prot · GG09125 · 1993-06-09 00:00:00 — sade att han inte varglad för beröm från , och jag hardjup förståelse för i det hänseendet.Han är mycket trovärdig.Jag är egentligen en rysligt snäll människa, men jagkan ändå inte låta bli att strö litet salt i såren genomatt citera på ledarplats, därdet framhålls:''Som det nu är har den moderatledda regeringen,med ny demokratis draghjälp, på det hela tagetkopierat skattepolitik.Det är svårt att gratulera. ''Jag kan förstå inställning. Jag självär litet -- men egentligen mycket litet -- nöjd. Jagskall trösta : det är fråga om småpositiva steg. Det stora positiva steget var att sänkamervärdesskatten på kollektivresandet. Det var enmiljömässigt bra åtgärd med påtaglig effekt. De 150kronorna var ett litet steg i rätt riktning när dethade behövts många kliv för en bättrefördelningspolitik.Lars ! Jag vet att Moderata samlingspartietär för skattesänkningar, och regeringen är stolt överatt ha fått ned skattekvoten med 7 procentenheter.BNP uppgår till ungefär 1 400 miljarder, och varjeprocentenhet motsvarar ca 14 miljarder. Ensänkning av skattekvoten motsvararungefär 98 miljarder. Tror att dettahar något samband med budgetunderskottet, somuppgår till drygt 200 miljarder?Jag skulle vilja höra av om det finnsnågon som helst korrelation mellan dessa poster.Det finns många som tror det, och jag tillhör dem.Vad beror den fallande skattekvoten på? Jag troratt den till 15--20 miljarder beror påskatteomläggningen och till 15--20 miljarder påskattesänkningar från regeringens sida. Menvarifrån kommer resten av det storabudgetunderskottet?Vad beror det s.k. strukturella underskottet på? Jagtror att det beror på systemfel i skattepolitiken, somkan rättas till med vad skulle kunnakalla skattehöjningar. Men utan skattekvotens fallhade vi haft 100 miljarder mera att tillgå.Lars är påtagligt stolt över attinkomsterna faller, men han är bekymradöver underskotten. Hur man kan vara dettasamtidigt kan jag inte förstå.Anf. 96 () replik:Herr talman! Först vill jag korrigera en punkt, nämligen att det skulle ha varit denmoderatledda regeringen som hade träffatuppgörelse med Ny demokrati. Jag är medveten omatt citatet var från NT, men det var ändå inte så.Uppgörelsen har träffats här i , och detvar inför den situation som förelåg när det fannsyrkanden inte bara från vänsteroppositionen utanäven från Ny demokrati om betydande höjningar avinkomstskatterna som en sådan lösning måstesökas.Jag är ingalunda stolt över den. Jag sade att detfanns förmildrande omständigheter, och jagbeklagade att vi måste ta detta steg tillbaka för detnödvändiga reformarbetet inom skattepolitiken.Nu försöker trösta mig med attskattekvoten har fallit, vilket jag borde vara gladöver. Ja, jag skall inte förneka att det är enframgång för våra strävanden att få nedskattekvoten . har det t.o.m. gåttlitet fortare än vi hade planerat, vilketsammanhänger med förändringar i den ekonomiskautvecklingen och en del tekniska omständigheter.Jag skall inte på något sätt beklaga dennautveckling, men det bekymmersamma är att vi harett stort budgetunderskott. I detta ligger ett slagsinteckning av framtida skatter för att vi skall klaradenna situation. Det är därför som det är såangeläget att vi får i gång den ekonomiskatillväxten, något som regeringens åtgärder ärinriktade på. Får vi i gång den, får vi ocksåmöjlighet att täppa till budgetunderskottet ochreducera räntekostnaderna, utan att höjaskattekvoten.Jag är övertygad om att om man skulle välja denväg som jag förstår att skulleföredra och som Socialdemokraterna är inne på, attförsöka möta budgetkrisen och densamhällsekonomiska nedgången genom att höjaskatterna, kommer man ingen vart. Det är den vägsom har prövats och som har skapat denkrissituation som vi nu befinner oss i.Anf. 97 () replik:Herr talman! Under de perioder när skattekvotensteg hade vi också en tämligen god tillväxt. Underde år när skattekvoten fallit har vi