prot · GH0933 · 1993-11-30 00:00:00 — Det har vi gjort just för atti så stor utsträckning som möjligt slussa ut de somskall komma tillbaka till en normal tillvaro mednormala rutiner.Det som sker i Bosnien -- och i det fallet delarjag självfallet uppfattning -- ärnaturligtvis i vissa avseenden någonting nytt försvenska FN-soldater, så till vida att påfrestningarnahittills har varit större än vad de har varit vana vid.Vi skall självfallet göra en noggrann uppföljning avdetta.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Svar på fråga 1993/94:40 om och demänskliga rättigheternaAnf. 172 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen, inom ramen för det internationellasamarbetet, avser agera för att respekt förmänskliga rättigheter finns med som en central delvid försöken att förhandla fram avtal om eldupphöroch fred i inbördeskriget i Sudan.Jag vill inledningsvis göra en kortbakgrundsbeskrivning av läget i det sedan mer pågående inbördeskriget i . Deoppositionella i söder tog till vapen 1983,huvudsakligen i protest mot den dåvarandepresidenten allt tydligareislamiseringssträvanden.Efter statskuppen , då den nuvarandestatschefen grepmakten, har en allt aktivare strävan att islamiseraoch arabisera södra iscensatts. Detta harbidragit till att förvärra konflikten i söder.1991 förvärrades situationen ytterligare då en bitterstrid bröt ut inom SPLA (Peoples LiberationArmy), en strid som resulterade i en splittring. kompliceras därför försoningssträvandena ochsökandet efter fred i av väpnade och mångagånger blodiga sammanstötningar bland fornaallierade. Detta bidrar givetvis till att öka lidandetbland civilbefolkningen och försämra lägetbeträffande de mänskliga rättigheterna.En rad internationella organisationer söker påolika sätt medverka till att förbättra situationen fördet stora antal människor som drabbats avinbördeskriget. FN:s hjälpinsats via bådeKhartoum och grannstaterna i söder, ochUganda, är mycket omfattande, men desshuvudsakliga uppgift är att förhindra att svältutbryter i krigets spår.Den allvarliga situationen vad gäller de mänskligarättigheterna, som påvisats av AmnestyInternational och Watch m.fl.organisationer, föranledde FN:s MR-kommissionatt tillsätta en särskild rapportör förSudan, . Biros observationer efterbesök i redovisas direkt till FN:sgeneralförsamling och FN:s kommission förmänskliga rättigheter. Någon annan oberoendeobservatör för bevakande av mänskliga rättigheterfinns inte inne i . Det är motdenna bakgrund jag vill besvara MargaretaViklunds fråga.De fredssamtal som förts mellan regimen ochrebellerna under värdskap av -- de s.k.Abuja-samtalen -- har avbrutits. Ett avhuvudskälen var meningsskiljaktigheterna mellanSPLA-fraktionerna. Sedan samtalen avbröts haremellertid nya ansträngningar gjorts. Dessa harglädjande nog givit upphov till försiktig optimismbland företrädare för parterna i konflikten. Jagsyftar främst på IGADD-kommitténsförsoningsförsök och det s.k. (Intergovernmental Authorityon Drought and Development) är en helafrikansksammanslutning under ledning av presidentDaniel Arap Moi, i vilken dessutom ingårEtiopiens, och presidenter.Denna fyrastatskommitté bildades i syfte att sökalösa den sudanesiska konflikten utifrångrannstaternas regionala kännedom om -- ochförståelse av -- de underliggande problemen i densudanesiska konflikten. har förrepresident, , tagit ett initiativ till attsöka ena de splittrade SPLA-fraktionerna, dettaför att möjliggöra substantiella och meningsfullasamtal med regeringen i som motpart.Regeringen har till framfört attSverige ser positivt på dess ansträngningar.Kombinerade med Carterinitiativet tordekommitténs regionala expertis ha de bästaförutsättningarna att, i samarbete med densudanesiska regeringen och de olika fraktionerna isöder, bidra till en fredlig och varaktig lösning. I ensådan måste självfallet mänskliga rättigheter ingåsom en central del. Detta är också något som vi påolika sätt framför vid våra kontakter med parterna.Det decennielånga inbördeskriget