prot · GG09112 · 1993-05-18 00:00:00 — Vad gäller pensionsrätt för vård av barn ärhuvudmotivet självklart ett annat, nämligen, somKarin Wegestål själv säger, att barnen är engemensam resurs för kommande generationer ochatt den som tar vård om barn skall gottskrivas enpensionsrätt baserad på denna insats.Vad beträffar samband mellan avgifter ochförmåner vill jag nämna att det i förslaget ingår attavgifter till pensionssystemet skall betalas ävenavseende sjukpenning, föräldrapenning och andrasociala ersättningar som träder i stället förförvärvsinkomst. Således kommer även denpensionsrätt som förvärvas för vård av barn attmotsvaras av avgifter till pensionssystemet.Som påpekar är en avhuvudprinciperna inför ett reformeratpensionssystem att åstadkomma ett ökat sambandmellan avgifter och förmåner. Därav följer att deförsäkringsmässigt utformade delarna ipensionssystemet skall finansieras med avgiftermedan fördelningspolitiskt motiverade inslagsåsom pensionsrätt för vård av barn och utfyllnadupp till garantipensionens nivå skall finansierasmed användning av allmänna skattemedel. Det ärdock inte en huvuduppgift förPensionsarbetsgruppen att närmare avgöra vilketslags skattefinansiering som vore att föredra.Mitt svar på fråga är attfinansieringen av den pensionsrätt som baseras påvård av barn enligt min mening inte skall ske meden särskild löneskatt som tas ut på inkomster övertaket på 7,5 basbelopp.Karin Wegeståls tredje fråga gäller om man i ettreformerat ATP-system kommer att drabbas avsamma marginaleffekter som i det nuvarandesvenska pensionssystemet eller om man blirgaranterad att få ut åtminstone något av vad man''betalat in''.Bakgrunden till fråga är demarginalefffekter som uppstår inom det nuvarandepensionssystemet vid samordningen mellan ATP-pensionen och det grundläggande skyddet i form avfolkpension, pensionstillskott, kommunaltbostadstillägg för pensionärer och denskattereduktion som personer med låg pensionerhåller. Enligt får detta till följd attden som tjänat in omkring tre ATP-poäng, vilket ärmedelpoängen för dagens svenska kvinnligapensionärer, inte får ut mer än den som enbart ärberättigad till folkpension.Jag delar uppfattning attmarginaleffekterna inom det nuvarandepensionssystemet är ett stort problem. Grundnivåni det nuvarande pensionssystemet har medpensionstillskottens tillkomst och andraförändringar successivt förstärkts. Införande avavgifter ovanför taket och andra förändringar harytterligare bidragit till att sambandet mellanförmåner och avgifter har urholkats.Enligt beräkningar är detförst vid pensionsgrundande inkomster på drygt 4basbelopp (motsvarande ca 3 ATP-poäng) som enytterligare inkomstökning leder till högre pensioninom det nuvarande pensionssystemet. Sombetonats i direktiven krävs förändringar som bidrartill ett starkare samband mellan avgifter ochförmåner.Som jag redan nämnt utgårPensionsarbetsgruppens förslag från attlivsinkomsten från i princip första kronan skallbidra till den framtida pensionen. För att i det nyasystemet tillförsäkra dem som inte haft inkomstereller haft låga inkomster en god grundtrygghetövervägs en garantipension som i lågainkomstlägen fyller ut den livsinkomstbaseradepensionen. Denna utfyllnad avses ersätta dennuvarande folkpensioneringen.En faktor som i nuvarande system starkt bidrar tillmarginaleffekterna är att pensionstillskottettrappas av krona för krona mot ATP.Pensionsarbetsgruppen prövar om det är möjligt,utan betydande nackdelar i övrigt, att utforma enny garantipension så att kompensationsgraden fören person med högre intjänad pensionsrätt alltidskall bli något högre än för en person med lägre.Vidare strävar gruppen att söka utforma det nyasystemet så att samma skatteregler kan gälla förpensionärer som för andra.Samtidigt är det angeläget att det nyapensionssystemet kommer att innehålla ett gottgrundskydd. Detta innebär attPensionsarbetsgruppen har att avväga mellan olikamål som ingetdera kan förverkligas fullt ut. Mittsvar på fråga är därmed attPensionsarbetsgruppen