prot · GG0960 · 1993-02-11 00:00:00 — Det har ocksåriksdagen uttalat utan reservationer i detavseendet.En insättarförsäkring löser inga problem nu.Kravet på garantier från bankerna till kundernassäkerhet förutsätter ett system med en försäkring.Men har bankerna problem attgarantera säkerheten, och staten måste träda in tilldess att systemet blir stabilt.Det står i bankstödspropositionen att olönsammabanker som inte kan bedömas bli lönsamma på siktskall avvecklas eller rekonstrueras. Man kan intesom bara hugga till med attnågra banker i största allmänhet skall avvecklas.Vi får på ett seriöst sätt göra en bedömning av vilkaöverlevnadsmöjligheter som finns. Vi måste se tillatt vi har ett bra fungerande banksystem medtillräcklig konkurrenskraft i fortsättningen.Utländska banker accepteras. Men man kan intevara så vårdslös med orden att man bara skriver attolönsamma banker skall avvecklas skyndsamt. Detär alldeles uppenbart inte riktigt vad vill.Det finns en medborgarkommission. Den heterSveriges riksdag. Jag tycker att det är den absolutviktigaste medborgarkommissionen som finns i denhär frågan. har av tvingande skäl varitberedd att delegera en hel del ansvar till regeringennär det gäller bankstödet. Mot den bakgrundenmåste vi i regeringen komma tillbaka ochkontinuerligt redovisa vad som händer. Det skallvara en öppen debatt. Vi skall redovisa bådemuntligt och skriftligt.Min ambition är att ofta redovisa muntligt, skriftligten gång i vår och en gång , ochdärefter åtminstone så längedet finns rimliga förutsättningar och behov av attrapportera.Jag tänker också återkomma muntligen medinformation för att kunna ge ledamöternamöjlighet att ställa frågor i kammaren. Den storamedborgarkommission som enligt grundlagen haratt företräda folket har också delat upp sig i utskottav vilka näringsutskottet definitivt kommer attregelbundet granska vad som händer, såvitt jag kanbedöma. I den mån jag och andra skulle kunnatänkas begå några fel kan det ske en prövning viakonstitutionsutskottet.Svenska folkets medborgarkommission är här. Jagkommer att göra allt jag kan så att den får ett sådantunderlag att den kan utföra sitt viktiga arbete.Anf. 126 () replik:Herr talman! Jag kanske skall överraska statsrådetgenom att vara vänlig. Det är vänliga timman.Statsrådet sade att finanskrisen måste tas på störstaallvar. Jag tycker att statsrådet har alldeles rätt. Detär avgörande att statsrådet har den inställningen.Här finns såvitt jag förstår en mycket bred politiskenighet.En av de stora bankerna -- eller för att tala iklartext, den nye mannen från Wallenbergsfamiljeni S-E-banken -- tyckte i massmedia häromveckanatt detta var ett fiffigt sätt att få statligt stöd. Nutycker jag att statsrådet mycket klart deklarerade,och jag instämmer helt i det, att det främst är detegna kapitalet som skall tas i anspråk. Förstdärefter kan det bli fråga om statliga insatser. Detär mycket bra att statsrådet gör de i och för sigsjälvklara deklarationerna. Statsrådet har gjort detvid flera tillfällen, men det kan nog inte sägas förofta.Får jag bara sticka upp ett litet varningens fingernär det gäller att analysera orsakerna tillfinanskrisen. Den historieskrivning som statsrådet italarstolen gjorde en inledning till kan vara litetfarlig. Det har varit finanskris i , finanskris iJapan, finanskris i , i och i Finland.Det har säkert varit det i flera länder, vilketstatsrådet känner till mycket bättre än vad jag gör.De grundläggande förhållandena vad gäller skatter,marginalskatter och avdragsmöjligheter är någotolika i dessa länder. Man kanske gör det alltför lättför sig om man inte vidgar perspektivet en smula.Men det kommer kanske de medarbetare somstatsrådet kommer att använda sig av att göra.Jag håller självfallet med om att vi skall lära oss avvad som har hänt, till båtnad för samhället,skattebetalarna och även för banksektorn.Herr talman! Innan jag avslutar mitt anförande villjag tacka statsrådet för det vänliga brev som jag fickmellan jul och nyår där statsrådet tackar mig