prot · GG0999 · 1993-04-26 00:00:00 — Jag undrade då omregeringen ändå inte har givit sådana signaler attdet ibland av de myndigheter som skall sköta dettasjälvständigt har uppfattats som att man stramar åti vissa fall.Birgit tyckte att det var insinuant att påstådet. Jag hade ingen replik kvar, så jag kunde inteförtydliga vad jag menade. Jag får tillfälle till detjust , därför att dessa utvisningar till utgörett exempel. Ett annat exempel är inom parentessagt de uppmärksammade ärendena med ensammabarn, varav flera tagits upp i massmedierna påsenare tid. Man hänvisade till att ett av de ärendenahade överlämnats till regeringen. Men det, herrtalman, hör inte till den här debatten.Det är som säger just de beslut somöverlämnats till regeringen i den nya ordning därUtlänningsnämnden normalt tar överöverklaganden som är ägnade att lägga fast enpraxis. Just de här utvisningarna till har varitganska uppmärksammade -- kanske inte så mycketi massmedierna, men bland folk som följer frågornaoch inte minst bland peruanerna själva. De harskapat en mycket stor oro bland peruaner som finnsi i dag.Det är i och för sig bra att UNHCR ochkommissionen inte formellt har haft någonanledning att göra någon anmärkning. Det är åandra sidan inte någon garanti för att vi intetillämpar lagstiftningen stramare. Det kan manmycket väl göra inom ramen för vad kommissionenanser vara acceptabelt. Den följer konventionenmycket strikt.Det vore bra om vi kunde få tydliga besked om hurBirgit kommer att se på dessa fall ifortsättningen. Det finns en mycket stor oro blandperuanerna. Jag tror framför allt att det vorevärdefullt om kunde garanteraatt hon tänker följa upp flera av dessa ärenden --inte bara ett enstaka -- mycket noggrant och tala omhur det skall gå till. Det vore värdefullt om mankunde följa upp vad som har hänt med demänniskor som utvisats till Peru.Anf. 11 Kulturminister ():Herr talman! återkommer till detfaktum att jag inte vet hur praxis har utvecklats.Det jag sade i den debatt vi förde tidigare var attjag vill vara alldeles övertygad om att praxis intehar hårdnat. Då är det bra att man tillsätter någonoberoende instans för att undersöka detta. Detökar ju ändå trovärdigheten. Jag kunde konstateraatt regeringen inte gett några signaler om att praxisskall hårdna.Maj-Lis Lööw beskriver -- jag har också uppfattatdet så -- att det finns en oro ute bland peruanernaoch bland de svenskar som på olika sätt stöderperuanerna för att bedömningen skulle varaalldeles för hård från myndigheterna och frånregeringens sida. Jag kan förstå den oron, eftersomman i tidningar och på andra håll har läst attregeringen har bestämt att alla peruaner skall ut,och att regeringen skulle ha bestämt sig för att allaperuaner är terrorister osv. osv.Detta är en helt felaktig beskrivning, och i vissa fallskulle jag vilja säga att det handlar omdesinformation. har det fattats 314beslut. Av dessa har 216 lett till man har fåttpermanent uppehållstillstånd i , dvs. 69 %.Det betyder att det är en mycket generösbedömning. En del av dessa människor har fåttstanna på grund av , andra påde facto-skäl, de flesta på humanitära skäl ochnågra på grund av anknytning. Därför är det endesinformation som har spridits.Jag kan förstå den oro som har spridit sig därför har trott att alla peruaner skall åka hem . Såär det alltså inte. Jag redovisar också i mitt svar attäven regeringens beslut innehåller ett antal tillståndatt få stanna här i Sverige.Bertil Måbrink är missnöjd med svaret och säger attdet innehåller teknikaliteter. Frågan handlade omden asylprövning och flyktingprövning som vi har iSverige. Jag var mån om att lämna ett ganskatydligt svar om hur bedömningar har gjorts motbakgrund av den allmänna oro som finns.Jag har också pekat på att vi har tillgång till mycketmaterial som beskriver situationen i . Denna ärnaturligtvis inte acceptabel efter svenskaförhållanden. Det förekommer försvinnanden,tortyr och förföljelse av enskilda människor.Men när man gör asylprövningen här i skallman ju göra