjuksköterska.Det är då viktigt att personalen är välutbildad så kan bedöma och se tecken om någottraumatiskt har förekommit. Detta gäller inte barasjuksköterskor på förläggningar och slussar, utanockså vid kommunala mottagningar etc.Medicinskt centrum i har hjälptInvandrarverket att rikta uppärksamhet påasylsökandes signaler om att något inte står rätt till.När det gäller dem som kommit hit genom kvot,dvs. de som kom direkt från fångläger iJugoslavien, har man från mersystematiskt intervjuat dem. De har en fördel i attde direkt får permanent uppehållstillstånd. Dekommer således in i mottagningsförhållandena utei kommunerna.Vad man möjligen kan oroa sig litet grand för justnu är situationen att kvotflyktingarna merregelmässigt får en ordentlig vård medan de somkanske är på förläggningarna på grund av att de ärså många inte får riktigt samma systematiskaomhändertagande.Det är viktigt att det finnsrekommendationer om hur man skall göra. Det ärdessa man arbetar med i . Man vill då sepå omfattningen och hur rekommendationernaskall utformas.En annan sak som också är viktig är att man kanordna en meningsfull sysselsättning underväntetiden. I detta sammanhang kanfrivilligorganisationer göra jätteinsatser, utöver deinsatser som görs , plus att man frånInvandrarverkets sida kan medverka till enmeningsfull sysselsättning.Vi vet att det varierar. På en del förläggningarär man mycket långt framme, och på andra har maninte kommit lika långt.Vi skall nu ta fram nya förslag om hurmottagningen skall gå till. Vi kommer då att ägnamycket intresse åt frågan om meningsfullsysselsättning under väntetiden.Det har ställts frågor om detta institut och vad jaghar för inställning till det. Ni vet alla här att denfrågan bereds på , att den ärute på remiss och att jag inte kan svara att detkommer att bli precis ett sådant institut som harföreslagits. Självfallet måste vi ha någon form avmöjligheter att bygga upp kunskap när det gällertortyr och misshandlade människor. Exakt i vilkenform det skall ske, kan jag inte svara på . Jag harockså tittat på denna utredning och avvaktarnaturligtvis med intresse remissbehandlingen. Mendet viktiga är ju inte de exakta formerna utan attdet faktiskt mer systematiskt samlas.Sedan är frågan hur vi skall ta ställning till dessakvinnors skäl när vi tar ställning i asylfrågan. Detförsta som vi nu måste göra är ju att i den storafrågan bestämma oss för om vi skall fortsätta somhittills, dvs. inte fatta beslut i dessa ärenden, alltsåde facto ge skydd i men inte formaliseradet, eller om vi skall gå in på någon form avtillfälligt uppehållstillstånd. Det är klart att fråganreses om huruvida man redan i detta läge skall gepermanent uppehållstillstånd. Det finns inget land iEuropa som ger permanent uppehållstillståndmot bakgrund av att det måste bli fred där nere, ochdet måste bli ett slut på den etniska rensningen.Människorna vill återvända om vi kan garanteradem en säker fred. Vi skall även hjälpa inärområdet så gott som vi över huvud taget kan.Det är den övergripande fråga som regeringen nuhar på sitt bord. Den exakta asylprövningen senarekommer i ett senare skede. Det är klart att densituation som råder i det land som man har att fattabeslut om är avgörande också för hurasylprövningen skall gå till.Margareta sade att det fanns en ödmjukheti dessa svåra frågor. Jag tycker personligen att dettaär utomordentligt plågsamt. Det går inte ,inte utan att man har detta nära inpå sig.Jag tror att många människor i kännerprecis på samma sätt. Vad vi som politikeregentligen också har att ta ställning till, även om viinte är direkt inblandade, är med vilka medel viskall kunna åstadkomma en fred. Detta har vårgeneration av politiker aldrig ställts inför. Skall vigå in och säga att man med vapenmakt skall försökafå slut på detta elände, eller skall vi inte göra det?Detta är en av de största frågor som vårpolitikergeneration har att ha synpunkter på.Jag