förmina värdefulla insatser i den bank som intebehöver ha något stöd, som statsrådettalar om för mig att mitt mandat upphör.Anf. 127 Statsrådet ():Herr talman! Vi har konstaterat att systemet medoffentliga styrelserepresentanter inte har varitsådant att det egentligen krävs att det finns kvar --även om mycket förtjänstfulla insatser säkert hargjorts i bankstyrelserna -- och det är därför detockså är avskaffat.Självfallet har också andra länder upplevt kriser idet finansiella systemet. Men vissa länder har integjort det. Det finns alltid olika förklaringar, och iviss mån är det gemensamma förklaringar. I USAvar orsaken till en del de stora satsningar mangjorde på lån till . Det var mindrefråga om spekulation, utan man skapade problemför sig själv på ett annat sätt. Det var dessutom i vissmån skattebetingat, t.ex. spekulationer ifastigheter när man införde mycket förmånligaavdragsregler, något som ifrågasätts i USA.Det är olika faktorer som påverkar. Men jag trorinte att någon kan ifrågasätta attspekulationsekonomin blomstrade extra mycket pågrund av att vi hade för hög inflation och för högaavdragsvärden vad gäller ränteutgifter. Det tror jagatt alla är överens om. Sedan finns det andrafaktorer, t.ex. inkompetens i banksektorn, som jagtidigare talade om.Jag skall gå tillbaka till den ursprungliga frågan,eftersom också jag anser att det är viktigt attklarlägga detta. Naturligtvis tänker vi inte låta luraoss av vare sig den ene eller den andre. Vi tänkerinte låta någon utnyttja systemet. Vi kommer attriskera att begå misstag, men utgångspunkten vidhanteringen av stödet kommer att vara följande.Vi begär från bankerna in underlag för analys avderas situation. Vi analyserar själva ochkompletterar vår analys. Vi förbehåller oss rättenatt skaffa all information som behövs från bankengenom de organisationer vi använder oss av för attkunna få den. Vi kommer därefter att ta ställningtill 1) om stöd behövs och om man har uttömt sinaegna möjligheter, 2) hur stödet skall utformas omstöd behövs.Man kan möjligen diskutera detaljer i detta. Menanalysen kommer att ske på statens ochskattebetalarnas initiativ. Det är inte så att mankommer att kunna beställa några pengar. Det finnsen missuppfattning om att detta skulle kunna varaen risk. Vi kommer att vara mycket hårda. Vi harockså mycket kompetens i föratt i ett första steg hantera dessa frågor.Det är självfallet, med tanke på vad som har sagtstidigare och vad som har fastslagits av , attdet i första hand är ägarkapitalet, riskkapitalet,som tas i anspråk för att täcka uppkomna förluster.Därefter kan det vara fråga om statliga insatser.Det är självklart, men det förtjänar uppenbarligenatt upprepas.Anf. 128 () replik:Herr talman! Statsrådet sade avslutningsvis attdetta förtjänar att upprepas. Jag utgår ifrån attstatsrådet inte menade att det skulle upprepas föratt jag skulle förstå det. Där är vi helt överens. Jagtycker att det är bra att statsrådet detta gång på gång. Det kan inte sägastillräckligt många gånger.Jag håller med om det som sades om . Detberodde till en del på lån till . Menalla de sparbanker som gick omkull i hade juinte lånat ut pengar till . Det finnsmånga olika orsaker.Jag var i för ungefär två och en halv månadsedan och talade med en del bankmän där. Detalade om att fastighetspriserna i Tokyo-områdethar gått ner . Aktievärdet påTokyobörsen har gått ner på ungefär likalång tid. Orsakerna är därför troligen litet olika påolika ställen.Jag vill på nytt understryka att analysen är viktigoch att vi måste lära oss av den. Vi skall inte hanågra förutfattade meningar. Men det kanskestatsrådet inte har.Anf. 129 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att jag har förutfattademeningar. Vi skall göra en bred analys, och enkommitté kommer att gå igenom olika faktorer sombidragit till de händelser som vi nu har att hantera.Vissa saker är dock rätt självklara.Hade vi haft lägre inflation och lägre avdragsvärdeskulle det varit mycket svårare att få kalkyler somgjort det intressant att spekulera i fastigheter i denomfattning som faktiskt skedde. Hade vi inte haftett slags badkarseffekt genom att kreditmarknadenavreglerades medan valutaregleringen fanns kvar --vilket medförde en inskränkning i vad man kundespekulera i, något som ytterligare drev upppriserna -- hade också detta mildrat krisen. Jagkonstaterar att även ekonomiska systemfel bidrogtill den situation vi har att hantera i dagSkatterAnf. 