prot · GH0946 · 1993-12-17 00:00:00 — Jag instämmer helt i denbeskrivning som gjordes över den politik somregeringen för, den bärsärkargång som regeringenformligen går när det gäller att riva ned de socialtrygghetssystemen, driva upp arbetslösheten,förstöra och försämra arbetsrätten och när detgäller den mycket märkliga frihetsrevolution somnu sägs pågå inom sjukvården, en frihetsrevolutionsom leder till stora försämringar. Jag instämmerockså i beskrivningen som gjordes vad gäller detsom nu sker, framför allt ute i kommunerna vadgäller barn och ungdomar. Många människor far,kort sagt, illa. Detta berör inte regeringen. Men detär väl ett uttryck för de ekonomiska särintressena.Ingvar talade också om den europeiskastrategi som socialdemokraterna har lagt upp. Jag har tagit del av den, och jag harnoterat att det talas om att man måste göranågonting åt arbetslösheten och att man måstetänka på miljön och den sociala omvårdnaden ochvälfärden. Det gör att jag vill ställa frågan: Hurtänker man sig inom socialdemokratin att den härstrategin kan genomföras på hemmaplan?Vad gäller frågan om arbetslöshet förs nu enmycket intressant diskussion, inte minst iVästeuropa, om en förkortning av arbetstiden. Sextimmars arbetsdag är en fråga som vi iVänsterpartiet har drivit ,oavsett vilken konjunktur som rått. Det finns fleraskäl till att genomföra en förkortning avarbetstiden: bl.a. jämlikhetskäl och sociala skäl.Det är helt enkelt en framtidsreform, som innebäratt vi får bättre liv. Dessutom innebär det enmöjlighet för fler människor att arbeta. För mig ärdet en självklarhet att det är bättre att flermänniskor arbetar än att få arbetar åttatimmar och resten är arbetslösa.Detta ställer sig Socialdemokraterna i Sverigeväldigt kallsinniga till. Jag förstår inte varför. Jagskulle vilja ha ett svar.En annan sak som jag vill ta upp är till , där han säger attFolkpartiet väl inte kan tänka sig att ännu en gångsätta sig i samma soffa med den här regeringen. Jagskulle vilja fråga : väl inte tänka sig att att än en gång sätta sig isamma soffa som , som är med om dendestruktiva politik som vi bevittnar, eller ha ettsamarbete med , som har bytt fot ochverkligen tror att det är höginskomsttagare ochaktieägare som skall ha merparten av de pengarsom vi har att fördela? Vore det inte ettkatastrofalt misstag?Jag ställer den frågan själv, vi ställer dennaturligtvis i , men jag ställer denockså därför att jag väldigt ofta får den frågan närjag är ute och talar och möter inte minst oroligasocialdemokrater.(Applåder)Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag kan förstå att en del oroliga socialdemokrater, för såmånga vänsterpartister finns det inte att möta. Såjag kan ha viss förståelse för det.Ja, det fanns tider då vi socialdemokrater kunderäkna med att även för svåra beslut få stöd avVänsterpartiet. Men som statsminister fick jaguppleva det ganska smärtsamma att dåvarandevänsterpartiet i regeringsfrågan t.o.m. valde attrösta ner en socialdemokratisk regering, ochdärmed åstadkomma en regeringskris, valde attinte ställa upp på något av de svåra besluten, medanFolkpartiet och utan att egentligen hasamma ansvar -- de hade inte röstat på mig somstatsminister -- ställde upp. Det är, GudrunSchyman, förklaringen till att jag principiellt harsagt att jag tycker att det hade varit bäst redan numed en majoritetsregering i , bestående avsocialdemokrater, folkpartister och centerpartister.Detta har avvisats av dessa två partier, och det fårvi respektera. Men kvar står min principiellauppfattning att det är önskvärt med enmajoritetsregering. Jag vill hålla öppet för att detskall kunna vara blocköverskridande. Det återstårför att visa att man är beredd att taansvar för även svåra beslut.Jag har gett uttryck för min besvikelse överFolkpartiets och medverkan i dagenspolitik. Men jag tror att om man skall ha förtroendeför varandra , är det bättre att talaöppet. Sedan får vi se vad som kan hända efter 1994års val. Vi har gett klart besked, och vi villprincipiellt se på