den dels mot bakgrund av denallmänna situationen i landet, dels med hänsyn tillde skäl som den asylsökande själv presenterar.En annan missuppfattning som sprids är att alla somhar sökt uppehållstillstånd skulle ha någon slagsanknytning till Sendero Luminoso eller liknandeorganisationer. Så är inte heller fallet. Många avdem som kommer har inte någon som helst sådananknytning och åberopar inte heller det.Vi läser, som jag sade, noggrant Amnestysrapporter och även 's Watch rapporter.Dessa var också uppe vid behandlingen när detgäller kommissionen för de mänskligarättigheterna. Detta material åberopades avperuanernas ombud. Även där har alltså deninformationen lämnats.Bertil Måbrink återkommer till frågan om pass, ochjag har också redovisat den i mitt svar. Vi har sagtatt det faktum att man har ett giltigt pass och harkunnat ta sig ut ur helt lagligt naturligtvis intekan vara den enda omständigheten som äravgörande. Det sker en sammanvägning med deövriga skäl som man också åberopar. Men det är ettfaktum att ta hänsyn till. Att en person är eftersöktav polisen och landets myndigheter då frivilligt låterpersonen lämna landet, är naturligtvis enomständighet bland andra omständigheter somskall tas med vid bedömningen av skälen i detenskilda fallet.När det gäller åberopande av Genèvekonventionensundantagsparagraf är det riktigt att den finnsbeskriven i regeringens beslut. Inte i något fall harnågon vägrats de facto-flyktingskap på grund avden beskrivningen av Genèvekonventionensundantag när det gäller brott mot mänskligheten.Man har inte använt den i något fall.Däremot har man i de tidigare vistelsetidsreglersom vi hade, dvs. att man fick stannaschablonmässigt , tagit hänsyn tillom personen haft anknytning till enterroristorganisation. Det innebär att man har haftett särskilt skäl att inte ta hänsyn tillvistelsetidspraxis. Där har den här beskrivningenhaft betydelse för beslutet.Anf. 12 ():Herr talman! Jag beklagar att jag hade en felaktigformulering i min interpellation. Det skallrätteligen vara som statsrådet påpekade, har verkatför, och inte kan antas ha verkat för en organisationsom gjort sig skyldig till allvarliga brott, som jagskrev.Jag skall också återkomma till den europeiskakommissionen för mänskliga rättigheter. Statsrådetciterar fel där.Låt mig säga att det kan tyckas illavarslande att haverkat för en organisation som gjort sig skyldig tillallvarliga brott. Men om man granskar dettanärmare blir bilden en annan.Ett exempel är den unga kvinna som förorganisationen försvarsräknas i Limas slumbostäder delat ut flygblad ochtalat med invånarna om landets politiska ochsociala situation. Även detta diskvalificerade frånmöjlighet att erkännas som de facto-flykting,statsrådet. Att kvinnans bror, som hade utförtliknande politisk aktivitet, gripits av polis ochdärefter varit försvunnen, dvs. utomrättsligtavrättad, och att den advokat som drivit rättsligaefterforskningar efter den försvunne brodernutsatts för hot och slutligen brevbombsattentat,vilket jag redogjorde för i mittinledningsanförande, saknade tydligen betydelseenligt regeringen.Låt mig sedan gå över till ärenden som prövats i deneuropiska kommissionen för de mänskligarättigheterna. Statsrådet säger så här i sitt svar:''Kommissionen fann därför att det inte fannsanledning att anta att klagandena riskerar tortyreller annan behandling som strider mot deneuropeiska konventionen om mänskliga rättighetervid återsändande till . ''Det finns ett dubbelfel i statsrådets referat.Beslutet lyder så här: Det har inte klarlagts attbevisade skäl föreligger för en verklig risk förhandling i strid mot artikel 3 i konventionen.Det står alltså inte att det inte fanns anledning attanta, utan att det saknades bevisade skäl som fälldeavgörandet. Det är en stor skillnad, fru statsråd.Om man skall citera, skall man citera rätt.När det gäller detta med pass, har jag åberopat ochanfört ett exempel på vilka standardformuleringarsom regeringen har och vilken stor hänsyn man tartill detta att man