prot · GG09124 · 1993-06-08 00:00:00 — Jag har till detta betänkande fogat ettsärskilt yttrande, och jag skall i huvudsak ägna mintalartid åt bakgrunden till detta.Ett av landets största byggföretag har gåttut i affärstidningarna med en helsidesannons, därman säger: Att satsa på infrastrukturen är att byggaupp landets framtid. Visst är det på det viset. Närnu detta betänkande går igenom här i ,kommer nära 100 miljarder att pumpas ut under entioårsperiod för att bygga upp och rusta vår framtidi form av vägar, broar, järnvägar och andra viktigakommunikationer. På det sättet skall vi få bättreförutsättningar att utveckla näringslivet och fåsnabbare kommunikationer mot centrum.Eller som trafikutskottet uttrycker sig: förbättrakvaliteten i transportsystemet och binda sammanlandets olika delar på ett effektivt sätt samt ökatillgängligheten till de för vår ekonomibetydelsefulla europeiska marknaderna.Så långt låter allt positivt. Men är det så, att vi meddetta betänkande som grund verkligen byggerframtiden för hela landet? Om så vore fallet, bordeinvesteringarna vara någorlunda jämt fördeladeöver landet. Tyvärr är det inte så.Med den inriktning som satsningarna nu harkoncentreras huvuddelen på storstadsregionernaoch i . Därmed riskerar dettrafikpolitiska delmålet om regional balans att blien pratbubbla utan rejält innehåll. En vackermålformulering som varken regering eller riksdagorkar leva upp till.Konkret får bara smulor av dessastorsatsningar. Några exempel: Från tillSkåne skall E 4 få utbyggd motorvägsstandardunder planperioden, medan dess norra del t.ex.genom Västeroch inte får någon somhelst upprustning. Detsamma gäller ,som i dess södra del rustas upp, medan den norradelen bara får punktvisa insatser, dvs. lagningar avtjälskott och liknande mindre förbättringar.På järnvägsområdet gäller samma obalans mellannorr och söder. Huvuddelen av miljardsatsningarnagår till att knyta samman storstadsregionerna,medan t.ex. den för så viktiga pulsådernnorra stambanan får sina investeringar kraftigtbantade: från de planerade 2,3 miljarderna till 200miljoner. Den för så viktigaframtidssatsningen får bara sinstartsträcka putsad i form av en mindre satsning påÅdalsbanan. Inget annat kommer i stort sett att skeunder denna långa period.De som påstår att denna proposition och utskottetsmajoritetsskrivning är en satsning för hela landetmåste vara otroligt inskränkt i sin framtidssyn, ellermåste tro på det enkla budskapet att om man barasatsar på storstäderna så utvecklas hela landetautomatiskt.Det betyder naturligtvis inte att vi norrlänningar ärnegativa till insatser i storstadsregionerna, men detfår inte ske till priset av en utarmning avglesbyggdslänen.Vilka krafter påverkar den borgerliga politiken nären så våldsam snedfördelning sker avframtidsinvesteringarna i infrastrukturen? Är detde framträdande politiska lobbyisterna som har fåttstort utrymme i storstadstidningarna som harpåverkat de politiska besluten, eller är detnäringslivets lobbyister i form av t.ex. Rail Forumsom de borgerliga nu till fullo ställer upp på? Ellerär det kanske effekten av att den borgerligamajoriteten ofta tvingas att söka politiskt stöd hosdet extremt storstadsfixerade Ny demokrati, somhar bidragit till att skapa denna obalans?Det är ju alla skattebetalare som skall vara med ochbetala notan på närmare 100 miljarder. Och visstkan hela landets utvecklas med en bättre fördelningav dessa resurser.Vi stöder alltså gärna viktiga projekt i storstädernaoch i landets södra del, men vi i norra måsteockså få vår del av investeringskakan.Storsatsningarna på infrastrukturen är viktiga,oavsett om vi går med i EG eller ej. De är oerhörtviktiga för framtidsbyggandet, men om inteinriktningen förändras, är jag övertygad om attnorrlänningarnas syn på EG och kopplingen motsöder kan komma att förändras.Om vi skall vara med och närma oss på likavillkor, bör självfallet detta också komma tilluttryck nu när kommunikationerna skall förbättras.Det finns många skäl för detta.De fem