haft en negativtillväxt. kan peka på mångateoretiska böcker som styrker hans teori. Densvenska praktiken styrker inte den teorin. Då kanman välja vad man vill tro på -- böckernas världeller den svenska praktiken. Det är ett val som manhar att göra i politiken.Jag säger inte att vi skall klara budgetunderskottenmed höjda skatter. Jag säger att vi skall klara demmed ekonomisk tillväxt, med besparingar och medhöjda skatter. Det är inte en enda väg och inte entredje väg, utan tre olika saker som samtidigtbehövs. Det tror jag därför att jag i och för sig haren ideologisk utgångspunkt, men jag låter mig intefångas helt av den. Jag har i det sammanhanget intenågon blind fläck och tror inte att skattesänkningarlöser alla problem. Det är det misstag som denmoderatledda regeringen har gjort.Lars förklarade vidare att det inte varregeringen utan någon annan som hade träffatuppgörelsen. Det låter nästan så som någon skrev:Ödet är den pseudonym som använder när haninte riktigt vill stå för resultatet. Men nog hade mankontakt med regeringen. Bort sådant tal!Vi har i skapat västvärldens lägstabolagsskatt, och vi har en låg kapitalbeskattning.Vad vi har hög skatt på i är hushåll ochnormalinkomsttagare. säger nu att det nog slog litet snett medskatteomläggningen, så att vi nu får sänka skattenför dem som har det dåligt ställt. Så vill vi ocksågöra i . Men vi har ansvar förbudgeten, och om man skall sänka skatterna fördem som har det dåligt ställt, får man finansieradet, och vi säger: Höj skatten för dem som har detbra ställt, som och jag! Visst kan vibetala litet mer i skatt, , för attmöjliggöra momssänkningar och stimulerakonsumtionen.Anf. 98 () replik:Herr talman! Först ansåg att detinte skulle ha visat sig i den svenska praktiken attett högt skattetryck framkallar ekonomiskavmattning, budgetunderskott och andra problem.Vad var det då som hände , dåman slog sig för bröstet därför att man hade täppttill budgetunderskottet och t.o.m. hade år medförmenta budgetöverskott?Det var ju tyvärr en följd av att man inte riktigtgenomskådade förhållandet att man levde påutländsk upplåning. Men i den situationen hademan ändå fått upp skattetrycket till de av LarsBäckström tidigare nämnda 57--. Det var dåsom landet gick ned i ekonomisk tillväxt. Det vardå den situation skapades som den förrförrefinansministern beskrev som denkommande arbetslöshetens stålbad. Det är där deproblemn finns som vi nu skall reda ut.Det här gör vi inte med hjälp av det av vänstersidanså beprövade medlet att höja skattetrycket. Det harvisat sig leda alldeles fel. gäller det att föra nedskattetrycket och se till att de offentliga utgifternaanpassas så att vi inte skall behöva fortsätta levamed ett budgetunderskott.Det här arbetet kommer att ta tid, och det beror påde påfrestningar på ekonomin som den fördapolitiken har lett till. Men vi kommerså småningom att klara av detta, underförutsättning att vi får fortsätta.Jag fäster mig vid att påpekar att vihar sänkt skatterna för företag och på kapital. Jagtackar för de uppmuntrande orden. Men hanhävdar att vi har låtit skatterna ligga kvar på en förhög nivå för hushållen. Jag håller helt med omdetta. Jag har ingen annan strävan än att vi skallkunna begränsa skatteuttaget även för hushållen.Men just nu kan det vara mer strategiskt att få igång produktionen och investeringarna -- ochdärmed se till att vi får jobb i landet.Men vad är det som är så stolt överatt han har åstadkommit? Jo, det är just att höjaskatten för hushållen. Det är medelinkomsttagaresom ligger i årsinkomst som fårhöjda skatter. Det beror på att samtligaoppositionspartier, inkl. Ny demokrati, har vurmatför att man skall skärpa skatten för s.k.höginkomsttagare.Anf. 99 () replik:Herr talman! Jag hade med stor förväntan sett framemot anförande i kammaren. Dethar varit tyst runt . Jag hade sett framemot att skulle ha förnyat sig. Mendet mesta var gammalt och känt.Jag skulle vilja ta med ett