prot · GG09113 · 1993-05-19 00:00:00 — Det går att hitta många naturligatankeföljder i regeringens förslag, men detintressanta är vad förslaget innehåller och vad somstår i det.Alf frågar var man annars skall göra avpappret om man inte skall använda det förmaterielåtervinning, nu när regeringen har ställtdessa krav. Regeringens svar är enkelt och entydigtpå den punkten. Man skall göra samma sak somman gör med det insamlade pappret.Regeringen vill inte ändra någon trend. Man säger:Gå från 63-procentig till 75-procentig insamling ochanvänd pappret på samma sätt som tidigare, dvs. Det skall användas för attgöra nytt papper, och det skall inte vara någontrendförändring.Att man sedan lägger över huvudmannaskapetmåste ändå te sig rimligt och rättvist. Det kan intevara så att vi skall stå för underskottet i våregenskap av kommuninvånare. Som jag sadetidigare står vi som individer alltid för kostnaderna.Men det skall ske i rätt egenskap -- inte i egenskapav kommuninvånare utan i egenskap avkonsument. Man åstadkommer detta genom attlägga över ansvaret på producenten som, om haninte klarar av att rationalisera tillräckligt mycket,tvingas ta ut ett högre papperspris. Då drabbardet -- om uttrycket skall användas -- oss somkonsumenter. Det är rättvist och riktigt och gerdessutom bättre möjligheter till en samordnadhantering över hela riket. Det ger i sin tur bättremiljöresultat.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )10 § Avreglering avarbetsförmedlingsmonopoletFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1992/93:AU16 Avreglering avarbetsförmedlingsmonopolet (prop. 1992/93:218).Anf. 135 ():Herr talman! Vid alla internationella jämförelservisar det sig att svensk arbetsmarknad fungerarmycket bra. Till arbetsmarknadspolitikensviktigaste uppgifter hör att så snabbt som möjligtförmedla lediga jobb till kompetenta sökande. Detgäller vidare att genom utbildning eller andraaktiva insatser slå vakt om och utveckla dearbetslösas kompetens och förhindralångtidsarbetslöshet och utslagning. Till den aktivaarbetsmarknadspolitiken hör också att pröva deanställdas vilja till arbete genom enarbetslöshetsförsäkring som bygger påarbetslinjen.Den borgerliga regeringen vill inte förstå vilkenviktig del som den aktiva arbetsmarknadspolitikenär i den ekonomiska politiken. Man bortser frånhur olika instrument hänger samman och hur degenom ett samspel gör att arbetsmarknadenfungerar effektivt och flexibelt.Hur skall man annars tolka det faktum attregeringen nu på punkt efter punkt bryter söndergamla regler och system som fungerat bra. Och detvärsta är att man gör detta utan att ha gjort någonanalys av hur nuvarande system fungerar, vilkabrister som finns och hur dessa på ett så bra sätt sommöjligt kan rättas till. Tvärtom bestämmer man sigförst för vilka förändringar som skall ske och sättersedan i gång en utredning för att analysera hur manskall genomföra förändringen -- inte om och varför.Resultatet blir att beprövade, fungerande systemersätts av oprövade, som i andra länder inte löstproblemet med att få en väl fungerandearbetsmarknad, utan snarare inneburit attarbetslinjen försvagats, att seriös företagsamhetersatts av oseriös och att de anställdas trygghetkommit i andra rummet. Men det är väl så attregeringen drivs av en ideologisk övertygelse i denhär frågan som skall genomföras till varje pris.Arbetslöshetsförsäkringen vill man förstatliga,eftersom det tydligen är en nagel i ögat på denborgerliga regeringen att det finns en välfungerande privat försäkring som administreras inära samarbete med de fackliga organisationerna.Arbetsförmedlingarna skall privatiseras, eftersomprivat verksamhet alltid är bättre än offentlig i denborgerliga idévärlden.Uthyrning av arbetskraft skall fritt tillåtas,eftersom det stärker arbetsgivarna påarbetstagarnas bekostnad. Färre arbetstagare skallvara tillsvidareanställda, eftersom det gerarbetsgivarna större flexibilitet och minskar deanställdas anställningstrygghet.Därför är man nu beredd