nordligaste länen hade tillsammans ennettoexportöverskott på över 46 miljarder, och dettotala nettoexportvärdet per sysselsatt i Norrlandligger över riksgenomsnittet.Vi är självfallet beredda att även i fortsättningendela med oss av våra naturresurser, men solidaritetkan aldrig vara enkelriktad. Vi måste också få vårdel av framtidssatsningarna.Jag har dock den förhoppningen att en annanregering och en annan riksdagsmajoritet skallförändra och justera denna långsiktiga inriktning avsatsningarna på infrastrukturen, så att allamänniskor -- oavett var de bor och verkar i vårtland -- skall kunna känna sig delaktiga iframtidssatsningarna.Fru talman! Det är mot den bakgrunden som jaghar avgett detta särskilda yttrande.Anf. 110 ():Fru talman! liberalerna står bakomutskottsmajoriteten när det gäller dettabetänkande, men jag vill ändå här lyfta fram deståndpunkter som har iinfrastrukturfrågor samt något beröra vägfrågorna.Som liberaler vill vi skapa ett samhälle därmänniskor, idéer och varor kan förmedlas ochtransporteras snabbt och effektivt. Väl utbyggdakommunikationer inom är nödvändiga förnäringsliv och sysselsättning i alla delar av landet.Goda kommunikationer med utlandet är enförutsättning för Europasamarbetet. Resor till ochfrån arbetet, serviceställen och fritidsaktiviteter ärviktiga för ett fungerande vardagsliv.Samhället har ett övergripande ansvar för attkommunikationerna fungerar. Men det hindrar inteatt trafikföretagen drivs i annan regi, tvärtom.Folkpartiet liberalerna vill främja konkurrensenmellan trafikföretag, för att konsumenternas behovskall tillgodoses till rimliga priser.Det är glädjande att det i regeringens propositionfinns förslag om kraftiga satsningar på järnvägaroch vägar. Detta är viktigt inte minst urregionalpolitisk synpunkt. Utan ordentliga vägaroch järnvägar hämmas utvecklingen i glesbygden.Men med satsningar i den storleksordning som vi skall fatta beslut om tillsammans med detidigareläggningar av investeringar som denborgerliga regeringen fattade beslut om under sittförsta år, ökar möjligheterna till en god utvecklingför glesbygden vad gäller vägar och järnvägar.Det är ändå värt att påpeka att det ej går att byggajärnvägar och vägar bara för byggandets skull.Inriktningen av projekten måste planeras medhänsyn till ekonomisk tillväxt, ökad trafiksäkerhetoch miljön. Därför måste dessa faktorer vägas emotvarandra innan ett projekt sätts i gång.Socialdemokraternas alternativ till regeringenpräglas av överbudspolitik. När det gällerSocialdemokraternas infrastruktursatsningar kanman säga: sent skall syndaren vakna. Efter attunder en större del av ha eftersattinvesteringar i framför allt vägar och järnvägarpräglas nu Socialdemokraternas politik av överbudoch löften om dubbelt större anslag.Jag tänker nu kommentera en del olika projekt ivägdelen av propositionen. Att E 4 nu fårmotorvägsstandard mellan ochStockholm och vidare upp till somE 6 mellan , och fårmotorvägsstandard är något som vi i hararbetat för . Att E 20 mellan ochGöteborg får motorvägsstandard hela vägen ärockså ett önskemål. Ett första steg till detta tas ibetänkandet, men det vore givetvis önskvärt atthela E 20 blir motorväg, enligt vår uppfattning.Fru talman! Det är inte bara i som detbehövs bra vägar. I är vägarnas standardockså viktig. De skall klara ett bistrare klimat. Deskall klara tunga transporter på relativt små vägardit ej järnvägen når. Satsningar görs nu på attförbättra och höja vägstandarden också i Norrland.Söderifrån sett kommer delar avBergslagsdiagonalen och även den s.k Räta linjenatt ingå i det nationella stamvägnätet. Dessa vägarär av betydelse som transitvägar till och frånNorrland och därmed också av betydelse förNorrlands fortsatta utveckling. En väsentlighöjning av vägstandarden i genomförsockså, och en förbättring av frånVärmlandsgränsen mot norr är också ennödvändighet.Om jag vänder blicken mot min egen hemtrakt,, kan jag säga att det är glädjande att E 6blir motorväg, vilket har nämnts. byggs som motorväg upp till