uttalande av LarsTobisson från förra vårens debatt och be om enkommentar. sade att han på kort sikt,med den då låga ekonomiska aktiviteten och detobetydliga kostnadstrycket, inte bedömdebudgetunderskottet som något allvarligt problem.Han ansåg bara skulle leda till ytterligre ökadarbetslöshet att nu strama åt den den ekonomikapolitiken för att minska underskottet.Så sade . hade rätt i sinanalys. En åtstramning för att minska underskottetskulle bara leda till ökad arbetslöshet. Menregeringen lyssnade inte på . Den ekonomiska politiken har stramatsåt. Hushållens köpkraft har pressats ned.Företagens avsättningsmöjligheter har försämrats.Arbetslösheten har ökat, och därmed ocksåbudgetunderskottet. Den ekonomiska aktivitetenär lägre nu än då. Arbetslösheten är högre nu än då.Är beredd att upprepa sitt uttalandefrån förra vårens debatt?Vi har vänt oss emot att den ekonomiska politikenläggs upp så att den förhindrar denproduktionsökning som hade varit möjligt och ävenatt den leder till ökad arbetslöshet i stället för tillminskad arbetslöshet. Det är därför vi vill minskapå den åtstramning som sker i den djupastelågkonjunkturen.Lars säger att Socialdemokraterna villhöja skatten. Nyss sade attSocialdemokraterna vill sänka skatten. Jag tyckeratt ni skall förena er i en uppfattning om vad ni skallkritisera. Är det för höga skatter eller för lågaskatter? Gör detta, och sedan skall vi föradiskussionen vidare.Svara gärna på följande fråga. Är att upprepa sitt uttalande från förra vårensdebatt?Anf. 100 () replik:Herr talman! Det råder inget tvivel om hurSocialdemokraterna vill föra skattepolitiken iframtiden. Det framgår tydligt i både motion ochreservation. Här skall totalt sett skatteuttagethöjas. Visserligen talas det om att sänka momsenunder . Men jag förstår att det skallvara övergående. Däremot skall naturligtvisinkomstskatterna höjas, framför allt skallbelastningen på företagen skärpas via manövern attbåde ha kvar nuvarande socialförsäkringsavgifteroch låta medborgarna betala egna sådana vid sidanav. Det kommer att bli en rejäl begränsning avhushållens möjligheter att få utrymme förkonsumtion. Nog är högskattepolitik liksomoffentlig utgiftsexpansion Socialdemokraternaskännetecken, och det är alldeles tydligt att det skallså förbli.Jag har inga svårigheter att försvara det jag sagt ochhan gärna upprepa mitt uttalande som AllanLarson har grävt fram från förra årets debatt. Jagmenar att budgetunderskotten inte är allvarliga pådet sätt som de underskott vi hade att dras medunder den förra borgerliga regeringsperioden. Dåhade vi förutom växande underskott istatsbudgeten också problem med bytesbalansen.För närvarande kan vi konstatera -- och det ärnågot som Socialdemokrater och andra angriper --att vi har ett förbättrat privat sparande i landet. Detleder till att vi har balans i våra affärer medutlandet. Vi kan alltså tillgodose det behov avupplåning som staten har genom att låna påhemmaplan. Vi utsätter oss inte på något vis förrisker som har förelegat tidigare.Det här leder dock inte till att jag vill förorda att viskall släppa loss fullständigt och låtabudgetunderskottet växa på det sätt somSocialdemokraterna förordar i sin ekonomiskapolitik. Jag menar att det gäller attbegränsa den utvecklingen, så att vi inte drar på osslånga år av räntebetalningar. Jag har erinrat om attvi kan hamna i en situation där medborgarnaverkligen får svårt att förstå varför det de betalar intill staten i form av skatter skall gå till att bekostasedan tidigare gjorda utgifter -- och därmed blir detfå förmåner för den aktuella generationen.Jag kan inte tänka mig att verkligenmenar att det har bedrivits en medvetenåtstramning av den ekonomiska politiken för attskapa arbetslöshet osv., när vi tyvärr måstekonstatera att statens upplåningsbehov gårupp mot . Jag hoppas att denutvecklingen skall vända. Vi har fått besked om attunderskottet under innevarande budgetår intebehöver