130 ():Herr talman! blir ett datum somkommer att gå till den svenska skattehistorien. Dågenomfördes den förmodligen kraftigasteskattehöjningen i historia. Den somgenomförde denna skattehöjning var den moderateskatteministern i den moderatledda regeringen.Detta är naturligtvis någonting som kommer attuppfattas som ett jättelikt svek av de moderataväljare som trodde på och CarlBildts högtidliga och ibland litet yviga löften omskattesänkningar.Men det värsta är nog ändå att den storakoncentrationen av skattehöjningar förstärker denedåtgående tendenserna i den svenska ekonomin.Efterfrågan minskar drastiskt liksom konsumtionoch produktion. Vi socialdemokrater har därförföreslagit att någon eller några avskattehöjningarna skall senareläggas till den 1januari 1994.Då hade vi kunnat undvika den kraftiga sänkningenav inhemsk efterfrågan som vi nu har att se framemot . Det hade varit ett konstruktivtbidrag till den krispolitik som måste formas.Vi socialdemokrater lämnar även andra bidrag tillkrispolitiken, t.ex. alla de offensiva åtgärder som viföreslår för att få tillväxt i ekonomin och som ocksåökar sysselsättningen.Jag skall för min del uppehålla mig vid ett annat avkrisens kännetecken, nämligen ettbudgetunderskott som växer med en förfärandehastighet. Det måste vi ovillkorligen göranågonting åt. Då handlar det naturligtvis ombesparingar och indragningar. De kommer attkännas för alla och envar, mest förlåginkomsttagarna som lever underknapphetens kalla stjärna.Det handlar emellertid också om att öka samhälletsinkomster. Här kommer skattepolitiken åter in ibilden. Vi socialdemokrater föreslår ett antalskattehöjningar . Det gör vi naturligtvisför att dra in pengar till staten och förbättrabudgetsaldot, men vi gör det också av rentfördelningspolitiska skäl. Vi menar att det inte ärmöjligt att genomföra stora besparingar somdrabbar låginkomsttagarna utan att läggaen förhållandevis stor del av krisens bördor påhöginkomsttagarna.Våra förslag till skattehöjningar begränsar sigdärför nästan uteslutande till de högavlönade,kapitalägarna och företagen. Vi föreslår t.ex. attstatsskatten, dvs. den delen av skatten som liggeröver brytpunkten, skall höjas med istorleksordningen fyra miljarder kroner.Exakt hur det skall ske och om det skall vara enpermanent eller tillfällig skattehöjning vill vi gärnadiskutera med övriga partier i skatteutskottet. Vitror att det finns en stor förståelse för en sådansolidaritetsskatt i Sverige.Vi vet också att det finns en relativt storparlamentarisk uppslutning bakom tankarna på ensådan värnskatt, för att använda ett begrepp somockså har förekommit i debatten. Ledandecenterpartister har begärt en sådan skatt och redanutlovat sitt stöd för den i . Även Kds-ledningen är positiv till tanken, och det finnsåtminstone en folkpartimotion med krav på envärnskatt. Vi vet ju att motionären baraför engagerat har pläderat försin sak.Vi föreslår också att förmögenhetsskatten skallvara kvar. Det får uppfattas som direkt stötandeatt, som den borgerliga regeringen föreslår,avskaffa den skatten i då budgetunderskottetär högt och solidariteten sätts på prov. Visocialdemokrater föreslår därför att skatten påstora förmögenheter inte bara behålls, utan ocksåreformeras så att den blir effektivare och rättvisare.Vi tycker också att det är upprörande att deborgerliga, trots höstens krisuppgörelse, nu talarom att sänka skatten på kapitalinkomster. Det ärstatsfinansiellt lättsinnigt och fördelningspolitisktorättfärdigt.Sammantaget innebär våra skatteförslag enbudgetförstärkning på 6,7 miljarder kronorbudgetåret 93/94 och 14,8 