Vänersborgär mer komplicerat. En eventuell vägsträckningintill kan bli problematisk, och om riksväg45 skall byggas ut måste speciella studiergenomföras över de rådande markförhållandenaeller också måste nya markområden tas i anspråk.Vad gäller E 6 från till harutskottet, i motsats till kommunikationsministern,glädjande nog beslutat att denna vägdel skallbyggas om till motorvägsstandard. måsteVägverket och Kommunikationsdepartementetförsöka omprioritera eller ta fram behövliga pengarför färdigställandet av en nödvändig om- ochutbyggnad. Detta är något som jag har arbetat för iriksdagen , och det är nutillfredsställande att se planerna förverkligas. Ettannat viktigt vägprojekt i är utbyggnadav till full motorvägsstandard. Att dennautbyggnad är nödvändig beror på att harvarit mycket olycksdrabbad . En höjningav standarden på denna väg kommer att drastisktöka trafiksäkerheten och minska antalettrafikoffer.Fru talman! Regeringens förslag, som ocksåutskottet i stort ställer sig bakom, är väl prövat.Pengar satsas på projekt i hela . Det är storamedel som satsas. Jag skulle vilja påstå, som talareföre mig redan har gjort, att en regering aldrigtidigare i modern tid har satsat så här mycket påutbyggnad av infrastruktur. Detta visar deborgerliga partiernas intention att medverka till enutveckling där näringslivet, jobben och välfärden ihela tryggas genom goda väg- ochjärnvägsförbindelser. Dessutom höjstrafiksäkerheten och människoliv kan sparas.Därför yrkar jag bifall till utskottets hemställan.Anf. 111 ():Fru talman! har på ett utmärkt sätttidigare i debatten företrätt utskottets majoritetoch redovisat de överväganden som ligger bakommajoritetsskrivningen i betänkandet.Men eftersom detta är det största beslut som harfattats inom infrastrukturområdet vill jag ändåpassa på att ta tillfället i akt att redovisa min ochCenterns syn på infrastrukturen. Med hänsyn till deansträngda arbetsläget i kammaren skall jagdessutom göra det mycket kortfattat.Satsningar inom infrastruktursektorn är strategiskasatsningar . Genom att det skapasbra kommunikationer för svenskt näringslivförbättras företagens möjligheter att konkurrera påden viktiga Europamarknaden. Att i den nurådande mycket djupa och långvarigalågkonjunkturen göra kraftfulla insatser är en klokpolitik. Det är billigare. Man får fler mil järnvägeller väg till ett visst pris, jämfört med hur det varför ett eller . Dessutom skapassysselsättning inom den viktiga bygg- ochanläggningssektorn. Men framför allt står ,genom dessa investeringar bättre rustat som nationför att ta till vara den förbättrade konjunktur somvi vet kommer.Låt mig också konstatera att det är myckettillfredsställande att vi nu får till stånd mycketkraftiga investeringar i infrastrukturen -- det rör sigom nästan 100 miljarder . Ändå vet vi som sysslar medtrafikpolitik att behoven är så stora och många attlångt ifrån alla kan tillgodoses, trots denna storasatsning. Detta beror till stor del på attinvesteringar i vägar och järnvägar har eftersattsunder en lång följd av år.Centern har varit pådrivande närdet gäller både takten och nivån på investeringar ivägar och järnvägar. Vi fullföljer nu denna politik iregeringsställning. Trots ett mycket allvarligtstatsfinansiellt läge med stora budgetunderskottgör nu riksdag och regering denna mycket kraftfullasatsning på de här viktiga framtidsinvesteringarna.I 1988 års trafikpolitiska beslut, vars målfortfarande ligger fast, fastställdes fem olika delmålför trafikpolitiken. Det handlade om tillgänglighet,effektivitet, säkerhet, god miljö och regionalbalans. Dessa mål är delvis motstridiga. Därför ärdet bra att nu på ett helt annat sätt äntidigare lägger fast inriktningen förinvesteringarna.Det är svåra avvägningar och prioriteringar somligger bakom betänkandet. Det har gjortsavvägningar mellan de olika trafikpolitiska målen.Det har gjorts avvägningar mellan hur mycket somskall satsas på väg resp. järnväg, och det har gjortsavvägningar mellan olika regioners berättigadeintressen. Som jag