bli så stort som befarades. Jag ser det somett gott tecken, och jag hoppas att kunna dela den uppfattningen.Anf. 101 () replik:Herr talman! När koncentrerar sig påsaldot för statsbudgeten missar han en väsentlig delav de offentliga utgifterna, dvs. det som ligger iarbetsmarknadsfonderna. Dessa har ökat mycketkraftigt och kommer att fortsätta att öka och finnaskvar på en orimligt hög nivå. Ärdet medveten politik?Lars säger att denna fortsatt kraftigauppgång i arbetslösheten inte är medveten. Dåmåste det vara ett misslyckande. Men se då till attkorrigera politiken så att vi får ned arbetslöshetenoch kan sänka kostnaderna.Vidare har vi frågan om sparande. Det är obalansenmellan sparande och investeringar som ärproblemet. Politiken måste riktas in på att få i gångproduktionen och därmed få utrymme för behovsom incitament för en starkareinvesteringsutveckling. Det är grunden för vårtförslag.Vidare har vi det långsiktiga förstärkandet av deoffentliga finanserna. Det är uppenbart att båderegeringen och vi har uppfattningen att det ärnödvändigt att det vidtas åtgärder som förstärkerinkomsterna.Vi tycker att den allra viktigaste åtgärden för attförstärka inkomstsidan är att fler arbetar och färrehar bidrag. En halvering av arbetslösheten innebärdirekt 55--60 miljarder i förbättring av de offentligafinanserna. Därtill kommer de spridningseffektersom en ökad sysselsättning har, men 55--60miljarder ligger direkt som en möjlighet attåstadkomma.Men ni har också sagt att det behövsinkomstförstärkningar på annat sätt. När jag läser ikompletteringspropositionen, hittar jag ökadeegenavgifter till a-kassan, ökade punktskatter,momsbreddning, fastighetstaxering och ganskamycket annat. Ni har plockat ihop ett ganskaintressant smörgåsbord med skattehöjningar, såLars får väl vara litet försiktigare idiskussionen. Antingen står han bakom det som nuär framlagt eller också får han litet mer offentligt taavstånd från det.Låt mig också säga att vi släpper inte lossfullständigt. befinner sig i ett läge närproduktionen krymper, när vi har BNP-gap,dvs. vi utnyttjar inte vår produktionskapacitet. Viskulle kunna ha en betydligt högre produktion.Det handlar inte om att släppa loss fullständigt, närman försöker få i gång produktionsprocessen ochinvesteringarna. Det är det som vi är ute efter. Vivet av erfarenheterna , när dendåvarande socialdemokratiska regeringen fick taöver statsfinanser i ett mycket dåligt skick, vad detär som kommer att krävas. Vi vet att det är baragenom en god tillväxt som man får en förbättring avstatsfinanserna.Anf. 102 () replik:Herr talman! Jag förstår inte vad , när han anklagar mig för att ha missat vadsom ligger utanför statsbudgeten. Jag sade i minsenaste replik just detta att vi går mot ett offentligtupplåningsbehov på 250 miljarder. Det inkluderardet tyvärr växande underskottet iArbetsmarknadsfonden.Sedan håller jag helt med om att det är önskvärtmed en bättre balans mellan sparande ochinvesteringar i landet, och det är just vadregeringens politik siktar till. Men, som jag sade imitt huvudanförande, det allvarligaste hotet motatt få i gång investeringar som skapar jobb i Sverigeär farhågorna för att skall kommatillbaka och styra landets ekonomi, i synnerhet medde utgångspunkter som han nu anger. Jag vågarhoppas att de kanske inte skulle bli riktigt sådana,om han verkligen fick ta ansvaret för landetsekonomi.Tala om salt i såren! Jag noterar det uttalande somden verkligt trogne fackföreningsekonomen, , keynesianen har gjort.Han konstaterar att det vore fel att, somSocialdemokraterna föreslår i sin skuggbudget, ökabudgetunderskottet. Han säger att det är riskabeltatt använda keynenianska instrument . Vi vetinte vad som händer med räntebildningen då vi harfria kapitalrörelser. Det är risk för valutautflöde,räntehöjningar och fall i kronkursen.Willy undrar om Socialdemokraternaverkligen förstår vad de kommer att ställa till med,när tillväxten och inte