mot bakgrund av sådanaavvägningar strävar efter att utforma det nyapensionssystemet så att livsinkomstprincipen görstydligare och så att de försäkrade därmed i högregrad än blir garanterade att få ut pension iproportion till de avgifter som betalats in.Anf. 170 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag vill erinra om att svaret är alltför långt, trots attdet omfattade tre frågor, för att passa in i vårfrågestund.Anf. 171 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet det fylliga svaret, även om det var för långt. Jagskall läsa det efteråt, eftersom det inte är så lätt attta till sig allt så här på en gång. Jag skall verkligenta del av svaret. Jag tycker att svaret innehöllmycket som var intressant.Nu börjar folk intressera sig för pensionerna. Det har varit en långinkörningssträcka innan man har funnit att det härär någonting som inte bara gäller dagenspensionärer utan framför allt ungdomarna iframtiden. Det var mycket intressant att höra kommer att få ATP från första kronan. Omman drar av ett basbelopp, får det mycket negativbetydelse för personer med små inkomster. Detkänns på något sätt hoppfullt att man nu i alla fallhar kunnat ta hänsyn till detta. Man kommer attfå pension upp till 7,5 basbelopp.Tyvärr kommer vi inte till rätta med kvinnornassituation på arbetsmarknaden på så sätt att vi kanse till att de i större utsträckning får heltidsarbete,bättre betalt osv. Det är någonting som vi måstearbeta med vid sidan om. Jag känner en stor oro föratt livstidspensionssystemet ändå kommer attdrabba kvinnorna negativt. Det vet man om iPensionsarbetsgruppen. Jag kan förstå att mandärför har tänkt sig ett system där man kankompensera med pension för vård av barn.Jag kanske får bryta här och återkomma medsynpunkter på de andra frågorna.Anf. 172 Statsrådet ():Herr talman! Med anledning av talmannenskonstaterande beträffande längden på svaret skalljag i fortsättningen inte sammanföra flera frågor iett sammanhang. Jag tyckte att det var praktiskt attgöra så i det här fallet, eftersom frågorna rördesamma problemkomplex.Relationen mellan mäns och kvinnors pensionerhar mycket att göra med hur män och kvinnor lever.De skillnader som finns återspeglas på något sätt ipensionssystemet i alla länder.Vi har medvetet från arbetsgruppen velat göraändringar -- utöver dem som har att göra medlivsinkomstprincipen -- som harfördelningspolitiska inslag. De viktigaste delarna idetta handlar om att skapa en utfyllnad till engarantipension och att räkna poäng för vårdår. Vidiskuterar också frågan om man i samband medskilsmässor m.m. eventuellt skall göra en delningav pensionspoäng erhållna föräktenskapet.Alla dessa förändringar är av den arten att de såsomsamhället ser ut är bättre för kvinnor än för män.Anf. 173 ():Herr talman! Det system som är skisserat förpension för vård av barn är jag mycket tveksam till.Jag anser att det inte kommer att kompensera isamma mån som de regler som har funnits tidigare.Visserligen har kvinnorna inte riktigt kunnat dranytta av dem, eftersom de inte har hunnit så långtin i systemet. Reglerna har inte hunnit få sin fullafunktion. Men när de får det fram ,skulle kvinnorna få pension på samma villkor sommännen.Risken är nu att vi ändrar systemet så attkvinnorna, vilka har haft en lång ''inkubationstid'' idetta system, får en ny sådan period. De får iframtiden återigen en sämre pension.Anf. 174 Statsrådet ():Herr talman! Man kan förstås diskutera hur ATP-systemet kan se ut , och det görPensionsarbetsgruppen. Vi är tvungna att göra det,eftersom det är fråga om långa tidsperioder närman diskuterar pensioner. Jag vågar dock säga attnästan samtliga i arbetsgruppen har denuppfattningen att ATP-systemet med sinanuvarande regler inte kan bevaras in på 2000-taletoch än mindre reglera alla pensioner som skallbetalas på 2030-talet.Detta har bl.a. att göra med att det nuvarandepensionssystemet är extremt tillväxtberoende. Detberor på de förmåner som utlovas i bortre änden avsystemet inte bestäms av vilka inkomster