har medförtstora förluster i människoliv och orsakat oerhörtmänskligt lidande. Viktigast ärdärför att möjligt uppnå en hållbarvapenvila, så att de miljontals människor som på etteller annat sätt drabbats av konflikten kan börjaåtergå till ett normalt liv. När en vapenvila uppnåsförbättras också den humanitära situationenomedelbart.Sverige fortsätter därför att stödja IGADD-ansträngningarna och initiativ.Förhoppningsvis kan dessa leda till fred -- dettaförsta, avgörande steg. Därefter börjar sökandetefter en hållbar och för alla parter acceptabelöverenskommelse, i vilken de mänskligarättigheterna självfallet måste spela en huvudroll.Anf. 173 ():Herr talman! Först vill jag tacka för det mycketutförliga svaret.Sudan var en av de få stater som stödde underKuwaitkriget. Den islamiska regeringen har ocksåknutit nära band med . , med ett tioårigtfredsuppehåll , har landetplågats av ett inbördeskrig. 1983 blossadeinbördeskriget upp i igen, som statsrådetockså framförde. Människor i landets södra delgjorde uppror mot den dåvarande regeringen. Detär den svarta, huvudsakligen kristna, befolkningensom slåss för att slippa påtvingas den muslimskaarabiskättade Khartoumregimens hårda politik.Av befolkning på ca 24 miljoner invånare äri dag ca 3 miljoner på flykt från kriget i södraSudan. Kriget i är ett krig som har bedrivitsav Khartoumregimen med svälten som vapen, varsbrist på respekt för mänskliga rättigheter är ökänd.Massflykten beror på att varken regeringssidaneller det sudanesiska folkets befrielsearmé, SPLA,skonar civilbefolkningen. Gerillan, som kämparmot den fanatiskt muslimska regimen ihuvudstaden , har splittrats. Ett inbördeskrig har brutit ut, vilketockså ministern pekade på.Herr talman! Situationen i södra är mycketförvirrande. Khartoumregimen spelar än med denena gruppen, än med den andra. De inbördesstriderna har varit förödande för befolkningen.Som vanligt är det civilbefolkningen, barnen ochkvinnorna, som får lida. Svälten härjar svårt. I vissaområden finns inga barn därför att allahar dött.Finns det någon plan eller några planer för Sverigesdel att gå in och mera direkt påverka så att enfredsprocess kommer till stånd? Har man t.ex.agerat i FN? På vad sätt hjälper ? Vilkaplaner finns för hjälp för att inte alla barn skall döi ? Hjälper vi t.ex. genom katastrofinsatser?Anf. 174 Statsrådet ():Herr talman! och jag ärnaturligtvis rörande överens om att det som harförsiggått under så sällsamt i är detmest vedervärdiga som man kan tänka sig. Vi ärsäkert också helt överens om att detta är ett krig,en massaker, en terror som inte alls fått denuppmärksamhet i medierna som vore berättigat,om vi skall jämföra med hur andra konflikter ochandra terrorhistorier lyfts fram.Africa Watch uppskattar antalet döda som endirekt eller indirekt följd av kriget till 1,3 miljonermänniskor. Precis som sade vardet ett svårt och eländigt krig där mellan 1956 och1972. Det var, som jag sade i mitt svar, ett försökatt påtvinga de kristna grupperingarna i söderislam. Men det är alltså inte enbart detta som utgörgrunden för den oro som finns. Dess värre -- ochdet sade också -- är gruppernai söder nu i luven på varandra och träter om bådeett och annat.Jag kan försäkra att det görs insatser, men jag villsamtidigt stryka under att insatserna inte är lätta attgöra, därför att osäkerheten är så stor ochomfattande. Jag nämnde ungraren , som vardär som FN:s rapportör. Det skall sägas om honomatt hans mission verkligen blev motarbetad på merän ett sätt. Han kunde alltså inte uppfylla detuppdrag han hade.Anf. 175 ():Herr talman! Jag håller med ministern om att dethar varit väldigt litet uppmärksamhet kring det somhänder i . En av anledningarna till att jagväckt frågan är att jag önskade att kriget i Sudanuppmärksammades litet mer av massmedierna ochi andra sammanhang.Jag tycker att det är bra att engagerar sigpå inte bara ett sätt utan på olika sätt. Jag hoppasverkligen att man också mera direkt skall kunna gåin i hjälparbetet för att få ett slut på kriget, för