detta.Sedan till frågan om bekämpningen avarbetslösheten. Jag tror att det blir allt svårare attklara den fulla sysselsättningen, om man bekämpararbetslösheten varje land för sig. Detta är i självaverket ett av mina viktigaste argument för ettmedlemskap i , inte minst mot bakgrund av attEG-ländernas och EFTA-ländernas gemensammautrikeshandel inte uppgår till . Det göratt vi tillsammans skulle kunna vara väldigt djärvanär det gäller att vidta expansiva åtgärder för att fåfart på ekonomin igen.Vi har inte sagt detta enbart därför att vi vill blimedlemmar i , utan vi arbetar aktivt i AllanLarssons grupp för att förverkliga och utveckla ensådan politik i . För vår del handlar det inteenbart om prat utan också om handling. Jag skallgärna återkomma i en senare replik och utveckladetta resonemang, för det här anser jag är bådespännande och väldigt centralt för fortsättningen.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag har noterat att den politiskadebatten i denna kammare väldigt ofta handlar omdåtiden, historien, i stället för den tid vi har framföross. Det visar också talet om att inteär att lita på. Det är just en sådan fras somupprepats i det oändliga. Jag tror att IngvarCarlsson och Socialdemokraterna har all anledningatt i stället se på vårt agerande i denna kammareoch i utskotten som är och framförallt se på de mycket framåtsyftande förslag som vihar lagt fram vad gäller ekonomi,lösningar på arbetslöshetsproblemen och dennödvändiga miljöomställning som vi måste börja taitu med. Vi har många framåtsyftande förslag, somvi är beredda att diskutera både medSocialdemokraterna och med andra politiskapartier som är villiga att lyssna. Man kan inte låtasig att förlamas av historien. Man måste, IngvarCarlsson, våga titta framåt.Att vi inte ställde upp för att stödja en regering somföreslog strejkförbud, inte ville stödja ettskatteförslag som gick ut på att ge pengar tillhöginkomsttagare och belägga låginkomsttagaremed högre hyror och andra avgifter var ensjälvklarhet. Jag tror att vi hade helaarbetarrörelsen bakom oss när vi förhindrade attden socialdemokratiska regeringen skulle införastrejkförbud. Jag tycker att det var myckethedervärt av . Det visar pånödvändigheten av att det också i den svenskariksdagen finns ett vänsterparti, som står förarbetarrörelsens värderingar och som inte hukar sigi samarbete med de borgerliga partierna förmarknadens krafter.Vad gäller arbetslösheten och nödvändigheten avett internationellt samarbete är vi fullständigtöverens. Vi gör den bedömningen att ettmedlemskap i den europeiska unionen inte gagnarlösningen på de problem som vi ser som oroande.Det gäller arbetslöshet och exploatering av bådemänniskor och miljö. Vid de senaste toppmötenahar man inte heller kommit fram till några seriösaförslag till lösningar på arbetslöshetsproblemen.Det har snarare handlat om, som den borgerligaregeringens förslag, en avreglering avarbetsmarknaden och försämringar för dearbetande. Men ett internationellt samarbete ärnödvändigt.Vad gäller förkortningen av arbetstiden förs nu enmycket intressant diskussion. De pågår faktiskaarbetstidsförkortningar i flera västeuropeiskaländer. Fackföreningsrörelsen är aktiv. ärSverige det enda land som står kvar vid en avtalad40-timmarsvecka. Det är inte särskilt framsynt. Vilever i en ny tid och måste blicka framåt.(Applåder)Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag har förståelse för att GudrunSchyman vill glömma historien. Jag är inte långsint,så visst kommer jag att följa Vänsterpartietsagerande . Ju bredare majoriteter mankan skapa för de nödvändiga politiska åtgärderna,desto bättre.Jag kan ändå inte undgå att göra den reflexionen att om människor hade kunnat se in iframtiden, när vi lade fram förslaget omstoppaketet, är jag övertygad om att många som dåvar kritiska nu skulle ha sagt: Låt oss anta det. Omvi då hade kunnat fatta det beslutet, hade åtskilligatiotusentals människor som är arbetslösa haftarbete. Jag beklagar faktiskt att vi inte fick bättregehör för våra