somuppstår under tiden.Nu har vi möjlighet att i samband medreformeringen av pensionssystemet föra en mycketmedveten diskussion om vilka intressen, vilkagrupper och vilka beteenden som man frånsamhällets sida vill gynna. Det kan ske på ett heltannat sätt än genom den osystematiska och närmaströriga omfördelning som äger rum inom detnuvarande pensionssystemet.Anf. 175 ():Herr talman! När man tillskapar ett pensionssystemär det viktigt att det är långsiktigt och att det hållervad det lovar långt fram i tiden. Jag tycker att detär fel att man ändrar systemet just när kvinnornakan komma in i systemet och utnyttja det till fullo.Då måste man ändra det, eftersom det annarsskulle bli för dyrt.Sedan kan man ha olika synpunkter på om detverkligen är för dyrt. De anpassningsproblem somdetta system har skulle man kunna komma till rättamed utan att man behöver ändraintjänandereglerna. Man kan se till att systemet fåren bättre anpassning till samhällsutvecklingen, ochman kan se till att placera fondernas pengar på ettsådant sätt att de ger en bättre avkastning.Det finns goda möjligheter till framförhållning vadgäller den demografiska utvecklingen. Man kan sehur befolkningsstrukturen utvecklas, och man kangå in med extra avgifter om det skulle behövas.Man måste inte förändra hela systemet ochintjänandereglerna bara för att det finns vissaanpassningssvårigheter.Det måste vara lättare att kompensera i ett systemsom har fungerat än att se de konsekvensersom ett nytt system kommer att få.Anf. 176 Statsrådet ():Herr talman! Det låter sig sägas, vilket KarinWegestål nu gör, att man lätt med några enklareförändringar i det nuvarande systemet skall kunnauppnå en anpassning till samhällsekonomin. Isjälva verket är det nog avsevärt mycket svårare änså. Det är självklart att en av de viktigaste ochtyngsta delarna i pensionssystemet ärintjänandereglerna.En av de frågor som vi nu har att ta ställning till ärom vi exempelvis skall behålla trettioårsregeln.Den innebär att man får s.k. full pension om manhar arbetat . Men den innebär också att densom har arbetat eller inte får utnågonting för de sista 10--15 åren. Är det ett brasystem för framtiden?Karin Wegestål undviker också att kommenteravilka effekter som arbete och sparande har påtillväxten i ett samhälle och vilka effekter detta i sintur har på möjligheten att ge hyggliga pensioneräven i framtiden.Anf. 177 ():Herr talman! Arbete och sparande kan ske oavsettvilket system man har. Det är viktigt att det sker ettsparande, men det måste inte tvunget vara ettsparande i hushållen. Det kan vara ett kollektivtsparande. Vi har haft en stor nytta av det kollektivasparande som har skett. Det finns möjligheter attanvända detta på ett mer aktivt sätt.Problemet är enligt min mening att man ändrarreglerna just när kvinnorna kan börja dra nytta avdem. Det känns inte riktigt bra att ställa upp på attinföra ett system som redan från början är negativtför kvinnorna. Det är ett konstigt, konstgjort ochsvåröverskådligt system som föreslås vad gällervård av barn.Staten kan inte få in några avgifter under denperiod en person vårdar barn. Då har maningenting annat än möjligtvis föräldraförsäkringen.Det är inte något som man kan basera avgifter på.Detta är något som kommer först . Detär kanske en möjlighet att ta det som en skatt påpensionerna, men det är litet sent.Anf. 178 Statsrådet ():Herr talman! Jag begärde ordet en gång tilleftersom jag tycker att det är synd att debatten skallavslutas med dubiösa beskrivningav det system som nästan samtliga partier iPensionsarbetsgruppen, inkl. representanten förKarin Wegeståls eget parti, tycker är mycketintressant.Det nuvarande systemet är mycket osystematiskt.För att ta ett exempel kan man titta på situationenför dem som är födda , enmycket stor grupp, och se hur systemet slår för mänoch kvinnor. Det visar sig att systemet är avsevärtbättre för män i socialgrupp 1 än för flertaletkvinnor, för att ta ett exempel.Jag tycker att det är litet konstigt att så positiv till ett system som är så osystematisktvad gäller fördelningspolitiken och så negativt förmöjligheterna att fatta egna beslut omfördelningspolitiken.