inflationsbekämpningenskall vara överordnade mål inom deninstitutionella ram den själv skapar.Jag kan inte annat än understryka detta, och jagkonstaterar än en gång att inte vill gåin på det egendomliga dubbelspel han ägnar sig åt,när han som ledamot i agerar på ettsätt och som ekonomisk talesman och författare avekonomiskpolitiska motioner agerar på ett heltannat sätt. Jag tycker att detta är dåligt, och jagbeklagar att lånar sig till den sortensuppvisningar.Anf. 103 ():Herr talman! Föranmälde harblivit kallad med kort varsel till ett vitalt möte, ochdärför hoppar jag in. Jag har med stort intresselyssnat på debatten och särskilt på ,och jag tänkte uppehålla mig framför allt vid denargumentation som han för fram.Jag tolkar inlägg som att han och jagoch är ganska överens om målen vadbeträffar välfärdspolitiken i ochbekämpandet av arbetslösheten. Jag kanske intebör inskränka mig till utan sägaregeringen.Däremot är jag helt oense med medlen. De medel som i den socialdemokratiska motionen ärineffektiva och kommer inte att uppnå målen. Detgrundläggande skälet för detta är att de inte tarhänsyn till att är en liten öppen ekonomimed flytande växelkurs och en mycket starkt ochsnabbt växande internationalisering, snabbakapitalflöden och snabbfotade investeringar -- meddetta menar jag att företagen lätt byter plats för sinproduktion från och till . Detta är mycketstarka restriktioner på den politik som vi har attföra i Sverige.Vi har för att bekämpa arbetslösheten tretraditionella metoder: finanspolitik, penningpolitikoch mikroekonomiska reformer. Det kan jagåterkomma till. Finanspolitisk expansion genomökade budgetunderskott är omöjlig , och dethar utvecklats av flera personer, bl.a. LarsBäckström. Jag instämmer med honom.Penningpolitisk expansion bedriver vi . Det ärsuccessivt sjunkande räntor, och också den starkadeprecieringen av den svenska kronan harexpansiva effekter. Det är den strategin somekonomin skall följa -- expansion med hjälp avpenningpolitiken.Låt mig emellertid också ta upp detta med reformerav arbetsmarknadens funktionssätt. Närfinanspolitiken är uttömd och penningpolitiken ärså att säga inte så lättmanövrerad för regeringen,eftersom den ligger i huvudsak i hand,då är det oerhört viktigt att man går över till dentredje frågan, nämligen hur man skall fåarbetsmarknaden att fungera bättre, så att flermänniskor får sysselsättning.Det handlar då om att göra arbetsmarknaden meraflexibel, att gynna små och medelstora företag, såatt de får bättre villkor för att kunna skapa riktigajobb. Här har vi hela diskussionen om arbetsrätten,som -- enligt en stor majoritet av dem sombrukar tala om detta från företagarhåll -- innebärhöga fasta kostnader, framför allt för små ochmedelstora företag. De är särskilt utpräglade i enlågkonjunktur.I en studie från , som jag vet att AllanLarsson också tagit del av, pekar man på att det harvarit en mycket snabb ökning i den privatatjänstesektorn i , jämfört med , och har vunnit ett mycket stort antalarbetstillfällen. Jag undrar alltså just vad AllanLarsson drar för slutsats av jämförelserna mellanUSA och Europa.Vad beträffar förslaget från Socialdemokraternaom temporär momssänkning tror jag att det ärviktigt att konstatera -- det är åtminstone mittkonstaterande -- att den sänkningen inte har deneffekt som den påstås ha. Det beror på att vi nya situationen med en riksbank som har sommål att begränsa inflationen ochinflationsförväntningarna. Ett uppsatt mål, som jaghar varit inne på tidigare, är inflation ,plus minus 1 %.Momssänkningen skulle få en svag effekt på deninhemska efterfrågan, därför att den kommer attkorrigeras av ränte- och växelkursförändringar.Här är alltså den flytande växelkursen enautomatisk regulator. Lindbeckkommisionenutrycker det så här:''Den högre efterfrågan på likviditet vid enexpansiv finanspolitik tillgodoses då inte avRiksbanken, vilket driver upp realräntan. Dettager i sin tur en