tyckte att det var bra att hur det ser ut på en del av våra slussar,vilket har sin bakgrund i att det har kommit såmånga . görverkligen vad man kan för att få fram fastaförläggningsplatser. Men det är minsann inte någonlyx som dessa människor vräker sig i, som en del villpåstå.Till sist har vi här talat om förankringen som börjarfinnas hos människorna. Jag har här ett upprop somär undertecknat av drygt 2 000 kvinnor. Det är frånkvinnoorganisationer över hela landet. De säger:Kräv fred i ! Stoppa våldtäkterna, de ärkrigsförbrytelser! Kvinnor och barn offras, debehöver vårt stöd!Detta är tillställt ordföranden i ESK, Sverigesutrikesminister, med önskan om vidare befordrantill FN samt till riksdag. Jag har tagit medmig den här bunten för att anmäla att dessaskrivelser och upprop har kommit också tillSveriges riksdag.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringPå förslag av talmannen beslöt kammaren kl. 14.14att ajournera förhandlingarna ,då miljöminister väntades anländatill kammaren för att lämna svar på interpellation107.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 14.19.6 § Svar på interpellation 1992/93:107 omåtervinning av blybatterierAnf. 35 Miljöminister ():Fru talman! Per Stenmarck har frågat mig vilkaåtgärder regeringen tänker vidta för att tryggaåtervinningen av blybatterier.Som jag redovisade med anledningav frågor från och på världsmarknaden under senare årlegat på så låga nivåer att den svenskaåtervinningen av blybatterier varitföretagsekonomiskt olönsam. För att i störstamöjliga utsträckning undvika att uttjäntablybatterier hamnar i miljön beslutades omett åtgärdsprogram. Programmet baseras på idénom producentansvar. Den som yrkesmässigtöverlåter blybatterier är skyldig att ta tillbakaförbrukade sådana batterier. För att finansieraprogrammet kan regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer ta ut en miljöavgift avtillverkare och importörer av blybatterier. I syfteatt stärka insamlingssystemet finansiellt höjderegeringen miljöavgiften från32 till per batteri. I anslutning tillavgiftshöjningen beslutades att Batterifondenskulle få disponera en rörlig kredit på högst 30miljoner kronor i för deresursbehov som uppkommer för att täckatillfälliga likviditetsbrister.Jag redovisade också att i enskrivelse till regeringen hemställde attavgiften för blybatterier skulle höjas medytterligare för att även täcka kostnader förbidrag till återvinningsverksamheten.Naturvårdsverkets skrivelse är för närvarandeföremål för beredning och remissbehandling.Anf. 36 PER STENMARCK (m):Fru talman! Jag ber att få tacka miljöministern försvaret.För ungefär en månad sedan lade regeringen framsin kretsloppsproposition. I denna angesriktlinjerna för en kretsloppsanpassadsamhällsutveckling med bl.a. en lång rad åtgärdermot bakgrund av att miljöproblemen under detsenaste decenniet har ändrat karaktär.Genom den förändring som därmed skett har demiljöproblem som uppkommer en längretidsmässig fördröjning än tidigare.Det är mot denna bakgrund som regeringen har lagtfram sitt förslag om att ett samlat grepp skall tas omsamhällets materialhantering, från råvara tillåtervinning och/eller deponering av avfall.Därför är det så viktigt att de förslag som framförs ipropositionen också förverkligas. Det är mot dennabakgrund som jag har framställt min interpellation.Företaget i Landskronaåtervinner blybatterier. Enligt ett riksdagsbeslutfrån har batteritillverkarna själva ansvar föråtervinningen av bly. Men som en följd av dekraftigt sjunkande världsmarknadspriserna är det nödvändigt att höja återvinningsavgifterna.Till grund för den här verksamheten ligger ihuvudsak två tidigare beslut. Det ena är en lag från1990 om avgifter för miljöfarliga batterier. Avsiktenvar att hitta en lösning för att täcka samhälletskostnader. Det andra är ett regeringsbeslut från1991, där Bergsöe kompenserades förnedgången av blypriset.Jag kan, fru talman, inte