miljarder på litet längresikt. Det är en nödvändig åtgärd för att komma tillrätta med vårt gigantiska budgetunderskott, mendet är inte tillräckligt. Vi måste också se till att folkverkligen betalar sina skatter. kan mankonstatera att det är litet si och så med den saken.Det rör sig om åtskilliga somgår samhällets näsa förbi genom en omfattandeekonomisk brottslighet. Samhället kan inte längrevara passivt. Kraftfulla åtgärder måste sättas in. Viföreslår sådana åtgärder av både organisatorisk ochekonomisk art.Vi föreslår t.ex. att anslås intensifierad kamp mot den ekonomiskabrottsligheten. Det är, herr talman, väl användapengar som kommer att betala sig fleragånger. På det viset blir kampen mot ekobrottenockså ett viktigt inslag i kampen mot denekonomiska krisen.Anf. 131 ():Herr talman! En talartid tvingar ossledamöter att koncentrera våra anföranden. Mendet räcker med för att konstatera attskattesystemet har misslyckats med singrundläggande uppgift, nämligen uppgiften attfinansiera de offentliga utgifterna. Statsskuldenspränger snart 1 000-miljardersvallen.I bok, som heter När pengarna är slut, ochsom vi ledamöter följdriktigt fått oss till skänks aven anonym donator, kallas misslyckandet för''julaftonsteoremet''. i valet mellan ökadeutgifter och sänkta skatter har riksdagerbjudit väljarna både och. skallskattebetalarna dessutom betala för allt det somdirektörerna, aktörerna och i förekommande fallsvindlarna ställt till med på banken både före ochefter tre. Vi har hört den debatten här ikammaren.Herr talman! Alla kan göra fel, men man har alltidskyldighet att göra om när det gått snett. Därför harman rätt att göra om i skattereformen. vet viatt skattereformen är underfinansierad. Jagförutsätter, herr talman, att mina meddebattörererkänner detta. Men vad har , Johanssonoch för uppfattning om storleken påkassabristen i skattereformen. Det vore oerhörtintressant att få det klarlagt i den här debatten.Jag hävdar att den direkta underfinansieringenligger i intervallet 15- 20 miljarder. Det är dendirekta underfinansieringen. Jag påstår inte att allasom inte säger något i denna fråga, skall tolkas somatt de erkänner att jag har rätt. Det kan också varaså att de inte har någon åsikt eller att de tycker attdetta är en mindre viktig fråga. Det är ju också ettslags svar.Jag menar att politikerna har rätt, ja till och medskyldighet, att göra om i skattereformen. Anserman sig ha rätt eller vara tvungen till att göra om ialla välfärds- och socialförsäkringssystem, kan inteden enda fixpunkten vara skattesystemetoföränderlighet.Vänsterpartiet har lagt fram förslag om betydandeutgiftshöjningar. Det är utgifter för jobb ochrättvisa. Vi kunde valt att föreslå att våra satsningarpå känt manér skulle finansieras med dynamiskaeffekter.Vänsterpartiet har inte gjort så. Vi vet att fler iarbete, dvs. ekonomisk tillväxt, skapar ökadeinkomster och minskar utgifterna. Men vi äravvanda från tron på ''kvick-fix''-metoder, och vitror inte att politik skall presenteras sombokföringskonster.Nej, herr talman, det finns inget sådant som engratis lunch. På den punkten har nyliberalerna rätt.Det är bara synd att nyliberalerna inte förstod attockså skattesänkningar kostar.Vänsterpartiet har anvisat en realistiskfinansiering. En finansiering främst genom ökadinkomtsbeskattning och genom en återställning avarbetsgivaravgifterna, om än inte fullt ut. Detta ärrimliga förslag.En höjd inkomstskatt är rimlig, eftersomsänkningen av inkomstskatterna inte blevfinansierad. En höjd inkomstsskatt är rimlig omden utformas så att den hårdast drabbar de som harde bästa inkomsterna. I debatten har detta kallatsmånga ting, bl.a. solidaritetsskatt. Det är ett braord.Det är en fråga om solidaritet från dem som har detbra, med dem som har litet. Det är en fråga omsolidaritet med kommande generationersskattebetalare. Dagens barn skall inte behövabetala för föräldrarnas, skall vi kalla det misstag,eller bara skattesänkningar.Troligen så kommer någon i dagens debatt att sägaatt inte kan klara