kan resa ut med ett pass. Det ärväl så att regeringen saknar grundläggandekunskaper om det s.k. rättssystemet i . Det harAmnesty anklagat regeringen för bl.a. i ett brevfrån den 6 april.Anf. 13 ():Herr talman! Man kan kalla detta desinformation.Gudarna skall veta, och framför allt gamlainvandrarministrar skall veta, att man kan förenklasaker i massmedier så att de kan missförstås. Detkan också ge upphov till oro bland olikainvandrargrupper ute i landet som kanske inte ärberättigad. Då finns det desto större anledning attförsöka stilla den oron.Jag har full respekt för att det är oerhört svårt attbedöma asylärendena från . Det måste varadet, så som det ser ut i . Men jag har ocksåförståelse för att oron är stor bland peruanerna.Det vore väldigt värdefullt om i dagkunde tala om att regeringen är beredd att göra enordentlig uppföljning av vad som hänt inte bara i ettärende, utan i ett antal ärenden. i sitt interpellationssvar att regeringen harfattat beslut om detta. Bara det faktum attInvandrarverket eller , vilketdet nu var, har överlämnat dessa ärenden tillregeringen visar i sig hur svårbedömt det måste havarit. Då måste det vara av stor betydelse för deframtida bedömningarna av eventuellt nya ärendenatt man följer dessa ordentligt. Det skulle vara braatt få en sådan försäkran här i dag.Anf. 14 Kulturminister ():Herr talman! Det faktum att en situation ärsvårbedömd innebär ju inte att man inte måste fattabeslut. Regeringen tog på sig innanvi fattade beslut i de ärenden som hade överlämnatsfrån till regeringen för att just fåen vägledning i det kommande beslutsfattandet hosInvandrarverket.Självfallet följer regeringen situationen ochutvecklingen i . Jag utgår från att Maj-LisLööw inte menar att regeringen skulle göra någonslags omprövning av de beslut som den redan harfattat. Däremot följer vi löpande situationen i Peru.I den mån man får indikationer på att någon personsom åker hem råkar illa ut -- och det gällde ävenunder tid som invandrarminister --görs det självfallet en uppföljning.För ett tag sedan var det en person som komtillbaka till och som omhändertogs av denperuanska polisen. Amnesty gjorde en s.k. appell,och personen frigavs efter någon dag. vet vi rentallmänt att det är ganska vanligt att personer somåtervänder till sina hemländer ibland plockas in förförhör av olika slag. Myndigheterna vill veta var dehar varit och liknande saker. Sedan brukar dessapersoner i allmänhet släppas efter någon dag.Självfallet gör regeringen nu en uppföljning avdetta fall för att se vad bakgrunden var till attpersonen fick stanna hos polisen, om det var ettvanligt normalt förhör eller om det hade någonannan bakgrund. Självfallet skall vi från svensk sidavara mycket vaksamma när det gäller indikationerpå att det händer någonting med dem som åkertillbaka.Som jag sagt i mitt svar har vi inte förutom dettasista fall fått några sådana indikationer.Bakgrunden är naturligtvis att det här i görsen generös bedömning, framför allt när det gällerett sådant land som . Jag har också redovisatde beslut om permanenta uppehållstillstånd somhar fattats . Det undanröjer den oroeller den missuppfattning som har funnits om attdet numera generellt är så, att om man kommerfrån har man inte möjligheter att få stanna häri Sverige.Jag vill understryka -- vilket BertilMåbrink också har beskrivit -- att vi har att göramed en organisation som bedriver synnerligen grovterrorism. Det är en självklarhet att inte villbli en bas för en sådan organisations verksamhet.Anf. 15 ():Herr talman! Detta är mitt sista inlägg i dennadebatt.Ja, vi har att göra med en organisation som bedrivergrov terrorism, Sendero Luminoso. Där ärstatsrådet och jag överens. Men jag kan inte förstå,och det är mycket oroväckande, att inte statsrådethär i talarstolen kan säga: Vi har också att göra meden mycket grov statsterroristisk verksamhet. Det ärprecis det som denna regim i bedriver medpolis, militär och hemlig polis till sitt förfogande.Som jag sade i mitt inledningsanförande är det tvåsom