förslag.Jag skall så gå över till fråga omförkortningen av arbetstiden. Den nordiskaarbetarrörelsen, inklusive fackföreningsrörelsen,är mycket tveksam till det som ett medel attbekämpa arbetslöshet. Att man har andra idéer it.ex. och andra kontinentala länderberor ju på att man där inte alls har deföräldraförsäkringar som vi har. Man har vidtagitandra åtgärder som innebär en sorts förkortning avarbetstiden, vilken är flexibel och anpassad tillmänniskors särskilda behov. Jag tror att det är denvägen som dessa länder kommer att slå in på, ochdet är bra att de gör det. Detta är en fråga som viintensivt diskuterar. Man har bl.a. fört framVolkswagen som ett exempel på hur man gör dettarent fackligt.Om alla företag i gjorde på samma sätt,inte bara , sjunker ju efterfrågan.Sedan är man inne i en ond arbetslöshetscirkel igen.Det går kanske för ett företag att nå viss framgång,men jag tror inte att det fungerar om man gör detöver hela linjen.Sedan sade att hon också villeagera på ett europeiskt plan när det gällersysselsättning och arbetslöshet. Det är skillnad påom vi är medlemmar respektive inte medlemmar.Om vi inte är medlemmar, får vi inte det politiskainflytandet. Jag skulle kunna nöja mig med om jag vore ordförande iHandelskammaren. Men som ordförande i kan jag inte tänka migatt det är en stor nackdel att vara medlem. Det ärju det som vi nu via kansatsa så hårt på, att utforma en strategi som redanhar påverkat , vilken med destora investeringsprogrammen -- tvärtemot vadGudrun anser -- är ett dokument motarbetslösheten. Det är här som äralldeles för räddhågat och återigen sticker uppfingret och känner efter vart opinionsvinden blåser,i stället för att som tidigare medlemmar avVänsterpartiet se att här finns en stor visionäruppgift för vänstern, att vara med och skapasysselsättning och rättvisa i . Jag känner migoerhört stimulerad av den uppgiften.(Applåder)Anf. 22 Statsminister ():Fru talman! För sedan presenteradeEuropakommissionens ordförande om tillväxt, konkurrenskraft ochsysselsättning i under resten av 1990-talet.Han börjar med att säga i vitboken att det inte finnsnågon mirakelmedicin eller några enkla lösningar.Han fortsatte med att skissera ett program som påcentrala punkter kunde ha varit närmast enblåkopia av den politik som denna regering underde har fört och som denna regeringavser att fortsätta att föra under de kommandeåren. Alternativet till en politik för strukturellareformer, lättsinnig expansionspolitik, avvisadesmycket bestämt. Delors skriver: Att vrida påutgiftskranen och starta sedelpressarna kan ungefärsom narkotika ge en kortsiktig illusion avvälmående, men skadorna kommer och -- jagciterar -- ''den värsta skadan av sådan politik är attarbetslösheten skulle komma att bli högre''.I stället handlar det om att steg för steg skapa ettbättre klimat för arbete, för sparande och förföretagande, att inse att det pågår ett liberaltsystemskifte världen över när nya marknaderöppnas i efter socialismens fall, iNordamerika genom , iutvecklingsländer som lägger om politik, i Östasiensom utvecklas i svindlande fart och globalt meddet viktiga . Det handlar vidare omatt inse att vi står mitt uppe i en ny industriellrevolution där ny teknologi skapar nya möjligheter.Att vara stillastående i en värld som förändrasinnebär att halka efter och att förlora framtiden.Därför måste politiken för nya jobb inriktas påförändring och förnyelse, inte återgång till detgamla. En politik för nya jobb innebär att vågaompröva också överdrivna ersättningsnivåer ibidragssystem, att våga se till att vi får en flexibelarbetsmarknad för fler jobb, att genom sänktaskatter och mindre regleringar ge nya möjligheterför främst de mindre och medelstora företagen, attsatsa och satsa hårt på moderna infrastrukturer, påbättre utbildning och på mer framtidsinriktadforskning, att inse att ju mer vi låser oss fast vid detgamla, desto djupare kommer krisen att bli och jumer vi öppnar för det nya, desto större möjlighetertill nya jobb och för ny välfärd.När vi övertog