atthjälpa och lindra nöden.Vad man, såvitt jag kan förstå, skulle önska sig därnere är fler observatörer och fler människor somkunde leva med folket på dess egen nivå, i dess egenmiljö, för att kunna föra hem ett budskap om hursituationen verkligen är. Är det någonting som manskulle kunna arbeta för?Anf. 176 Statsrådet ():Herr talman! Som jag hann nämna innan minrepliktid tog slut har särskilderapportör verkligen mött motståndoch haft svårt att fullfölja sitt uppdrag. Därför harFN:s tredje utskott nu tagit fram ettresolutionsutkast. För övrigt återfinns Sverigebland förslagsställarna. I det resolutionsutkastetkritiseras skarpt för det sätt på vilket landetbetedde sig och det sätt på vilket myndigheternabemötte Biro när han gjorde besöket i . Detär således ganska komplicerat, för att inte sägaomöjligt, att nu tänka sig att FN skulle kunnaskicka över ytterligare observatörer.Vad vi får sätta en viss förhoppning till är detinitiativ som jag också nämnde i mitt svar, detinitiativ från IGADD som innebär att länderna runtom försöker komma till rätta medproblemen och få parterna att komma till tals medvarandra. Så långt har man dock ännu inte kommit.Anf. 177 ():Herr talman! Det tycker jag också är ett mycket braförslag. Det är ett bra grepp, om man i landet självkan reda ut den situation som har uppstått, medhjälp av grannländerna. Jag tycker att det ärpositivt att FN har tagit upp detta i tredje utskottetoch att är en av förslagsställarna bakomresolutionen. På så sätt kanske frågan nu kanobserveras mera och få en större tyngd ivärldssamfundet och olika länders regeringar ochderas aktiviteter.Överläggningen var härmed avslutad.30 § Svar på fråga 1993/94:42 om åtgärder motbarnsexturismen i ThailandAnf. 178 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig påvilket sätt jag ämnar vidta fortsatta åtgärder inomramen för det internationella samarbetet för attbekämpa den växande barnsexturismen.Jag vill till först säga, att det ärmed tillfredsställelse jag ser tillbaka på det år somgått sedan här i inledde sinkampanj mot barnsexturismen i Sydostasien.Arbetet har bedrivits inom ramen för deninternationella kampanj som den enskildaorganisationen -- End Child Prostitution inAsian Tourism -- med säte i har stått för.Den nära kopplingen mellan ochECPAT har ytterligare intensifierats genomatt har invalts i ECPAT:s styrelse.Jag tror och jag är överens omatt det engagemang som ägnats frågan här hemmaredan har framtvingat viktiga resultat bl.a. i formav det nära samarbete som etablerats medmyndigheterna i och i frågan.Ännu återstår dock mycket att göra, vilket föranlettsåväl som ECPAT att förlänga sinaåtaganden på området med ett respektive tre år.Ett annat betydelsefullt resultat har varittillsättandet av en sambandsman frånRikspolisstyrelsen med mandat att exklusivt ägnasig åt denna fråga på plats i såväl somhär hemma i . Sambandsmannen i fråga,som jag personligen fick möjlighet att samtala medunder ett besök i den 18--,uttryckte tillförsikt om möjligheterna framöver effektivt bryta samröret från nordiskamedborgares sida i denna vämjeliga handel medbarn.Vad beträffar mitt eget engagemang i frågan, villjag framhålla att jag även fortsättningsvis avser attaktivt driva frågan såväl här hemma som i minanordiska kontakter och med representanter för deberörda syd- och sydostasiatiska regeringarna.FN:s barnfond arbetar också aktivt medinsatser för sexuellt utnyttjade barn. är hären aktiv partner, såväl vad gäller det normativaarbetet som genom ett stort ekonomiskt stöd tillfonden.Avslutningsvis vill jag nämna att regeringen inlettförberedelser för en konkret biståndsinsats till stödför de pågående ansträngningarna. Under besöketi hade jag sålunda möjlighet att träffaECPAT:s internationelle samordnare 'Grady, tillika författare till den i Sverigeuppmärksammade . Jag fickdå bekräftat för mig att finansieringsfrågan isamband med den beslutade treåriga förlängningenav ECPAT:s kampanj utgör ett veritabelt problemoch hotar den fortsatta verksamheten. Mot