bryter grovt mot de mänskliga rättigheterna iPeru. Jag skulle vilja höra detta också frånstatsrådet.Jag är oerhört förvånad över att statsrådet hitintillsinte har sagt någonting kritiskt mot regimen.USA:s utrikesdepartement uttalade i början avdetta år mycket stark kritik mot bristen påmänskliga rättigheter i . Det borde ocksåstatsrådet göra som representerar ett partisom med all rätt har slagits för de mänskligarättigheterna där människor har förtryckts och därförbrytelser skett. Jag tycker att statsråd kan göra denna deklaration.När det sedan gäller utvisningen av är det riktigt att han släpptesvillkorligt . Han måste inställa sig hospolisen och lever mer eller mindre i skräck. Det ärinte många dagar sedan vi hade kontakt medhonom. Dessutom har denna regim som brukligt ärangripit hans anhöriga. Systern greps avsäkerhetspolisen och satt fängslad i . Detär så denna terrorregim går till väga för att i förstahand skrämma och i andra hand tysta.Det är mycket viktigt att regeringen och statsrådethela tiden är medvetna om detta och agerar i olikasammanhang mot denna regim. Det skulle vara braom vi kunde agera mot båda dessa två aktörer. Jagställer upp på detta, statsrådet.Jag har inte tillfälle att gå upp mer i debatten. Menjag vill höra en klar deklaration om hur statsrådetbedömer situationen vad gäller mänskligarättigheter i Peru.Anf. 16 Kulturminister ():Herr talman! Jag är inte säker på att vad jag sade i mitt andra inlägg. Jagpåpekade att jag inte anser att situationen i äracceptabel. De mänskliga rättigheterna respekterasinte fullt ut i . Jag har dessutom hänvisat till attvi har läst materialet från Amnesty. Jag är självmedlem i Amnesty och mycket aktiv.Det faktum att vi läst materialet och tar hänsyn tilldetta innebär också att vi inte anser att situationeni är acceptabel. Ett sådant påpekande utgör engenerell bakgrund när man sedan fattar beslut ienskilda ärenden. Den allmänna situationen ilandet skall ställas mot vad de enskildaasylsökandena anför som egna skäl. Detta är ensjälvklarhet. Det påpekade jag också i mitt andraanförande.Herr talman! är mycket välmedveten om att jag är förhindrad att beröra ochha synpunkter på enskilda fall, och det framför alltav respekt för enskilda asylsökande.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på interpellationerna 1992/93:117, 118,119, 120, 121, 122, 123, och 124 om flyktingkvinnorfrån forna JugoslavienAnf. 17 Kulturminister ():Herr talman! , , , , , har i likalydandeinterpellationer ställt ett antal frågor till migrörande kvinnor från det . Motbakgrund av de våldtäkter och andrakrigshandlingar som dessa kvinnor har utsatts för,ställs i interpellationerna frågor rörande svenskahjälpinsatser inne i det och omhur dessa flyktingar tas emot och ges vård i Sverige.Låt mig börja med att säga, att jag ställer migbakom interpellanternas beskrivning av situationeni det . Jag är också glad över attkvinnor från samtliga riksdagspartier har gettanledning till att vi får denna debatt här i dag.Tiotusentals kvinnor har skändats i brutala ochsystematiska våldtäkter. Våldtäkterna är intefrukten av en demoraliserad armés upplösning, utaningår som en systematisk, av de militära ledarnabeordrad del i en etnisk rensning. Syftet är attförödmjuka, upplösa och t.o.m. utrota en helfolkgrupp.De allra flesta av krigets offer befinner sig inärområdet. Hjälpinsatserna behövs alltså på plats.Det är viktigt att också de drabbade kvinnornasfamiljer kan få hjälp i en för hela familjen svårsituation. Den bästa hjälpen förutsätter attvårdpersonalen är väl förtrogen med dendrabbades språk, traditioner och kultur. Därför kanhuvudsakligen lokal personal användas. I ,där många av flyktingarna finns, är det ingasvårigheter att få tag på lämplig personal. Det manbäst behöver utifrån är administrativ hjälp ochekonomiskt stöd.Vad gäller insatser till stöd för projekt innei det för att framför allt hjälpavåldtagna kvinnor och barn, vill jag först erinra omstatsrådet svar i kammaren den 9februari på en fråga om stöd