från den borgerligamajoritetens sida att riva upp en nyarbetsförmedlingslag som bara gällt i drygt ett åroch vars effekter man inte analyserat. Därför ärman beredd att genomföra viktiga förändringar i dearbetsrättsliga reglerna, trots att man sagt sig viljagenomföra förändringar först efter samförstånd iförtroendefull anda med socialdemokratin.Med anledning av detta skulle jag inledningsvisvilja ställa följande frågor till de borgerligaledamöterna i utskottet.Tycker ni att det är bra och riktigt att riva upp lagarsom beslutat om bara sedanutan att man först har analyserat vilka effekterdessa lagar har fått? Om det nu visar sig att den nyalagen med privata förmedlingar får dekonsekvenser som vi har sagt, dvs. en sämrefungerande arbetsmarknad, är ni då beredda attåtergå till det gamla systemet? Eller kommer niändå att hålla fast vid den privataförmedlingsverksamheten?Herr talman! Arbetsförmedlingen är ett av deviktigaste instrumenten för att man skall kunnabedriva en effektiv, aktiv arbetsmarknadspolitik.En effektiv platsförmedling med tillgång tillsamtliga uppgifter om tillgängliga lediga platser ärett viktigt instrument för att dels snabbt kunnahjälpa arbetsgivarna att tillsätta lediga platser, delsge den arbetslöse all den hjälp som behövs för attdenne skall hitta ett lämpligt ledigt arbete.Under 80-talet skedde en stor omfördelning avresurserna inom AMS för att förstärkaarbetsförmedlingarna. Och genom beslut iriksdagen har de administrativa systemenmoderniserats och förstärkts, inte minst pådatasidan. Då, , gällde det i storutsträckning att hjälpa arbetsgivarna att hittalämpliga arbetssökande. gäller det också, ochkanske till största delen, att finna lämpliga aktivaarbetsmarknadspolitiska insatser för allaarbetslösa.Ingenting är så bra att det inte kan förbättras.Utvecklingen i samhället ställer alltid krav på attregler och system förändras. Därför genomförde visocialdemokrater också förändringar iarbetsförmedlingsmonopolet. Det var varsammaförändringar i omsorg om arbetsmarknadensfunktionssätt. Man tog hänsyn till riskerna för attarbetsmarknaden skulle komma att uppdelas i A-och B-lag och man ville inte att den oseriösaverksamheten skulle öka till förfång för seriösanäringsidkare.I det förslag som regeringen nu har lagt fram ochsom utskottsmajoriteten antagit har ingenmotsvarande omsorg visats. I stället öppnas alladammluckor för privatisering, för ett sämreanställningsskydd och för ökad ekonomiskbrottslighet.Enligt förslaget avskaffas förbudet mot att bedrivaprivat arbetsförmedling i vinstsyfte. Alla tillsynsochövervakningsuppgifter upphör. Såvitt jag begriperskall de privata arbetsförmedlingarna också fåtillgång till den offentliga förmedlingensinformation om lediga platser m.m. genomhänvisning till offentlighetsprincipen. De skall medandra ord få gratis tillgång till det med offentligamedel bekostade platsförmedlingssystemet, ochom någon konstrar på de offentliga förmedlingarnaär det ett brott mot offentlighetsprincipen.Självfallet gäller inte motsvarande för denoffentliga förmedlingen gentemot de privataförmedlingarna.Herr talman! Att tillåta vinstsyftande privataarbetsförmedlingar skulle enligt vad den borgerligamajoriteten påstår leda till effektivarearbetsmarknad. Jag tror tvärtom. Vinstsyftandeprivata arbetsförmedlingar kommer att leda till enmer segregerad arbetsmarknad. Enligt nuvaranderegler är det nästan en självklarhet för allaarbetsgivare att anmäla alla lediga jobb tillarbetsförmedlingen och för arbetssökande att hållakontakt med förmedlingen. Då kan också en totalriksomfattande matchning ske mellanarbetssökande och lediga jobb.Men vad händer ? Det är ju en självklarhetatt de privata förmedlingarna för sin existens måstelocka de mer attraktiva sökandena om de skallkunna motivera arbetsgivarna att utnyttja derastjänster och dessutom betala för det. Resultatet avdetta kommer att bli att den offentligaförmedlingen får ta hand om de svagare påarbetsmarknaden. Och jag skulle vilja ställaföljande frågor