regeringsmakten i oktober 1991gjorde vi det i en situation då den svenskaekonomin befann sig i etttillstånd av närmast fritt fall. Det var tidigaresom den dåvarande socialdemokratiskefinansministern hade varnat för att nustod inför arbetslöshetens stålbad. Vår uppgift varoch är att steg för steg vrida rätt allt det som underså hade blivit så snett. Vi lovade ingasnabba resultat -- det hade varit att ljuga införväljarna. Visst har det i vissa avseenden varitbesvärliga år, men när jag under vårens slutdebatttalade om att vi nu kunde börja se ljuspunkternakomma, var det därför att jag visste att vi hade lagten grund och att det värsta var över. kan jagmed ännu större kraft säga just detta, attljuspunkterna blir fler och fler.Veckans affärstidningar talar sitt tydliga språk.Affärsvärlden förkunnar på sitt omslag att Sverigeäntligen är på väg upp. tror att1994 kan bli en positiv överraskning för svenskekonomi. tar förvisso i rejält medutgångspunkt i kvartalssiffror. Man skriver attSveriges BNP ökar snabbast i världen.Visar detta ingenting annat alls, visar det i alla fallatt optimismen, framtidstron och tillförsikten är påväg tillbaka i den svenska ekonomin och i detsvenska samhället efter den svåra krisens allrasvåraste tid. Men ännu -- låt oss vara klara överdet -- återstår en lång väg att vandra, innan vi lagtresultaten av gångna decenniers misstag ochförsummelser varaktigt bakom oss.Det återstår många sparbeslut, många av dem långtifrån populära, innan vi kan säga att vi har fått nedbudgetunderskottet och bromsat den förfärandeökningen av statsskulden. Det återstår viktigasystemförändringar i olika offentligatrygghetssystem, innan vi med gott samvete införmänniskorna kan säga att trygghetssystemenäntligen står på fast mark. Framför oss ligger ocksådet alldeles avgörande beslutet: om vi skall gå in idet europeiska samarbetet eller om vi skall ställaoss utanför.Om vi håller den fasta kursen i den ekonomiskapolitiken, tar ansvar när vi möts av den vildsintapopulismen, håller den långsiktiga kursen även närden kortsiktiga frestelsen dyker upp, då kommer viatt se resultaten allt tydligare under de kommandeåren. Då kommer det inte bara att handla omenstaka ljuspunkter, utan om hur tusen sinom tusenföretag startar, bygger ut och anställer nytt folk iden fasta förvissningen att vårt har lagt detgamla och dess misslyckande bakom sig och gårmot bättre tider.Höstriksdagen, som vi avslutar , har inneburitatt vi på viktiga punkter har lagt nya byggstenar tilldetta stora arbete. har fattat ettprincipbeslut om att äntligen skall få enallmän och obligatorisk arbetslöshetsförsäkring.Denna viktiga byggsten i välfärdsbygget läggs nuäntligen på plats. Det har fattats ett riskdagsbeslutom ett nytt betygssystem och nya läroplaner förskolan. Vi är på väg att få Europasbästa skola. Till detta skall läggas de storsatsningarsom görs när det gäller utbyggnad av den högreutbildningen och framtidsforskningen, ellerforskningen för framtiden. Man har fattat beslutom avgörande förbättringar av skattevillkoren förföretagen. Äntligen skall det bli rimligare skatterför egenföretagare av benhårtmotstånd. är det äntligen ett slut med denorimliga dubbelbeskattningen som försvåradeinvesteringar, nysatsningar och bromsade nya jobb.En överenskommelse har träffats om en stor ochviktig författningsreform -- fyraårigamandatperioder. Det har öppnats möjligheter tillmedlemskap i och den framväxande unionen.Skyddet för de medborgerliga fri- och rättigheternahar kraftigt stärkts genom att Europakonventionennu äntligen infogas i svensk lag.Det har varit en reformhöst i detta ords bästabemärkelse, med beslut som får bäring ochbetydelse långt in i framtiden.Riksdagen har fattat beslut. Bitterheten hos demvars manöver har misslyckats är förvisso inte att tamiste på. Men faktum kvarstår; i allt väsentligt hardialogen i utskott lett till att regeringenhar fått gehör för sin politik.När vi nu efter helgerna återgår tillarbetet, går vi in i det stora avgörandets år, 1994,med ett avgörande