till våldtäktsoffer iBosnien. Han framhöll då, att under 1992använt av katastrofmedel förhumanitära biståndsinsatser i det fornaJugoslavien. Det svenska stödet är främst inriktatpå FN:s och Röda korsets verksamhet och har gällti första hand akuta insatser för de ca 3 miljonerflyktingarna i regionen, med särskild tyngdpunktpå Bosnien-Hercegovina.Alf framhöll vidare att i kontaktmed och Röda korsetunderstrukit vikten av att hjälpverksamheteninriktas på vård och stöd till kvinnor som utsatts förmassvåldtäkter.Därutöver vill jag i detta sammanhang sägaföljande. I interpellationerna nämns ett projekt hosRöda korset till förmån för kvinnor i somutsatts för våldtäkt. Projektet möjliggjordes genomett svenskt bidrag genom SIDA. Dessutom harSIDA gett stöd till ett projekt genomCARITAS för en verksamhet för de utsattakvinnorna i förläggningar i Kroatien.I en FN-apell från för det fornaJugoslavien, finns insatser för flyktingkvinnorna.UNHCR, , WHO och UNDP harprogram som på olika sätt tar upp våldtagnakvinnors situation inom ramen för bredare socialaprogram. UNHCR kommer att stödja små socialaprogram, som genomförs av enskildaorganisationer, med inriktning på socialt stöd förbefolkningsgrupper som särskilt drabbats av kriget,såsom kvinnor, barn och äldre. UNDP skall stödjabosniska kvinnoorganisationers arbete med bl.a.psykosocial hjälp i flyktingläger. har ävenprogram som tar upp psykologiska problem, främstur barnens perspektiv. WHO kommer att svara förinsatser som gäller fortbildning för personal i dessafrågor.Regeringen kommer att beslutaom stöd till FN-apellen. Ovanstående projektkommer då särskilt att prioriteras.Frågan om att undersöka hur många av deasylsökandena i från det forna Jugoslaviensom behöver särskilt stöd och behandling på grundav systematiska våldtäkter har berörts bl.a. isocialförsäkringsutskottets betänkande1992/93:SfU7. Utskottet konstaterar, att ensystematisk sådan kartläggning kan vara ''förenadmed problem'', bl.a. med hänsyn till svårigheter förde våldtagna kvinnorna att berätta om sinaupplevelser. Någon systematisk undersökning avdetta slag görs alltså inte, i första hand av omtankeom de berörda kvinnorna. Det är därför av störstavikt, att personal som kommer i kontakt med dessaflyktingar, är lyhörda för vad de kan berätta om sinakrigsupplevelser. På så sätt kan, enligtInvandrarverkets bedömning, asylsökande fåadekvat vård genom redan existerande system,antingen via förläggningssjukvården eller genomremiss till den allmänna vården.Invandrarverket har uppmärksammat sin personalpå dessa förhållanden genom instruktioner tillsamtliga asylbyråer och förläggningschefer. Verkethar vidare tillsammans med Flyktingmedicinsktcentrum i arrangerat enutbildningskonferens för personal vid slussar,förläggningar, vårdcentraler och den kommunalaflyktingmottagningen om hur människor påverkasav krig, tortyr och andra grymheter. Ytterligaresådan utbildning kommer att ordnas.I sammanhanget kan vidare nämnas att utskottethänvisar till Allmänna råd, där detframhålls att asylsökande i samband medhälsoundersökning skall informeras ommöjligheten att genomgå gynekologiskhälsokontroll.Interpellanterna frågar vidare om regeringen harvidtagit några åtgärder för att kvinnor frånBosnien-Hercegovina och skall fåkvinnliga tolkar, som ej är av serbisk börd, och attde vidare skall få kvinnliga förhörsledare ochoffentliga biträden.Frågan om att en asylsökande kan ha särskildaönskemål rörande en tolks etniska eller religiösabakgrund är inte ny. På Invandrarverket är manmycket väl medveten om problematiken och tar imöjligaste mån också hänsyn till sådana önskemål.Likaså försöker att i dessa fall ommöjligt använda kvinnliga utredare. Frågan om attkvinnliga asylsökande från Bosnien generellt skallfå kvinnliga offentliga biträden har ännu intediskuterats av . Man avseremellertid att göra så inom kort.Flyktingar som beviljats uppehållstillstånd harsamma rätt till sjukvård som andra. En annan sakär, att vi i av naturliga skäl har brister i vårakunskaper