till de borgerligariksdagsledamöterna.Tror ni att långtidsarbetslösa, invandrare ocharbetshandikappade blir de grupper som de privataarbetsförmedlingarna i första hand kommer attarbeta med? Vilka arbetssökande tror ni att deprivata förmedlingarna i första hand kommer atterbjuda de företag som vill anställa någon? Tror niatt man i en verksamhet som skall gå med vinstkommer att engagera sig för att skaffa fram jobb åtnågon som har dålig utbildning och dåligtsjälvförtroende?Det som kan antas hända och som de borgerligahoppas på är att privata förmedlingar lyckas inomattraktiva yrkesområden. Det gäller främstförmedlingar för högutbildade men somdagssländor kan jag också tänka mig förmedlingareller uthyrningsföretag för bristyrken.Vad kommer då att hända med viljan att anmälalediga platser till förmedlingn när dessa kategorierväl dragits undan från den offentliga förmedlingenoch arbetsgivarna märker av denna försvagning? är ju alla arbetsgivare skyldiga att anmälalediga jobb till förmedlingen, och de flesta görockså det. Man gör det, tror jag, mindre på grundav att man teoretiskt sett kan få böta några kronorän på grund av vetskapen om att det är påarbetsförmedlingen alla lediga jobb finns och mankommer ut i hela landet, och det är där dearbetssökande finns.I takt med att starka privata förmedlingar tarmarknadsandelar kommer arbetsgivarnas vilja attanmäla lediga jobb till förmedlingen att minska,även om de enligt lag har kvar denna skyldighet.Risken är då uppenbar att den totala matchningenmellan lediga arbeten och sökanden blir mindreeffektiv och därmed också attlångtidsarbetslösheten ökar. Därmed kommer viockså att få en mindre effektiv arbetsmarknad än vihar i dag.Och min fråga till de borgerliga ledamöterna blir:Vad gör ni om arbetsgivarna inte längre anmäler delediga jobben till den offentliga förmedlingen påsamma naturliga sätt som ? Vilka maktmedelskall ni då ta till? Tillstånds- ochtillsynsverksamheten har ni ju avskaffat om den nyalagen antas.Herr talman! På likartade lösa grunder föreslår nuden borgerliga riksdagsmajoriteten att uthyrning avarbetskraft skall släppas helt fritt och att de reglersom nu gäller skall avskaffas. Det innebärexempelvis att alla krav på beställaren avskaffas.Inhyrning får t.ex. endast ske vid tillfälliga behovav arbetskraft. Likaså föreslås attfyramånadersregeln för inhyrning av arbetskraftavskaffas. I nuvarande lag förutsätts att det är vidarbetstoppar som inhyrningen skall kunna ske. Idet förslag som ligger finns inga hinder för atthyra in arbetstagare under obegränsad tid.Likaså föreslås att den särskilda inskränkningen irätten att träffa avtal om tidsbegränsadeanställningar i uthyrningsföretaget avskaffas.Bakgrunden till den regeln är vetskapen om att imånga uthyrningsföretag har de anställda enmycket osäker tillvaro. Man får komma in ocharbeta vid behov, dvs. när uthyrningsföretaget kanhyra ut dem. Under andra tider får man själv klarasin försörjning eller också får samhället stå för denvia kontantstöd av någon form. blir det helt frittatt anställa någon på prov eller för arbetstopp ellerpå annat tillfälligt sätt för att hyra ut vederbörande.Det första område jag skulle vilja ta upp är synenpå oseriös näringsverksamhet. Alla vet, genomtidigare erfarenheter här i landet och från i andraländer, att uthyrning av arbetskraft är grogrund försåväl oseriös konkurrens som ekonomiskbrottslighet. Trots att vi haft förbud mot uthyrningav arbetskraft i har ändå enviss flora av oseriös verksamhet funnits.Det har dock funnits förutsättningar att bekämpaden. När nu verksamhet med uthyrning avarbetskraft blir tillåten och tillsynsverksamhetenavskaffas kommer det att bli svårare att bekämpaekonomisk brottslighet, och det kommer att blilättare att bedriva konkurrens på olika villkor.Detta erkänns ju också i propositionen, och mangår med öppna ögon fram med ett förslag somkommer att öka den ekonomiska brottsligheten.Men man säger att detta får motverkas på annatsätt.Vilket sätt undrar jag? Och