Europaval -- innanför ellerutanför? Detta val avgör till stor del våramöjligheter att under det kommande decennietklara sysselsättning och välfärd på ett rimligt sätt.Jag anser, och det vet alla i denna kammare, att varoch en av oss som var med om att bära fram beslutetom ansökan om medlemskap i har en personligoch politisk skyldighet att göra allt som går för attförankra det avgörande vägvalet ute hosmedborgarna. Det går alltid att finna skäl till att detär för tidigt att klart, tydligt och med kraft taställning och argumentera för medlemskapet. Menden som ständigt tycker att det är för tidigt riskeraren dag att tvingas konstatera att det är för sent ochdå också att få bära ansvaret för ett val som innebäratt ställs utanför och får sämre möjlighetertill trygga jobb, välfärd och ekonomisk tillväxt. Detblir ett som kommer att vara mer trängt ochmindre tryggt, oavsett om vi talar omsysselsättningen för den enskilde eller säkerhetenför oss alla som lever och bor här uppe i norraEuropa. Båda dessa saker illustrerades på nyttunder :-- med dess politik för 15 miljonernya jobb i fram -- det är alldelessjälvklart att har ett starkt intresse av attvara med.-- Det ryska valet, där den rödbrunarevanschismens aggressiva nationalism åter visadehur avgörande för fred och stabilitet det är att vibygger ett allt närmare samarbete i . Ocksåhär har ett mycket starkt intresse av att varamed.Men, fru talman, det är inte bara Europavalet somär avgörande för våra möjligheter under lång tidframöver utan också riksdagsvalet, om vi skallfortsätta att föra den politik som innebär att ljusenbörjar tändas runt om i de svenska företagen ellerom vi skall vi slå in på en annan linje. Det är litetoklart vari denna linje består.Om den socialdemokratiska oppositionspolitiken,som vi möter den i denna kammare, kan egentligenbara en sak sägas med absolut säkerhet: Somregeringspolitik duger den inte alls. Den äringenting annat än en kombination av en närmasthejdlös vänsterpopulism i retoriken och enanmärkningsvärd tystnad när det kommer tillrealiteter.Det är ursinniga angrepp på sänkta skatter förföretagen, men det är inga besked alls om hur ensocialdemokratisk regering skulle göra. Innerstinne tror jag att de vet att åter höjda skatter påföretag bara skulle leda till en enda sak, nämligenatt arbetslösheten ökade, därför att det ju är ute iföretagen som de nya jobben måste komma.Det är ursinniga angrepp på sänktaersättningsnivåer i arbetslöshetsförsäkringen, meninte ett ljud om vad en socialdemokratisk regeringskulle göra. Innerst inne vet de att detta är rättpolitik och en politik som kommer att bestå.I onsdags lyssnade jag när gång pågång försökte få besked från omSocialdemokraternas ekonomiska politik på bl.a.dessa två områden. Men inga besked gavs. Det blevtill slut nästan litet pinsamt.Men är bara talesman ifinansutskottet. Därdet mest kom bubbel i debatten från GöranPersson -- ursäkta mig, -- kan vi få besked från det första: Kommer en socialdemokratiskregering att höja ersättningen i a-kassan på det sättni skapar ett intryck av? Ja eller nej?För det andra: Kommer en socialdemokratiskregering att åter införa den dubbla beskattningenav företagens riskvilliga kapital? Ja eller nej?Den som lyssnar på deras ursinnigtvänsterpopulistiska angrepp och retorik kan intetro annat än att svaren på dessa frågor är ett klartja. Det är det intryck man vill skapa ute på gatoroch torg.Men den som känner till verkligheten vet att varjeregering som i denna situation, när vi har kommitigenom det värsta av krisen och när ljusen börjartändas, åter börjar höja skatterna för företagen ochhöjer bidrag utan finansiering blir en regering somsläcker ljusen. Den vet att det är tomt -- det ärtomt, det är tomt -- när det gäller densocialdemokratiska alternativa politiken.Det var den socialdemokratiska politikensmisslyckande som förde oss in i dendjupa kris som visste skullekomma när han talade om arbetslöshetens stålbad.Ett är alldeles säkert; den politik som förde oss in ikrisen kommer aldrig att föra oss ur den. Detkommer vi att göra med den politik som vi står föroch som vi har kammarens stöd för.