starkare kronkurs. Räntestegringenoch apprecieringen av växelkursen dämpar bådaefterfrågan på svenska varor och motverkar därförexpansionen på varu- och arbetsmarknaden. ''Det är den första invändningen. Den andra ärsparandesituationen i , att ökningar ihushållens disponibla inkomster -- inkl. deökningar som kan ske genom en momssänkning -- istor utsträckning absorberas av ett ökat sparande.Därmed får man inte den expansiva effekten. Dethar uppskattats att 60--av en momssänkningskulle absorberas av ökat sparande i stället för attleda till ökad konsumtion.Den tredje invändningen är ekonomiskinternationalisering och förväntningarnas roll. Dethar gett den ekonomiska politiken en helt nydimension i . Det som jag tycker var mestproblematiskt i hela anförande vardenna totala nationalisering av vår ekonomisk-politiska situation. Det är alltså en felaktigverklighetsbeskrivning och en felaktigproblemformulering att diskutera svensk ekonomioch svensk ekonomisk politisk som om vi voreensamma, ungefär som på tid.Låt mig återgå till min tredje invändning,ekonomins internationalisering ochförväntningarnas roll. Om hushåll och företaguppfattar att budgetunderskottet går åt fel håll ochom man skulle uppfatta det som att statsskuldenökar men inte verkar kunna stabiliseras, kommerhushållen och företagen att vara försiktiga ochmindre benägna att konsumera och investera. Degenomskådar att regeringens och politikinte är uthållig och möjlig på . Dekommer då att gardera sig i närtid för detta. Dekommer att öka sitt sparande.Utländska placerare som funderar på svenskakronor kommer att kräva riskkompensation i formav en förhållandevis hög ränta eller en lägrekronkurs. Detta motverkar en ökad efterfrågan påvaror och tjänster och riktiga jobb. Jag menar attdet skulle inträffa om momsen sänktes pådet sätt som parti föreslår.En annan aspekt på detta medförväntningsbildningen är begreppet ''temporär'' isamband med det socialdemokratiska kravet på enmomssänkning. Alla vet ju att ett beslut somursprungligen betecknas som temporärt lätt kanändras till permanent. Därför reducerasinnebörden i det socialdemokratiska förslaget diskussion eller en sannolikhetsbedömning avhur stor sannolikheten är för attSocialdemokraterna ändrar sig så att dentemporära momssänkningen övergår till att blipermanent.Då kan vi konstatera att så som det ligger i tidenskulle det i så fall krävas, om det skall varatemporärt, att Socialdemokraterna skulle gå till val1994 med ett krav om höjd moms vid årets utgång.Mot bakgrund av de senaste årtiondenassocialdemokratiska valkampanjer tror jag att det ärväldigt många av oss som tvivlar på en sådanantipopulistisk uppläggning avSocialdemokraternas valkampanj 1994. Det viktigai sammanhanget är att det inte bara gäller AllanLarssons och min bedömning av detta, det gällerframför allt vad placerare, företagare ochratinginstitut gör för bedömning av den framtidavalkampanjen och de löften som kommer att gesdär. Den här osäkerheten driver upp räntorna, ochinte minst de långa räntorna.De är egentligen inte bara som harbegått synden att tala alltför nationalistiskt, somom är en isolerad ö där vi kan laborera medolika spakar och knappar i den ekonomiskapolitiken utan att ta hänsyn till omvärlden. Vi kaninte fortsätta att bortse från hur politiken fungerari dagens internationella ekonomiska miljö medvalutarörelser, utrikeshandel, tjänstehandel,snabbfotade investeringar och utlandsupplåning.Någon gång måste restriktionerna ochmöjligheterna i svensk ekonomisk politik tas med iden inhemska debatten. Vi kan aldrig mera drivaen politik i isolering.I själva verket skulle man om man ville vara elaksäga att och den socialdemokratiskamotionen vittnar om en förlegad ekonomiskisolationism. Men så är det ju inte. hans parti vittnar i andra sammanhang om enbetydande internationalism. hörde viIngvar tala om att bl.a.arbetslöshetsproblemen måste lösas i ettinternationellt sammanhang.