med bästa vilja i världensäga att jag är nöjd med det svar som jag har fått . Jag utgick faktiskt från att miljöministernskulle ha ett bättre svar än det han gav för tvåoch en halv månad sedan, då miljöministern senastbesvarade två frågor i samma ärende. Så är det nudess värre inte -- trots att miljöministern rimligenhar all information som är nödvändig i ärendet ochdärmed också känner till att konsekvenserna, ominget görs, kan bli allvarliga både när det gällerhanteringen av blybatterier och när det gällerföretaget och trots det faktum att miljöministernockså har tagit ett mycket lovvärt initiativ till ensamnordisk lösning i fråga om återvinningen avuttjänta blybatterier.Men, precis som i frågesvaret ,hänvisar miljöministern till den pågåenderemissbehandlingen av ärendet. Men, vill jag påstå,så komplicerad är rimligtvis inte denna fråga attregeringen inte kan bildasig en uppfattning här och komma fram till ettställningstagande.Låt mig därför få ställa följande frågor:1. När kan vi förvänta oss ett regeringsbeslut iärendet? Det gäller både det som är oreglerat för1992 och en sådan miljöavgift som kan täckasystemets återvinningskostnader ochframåt.2. Hur ställer sig miljöministern tillNaturvårdsverkets nu mer än gamlasynpunkt att avgifter för blybatterier skall få höjasför att täcka kostnaderna för återvinningen?3. Vilket tidsperspektiv arbetar regeringen med närdet gäller en samnordisk lösning i fråga omåtervinningen av uttjänta blybatterier?Anf. 37 Miljöminister ():Fru talman! För det första är det en poäng att vi samtalar om de här frågorna, eftersomremisstiden går ut i dag.Det är en något märklig situation. Jag avkrävsomedelbart svar, men jag har inte sett remissvarenännu -- det skall jag erkänna. Naturligtvis är det enbrist, men en del svar har kommit in först under desenaste dagarna.För det andra vill jag med mitt svar påinterpellationen -- jag tycker att den i sig ärvälargumenterad och att den ger en del informationom faktabakgrunden, och jag har således ingeninvändning i det avseendet -- markera en betydandeöppenhet. Per Stenmarck har alltså möjlighet attframföra sina synpunkter. Det gör han också via defrågor som har ställts, utgår jag från.När det gäller detta med en nordisk samverkan ärdet korrekt att jag har tagit initiativ och tryckt på idet sammanhanget för att få fram en bättre bild avsamverkansmöjligheterna. För svensktvidkommande är det naturligtvis angeläget attsnarast möjligt komma fram den vägen. Jag vill intesätta ut något exakt datum. Men det är klart att detinte är bra att man har en import från övriganordiska länder på marknadsgrund, medan manhar en annan situation på hemmaplan. Det gälleratt foga samman dessa olika system just när detgäller återvinningsverksamheten.Sedan till en annan sak, och här är Per Stenmarcksäkert överens med mig. Jag är nämligen inte öppenför utpressning i sådana här debatter. Det handlarju delvis om skattebetalarnas pengar. Här finnsnämligen skulder i det förflutna som det tyvärr inteär så enkelt att hantera. En del av det här beroralltså på det beslut som den tidigare regeringenfattade . Då beviljades en ansökan frånReturbatt AB, som alltså svarar för inlämnings-och insamlingsverksamheten, och BolidenBergsöes framställning beträffande finansieringenav upparbetningen, återvinningen.Från början var, som bekant, avsikten inte att gå inmed ersättning för själva hanteringskostnaden,alltså själva återvinningsprocessen. somregeringen fattade det beslutet avstodman från en höjning av miljöavgiften. Det är ju detsom skapade den brist i kassan som vi senare ärvde.Därmed har jag så objektivt som det är möjligt förmig redogjort för utgångsläget.Underskottet i Batterifonden blev alltsådrygt , och det har sedan följtmed. Det är bakgrunden till den framställning därvi har hanterat frågan genom att dels höjaåterlämningspremien med , dels öppna enkredit i på 30 miljoner kronorför att kunna klara balansen mellan tillgång ochefterfrågan.Jag tycker att det här är viktiga bakgrundsfakta sombör nämnas. Vi har ingen anledning att vänta medbesked i frågan. Men det handlar alltså om en heldel pengar, dvs. om en hel del upplupna kostnader.Jag för min del hoppas att vi skallkunna komma med ett besked.Redan i den tidigare frågedebatten sade jag att detär en självklarhet, om man nu vill något när detgäller detta med en bra miljö, att man först ochfrämst inte försvårar återlämningsverksamheten --dvs. att Returbatt och den organisation som finnspå det området kan hållas intakta.Sedan har vi återvinningen. Den är i och för sigmöjlig att göra även utomlands. Men det finns ingettydligt exempel på att man har samma högamiljökrav och höga nivå som vi har i Sverige.Därför är det självklart inget förstahandsalternativ.Dessutom har vi Bergsöe, som svarar fören del sysselsättning i berört område. Det handlarom 140 personer, tror jag. Det har nämnts isammanhanget. Då sade jag att det är självklart eftersträvar det bästa, dvs. en kombination avde olika förutsättningarna: en säker miljömässighantering i återvinningsverksamheten, helst ilandet, en samordning på det nordiska planet ochnaturligtvis bevarad sysselsättning i Landskrona.Detta är mina utgångspunkter. Sedan gäller det atthitta den balanspunkt som klarar de härproblemen. Det är det vi arbetar med, utan att jagbjuder ut mig själv att vara ett utpressningsobjekt.Jag vet att det finns ett intresse från olika håll,självklart från Bergsöe, av att få mestamöjliga hjälp från staten. Men det slår tillbaka iförlängningen. Det skulle säkert inte t.ex. EGacceptera.Anf. 38 PER STENMARCK (m):Fru talman! Låt mig först och främst säga att jagtycker att det kompletterande svaret var avgjortmycket bättre än det inledande svaret. Jag har allrespekt för att både miljöministern och övrigastatsråd handskas varsamt med skattebetalarnaspengar. Det önskar vi nog alla hade skett föråtskilliga år sedan.Men jag är också helt övertygad om att ett beslutatt inte göra någonting i det här fallet skulleinnebära ännu högre kostnader. Jag lägger specielltmärke till att miljöministern inte heller talar för inte skall göra någonting, utan markerar enbetydande öppenhet och säger att vi förmodligenkan se någon typ av lösning före sommaren.Det är glädjande att vi nu dessutom har kommit sålångt att vi har lagt remisstiden bakom oss. Därmedkan det direkta arbetet inledas i regeringskansliet.Jag tror också att man skall ha klart för sig att dethär rör sig om enda riktiga företag somåtervinner bly. Det gäller som jag ser det att ge detföretaget en möjlighet att överleva även i tider närvärldsmarknadspriserna går ned så kraftigt som harskett under de senaste åren.Jag vill understryka att vad det faktiskt nu gällerinte är att primärt ge ett företag statligt stöd, utanatt ge det förutsättningarna att låta marknadsprisetslå igenom och att göra det inte bara i den enaänden utan i båda ändarna. Det förutsätter en ökadflexibilitet, att både kunna höja och sänkablyavgiften i förhållande till variationerna påvärldsmarknaden.Det finns också, som jag ser det, anledning attunderstryka framfördasynpunkter, nämligen att Bergsöe harEuropas renaste anläggning för batteriåtervinning.Som sådan utgör den, som jag ser det, en viktigkugge när det gäller att uppnå regeringens mål omen kretsloppsanpassad samhällsutveckling. I ensådan situation, där det faktiskt i stor utsträckninghänger på miljöministerns ställningstagande omutvecklingen skall ha en framtid, tycker jag att detär positivt med den ökade öppenhet sommiljömininstern nu själv talade om.Anf. 39 Miljöminister ():Fru talman! Det finns alltså en del problem avekonomisk och teknisk karaktär förenade meddetta. Jag tror att vi är överens om självamålsättningen, att det gäller att få in alltsammans iden kretsloppshantering som vi eftersträvar.Det är klart att man då inte kan urholkainsamlingspremierna hur långt som