om psykiska krigsskador. Men det pågårredan verksamhet för att samla och systematiserasådan kunskap. Vi bör alltså med tiden fåförutsättningar att kunna förbättra vården av dessaflyktingar.Jag vill också i detta sammanhang peka på ettbetänkande av , där detföreslås att det inrättas ett särskilt institut, varsuppgift bl.a. skulle vara att verka för att välfungerande rehabiliteringsprogram utvecklas förtorterade eller traumatiserade flyktingar.Betänkandet remissbehandlas för närvarande.Asylsökande har rätt till akut sjukvård. Detdiskuteras i skilda sammanhang hur gränsen skalldras mellan akut och annan vård. Här är det viktigtatt notera, att enligt allmänna rådkräver psykiska symtom och störningar som ångesteller depression akuta åtgärder. Det s.k.akutbegreppet är alltså i allmänhet inget hinder föratt de kvinnor vi nu talar om skall få vård.Vid Flyktingmedicinskt centrum i pågårarbete med att vid ett antal förläggningar bedömaantalet sexuellt torterade kvinnor från det fornaJugoslavien. Med utgångspunkt häri och medkunskap om behandlingsåtgärder för kvinnor somvåldtagits i , syftar detta arbete till attupprätta rekommendationer om hur asylsökandevåldtagna kvinnor och deras barn skall behandlas.Interpellanterna tar upp den viktiga frågan ominsatser av frivilligorganisationer för att besöka ochskapa kontakter med flyktingar på förläggningar.Frivilligorganisationer har engageratsig berömvärt för asylsökande och flyktingar i vårtland. De har genom sitt friare sätt att arbeta ochgenom medlemmarnas uppfinningsrikedom ochinitiativförmåga kompletterat det allmännasinsatser. Den dimension de har kunnat tillföra är avalldeles särskild betydelse när det gäller flyktingarfrån de fasanfulla förhållandena i det fornaJugoslavien. Jag hoppas och tror, attfrivilligorganisationerna här kan spela en ännustörre roll. Jag kommer därför att skrivatill dem med en vädjan att de skall intensifiera sittviktiga arbete för dessa flyktingar på slussar,förläggningar och i kommuner runt om i Sverige.Interpellanterna avslutar med att fråga vilkaåtgärder som regeringen tänker vidta med devittnesmål om systematiska våldtäkter somkommer fram vid polisens och Invandrarverketsutredningar i enskilda ärenden. Om frågan syftarpå vad som kommer fram i enskilda ärendenrörande asyl i , så är svaret i korthetföljande: De uppgifter som en utlänning har lämnati sådana sammanhang är i utlänningens egetintresse sekretessbelagt. Dessa uppgifter kommerinte att föras vidare.Men frågan har en vidare innebörd. FN:ssäkerhetsråd har uppmanat medlemsstaterna attsnarast delge en särskild expertkommissiondokumenterad information om krigsförbrytelseroch brott mot humanitär rätt i det fornaJugoslavien. Det kan inte uteslutas att det blir frågaom en internationell rättegång mot personer sommisstänks för att vara skyldiga till krigsförbrytelser.Regeringen har därför beslutat att personer iSverige som har förstahandskännedom om sådanaöverträdelser skall erbjudas möjlighet att lämnauppgifter om detta. Regeringen har vidare beslutatatt polismyndigheterna skall ta emot och upptecknasådana uppgifter. Uppgiftslämnarnas integritetskyddas av svensk sekretesslag. Vittnesmålen skallöverlämnas till , där ensärskild arbetsgrupp under ledning avdepartementets folkrättsrådgivare kommer attgranska uppgifterna. I ett senare skede kan dekomma att överlämnas till FN eller annatinternationellt organ.Information om detta har förts ut i landet via bl.a.Invandrarverket, ideella organisationer,invandrarföreningar och kommunalainvandrarbyråer.Sammanfattningsvis vill jag säga följande: Detfasansfulla som sker i det är entragedi, som kommer att få svåra och omfattandekonsekvenser för miljontals människor undergenerationer framöver. Man kan ha olikauppfattningar om huruvida det hade varit möjligtatt förhindra kriget eller om hur man nu skallförfara för att sätta stopp för det. Men en sak kanvi enas om: Vi har ett stort och krävande ansvar atthjälpa de länder och de människor som på olika sättdrabbats av kriget.