prot · GG0950 · 1993-01-12 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:50Tisdagen den 12 januariKl. 14.00--15.171 § AvsägelseTalmannen meddelade att ()avsagt sig uppdraget att vara ledamot iarbetsmarknadsutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.2 § Anmälan om kompletteringsval tillRiksdagens revisorer och till vissa utskottTalmannen meddeladedels att liberalernas riksdagsgrupp pågrund av uppkomna vakanser anmält en revisor och till andre viceordförande för revisorer efter HansLindblad, som suppleant förRiksdagens revisorer efter , LottaEdholm som suppleant i försvarsutskottet efterHans Lindblad samt somsuppleant i arbetsmarknadsutskottet efter LottaEdholm,dels att Socialdemokratiska riksdagsgruppenanmält som suppleant itrafikutskottet under ledighet.Talmannen förklarade utsedda revisorUlla Orring (fp)andre vice ordförande för revisorerUlla Orring (fp)suppleant för revisorerBengt ()suppleant i försvarsutskottetLotta ()suppleant i arbetsmarknadsutskottetLennart Rohdin (fp)suppleant i trafikutskottetKrister Örnfjäder (s)3 § Meddelande om svar på interpellationTill hade inkommit följande skrivelse:Interpellation 1992/93:52Till riksdagenJag vill anmäla att interpellation1992/93:52 om användning av hundar föridentifiering av brottslingar m.m. inte kommer attkunna besvaras , som tidigaremeddelats, på grund av tjänsteresa. Jag har kommitöverens med interpellanten om att besvarainterpellationen den 20 januari 1993.Gun Hellsvik4 § Svar på fråga 1992/93:311 omneutralitetspolitikenAnf. 1 Statsminister ():Fru talman! har frågat mig vad jagmenar med att ''det har skapats en ny nationellkonsensus om att neutralitetspolitiken tillhör ettskede som ligger bakom oss''.Frågan om grunderna för och benämningen på vårsamlade säkerhetspolitik i den situation somuppstått dels genom de grundläggandeförändringarna i den europeiska situationen undersenare år, dels genom vår ansökan om medlemskapi EG har diskuterats här i vid ett flertaltillfällen under det gångna året.I mitt interpellationssvar den 15 januari förra åretredogjorde jag utförligt för regeringens syn pådenna fråga. Till denna syn anslöt sig iallt väsentligt genom utrikesutskottets utlåtande1991/92:UU19.Pär erinrar om att denna inriktning avsäkerhetspolitiken innebär att vår militäraalliansfrihet alltjämt består och att vi därmed ocksåskall kunna vara neutrala i händelse av en konflikti vårt närområde.En allt viktigare del av vår samlade säkerhetspolitikär dock vår strävan efter deltagande i ett allt fastareutrikes- och säkerhetspolitiskt samarbete medandra europeiska stater. Detta innebär, att den fören neutralitetspolitik centrala frågan omundvikande av utrikespolitiska bindningar inteställs på samma sätt som tidigare.Tvärtom är ett fullvärdigt deltagande i deteuropeiska samarbetet, redan nu inom ESK och vidett medlemskap även inom den Europeiskaunionen, en förutsättning för att skallkunna bidra till att skapa den nya säkerhets- ochsamarbetsordning som måste byggas i efterkommunismens och Sovjetväldets fall.Mot denna bakgrund, och mot bakgrund av degrundläggande förändringarna i , går detinte längre att beskriva den samlade svenskautrikes- och säkerhetspolitiken somneutralitetspolitik. Kring denna slutsats råder efterdet gångna årets debatter en bred nationellkonsensus.Anf. 2 ():Fru talman! Jag vill tacka statsministern för svaretpå min fråga. Det var bl.a. med anledning av endebattartikel i som detpå sina håll uppstod en viss osäkerhet ominnebörden av den svenska säkerhetspolitiken närdet gäller frågan om neutralitet. Jag tycker därföratt det är värdefullt med de förtydliganden som vinu har fått.Det är viktigt att tänka på att neutralitetspolitik förSveriges del aldrig har inneburit neutralitet ifredstid. Den är ju definierad som alliansfrihet ifred syftande till neutralitet i krig. I själva verkethar det förekommit många konflikter i världen därSverige inte har varit neutralt.Man kan t.ex. inte säga att var neutraltunder , när vi aktivt stöddeNordvietnam. Vi kan inte heller säga att Sverigehar varit neutralt i de konflikter som har rått iSydafrika -- i , i och