denbakgrunden överlämnades en formell begäran omett svenskt bidrag om ca . Jag meddelade 'Gradyatt den finner det angeläget attstödja denna typ av verksamhet och att SIDA införmitt besök i också givit ett positivtunderhandsbesked om möjligheten av ett bidragfrån MR/demokrati-anslaget för ändamålet.Om vi kan hitta rätt samarbetspartner och kanaleri övrigt, är det, enligt min mening, mycketangeläget att vi också fortsättningsvis har högberedskap för stöd åt bekämpningen avbarnsexturism såväl i som i andra länder.Anf. 179 ():Herr talman! Jag får tacka även för detta svar, somjag tycker var mycket positivt. Biståndsministernsbesök i väckte storuppmärksamhet, framför allt med tanke på attministerns vilja och avsikt med resan var att belysaoch lyfta fram barnsexturismens oerhört negativaoch människoförnedrande sidor. Det var bra.Biståndsministern, som åter har besöktThailand, har säkert en hel del både deprimerandeoch också uppbyggande minnen med sig därifrån --minnen som kan omsättas i praktisk handling ochresultat. Exempel har redan givits i svaret på minfråga.Resan och den debatt somägde rum i gav ettmycket gott resultat, som ministern har redogjortför i sitt svar. Det är mycket bra.Det är mycket bra att det har avsatts en polis för attbekämpa den tilltagande barnsexturismen.Det totala antalet prostituerade barn i ochbadorten uppskattades 1989 till 1,5miljoner. Det var framför allt som västerländska pedofiler och andra medsexuellt intresse av barn började söka sig tillThailand. De upptäckte att alla slags sexuellatjänster gick att köpa, också från små barn. Men enrelativt ny kategori barnsexturister är de som nutror att risken för att smittas av hiv är mindre omden prostituerade är ung och därför utnyttjar barnoch ungdomar. Jag tycker hela denna verksamhetär oerhört vidrig. Allt vad man kan göra för attstoppa den måste göras.En svensk man avslöjades ju i sin gärning i Thailandav bl.a. Hur följs hansoch andra svenska mäns brott upp? Hur arbetarman mot den thailändska regeringen? Hursamarbetar man mera direkt? Statsrådet har nämnten sambandsman från och andrasådana aktiviteter. Är det bara genom Polisen mansamarbetar, eller samarbetar man också direktmellan regeringarna?Anf. 180 Statsrådet ():Herr talman! Man får försöka hitta sådant som äruppmuntrande och något ty sig till det. Detuppmuntrande är att den thailändska regeringenhar börjat reagera, för att inte säga har reageratrelativt kraftigt med lagstiftning. Jag nämnde RonO'Grady, som är ledare för . Han berättadeatt man veckan innan vi sammanträffade hade gjortfem nedslag där man hade haffat eller tagit om handi synnerhet utländska turister som utnyttjat barn.Det ligger en förhoppning i detta. Det skapas enosäkerhet runt denna vidriga hantering -- jag hållerhelt med om att den är vidrig --som man får se som något positivt. Vi måste stöttaoch haka fast vid detta och på alla sätt försökavitalisera arbetet. Det är naturligtvis ett enormtträsk att ge sig ut i också för de thailändskamyndigheterna, när man nu låtit det bli såomfattande. Men, som sagt, man kan märka en vissvändning. Det tycker jag man får se som mycketpositivt. Kan man hjälpa en enda liten pojke ellerflicka ur denna förbannelse har man gjort en insatssom är omöjlig att uppskatta.Jag hoppas att det framkom i mitt svar att det ärangeläget att inte bara fördöma, haffa och sätta dit.Det är också gränslöst angeläget att se till att detfinns verksamheter som tar om hand dem man kanrädda ur träsket och ger dem möjlighet att existeravidare. Där kan ECPAT och andra enskildaorganisationer spela en stor roll.Anf. 181 ():Herr talman! Jag tror att vi är överens om det mestai den här frågan när det gäller vidrigheter osv. Dethandlar ju i väldigt stor utsträckning om demänskliga rättigheterna, om människovärdet samtom rätten att få vara det barn som man är och fåleva under mera gynnsamma förhållanden.Sverige har ju i FN:s konvention för de mänskligarättigheterna men också i FN:s generalförsamlingaktivt agerat i den här frågan när det