Överläggningen var härmed avslutad.29 § Svar på fråga 1992/93:618 omvårdutbildningarna och abortfråganAnf. 179 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag anser att en samvetsklausul inomvårdutbildningarna är förenlig med kravet på godkvalitet och säkerhet i svensk sjukvård.Regeringen har fattat beslut om direktiv utredning som skall bedöma om det finns behovav en samvetsklausul inom högskoleutbildningen.Uppdraget gäller att överväga om studenternas rättatt av etiska, religiösa eller andra skäl vägra attdelta i vissa obligatoriska utbildningsmoment redanär tillräckligt tillgodosedd genomhögskoleförordningen eller om en samvetsklausulbör införas.Det gäller således inte bara vårdutbildningar utanall högskoleutbildning. Den fråga som kommit attdiskuteras mest, och som också frågeställaren tarupp här, är sådana utbildningsavsnitt som röraborter och viss preventivmedelsverksamhet.I direktiven till utredningen betonas attkonsekvenserna för den aktuellayrkesverksamheten skall redovisas.Det är mycket viktigt att utredningen redovisar allade konsekvenser en samvetsklausul skulle kunna fåför verksamheten. Jag avvaktar med stort intressedenna redovisning och kommer att ta aktiv del ifrågans fortsatta beredning.Anf. 180 ():Herr talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret.Jag ser en stor fara redan i att direktiven innebär skall överväga ett införande av ensamvetsklausul inom utbildningarna. Det gällerflera utbildningar, men kanske främst inomvårdutbildningen.Det är redan nu innan utredningen är klar ganskatydligt vilka konsekvenser detta får. Vissautbildningsmoment kommer att tas bort. Läkareoch barnmorskor kommer att erhålla sinlegitimation trots att de inte har den kunskap somegentligen är en förutsättning för legitimationen.Det kommer att leda till att det kommer att finnaspersonal inom sjukvården som varken kan eller villdelta i preventivmedelsrådgivning eller utföraaborter. På detta vis behöver en del av personaleninte heller delta fullt ut i sjukvårdens verksamhet.Aborter och preventivmedelsverksamhet är en delav barnmorskeyrket och gynekologyrket. Dehänger intimt samman med varandra. Cirka entredjedel av alla gynekologiska ingrepp är aborter.Man kan fråga sig var de drygt 34 000 kvinnor somgör abort skall få sin behandling. Skall detske på sjukhus, eller skall det ske någonannanstans?Jag tycker att man redan nu kan se konsekvensernaoch se hur vården kommer att fungera. Det uppstårnaturligtvis svårigheter att arbeta tillsammans omman har olika förutsättningar och olika möjligheteratt delta i vården. kan det leda till enuppdelning av vården, vilket vi kan se i andraländer. Aborter utförs av privata kliniker ochkanske till en hög kostnad.Jag vill höra vad statsrådet anser om att det sker enuppdelning av vården i form av särskildaabortkliniker.Anf. 181 Statsrådet ():Herr talman! Jag har i mitt svar pekat på vilkadirektiv som gäller för utredningen. Den skallbelysa frågor av den typ som nu ärinne på. Vad den utredningen kommer fram till fårvi diskutera när den väl är klar.Att det skulle vara önskvärt att vi får en uppdelningav den typ nämner har inteföresvävat mig. Däremot förutsätter man att ingentvingas delta i abortverksamhet mot sin vilja bl.a.enligt de allmänna råd som Socialstyrelsenutfärdade för fem . Den farhåga somBirthe Sörestedt och några andra debattörer i denoffentliga debatten har framfört att nästan ingenskulle vilja arbeta med abortverksamhet ochpreventivmedel är en oro som jag för egen del intehyser.Anf. 182 ():Herr talman! Eftersom det är en så stor del avvården som rör just aborter ochpreventivmedelsrådgivning finns risken att vi fården här uppdelningen om det är många som harsamvetsklausulen i sin legitimation. Det skullekanske även uppstå svårigheter när det gällerutprovning av och rådgivning om preventivmedel.Det skulle i sin tur kunna leda till att det blirsvårigheter