helst, för dåkommer batterierna inte in. Om man har en fastram är risken betydande att det går så om man låtermer av de insamlade pengarna användas förupparbetningen av blyet.Det är den ena delen av det här problemet. Därgäller det att hitta en avvägning som tillgodoserenkelt uttryckt såväl insamlarens, Returbatts,intresse som deras som upparbetar och tar vara påblyet. I annat fall riskerar vi att få fler batterier utei terrängen.Sedan finns det naturligtvis också en risk som vi hardiskuterat inom andra områden i samband medkretsloppspropositionen. Om man sätter förgenerösa insamlingspremier riskerar man att fåfusk och även en del stölder, vilket vi har haft på dethär området. Det gör också att man riskerar att dratill sig blybatterier från andra länder, därför att detär lönsamt att lämna in dem i och inte ihemlandet. Där har vi ett annat sådant här problemsom handlar om avvägning.Det är på de här punkterna som det återstår en delarbete för att se till att kunna hantera dels detekonomiska underskottsarvet, dels avvägningarnamellan de syften vi vill uppnå. Vi vill ha in de härbatterierna, så att de inte skräpar i naturen, och vivill naturligtvis se till att de hanteras miljömässigtsäkert och helst i , eftersom vi har en fabriksom håller hög standard i det avseendet. Det äranledningen till att jag inte sätter ned foten påremisstidens sista dag.Anf. 40 PER STENMARCK (m):Fru talman! Jag respekterar det allra senaste sommiljöministern sade. har jag förståelseför att bakgrunden i det här ärendet inte är alldelesoproblematisk. Vi är säkerligen alla överens omsyftet.Både mot bakgrund av de initiativ sommiljöministern har tagit genomkretsloppspropositionen och förslaget till ensamnordisk lösning som gäller hanteringen avuttjänta blybatterier -- och alla känner vimiljöministerns engagemang i de här frågorna --och det som har sagts under två debatter i ärendeti den här kammaren, har jag tyckt det vara någotunderligt att ärendet ,och efter det att Naturvårdsverketframfört synpunkter, är föremål förberedning i . Men jag respekteraratt remisstiden har gått ut precis . Jag kan baraavslutningsvis framföra synpunkten att denberedning som vidtar också skall gå snabbt, ochatt det i likhet med miljöministerns ambitioner skallvara möjligt att nå en lösning före sommaren.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1992/93:110 omersättning till nämndemänAnf. 41 Justitieminister ():Fru talman! Hans Nyhage har i en interpellationbegärt svar, dels på frågan om jag anser det rimligtatt en nämndeman kan förlora pengar på attfullgöra sitt nämndemannauppdrag, dels vilkaåtgärder jag avser vidta för att få en ändring tillstånd.I sin interpellation anför Hans Nyhage ett exempelsom går ut på att en lågstadielärare som tar ledigten dag från sitt arbete för att sitta i rätten, fårvidkännas ett löneavdrag på medanersättningen för nämndemannauppdraget uppgårtill högst per dag, fördelat på somarvode och som mest som ersättning förförlorad arbetsförtjänst. Detta innebär medlöneavdraget på ca en nettoförlust påomkring per dag. Räknar man med skattenpå eventuella reseersättningar ochskatteminskningen på avdraget belopp blirslutsumman litet mindre.Jag håller med om att detta kan se märkligt ut.Innan jag går in närmare på de rent ekonomiskaoch ersättningsmässiga aspekterna avnämndemannauppdraget vill jag dock betona attnämndemannauppdraget är ett ideellt engagemangoch skall i princip inte vara något man tjänar pengarpå. Att vara nämndeman är i första hand att göraen insats för samhället. Å andra sidan bör man inteheller förlora på att regelbundet utföra ensamhällsnyttig uppgift.Jag håller emellertid med Hans Nyhage om atteffekten i vissa fall kan bli den som exemplet visar.Man skall dock hålla i minnet att hela den del aversättningen som utgör arvode betalas ut, oavsettom nämndemannen har tjänstgjort hela eller baraen kort del av dagen och därför kunnat återgå tillsitt