internt iSydafrika -- där vi också aktivt har stött en part. Detfinns även andra sådana exempel.Vi har dock fört en alliansfri politik syftande tillneutralitet i krig. Vi har slagit fast att den svenskaalliansfriheten består, och syftet med dennaalliansfrihet är att vi skall kunna vara neutrala ihändelse av en konflikt i vårt närområde.Samtidigt håller jag med om att man inte kananvända neutralitetspolitik som en beskrivning avvår totala utrikes- och säkerhetspolitik. Vi harockså en ambition att skapa ett alleuropeisktsäkerhetssystem. Man har ganska länge talat omgemensam säkerhet. Lyckas vi med det blir vårneutralitetspolitik så att säga obsolet.Men jag tycker ändå att det är viktigt att slå fast attett av de säkerhetspolitiska instrument som vi harär en alliansfrihet som syftar till att vi skall kunnavara neutrala i händelse av en konflikt i vårtnärområde.Anf. 3 Statsminister ():Fru talman! Det som förefaller att skilja oss åt ärmöjligtvis nyanser i tolkningar av det läge som haruppstått. Vi är överens om att vi är inne i ett skedeav mycket starka förändringar av densäkerhetspolitiska verkligheten i och attdetta också innebär betydande förändringar av våregen säkerhetspolitiska doktrin. Det innebär att vinumera aktivt strävar efter att gå in i ett utrikes- ochsäkerhetspolitiskt samarbete för att bygga uppsäkerhets- och fredsordningar i i desshelhet genom ESK och den förhoppningsviskommande Europeiska unionen.Samtidigt bibehåller vi den militära alliansfrihetenför att kunna vara neutrala i en konflikt i vårtnärområde, om vi så skulle önska. Det är inte givetatt neutralitet är ett självklart svar på varje konfliktäven i vårt eget närområde. Låt mig bara erinra omatt aldrig kan tänka sig att vara likgiltigt ien situation där de tre baltiska staternas överlevnadskulle hotas. Men neutraliteten bibehåller vi somen säkerhetspolitisk möjlighet, och där är denmilitära alliansfriheten viktig för att så ännu skallkunna vara fallet.Anf. 4 ():Fru talman! Jag håller naturligtvis med om att viinte kan förutse exakt hur vi skulle ställa oss,om det verkligen blev en konflikt i vårt närområde,något som vi hoppas över huvud taget inte skallinträffa. Det kan naturligtvis mycket väl hända attvi skulle dras in i en sådan konflikt vare sig vi villdet eller inte och att neutraliteten inte blir möjlig.Men det måste vara ett övergripande mål för densvenska säkerhetspolitiken att förhindra att Sverigedras in i en militär konflikt.Det bör naturligtvis för det första ske genom att videltar i bygget på ett fungerande europeisktsäkerhetssystem som gör att inga konflikteruppstår, för det andra genom att vi ser till att vi harbästa möjliga förutsättningar att hålla oss utanfören konflikt, om den verkligen skulle uppstå.Jag kan se vilka påfrestningar en sådan ambitionskulle drabbas av t.ex. om drogs in. Mendet viktiga är att vi bibehåller vår säkerhetspolitiskahandlingsfrihet och att bästa möjligaförutsättningar för en neutralitet i händelse av enmilitär konflikt kan upprätthållas.Anf. 5 Statsminister ():Fru talman! Jag tror att debatten kring dessa frågorkommer att fortsätta, men på den grund som PärGranstedt och jag förefaller att vara överens om.Låt mig bara till kammarens protokoll föra tvåintressanta debattinlägg som har förekommit underde senaste dagarna.Jag tänker för det första på f.d. ambassadören ochkabinettssekreteraren , som iSvenska talade omden nya säkerhetspolitik som måste formas efterneutralitetspolitikens pensionering, som denpensionerade ambassadören uttrycker saken.För det andra det inlägg som departementsrådetOve , folkrättssakkunnig på UD hargjort, där han talar om: den som önskar klänga vid traditionell neutralitet bejakar inteden progressiva utveckling i säkerhetspolitisktavseende som statssamfundet äntligen är kapabelatt genomdriva. Här handlar det om just det somPär sade: att bygga en freds- ochsäkerhetsordning som förhindrar att konflikteruppkommer, och som, om de uppkommer, kanbidra till att lösa, begränsa och förhoppningsvismildra konflikternas påverkan också på Sverigessäkerhet.Anf. 6 ():Fru talman! Jag har också tagit del av den