att komma till vårdcentraler och att vifår en ökning av antalet oönskade graviditeter.Om man tänker sig att samvetsklausulen skall styravid utbildningen, är det inte patientens behov somstyr vården, utan personalens värderingar.Statsrådet sade visserligen vid en tidigare fråga attdet inte finns några skäl för att ändraabortlagstiftningen, men jag är rädd för att man kanundgå abortlagstiftningen genom införandet av ensamvetsklausul.Anf. 183 Statsrådet ():Herr talman! Jag har respekt för det engagemangsom visar för att patienterna ifortsättningen skall kunna få hjälp med de sakerman önskar såväl när det gällerpreventivmedelsrådgivning som i de fall när manönskar avbryta en oönskad graviditet.Den fråga vi nu diskuterar är om man i sambandmed högskoleutbildningen skall ha möjlighet attlåta bli att lära sig vissa moment som jag förmodaratt man inte vill arbeta med sedan i vilket fall somhelst. Jag tycker att och andrablåser upp den här frågan långt över deproportioner den kommer att visa sig ha den dagnär vi har utredningen i våra händer.Anf. 184 ():Herr talman! Jag tycker att utbildningen och denyrkesverksamhet man skall ha senare är såsammankopplade. Därför undrar jag om det intevore bättre för dem som harsamvetsbetänkligheter -- det kan jag förstå att mankan ha -- att man rekommenderar dem att väljaandra specialiteter inom utbildningen.Överläggningen var härmed avslutad.30 § Svar på fråga 1992/93:631 om åtgärder motindirekt tobaksreklamAnf. 185 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migvilka åtgärder regeringen avser vidta för att så långtsom möjligt minska de skadliga effekterna av denindirekta reklamen för tobaksvaror.Regeringen fattade beslut om attförelägga en proposition med förslag tobakslag. Vad gäller förbud mot tobaksreklamhänvisas i propositionen till riksdagensställningstagande med anledning av den senastefolkhälsopropositionen (1990/91:175) från våren1991 där ett reklamförbud föreslogs. Vidriksdagsbehandlingen av denna propositionanförde socialutskottet i sitt betänkande (bet.1990/91:SoU23) att något förbud mot tobaksreklaminte borde införas innan man inom EG nått enighetom ett motsvarande förbud. beslöt attge regeringen till känna vad utskottet anfört i dennafråga. Regeringen har mot denna bakgrund intelagt fram något förslag om förbud mottobaksreklam.Förslaget till tobakslag behandlas nu av riksdagenoch beslut väntas . Som svar påElisabeth fråga kan jag bara konstateraatt regeringen avvaktar beslut medanledning av förslaget till tobakslag innanytterligare åtgärder vidtas.Anf. 186 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min fråga. Detta är en fråga som jag harsysslat med ända sedan jag kom in i 1979.Jag känner ett väldigt stort engagemang för den.Jag hade naturligtvis önskat mig mer långtgåendeförslag i tobakslagen, och jag vet att jag inte ärensam om det. ser det också ut som om detskulle komma sådana. Men jag har ställt fråganom en speciell detalj i detta, nämligensmygreklamen som är mycket svår att komma åtmed olika metoder.Men just därför och för att om möjligt, herr talman,få publicitet för hur farligt det här kan vara, skullejag vilja visa upp ett par shorts som delas ut gratiseller säljs billigt till ungdomar på ungdomsgårdaroch andra ställen. De reklamerar för Marlboro. Jagkan även visa upp en tröja som det står Camel påoch som har cigarettpaketet på baksidan. Här harjag en tidning som visar en ursnygg, om jag fåruttrycka mig så i kammaren, kvinna med enordentlig cigarrcigarett, eller vad det kan vara, imunnen.