sade förut är den statsfinansiellasituationen sådan att alla välmotiverade satsningarinte kan genomföras. Jag tycker ändå att det förslagsom nu föreligger är en bra avvägning ochsammanjämkning mellan de olika intressena.Från sida har vi tidigare framför alltkritiserat den socialdemokratiska regeringen för atttvå av dessa fem delmål har uppfyllts väldigt dåligt.Det har gällt målen om god miljö och regionalbalans. I det nu föreliggande förslaget är dessa målpå ett väsentligt sätt bättre tillgodosedda äntidigare. Jag hade kanske för min del velat lägga änstörre vikt vid att de miljö- och regionalpolitiskamålen skall uppfyllas, men det är en fullt acceptabelkompromiss som har uppnåtts.Dessa investeringar skall också, Sten-OveSundström, ses tillsammans med de olikasatsningar i mångmiljardklassen som regeringenhar gjort i olika s.k. sysselsättningspaket, bådeförra året och . Just i dessa sysselsättningspakethar de regionalpolitiska behoven tillgodosetts iganska stor utsträckning.Om man skall förverkliga de stolta deklarationernaom att hela skall leva krävs kraftfullasatsningar på infrastrukturen. Brakommunikationer är den viktigaste förutsättningenför att en bygd eller en region skall kunna få enpositiv utveckling.Även på miljöpolitikens område är trafiken ettstrategiskt område. Skall en bra miljöåstadkommas måste också trafikpolitikenunderställas kraven på ekologisk balans. Dethandlar om kraftfulla satsningar på kollektivtrafikoch spårburen trafik, men det handlar också om attpå olika sätt minska utsläppen från bilar, lastbilaroch bussar, eftersom dessa transportmedel är deenda realistiska för många typer av transporter iflera områden i vårt land.Det är oerhört viktigt med en helhetssyn itrafikpolitiken. De olika trafikslagen skallsamverka -- väg, järnväg, sjö- och luftfart. Härbehövs utan tvivel ytterligare åtgärder vidtas för attfå detta samspel att fungera ännu effektivare.Fru talman! Jag kan avslutningsvis konstatera attdagens beslut innebär ett viktigt trendbrott när detgäller investeringar i den viktiga infrastrukturen.Inte minst gläder det mig som centerpartist ochjärnvägsförespråkare att investeringarna ijärnvägar nu når nya rekordnivåer.Anf. 112 ():Fru talman! Investeringar i vägar och järnvägartilldrar sig alltid stort intresse. I samband medutarbetandet av betänkandet har utskottetbehandlat inte mindre än 424 yrkanden. Jag ärimponerad av det sätt på vilket kansliet harhanterat frågorna och den vilja som har funnits iutskottet att komma framåt i behandlingen.Goda kommunikationer är bra för ett land. Detråder det stor enighet om. Svårare är det attdefiniera vad som är goda kommunikationer. Förden som bor nära tunnelbanestationen kan bilenanses som onödig i samhället. För en glesbygdsbokan den vara en livsnödvändighet.Upprinnelsen till proposition 176 om investeringari trafikens infrastruktur finner vi i ettutskottsinitativ, där det sades att ochregeringens inflytande överinvesteringsplaneringen borde stärkas, utan attnågon detaljstyrning får ske. Utskottet ansågdessutom att det var av grundläggande betydelse attövergripande politiska avvägningar skall ske påpolitisk nivå och inte på myndighetsnivå och attregeringen borde ge ett underlag medförslag till övergripande riktlinjer.Det här måste tolkas som att de övergripandebesluten skall fattas på politisk nivå och att vi skallöverlåta detaljerna -- när, var, hur, osv -- till verken,dvs. experterna.De satsningar som föreslås i proposition 176innebär ett stort lyft vad gäller investeringar i vägaroch järnvägar jämfört med vad vi har varit vana vidunder 80-talet. föreslåsinvesteringar i en storleksordning som är femgånger större än vad som kunde åstadkommasunder 80-talet. Det betyder också -- om jag förståttSven-Gösta anförande rätt -- att om manmäter en regerings kompetens genominvesteringsnivån, kommer vi att ha en regeringmed fem gånger högre kompetens än vad vi hadeunder 80-talet.Det är därför med förvåning vi nu ser attSocialdemokraterna inte är nöjda, utan föreslår