underskott genom höjdaskatter, utan att det gäller att spara och skapatillväxt. Den som säger så har rätt, men bara till tvåtredjedelar. Det fullt rätta svaret, rätt till tretredjedelar, är att måste spara, få fart påtillväxten, men också höja vissa skatter. Det är denbistra medicinen.Det går att utforma en skattepolitik som klarar attfinansiera utgifter och minska inkomst- ochförmögenhetsklyftorna. Det går att göra det utanatt döda investeringsviljan och göra det omöjligt förindustri och annat näringsliv. haranvisat sådana förslag.Gårdagens debatt har av vissa recenserats som endebatt med många låsningar, men alla lås kanöppnas.Jag tror, herr talman, att har ennyckel på skatteområdet, kanske rent av en dyrk.Vänsterpartiet har länge föreslagit attgrundavdraget skall trappas av så att det är slopatför inkomster över brytpunkten, dvs. fulltgrundavdrag för låginkomsttagare, men ingetgrundavdrag för de som tjänar bra. Möjligheten attgöra något åt grundavdraget antyds också i iregeringens finansplan på s. 28.Ett slopat grundavdrag enligt Vänsterpartietsförslag slår hårdast mot högre inkomster, men --och här kommer poängen -- det höjer intemarginalskatten . Här finns enöppning, som Socialdemokraterna också borde se.Inte heller -- inte ens --kan hävda att förslaget bryter motskatteuppgörelsen.Förslaget innebär en inkomstförstärkning påungefär . Det är en förstärkningsom till stor del kan falla ut i kommunsektorn,något som borde tilltala ochkds talman! har stora problem. Det vorebra om vi politiker i vart fall på skatteområdetkunde gå före och visa att man kan komma långtmed kreativitet -- och vilja.Anf. 132 () replik:Herr talman! Jag tänkte att jag kortfattat skullekommentera fråga om hur storkassabristen är till följd av skattereformen. Det ärnog inte någon som kan svara på det , men attdet finns en kassabrist är väl ganska klart, likaså atten mycket stor del av den bristen beror på uteblivnadynamiska effekter.Vi socialdemokrater trodde nog inte att det skullebli särskilt stora dynamiska effekter. Vi gissade,kan man väl säga, att de skulle bli istorleksordningen 5 miljarder. Vi vet att det finnsföreträdare för andra politiska partier här ikammaren som har gissat på betydligt störredynamiska effekter, i något skede upp mot 40miljarder.Men 5 miljarder var kanske en realistisk siffra i densituationen, och att det inte har blivit någradynamiska effekter är väl ganska självklart medtanke på den konjunktur som vi har . Det finnshelt enkelt inga nya jobb att ta.Vi hade hoppas att det statsfinansiella utfallet avskattereformen skulle bli föremål för en seriösutvärdering. Därför tillsatte vi en särskildkommitté, den s.k. Kusken, för att titta på de härsakerna. Kanske kan säga någontingom det i sitt anförande. Det är min förhoppning attKusken skall få möjlighet att arbeta med sådana härsaker framöver.Sedan vill jag också säga att om nu skattereformenär underfinansierad, då passar det ju som handen ihandsken med den solidaritetsskatt som visocialdemokrater har föreslagit. Den skulleåtminstone fylla ut en rätt stor del av kassabristensom talar om.Anf. 133 () replik:Herr talman! Jag tackar för svaret. att de dynamiska effekterna inte infann sig.Nej, Det är för förvisso sant att de låter vänta påsig.Men jag tror inte att det kan vara korrekt att baraskylla på bristen på dynamik. Om man bara gör det,är i så fall underfinansieringsdelen 5-7 miljarder.Det är faktiskt inte mer än så som stod konterat pådynamiska effekter.Jag vill säga att den direkta underfinansieringenligger i intervallet 15-20 miljarder. Sedan finns deten så att säga negativ dynamisk effekt, somantagligen står för vida större del av underskottet istatsbudgeten.Hushållen fick behålla mycket mer av sinainkomster, men de fick en psykologisksignal att öka sparandet. Man fick en morot förökat sparande, man blev rädd och drog in på sinkonsumtion. Det har verksamt bidragit till denmycket djupa lågkonjunktur som vi nu har.Det blev inte en positiv dynamisk effekt, utan detblev en negativ dynamisk effekt som är mycketmycket stor. Men den räknar inte jag in när jagsäger 15-20 miljarder.Sedan tackar jag också för att taladeom att Socialdemokraterna vill ha ensolidaritetsskatt i form av höjd marginalskatt. Mendet tycks ju vara omöjligt med den nuvaranderegeringen, där uppenbarligen harvetorätt. Varför då inte nappa på vår idé, att ta bortgrundavdraget enligt vår modell?Ni gick ju vid höstens förhandlingar med på att tabort av grundavdraget för alla. Visäger: Ta bort hela grundavdraget men enbart fördem som har inkomster över brytpunkten! Det voreen verklig solidaritetsskatt, en skatt som voreeffektiv. Ni socialdemokrater borde fundera på det.Jag tror att vi kan skapa majoritet i kammaren fören sådan typ av solidaritetsskatt.Anf. 134 () replik:Herr talman! Får vi inte igenom den enasolidaritetsskatten, så lär vi knappast få igenom denandra heller. Men jag har faktiskt inte gett upphoppet om vår solidaritetsskatt.Som jag sade från talarstolen, finns det ju ett antalpolitiska partier i den här kammaren som haruttalat sig mycket positivt om en sådan skatt. Dethar t.o.m. ställts krav på solidaritetsskatt -- frånborgerligt håll! Det kan man inte springa ifrån hursom helst.Så ge inte upp hoppet, !Anf. 135 () replik:Herr talman! Nej, förvisso ger jag inte upp hoppet.Jag hoppas t.o.m. på att jag skall vara med ochutgöra regeringsunderlag efter nästa val. Det ärmer än ett hopp, det är en god chans.Nu skall vi inte strida om äran för idén, menSocialdemokraternas solidaritetsskatt är vi juöverens om. Vårt parti har inte bara antytt utanställt konkreta förslag om 5 procents höjning förinkomster över brytpunkten och i ettextra skikt vid 250 000.Men bjuder ju motstånd och vill absolutinte släppa 50-procentsregeln i fråga ommarginalskatten. Då säger vi: Ett slopatgrundavdrag enligt vår modell bryter inte mot denprincipen.Därmed försvinner den försvarslinje somFolkpartiet har. Så låt oss förenas och pressa herrKjell i denna debatt! står dåensamt mot oss och er. Kanske får vi stöd frånandra partier. Det är möjligt att centerrörelsen ochkristdemokrater kan nappa. är välinte att hoppas på i denna fråga. Men vi får se.Anf. 136 Statsrådet ():Herr talman! saknar jag debatten iskatteutskottet, men jag måste säga att när jaglyssnar till och här , är det ju ekon av röster från 70-talets börjansom jag trodde hade slutat att göra sig hörda. Dåvar marginalskatten , och mandiskuterade t.o.m. på borgerligt håll om det varfördelningspolitiskt tveksamt att sänka från 90 till87 procent.Den marginalskattepolitik som ledde till den störstaförmögenhetsomfördelningen i , närhöginkomsttagare med stora ränteavdragfinansierade förvärv av fastigheter och andratillgångar. Den förmögenhetsomfördelningenmotsvaras väl bara av spekulationsekonomin undersenare , vars följder vi hardiskuterat tidigare här.Vilka skatter skall höjas? Hur mycket skall dehöjas? Det excellerar och i här , utan att på något vis inse variSveriges problem ligger. Det fanns några ögonblickav klarsyn hos Socialdemokratin ,men åtminstone för verkar dengluggen ha stängts igen helt och hållet.Det grundläggande systemfelet i svensk ekonomi äratt vi har byggt upp en alldeles för stor offentligsektor. Vi har också strukturfel inom den offentligasektorn. Den har finansierats med alldeles för högaskatter, som i sin tur har snedvridit ekonominytterligare. Vi har t.o.m. beviljat oss så högaoffentliga utgifter att inte ens de höga skatter vi hartagit ut har räckt till för att finansiera dem.Därför har vi fått det s.k. strukturellaunderskottet -- utgifterna överstiger vad som ärmöjligt att långsiktigt få in på inkomstsidan. Detstrukturella underskottet grundlades ,och vi har levt med det ända . För fyraeller hade vi visserligen formellt settbalans i budgeten, men det var till priset av enöverhettning i ekonomin och ett negativthushållssparande. Ingen tror väl att man kan levamed en situation där hushållen ständigtkonsumerar mer än sina totala inkomster.Inom parentes, : Felet är inte atthushållen sparar .