hur kan det komma sigatt man , när polis och åklagare dignar underarbetsbördan från ekonomisk brottslighet, läggerfram lagförslag som ytterligare ökar denna? Tror niatt man först kan öppna dammluckorna och sedanfå stopp på vattenflödet nedströms?Jag kan heller inte tro att detta lagförslagapplåderas av dem som tycker att det är viktigt medkonkurrens på lika villkor.Herr talman! debatterar viarbetsförmedlingslagen och uthyrning avarbetskraft. Men det är viktigt att se mönstret iregeringens agerande och den strategi som liggerbakom det enskilda förslaget. För där bakom finnsnämligen en helhet. Den helheten består i en viljaoch en strävan att ge arbetsgivarna tillbaka en delav de befogenheter som de missat genom denarbetsrättsliga lagstiftningen. Den strategin består iatt ge arbetsgivarna mer makt på de anställdasbekostnad. I det nyliberala språket kallas det förökad flexibilitet. Det uppnås genom att manförsämrar de anställdas anställningstrygghet,minskar antalet tillsvidareanställningar och ökarantalet visstidsanställda och s.k. egenföretagare.Strävan att göra det lättare för företagen att snabbtanpassa personalstyrkan efter produktionens kravär också utpräglad.Vi känner igen den här strategin från andra länder,inte minst från . Sedan slutet av1970-talet har också antalet tillsvidareanställdaminskat i med ungefär 15procentenheter medan antalet visstidsanställda ochså kallade egenföretagare ökat i motsvarande mån.Det lagförslag vi nu debatterar är alltså ingentillfällighet eller enstaka företeelse, utan det ingår ien helhet. Låt oss titta på helheten. Den finnsutläsbar i de s.k. rivstartspropparna från hösten1991. Det var en strategi som byggde på SAF:sprogram, marknad och mångfald, och alla kan seatt regeringen har hämtat all sin inspiration frånSAF. Strategin är följande.--Avskaffa arbetsförmedlingsmonopolet.--Tillåt fri uthyrning av arbetskraft.--Ta bort förbudet mot blockad motegenföretagare.--Upphäv medbestämmandelagens möjligheter tillvetorätt vid anlitande av entreprenörer eller inhyrdarbetskraft.--Lindra de arbetsrättsliga skadestånden förarbetsgivarna och skärp dem för arbetstagarna.--Gör möjligheterna till provanställning ochanställning för arbetstoppar vidare.--Låt fler arbetstagare betraktas somegenföretagare.Det här programmet håller regeringen nu på attgenomföra, och har snälltlagt förslag i enlighet med regeringens önskemål.Avsikten är uppenbar: Det gäller att stärkaarbetsgivarnas ställning. Det sker naturligtvis påarbetstagarnas bekostnad.En grundbult i den svenska arbetsrätten är det s.k.arbetstagarbegreppet. Det skall inte gå att kringgåanställningsskyddet eller annan arbetsrättsliglagstiftning genom att kalla någon föregenföretagare som inte är det. Därför har alltid enomfattande analys gjorts av i vilkenberoendeställning en s.k. egenföretagare står tillbeställaren. Av avgörande betydelse har varitberoendeförhållandet, om arbetet varat länge,egenföretagarens självständighet när det gällerarbetsledning, vem som skall utföra arbetet,betalningen för arbetet m.m. En sträng syn haranlagts när det gäller de sociala skyddsbehoven.Man har då ofta då kommit fram till att s.k.egenföretagare varit att likställa med anställda.Men kommer det att bli slut på detta, enligtbesluten från . Om enuppdragsgivare och en arbetssökande kommitöverens om att ett arbete skall utföras som ettuppdrag räcker det att den som åtagit sig uppdragetgår till lokala skattemyndigheten och får en s.k. F-skattesedel för att han skall betraktas somegenföretagare. Då faller hela den arbetsrättsligalagstiftningen och kan inte tillämpas. Med detlagförslag vi debatterar rivs också några avhindren på vägen.Det är inte svårt att förutse vilken situation enarbetssökande har i ett läge med hög arbetslöshetnär han från en arbetsgivare som han söker arbetehos får beskedet: Du får jobbet om du tar det somegenföretagare eller uppdragstagare.Allt detta måste ses i ett sammanhang. Det är intesvårt att förstå vad som kommer att hända påarbetsmarknaden när uthyrning av arbetskraft blirtillåten i kombination med andra insatser. Vikommer att få något som vi glädjande nog hittillsinte haft på svensk arbetsmarknad, nämligen s.k.självanställda. Personer kommer att kastas in ochut i företagen beroende på företagensproduktionsläge, och riskerna får bäras av deenskilda.