attinvesteringarna i det närmaste skall fördubblas. s.k. 200-miljardersreservationen kan mansummera investeringarna till 155 miljarder, attjämföras med propositionens 98 miljarder.Förklaringen ligger naturligtvis i attSocialdemokraterna i opposition har tillgång tillbetydligt mer pengar än regeringen.Propositionen innebär ett stort lyft när det gällerjärnvägen. Satsningarna utgör det största paket påöver 100 år.En allmän kritik är att propositionen saknar s.k.miljöprofil. Vid en jämförelse mellan satsningar påväg resp. järnväg kan sägas att allt isatsning på järnväg är lika med underkänt.Om vi beaktar att av de långvägapersontransporterna och av långvägagodstransporterna sker på järnväg, kan mankonstatera att , dvs. 32 miljarder plushalva LTA-anslaget, satsas på järnvägen. Det skeralltså en kraftig överinvestering om vi ser till detfaktiska nyttjandet. Det sker helt avsiktligt för attstyra över mer av transporterna till järnväg. Ser vitill Socialdemokraternas reservation, vill man medsin ''överinvestering'' lägga 17 miljarder extra påjärnväg och hela 43 miljarder på vägarna.Vi kristdemokrater vill vara med att skapa ettsamhälle där vi kan erbjuda snabba och effektivakommunikationer såväl inom landet som ut ivärlden, och det skall ske på ett trafiksäkert ochmiljövänligt sätt -- en kombination som inte alltidär den lättaste att åstadkomma.--Vi måste skapa ett vägsystem som kan erbjuda ettkörsätt som minimerar utsläppen.--Vi måste satsa på järnväg och på övrigkollektivtrafik som på olika sätt nyttjas avallmänheten, och vi skall dessutom stimuleraanvändningen.--Vi måste ställa höga krav på bränsle och fordon.--Vi måste ta till vara de möjligheter som finns attbygga säkra vägsystem.Detta var några exempel. Vi kan konstatera attdetta finns omnämnt i propositionen.Det finns två extra känsliga infrastruktursatsningarsom nu är mycket debatterade. Det ärÖresundsbron och tredje spårets dragning genomRiddarholmen.När det gäller tredje spåret, som omfattas av dettabetänkande, undrar jag om det egentligen är såklokt att låta vårt vackra , kringgärdat avså mycket vatten, vara nav för tågtrafiken. Uppsalaligger faktiskt närmare än . Dethade kanske varit bättre att lägga navet där. FrånUppsala finns det dessutom redan en fungerandependeltrafik till Stockholm.Vi kan ändå konstatera att utskottet inte helt harstängt dörren för alternativa lösningar. Kravet äratt inte kostnad och tidsplan allvarligt äventyras.Fru talman! Det betänkande vi nu skall ta ställningtill bygger i stort på proposition 176. Småjusteringar har gjorts, vilka kommer att lyftas framsenare i debatten.När det gäller finansieringen konstaterar utskottet,tyvärr, att finansutskottet inte accepterar att lån tasupp i , utan man förordar anslagvia statsbudgeten. Det är beklagligt, mentrafikutskottets ställningstagande påverkar ändåinte omfattningen av investeringarna eller gernågon tidsförskjutning.Fru talman! Jag yrkar, förutom bifall till reservation3, bifall till utskottets hemställan.Anf. 113 i (m):Fru talman! Det har sagts tidigare att hela Sverigeskall leva, och det kan vi vara överens om. Vi ärockså lika överens om att det krävs godakommunikationer för att uppnå detta. Men vikanske snart måste börja fråga oss vilken sortskommunikationer vi skall ha i vårt land.Det finns nämligen vad gäller ett antalbegränsningar, vilket man ser vid en jämförelsemed andra länder. har en stor yta. Vi har enlåg befolkningstäthet, och vi har, höll jag på attsäga, inga pengar. Det beslut vi kommer att fatta , med inriktning på järnväg och biltrafik, måstevi acceptera. Men vi kanske måste tänka en gång tillnär det gäller de satsningar vi skall göra på 2000-talet.Fru talman! Frågan måste ställas: Har Sverigeförutsättningar att bli ett järnvägsland? Tysklandhar tio gånger fler invånare än men bara65 % av yta. Man talar om snabbtågen iFrankrike. Men man glömmer att tala om attParisområdet rymmer lika mycket människor somhela . Man talar också ofta om snabbtågetmellan och . är lika stort somStockholm.Skulle