ordinarie arbete efter bara en eller ett partimmar. Ja, arvode betalas även om målet ellermålen skulle ställas in och det inte blir någonrättegång alls. Under förutsättning dock attnämndemannen har blivit tvungen att inställa domstolen för att få detta besked. Under sådanaförhållanden torde nämndemannen vinna påsystemets uppbyggnad.Min uppfattning är att det i och för sig voreönskvärt att förändra systemet för nämndemännensersättningar. Regeringen har därför bl.a. medanledning av ett uttalande av justitieutskottet år1991 (bet. 1990/91:JuU27) uppdragit åtDomstolsverket att lämna förslag till ett nyttersättningssystem. Detta nya system borde enligtregeringens och utskottets samfällda bedömningbl.a. bygga på den princip som uttalats ipropositionen (prop. 1990/91:117) om en nykommunallag, nämligen att förtroendevalda skallfå rätt till skälig ersättning för den arbetsinkomstsamt de pensions- och semesterförmåner som deförlorar när de fullgör sina uppdrag. Ett förslag tillförändring borde också ha som utgångspunkt attråda bot på såväl den orättvisa som kan verka tillnackdel för nämndemännen som det systemfel sommedför att ersättningen blir lika stor oavsettarbetsinsatsen.Domstolsverket har också i en rapport (1992:4) förett knappt år sedan lagt fram ett förslag med deninnebörden. Förslaget bygger på den princip förersättning som gäller enligt kommunallagen förförtroendevalda och innebär en kombination avarvode och ersättning för inkomstbortfall.Ersättningarna görs oberoende av varandra ochknyts til sammanträdestidens längd.Inom domstolsväsendets nuvarande ekonomiskaramar finns emellertid intetillräckliga resurser för att genomföra förslaget sominnebär en genomgripande reform av systemet förnämndemännens ersättningar. Och att bara justeradet system vi har , så att läraren i HansNyhages exempel fick en sådan arvodeshöjning attdenne ekonomiskt skulle gå jämnt ut, skullefaktiskt ställa sig ännu dyrare. Som jag anförde imin anmälan till årets budgetproposition lägger nuockså den statsfinansiella situationen hinder i vägenför att tillföra domstolsväsendet resurser utifrån.Man får inte glömma bort att regeringen har åtagitsig att spara på mittdepartements område. Av dessa skäl har jag integått vidare med förslag.Justitieutskottet har vid sin behandling av åretsbudgetproposition ställt sig bakom regeringensställningstagande i denna del (bet. 1992/93:JuU26).Men jag vill också säga att så snart det yppar sigekonomiska möjligheter inom domstolsväsendetatt förändra nämndemännens ersättning till detbättre ur olika aspekter kommer jag att verka föratt så också sker. Jag kan emellertid inte redan nuuttala mig om när detta kan bli möjligt.Anf. 42 HANS NYHAGE (m):Fru talman! Först ber jag att få tacka statsrådet förtillmötesgåendet att lämna svaret , en måndag.Jag tror mig veta att det inte är en särskilt bra dagför statsrådet att avge svar. Jag tackar så mycket fördetta.Jag vill också tacka för svaret som sådant. Det kandock knappast sägas vara särskilt positivt när detgäller sakläget . Jag konstaterar attstatsrådet har en klart positiv inställning till attärendet skall få en bra lösning, detta när deekonomiska betingelserna är sådana att det kanske.Jag vill konstatera att vi så sent som itorsdags hade en debatt i kammaren och fattadebeslut om just det här ärendet, där majoriteten iriksdagen ställde sig bakom den inställning somstatsrådet här har deklarerat beträffandeförutsättningarna och möjligheterna att höjaarvodena. Jag är alltså helt på det klara med det.Självfallet har jag full respekt för de ekonomiskasvårigheterna i nuvarande läge.Jag vill gärna säga att jag ställer mig helt bakom denutredning som domstolsväsendet har gjort i dennafråga. Jag konstaterar att den var inne på en, såvittjag kan bedöma, helt korrekt linje.Statsrådet säger i svaret attnämndemannauppdraget är ett ideellt engagemangoch skall i princip inte vara någonting man tjänarpengar på.