Även om man har den ambition som de borgerligapartierna har, nämligen att riva upp de regler som gäller, för att man skall få ökad flexibilitet påarbetsmarknaden, borde det finnas någon form aveftertanke. Vi har byggt upp regler och system påarbetsmarknaden som förutsätter att man normaltsett är tillsvidareanställd hos en arbetsgivare och normalt sett skall betraktas som anställd närman utför arbete sida vid sida på arbetsplatserna.Nu sätts dessa regler ur system. Vad kommer det attfå för effekter för arbetsmarknadens funktionssätt,för samhällsekonomin, för arbetsklimatet ute påföretagen och för de enskilda?Avslutningsvis vill jag fråga de borgerligaledamöterna i arbetsmarknadsutskottet: Vem ärdet som skall stå för fiolerna när dessa tillfälligtengagerade personer får gå från de företag där dehar arbetat? Det blir lätt att skilja dem från sinanställning. Tycker ni att vi som skattebetalare harråd att ta på oss också dessa extra utgifter? Tror niatt långtidsarbetslösheten kommer att öka och attriskerna för flaskhalsar på arbetsmarknaden och iekonomin blir större när allt färre människor får ettrejält fotfäste på arbetsmarknaden?Herr talman! Jag har inte mycket hopp om att deborgerliga ledamöterna i utskottet skall vågaerkänna att man är beredd att ta dessa kostnaderför att kunna genomföra det som man avideologiska skäl tycker är riktigt, nämligen störreflexibilitet för arbetsgivarna, sämreanställningsskydd och inflytande för de anställda. vågskålen väger omsorgen om den enskildestrygghet och hänsynen till samhällsekonomintydligen mycket lätt.Herr talman! Jag yrkar med detta bifall tillsocialdemokraternas reservationer om avslag påpropositionen.Anf. 136 HANS ():Herr talman! Tiden medger inte att jag gör ett sålångt och bra inlägg som jag hade tänkt. Men jagskall börja med att säga att jag kan instämma i varjeord som sade. Det har förekommit entotal överensstämmelse i den här frågan mellanVänsterpartiet och Socialdemokraterna. Det finnsockså uttryckt i motionerna.Det innebär att den meningsyttring jag har angivithelt enkelt är ett instämmande i de tre reservationersom finns från s-håll. Det innebär ettavslagsyrkande på de två förslag om privatarbetsförmedling och fri uthyrning av arbetskraftsom regeringen har ställt.Regeringsförslaget uppvisar många grundläggandebrister. Det är ett olämpligt förslag av många skäl.Ett skäl är rent formellt: Det finns en alldeles nylagstiftning på området som har tillämpats ; som varit utomordentligt svårt när detgäller arbetsmarknaden och där det inte finnsnågon erfarenhet att utvärdera. Det är alltsåfullständigt olämpligt att nu kasta fram ett nyttlagförslag.På den internationella sidan har fått spelaen mycket trist roll; vi gick nämligen in och sadeupp nr 96. Det fanns ingenanledning, och det finns ännnu mindre anledning , att gå vidare och bryta mot det som varit och som vi är bundna av fram tillsommaren, med tanke på att ILO-konventionenskall utvärderas och diskuteras på nästa årsarbetsmöte i . Det förekommer diskussionerom detta ute i . Det finns förslag om EG-direktiv när det gäller t.ex. uthyrning av arbetskraftoch tidsbegränsning. Den tyska situationen som harinneburit och fortfarande innebär ett förbud motprivat arbetsförmedling gäller fortfarande. Det kaneventuellt stå i konflikt med domar från . Internationellt sett finns det alla skäl attavvakta.Som påpekar går detta in på mångaområden som ligger mycket nära det somArbetsrättskommittén har att undersöka och delvisredan har klarat av i sitt delbetänkande. Blir detnågot av det förslaget? Hur blir det i så fall? Det vetvi inte . Därför är det mycket egendomligt atti propositionen och i utskottsmajoritetensskrivningar