Är det någon som tror att tobaksbolagen över helavärlden använder sig av sådana metoder om de intetror att de är effektiva. Jag tror inte det, och deflesta tror inte det. Här har jag också en inbjudantill ett ungdomsmöte, jag skall inte säga var, menjag tror att det är i rikets andra stad, därCamelkamelen är det viktigaste i annonsen. Jagtycker att detta är förfärligt farligt.Naturligtvis kan vi inte, och vill inte, förbjudarökning, men jag tycker att vi skall försöka undvikaatt lura nya kadrar, nya årskullar, att röka. 600personer , 30 000 , måste SvenskaTobaksbolaget rekrytera för att kunna bibehålla sittantal rökare. Jag skall vänta till nästa replik, herrtalman.Anf. 187 Statsrådet ():Herr talman! Det var närmast som ett uttryck förmin uppskattning av arbete idessa frågor som jag lät bli att i mitt svar omtalavilka partier som stod bakom ställningstagandet1991 om att man inte ville ha något förslag omtobaksreklam till . Efter det senastelivfulla inlägget känner jag mig oförhindrad attmeddela att ett av de partierna var Moderatasamlingspartiet, som ju här i riksdagen.Mycket av denna indirekta reklam är heltförkastlig, speciellt när den riktar sig till barn ochungdom. får vi se om riksdagensom kollektiv har ändrat sin uppfattning omhuruvida man vill avvakta eller inte,när det gäller en lag om svensk tobaksreklam.Om beställer en sådan lag är frågan omden indirekta tobaksreklamen ett av de absolutsvåraste problemen att lagreglera. Jag tycker att deexempel som har nämnt välbelägger detta. Att lagreglera vad som får stå påshorts eller vad veckotidningar får ha för foton påframsidan är utomordentligt svårt. Jag vågar nogsäga att en aktiv kamp mot den indirekta reklamenlagstiftningsvägen sannolikt även kommer att krävagrundlagsändringar. Låt oss skiljamellan det vi tycker mycket illa om och det som vitror är lätt att lagstifta om.Anf. 188 ():Herr talman! Jag är mycket väl medveten ompartifördelningen i den här frågan. Jag tror inteheller att det är någon som är engagerad i frågansom är omedveten om var jag har stått från allraförsta början.10 000 människor i dör av rökrelateradesjukdomar . Vi har drygt 8 miljonerinvånare i vårt land. Vi kan även göra dessauträkningar på Europabas eller på världsbas. Justnu går tobaksbolagen ut med reklamkampanjer i debaltiska staterna och i , framför alltinriktar de sig på kvinnor eftersom kvinnor i deländerna ännu inte har nått ''statusen'' att kunnaröka. Där ser de en chans att kunna få ersättare fördem i välutvecklade länder som slutar eftersom vivinner kunskap om hur farligt det är. Rökningenminskar hos oss, framför allt bland välutbildademänniskor. Ju mindre utbildade människor är,speciellt när det gäller kvinnor, desto svårare är detatt få dem att sluta.Överläggningen var härmed avslutad.31 Svar på fråga 1992/93:641 om dubblakarensdagarAnf. 189 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen är medveten om att en person som ärsjukskriven och som har två deltidsanställningarkan drabbas av dubbla karensdagar och om vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att nårättelse.Förslaget om införande av karensdag bereddesgenom att en arbetsgrupp inomSocialdepartementet utarbetade endepartementspromemoria, vilkenremissbehandlades. Mot bakgrund bl.a. av attregeringen övervägde införande av ett system föreslog arbetsgruppen enundantagsregel för en arbetstagare som under ensjukperiod skulle ha arbetat hos mer än enarbetsgivare. För att undgå att denne skulledrabbas av fler än under ensjukperiod föreslog arbetsgruppen en regel så attarbetstagaren skulle ha möjlighet att hos enarbetsgivare begära sjuklön fr.o.m. första dagenom han tidigare i samma sjukperiod redan gåttmiste om ersättning hos en annan arbetsgivare.Arbetsgruppen föreslog också attförsäkringskassan skulle medverka genom att tillarbetsgivare nummer två bekräfta den anställdesuppgift om att ersättning innehållits tidigare isjukperioden. Vid tvist skulle försäkringskassanäven kunna utge s.k. sjuklönegaranti.Flera remissinstanser hade invändningar mot dettaförslag. Bl.a. konstaterades att en konsekvens avförslaget var att arbetsgivare skulle komma attsväva i tvivelsmål om sjuklön skulle betalas ellerinte. Förslaget skulle även innebära administrativaolägenheter och göra ersättningsreglerna än merkomplicerade.Utgångspunkt för regeringens förslag i prop.1992/93:31 om en i stället varden överenskommelse som träffades mellanregeringen och Socialdemokraterna i syfte attminska utgifterna för sjukförsäkringen.