(Applåder)Anf. 23 () replik:Fru talman! Det slår mig, när jag nu lyssnar påstatsminister , att det aldrig har varit ensådan klyfta mellan en svensk regering och detsvenska folket som vi har nu i dag.Det finns ingenting av ödmjukhet och förståelse förden oro som människor känner. Man får intrycketav att statsministern över huvud taget inte förstårhur folk har det i allmänhet. Det finns ingenförståelse för de arbetslösa som är oroliga överutförsäkringen som följer av regeringens förslag.Den kommer att tvinga människor, som aldrig harsatt sin fot i närheten av ett socialbidragskontor, attbehöva göra det, och att tvingas att göra sig av meddet som man har byggt upp under ett helt liv. Detfinns ingen förståelse för de allt fler människor,, som tvingas gå från husoch hem.Det oroar mig att vi har en regering som inte tyckskänna till hur det är ställt ute i det svenskasamhället i dag.Det är en statsminister som talar om , när klasserna ökar och maten i skolan blirsämre, när segregationen slår igenom som en följdav det nya skolpengssystemet, när vi t.o.m. har fåtten strid om betygen och inte kunnat enas om dessa.Det enda som statsministern hakar upp sig på är attdet nu finns vissa tecken på att konjunkturen gåruppåt, precis som om det med denna regering förförsta gången i världshistorien skulle komma enkonjunkturuppgång efter en konjunkturnedgång.Det är klart att en konjunkturuppgång kommerförr eller senare, men ni har ju försenat uppgången.Ni har fördjupat nedgången och därmed ökatarbetslösheten.Den framgång ni åberopar är, , ettresultat av ett misslyckande. Det är ju det som ärden stora ironin, att det är den fallande kronkursensom har satt fart på exportföretagen.Jag har redan sagt att vi i princip kommer attsträva efter att återställa skattereformen. Vi har iskattereformen klart och tydligt sagt hur vi vill haframtidens skattesystem, och vi beklagar attregeringen har raserat den reformen.Jag ställde ett par frågor till statsministern:Kommer statsministern nu att kalla tillpartiledaröverläggningar om säkerhetspolitiken?Var det en tredubblad arbetslöshet ni hadeförväntat er, var det ett kronfall på 25--, ochvar det en ökning av statsskulden på 400 miljarder?Varför river ni upp det som är bra i det svenskasamhället i stället för att ta itu med de verkligaproblemen -- arbetslösheten ochbudgetunderskottet?(Applåder)Anf. 24 Statsminister ()replik:Fru talman! Jag har mycket snabbt konsulterat våraspeciella sakkunniga vad gäller etik. Så häri juletider vill jag erinra om detBibelord som säger: Vad som är ja är ja, och vadsom är nej är nej, och vad däremellan är, är avondo.Jag ställde två raka frågor till ni att återinföra den dubbla beskattningenpå företagens riskkapital? Ja eller nej? Det blev ettsuddigt och luddigt och oklart och tomt svar. Jagställer frågan igen.Den andra frågan var: Kommer ni att återinföraden högre ersättningsnivån i a-kassan? gav sig här inte ens in i ett försök till svar,utan tomheten demonstrerades genom att han intetog upp frågeställningen. Men repliktid återstår. Jaär ja, och nej är nej, och vad därutöver är, det är avondo.Jag tänker inte i detta sammanhang ta upp de anfallav grälsjuka som jag tycker har drabbat IngvarCarlsson i utrikes- ochsäkerhetspolitiken. Vi kommer självfallet, IngvarCarlsson, att ha överläggningar om detta. Det hadevi i . Vikommer att kalla till ett nytt sammanträde iUtrikesnämnden , och vikommer då att ta upp vissa viktigaställningstaganden i de frågor som nu stårinför. vet vad jag talar om. Då finnsmöjlighet att fortsätta dialogen i sak. Jag lyssnargärna på sakliga synpunkter i sakligt tunga frågor.Det har jag inte hört så mycket av.Ingvar ställer här retoriska frågor som:Skall ni riva ner allt som är bra? Nej, och det ärheller inte det vi gör. När det gällervälfärdspolitiken gör vi däremot nångonting somdet är alldeles uppenbart att man inomsocialdemokratin tycker mycket mycket illa om,dvs.