se hänvisningar t.ex. tillförhandlingsinstitutet och facklig inflytanderätt imedbestämmandelagen §§ 38--40 när den samtidigtär föreslagen avskaffad.Det finns mycket goda skäl att inte göra någontingpå det här området . Det är inte bara olämpligt,utan också onödigt. Regeringen kan inte åberopanågra goda argument. Effekterna påstatsfinanserna kommer att vara praktiskt tagetobefintliga enligt regeringens eget synsätt. AMSutgifter påverkas inte. Vad som händer när detgäller effekterna på arbetsmarknaden -- om det blireffektiviseringar, problem och segregering, omman mister information eller tappar samlat greppinom den offentliga förmedlingen -- vet ingen.Det är klart att man kan plocka russinen ur kakan.Arbetsmarknadsministern och utskottsmajoritetenär klara över att privat förmedling inte kommer attbli någon oerhört omfattande verksamhet,åtminstone inte till att börja med. Visst kan manplocka russinen ur kakan och förmedlaspecialisttjänster. Men för varje förmedling manåtar sig minskar täckningen, kunskapen,kompetensen och volymen hos den offentligaarbetsförmedlingen. Det är till nackdel för denoffentliga förmedlingen men också för kunskapensom ligger bakom den aktiva svenskaarbetsmarknadspolitiken. Det är ett onödigt förslagi den meningen att det inte kommer att gynna varesig den enskilde eller arbetsmarknadenseffektivitet. Det är ett typfall av ett ideologisktförslag till ett slags marknadsfundamentalism, somvi har sagt i vår motion.När man inte har lyckats prestera något annat änökad arbetslöshet på den svenska arbetsmarknadenverkar det som om man ändå vill säga: Vi har jufaktiskt avreglerat. Vi har faktiskt privatiserat. Detverkar vara ett värde i sig.Nackdelarna och riskerna är så många fler och såmycket större. Regeringen verkar vara medvetenom det när det gäller privat arbetsförmedling. Manär noga med att inte lägga någonting annat än denrena förmedlingsverksamheten som ett privatalternativ. Just detta är en nackdel. Närdet gäller förmedling, vägledning ochomstrukturering, åtgärder för att förbättraarbetsmarknaden och omstrukturera branscher ochverksamheter, missar vi resurser när vi tappar bortförmedlingen av vissa yrkestyper.Det finns alltså stor risk för en urholkning på sikt.Den främsta risken på kort sikt tror jag är, precissom LO, TCO, och HCK har sagt, ensegregering på arbetsmarknaden. De som är mestutsatta, har det svårast och är i behov av särskildainsatser blir kvar. De som har det lättare kanskekanaliseras till privata verksamheter.Jag kan tänka mig andra risker som vi inte har pekatpå i motionen. Man kan tänka sig att privataförmedlingar kan stå för särintressen när det gällerurval av de människor som får arbete. Vem vetvilka koalitioner och allianser mellan näringslivetsolika parter och framtida privata företag på dettaområde som kommer till stånd och som kan ha endiskriminerande icke-jämlik innebörd förarbetssökande.Kanske kan fackföreningar tycka att det är lämpligtatt kasta sig in i den här verksamheten och förmedlajobb inom sitt eget område. Jag vet att det harfunnits ett sådant intresse. Det kan innebära enskråanda. Det kan medföra inlåsningseffekter sompå sikt inte alls är gynnsamma för den svenskaekonomin eller för det svenska behovet avproduktivitetshöjningar och strukturomvandling.Förslagen genomförs, men det finns ingenprövning, ingen registrering, ingen kontroll, ingasom helst riktlinjer. Man går rakt emotHandikapputredningen som krävt en lagfästskyldighet att biträda arbetssökande medfunktionshinder i den mån man skulle komma framtill ett förslag om privat arbetsförmedling.Arbetsmarknadsministern avvisar detta. Han seringen anledning att över huvud taget ha någrariktlinjer för privata arbetsförmedlare på det härområdet. Det tycker jag är häpnadsväckande i etttidevarv när vi anser att det skall göras särskildainsatser för de handikappade. Därför är det ingentillfällighet att de som företräder de utsatta och i dethär sammanhanget svaga -- fackföreningarna, HCKoch -- är rädda.