härintressanta debatten. Det är onekligen enspännande tid vi lever i. Vi har anledning att sefram emot en säkerhetspolitik i en förändrad miljösom ger helt nya möjligheter att byggasäkerhetsarrangemang som inte var tänkbaratidigare.Det kan emellertid finnas anledning att till listan avinlägg lägga det svar som försvarsministern gav påSverker artikel. I svaret pekade han påomöjligheten för att uppträda som ett slagsmilitär garant för de baltiska staterna. Helt klartmåste våra insatser för att trygga de baltiskastaternas framtida frihet framför allt ligga på detpolitiska planet. Våra möjligheter att med militäramedel åstadkomma detta är trots alltutomordentligt begränsade.Anf. 7 Statsminister ():Fru talman! Självfallet förhåller det sig på detsättet. I förhållande till de tre baltiska staterna harSverige framför allt att se till att skapa deneuropeiska freds- och säkerhetsordning som i sigkan utgöra en del av det trygghetssystem som debaltiska staterna behöver som ett komplement tillde ansträngningar som ligger i deras nationellapolitik.Men jag tycker att det är viktigt att också säga attSverige icke stod likgiltigt inför det sovjetiskaanfallet mot --1940, det s.k.vinterkriget, och att vi då icke förklarade ossneutrala i den konflikten. På samma sätt kan vi idetta nya europeiska läge hamna i situationer --som framför allt skall förhindras -- där neutraliteteninte är det självklara utan där ett politisktengagemang utöver vad en neutralitetspolitikskulle möjliggöra är det självklara svaret för vårdel.Anf. 8 ():Fru talman! Det är givet att vi måste hålla olikaalternativ och hållningssätt öppna i en så hypotetisksituation som den vi nu diskuterar. Det äremellertid viktigt att betona att vår huvudsträvanmåste vara att skapa ett alleuropeisktsäkerhetssystem. Jag betonar ordet alleuropeiskt.Säkerhetssystemet måste alltså omfatta alla länderi Europa.Det är också viktigt att vi i vårt säkerhetspolitiskaagerande fram tills detta åstadkoms hardet här målet i sikte. Det innebär att vi har intresseav att det inte uppstår säkerhetspolitiskaarrangemang i som isolerar vissa stater ochgör att de känner sig utsatta, upplever en merhotfull situation. Det är alltså viktigt att desäkerhetspolitiska lösningar som vi arbetar förverkligen är öppna också österut, så att en nysäkerhetspolitisk tudelning av inte skapas.Anf. 9 Statsminister ():Fru talman! Låt mig konkludera med två slutsatseri direkt anslutning till det som sade.För det första skall vi skapa säkerhets- ochsamarbetsordningar som gäller i desshelhet. Det gäller vårt arbete inom ramen för ESKoch det gäller vårt förhoppningsvis kommandemedlemskap i den europeiska unionen -- det ärkanske vår viktigaste säkerhetspolitiska uppgiftunder 1990-talet.För det andra skall vi hålla olika alternativ öppnaför framtiden när det gäller vad som kan komma attinträffa om konflikter också i vårt eget närområdeuppstår. Men den militära alliansfriheten skall göradet möjligt för oss att vara neutrala i sådanakonflikter om vi skulle bedöma det som denlämpliga politiken.Överläggningen var härmed avslutad.5 § Svar på fråga 1992/93:302 angåendesysselsättningen i kommunAnf. 10 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har till statsministernställt frågan om vilka samlade åtgärder regeringenär beredd att medverka till för att undvika attUddevalla blir ett nytt Liverpool.Frågan har överlämnats till mig.Bakgrunden till fråga är enförväntad hög arbetslöshet orsakad av bl.a. Volvosbeslutade nedläggning av Uddevallafabriken.Med hänvisning till mitt svar på i samma ärende i november förra åretpåminner jag om att regeringens övergripandeansvar för näringslivet är att skapa goda allmännaförutsättningar för detta. Bland regeringens förslagoch åtgärder på detta område märks sänktföretagsbeskattning och arbetsgivaravgift.För en ökad sysselsättning är små ochnyföretagandet viktigt. Regeringen har lämnatförslag till nya finansieringsmöjligheter för detta iform av nyföretagarlån och genom att inrättariskkapitalbolag.Utvecklingsfonderna är viktiga för finansieringen isåväl befintliga som nystartade företag.Regeringen följer