gäller atttillsätta en särskild rapportör med uppgiften attgranska frågor som gäller handel med barn,barnprostitution och barnpornografi.Kommer i fortsättningen att agera ännukraftigare i de här frågorna och också föra upp demännu högre på FN-agendan, så att man kan få ettgemensamt mellan länderna fattat beslut i det härsammanhanget?Anf. 182 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att knappast någon regeringagerat kraftfullare än vad denna regering har gjort.Det var kanske -- om vi vågar säga det själva -- närBangkok Post på sin första sida verkligen tog uppden här frågan utifrån de utomordentligt skarpaanklagelser som vi kom med som man började, detsägs i alla fall från de enskilda organisationerna iBangkok, fundera mera än som varit fallet.I många länder förekommer föreställningen inte skall blanda sig i andra länders ''inreangelägenheter''. Men jag håller helt medMargareta om att vi här har konventionenatt stötta oss på. Naturligtvis kan vi aldrig tala omMR, de mänskliga fri- och rättigheterna, utan attbry oss om de här arma pojkarna och flickorna.Vad vi nu arbetar för och hoppas på är att vi får eninternationell lagstiftning som innebär att den sombegår ett brott i skall, oavsett varifrån haneller hon är, kunna dömas i sitt hemland.Anf. 183 ():Herr talman! Frågan är kanske felaktigt ställd. Menvet ministern hur man följer upp ärendet med denman som man fick tag i ?Anf. 184 Statsrådet ():Herr talman! Det enda jag kan säga är det som harrapporterats i svenska medier, alltså att det tydligenhar dokumenterats att den thailändske pojken varminderårig. Det lär nämligen ha presenterats ettdokument, jag har inte sett det själv, som visar attpojken var minderårig. Mer vill jag intekommentera den affären här och nu.Överläggningen var härmed avslutad.31 § Svar på frågorna 1993/94:156 och 190 omfältsjukhuset i . 185 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att medverka till att fältsjukhuset iSomalia kan drivas även efter årsskiftet.Kristina har frågat utrikesministern omregeringen avser att säga nej till FN:s begäran omfortsatt stöd till fredsprocessen i genom detfältsjukhus som har bidragit med. Fråganhar överlämnats till mig.Jag besvarar de två frågorna i ett sammanhang.För ett år sedan var läget i mer änkatastrofalt. är situationen fortfarande svår,men problemen av en annan karaktär. Den akutahungersnöden är avhjälpt. Det har kommit regn,och i stora delar av landet har arbetet med attbyggga upp allt det som raserats under kriget tagitfart. Enligt en färsk är situationen iSomalia nu normaliserad till . Undantaget ärsödra , där våldsamheterna fortsätter.Utgångspunkten för vår hjälp till den somaliskabefolkningen måste i fortsättningen vara att hjälpatill med freds- och försoningsprocessen. Vi måstemedverka vid övergången från katastrof- tillutvecklingshjälp. Det är med detta i minnet vi skallta ställning till formen av hjälp.Det råder ingen tvekan om att sjukvården i Somaliamåste stärkas. Detta bör dock i första hand skegenom att bygga upp hälsovården i landet och i såstor utsträckning som möjligt involvera densomaliska befolkningen i arbetet. Ett exempel påden typ av insatser som jag anser att vi bör stödjaär Internationella rödakorsfederationens projektför uppbyggnaden av primärhälsovården. För korttid sedan inkom Röda korset med en förfrågan omstöd till detta projekt, och ärendet bereds förnärvarande på SIDA.I längden kan man inte, så som har varit fallet påfältsjukhuset, ha svensk personal för att skötasjukhustvätten, laga personalens mat osv. Dettakrävdes i inledningsskedet, men gäller det attfinna nya former av bistånd som bättre motsvararde behov som finns.Det är här intressant att göra en jämförelse med enannan framgångsrik svensk insats i ,nämligen Swedreliefs arbete för (Swedrelief är en civil enhet inom försvaret,organisatoriskt underställd Försvaretsinternationella centrum, ). Denna har blivitbetydligt mindre uppmärksammad änfältsjukhusets men är för det inte mindre viktig.Enligt Swedreliefs egna