man applicera dessa förutsättningar påSverige, skulle vara lika stort somSverige är , och skulle vara lika stortsom . Då hade det kanske funnits skäl attbygga snabbtågsförbindelser. Det finns i dagsnabbtåg som visar mycket röda siffror. Vi kan inteslösa och låna pengar till kommunikationer sominte har någon chans att bära sig.Nu får vi visserligen i i allmänhet och iutskottet i synnerhet av lobbyister höra attframtiden för är järnvägen. Men jag kan,fru talman, inte undgå att påpeka, att ett särpräglatdrag hos dessa lobbyister är att de samtliga ärmycket hårt knutna till järnvägsindustrin. Dettaklara faktum får vi aldrig bortse ifrån när vi skallhantera svenska folkets pengar.Det har sagts här att det är billigare att byggajärnvägar . Det kan förvisso ingen förneka. Mensom också sade är det lika mångaprocent billigare att bygga vägar. Det framgår intealltid av den debatt som vi för.Fru talman! Jag menar att vi inte får uteslutabiltransporter av miljöskäl som inte riktigt existerarlängre. På det här området finns det en mycketkraftig positiv utveckling. De lastbilar och bussar viser och dem vi ser kommer att skiljasig väsentligt från dem vi hade sedan.Fru talman! Jag är inte motståndare till järnväg ochinte någon aktiv förespråkare för bil- ochbusstrafik, men vi skall använda dekommunikationsslag där vi får mest för pengarnaoch där vi ändå kan göra en god insats för miljön.Jag har inte tid att provocera just nu eftersom jagskall spela fotboll. Låt mig ändå ställa enfråga. Eftersom jagkommer från är den ganska intressant förmig. Jag skulle vilja ha svar på följande fråga. Jaghar åkt runt i med utskottet och privat. Dåhar jag noterat att alla de som använder de broarsom finns, är ytterst tacksamma för dem. Små broarär tydligen positiva, men inte längre broar. Var gårgränsen i meter mellan en negativ och en positivbro?Anf. 114 BO ():Fru talman! Jag kommer i huvudsak att ta uppfrågan om vägpolitiken i allmänhet och dessbetydelse i framtidens transportsystem. Men jagkommer också att ta upp våra socialdemokratiskaförslag och därmed våra reservationer som lagts tillbetänkandet TU35.1990-talet kommer säkerligen att bliinfrastrukturens årtionde, framför allt om desatsningar som vi socialdemokrater föreslår blirförverkligade. Regeringens förslag tillinvesteringar är otillräckliga. Det har bekräftats avatt kommunikationsministern just sade att hanegentligen ställde upp på både ochVägverkets förslag. Då tror jag att vi ligger ganskarätt.Det skall tilläggas att satsningarna på drift ochunderhåll av vägarna också är klart otillräckliga.Med andra ord bevarar de inte vägkapitalet, vilketalla experter anser vara ett av de viktigaste målenför vägpolitiken.I ett nytt kommer transportsektorn att få enviktigare roll än . Transporterna kommer attöka enormt och de regioner och länder som vågarsatsa på att bygga ut sin infrastruktur kommer attstå sig väl i framtidens nya . Visocialdemokrater är övertygade om att Sverigebl.a. därför behöver ett nationellt vägnät av minstden omfattning och kvalitet som Vägverketföreslagit i sitt sammanvägda förslag. Vi behöverdet för tillväxtens och näringslivets skull, menockså för trafiksäkerhetens skull. Detta är inteminst viktigt mot bakgrund av vårtavståndshandikapp i förhållande till den storacentraleuropeiska marknaden.Sverige är en del av . är en viktigdel av -- dess vägar hör samman. Med enplaneringsram på är det möjligtatt nå full målstandardpå alla de vägar som sammanvägdaförslag till stamvägnät omfattar.Vi socialdemokrater föreslår att planeringsramenbör vara under planperioden1994--2003. Vägarna är och kommer under lång tidatt vara basen i transportsystemet. De är ennödvändighet för såväl den svenska glesbygdensom industrins behov av flexibla transporter. Föratt detta system skall fungera på ett bra sätt iframtiden behövs åtgärder inom helavägtrafiksystemet, en väl utbyggd infrastruktur ochen modern miljövänlig fordonspark.Stora satsningar måste emellertid göras för attminska trafikens miljöproblem.