beräkningar räddades50 000 barn till livet som ett resultat av dess arbetetill en kostnad av per person. Påfältsjukhuset har ungefär 8 000 patienter, soldateroch civila, vårdats till enkostnad av per patient! Detta ger enuppfattning om kostnadsaspekterna av olika typerav insatser inom hälsosektorn.När det gäller den konkreta frågan om huruvidaSverige skall lämna kvar sjukhusets materiel iSomalia vill jag gärna referera till samtal somstatssekreterare hade i i med företrädare för ,däribland . Vid dessa samtal framkomdet att man från FN:s sida långt ifrån är säker påom det svenska sjukhuset behövs, vare sig det ärfråga om att fortsätta driften som eller attlämna kvar, alternativt sälja, materielen. Först närFN har bestämt sig för storleken på den fortsattaoperationen vet man vilken sjukvård som ärnödvändig.I det uppkomna läget kommer således containrarnamed sjukhusmateriel att finnas kvar i framtill . Av detta följer att vi måste habesked av FN senast detta datum.Anf. 186 ():Herr talman! Jag tackar för svaret,som innehöll en del intressanta synpunkter. Ickedesto mindre betraktar jag detta som ett olycksfalli arbetet i den här regeringens utrikespolitik.På sätt och vis hade det kanske varit riktigare attgöra som , dvs. att ställa frågantill utrikesministern. De synpunkter som framförs isvaret är kanske rimliga från en biståndsminister.Men för mig är det uppenbart att det här ärallmänna utrikespolitiska synpunkter, och att detalltså är ett olycksfall i arbetet.Det har ju varit en hörnsten i svensk utrikespolitikatt mycket aktivt stödja FN. Det skall mycket tillinnan säger nej till framställningar från FN.Sådant kan naturligtvis förekomma i speciella fall,men vi skall ha mycket starka motiv.I det här fallet var ju utvecklingen i mycketdramatisk . FN:sgeneralsekreterare har gjort mycket storaansträngningar för att förmå världssamfundet attinte överge , vilket det har funnits starkatendenser till.Precis i det psykologiskt mycket viktiga ochbesvärliga läget meddelar att vi skall dra ossur när det gäller den här insatsen, som har blivitmycket uppskattad av andra truppbidragare iSomalia.Jag tycker att man har missat den storpolitiskadimensionen av den här frågan, och jag har en heltannan bild av FN:s önskan i denna fråga än vad somframskymtar i svaret här.Jag måste fråga biståndsministern hur man skalltolka det sista stycket i svaret. Är det numera pånytt en öppen fråga huruvida kan tänka sigatt stanna kvar med sjukhusmaterielen?Anf. 187 ():Herr talman! Också jag tackar för svaret. Men jagbeklagar att det inte är utrikesministern som svarar.Frågan är ju ställd till utrikesministern, och fråganinlämnades för sedan.Ursprungligen var det som ställdefrågan, men han är i FN just nu.Jag tycker att det är ett i många stycken oegentligtsvar. Jag beklagar att man inte ser det här som endel av den fredsprocess som ändå är i gång iSomalia, där det här sjukhuset skulle kunna vara endel av den fredsprocessen och vara kvar med sinpersonal.Jag tycker att biståndsministern i svaret gör enoegentlig jämförelse när kostnaden för primärvårdjämförs med kostnaden för den avancerade vårdsom ofta handlar om kirurgi för att bota människormed skottskador, brännskador, svåra frakturer osv.Det är självklart att sådan vård är dyrare. Man kaninte sätta dessa två vårdformer mot varandra.Naturligtvis behövs både-och. De kompletterarvarandra.Jag är av uppfattningen att vårt fältsjukhus börstanna kvar, dvs. personal plus sjukhus medutrustning. Jo, för att man gör en omvittnatmycket god insats. Det finns många bevis för det.Detta är framför allt viktigt för FN:s anseende iSomalia. Det är verkligen inte rätt tidpunkt att dratillbaka våra insatser när alla andra är på väg attlämna . Då finns det all anledning att dettafältsjukhus med dess goda anseende och rykte -- dethandlar faktiskt om FN:s rykte -- skall vara kvar.Jag tycker att man i stället bör visa tålamod. Sverigehar verkligen humanitära traditioner som går långttillbaka i tiden. Jag tycker att vi borde fullföljadem.Anf.