utvecklingen i mycketnoga. Från olika regionala företrädare med bl.a.berörda länsstyrelser har till regeringskanslietinkommit förslag om hur regionens resurser skalltas tillvara och till åtgärder för att utvecklaregionen. En dialog förs från några departementmed företag, kommun och länsorgan. Jag villunderstryka den regionala och lokala nivåns ansvari detta arbete.I det korta perspektivet har jag somarbetsmarknadsminister ett stort ansvar för attenskilda som drabbas av arbetslöshet får möjlighettill utbildning eller andra arbetsmarknadspolitiskaåtgärder.Mitt och regeringens mål är att alla regioner i vårtland skall återkomma till enfullgod arbetsmarknad med god tillväxt.Anf. 11 ():Fru talman! Jag ber att få tackaarbetsmarknadsministern för svaret på min fråga,även om jag hade ställt frågan till statsministern.Bakgrunden till frågan är ganska enkel. Det är juinte så att vi bara förväntar oss en arbetslöshet iUddevalla på , utan den är till sommarenett faktum. För som går rycker den dagallt närmare då massor av människor kommer att fågå från sina jobb, och det finns inga andra jobb istället.I kommun blir arbetslösheten 40 %bland metallarbetarna. Vi kommer att ha enungdomsgeneration, som över huvud taget aldrigkommer in på arbetsmarknaden. Det är med tankepå det som jag gör jämförelsen med ochjust Liverpool.Mot denna bakgrund tycker jag att man borde visaett samlat ansvar från regeringens sida. BörjeHörnlund hänvisar till den dialog som förekommer.Det som då vore intressant och betydelsefullt att fåreda på, inte minst för alla de människor somkommer arbetslösheten allt närmare, är huruvidaregeringen är positiv till att vidta olika åtgärder somkrävts, bl.a. i en demonstration och i enuppvaktning av statssekreterarna . Det harförekommit uppvaktningar från Uddevallakommun på olika departement och länsstyrelsenhar skickat en skrivelse om olika åtgärder.Det gäller att försöka verkställa de här förslagensom finns framlagda, och min fråga tillarbetsmarknadsministern är: Kommer den härdialogen att leda till ett positivt resultat förUddevallaregionen?Anf. 12 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! A och O är att framtidstron kommertillbaka, inte minst i små och medelstora företag.Våra stora företag är av utomordentlig vikt förexportinkomster. De beställer varor. De nyajobben måste emellertid i hög utsträckning skapas ismå och medelstora företag.Inom mitt ansvarsområde har vi exempelvis startategen verksamhet. Till min glädje är detförvånansvärt många som vill starta eget företag . Vi har också studerat resultaten för företagunder , och resultaten är överraskandegoda. 70--av företagen överlever ochutvecklas, och en del börja växa med fler anställda.Det är en mycket viktig process. att kostnadsläget för exportföretagen har, medproduktivitetsförbättringar och ändrad kronkurs,förbättrats i storleksordningen 30--. Dettakommer att vara till hjälp i vårt exportarbete.Negativt är att denna produktivitetsförbättring göratt det tillverkas väsentligt mycket mer med sammaantal, eller mindre, anställda. Det är något av enmardröm just , dock en nödvändig process.Vi har tredubblat satsningarna på infrastrukturen.Det är riktiga framtidssatsningar. Jag räknar medatt vi kommer att ligga på hög nivå ett antal årframöver.Utökad utbildning är viktig på alla nivåer --gymnasieskola, folkhögskolor,arbetsmarknadsutbildningar och inte minsthögskoleutbildning, där ligger lågt.Anf. 13 ():Fru talman! Allt det som arbetsmarknadsministernnämner -- olika typer av förbättringar -- ärnaturligtvis bra. Men handlar det om att över1 000 människor inte kan starta eget tillförsommaren, även om det har föreslagits idebatten att man skall starta eget. Med olikametoder måste deras kunnande utnyttjas för att såatt säga övervintra i en besvärlig tid, för att manskall kunna komma i gång i juni.Alla de pengar på departementsom går till passiva åtgärder i form av utbetalning iA-kassa skulle kunna användas på olika sätt. Detär bl.a. detta som LO-sektionen framhöll när denträffade bl.a. statssekreteraren frånArbetsmarknadsdepartementet och föreslog skulle försöka hitta olika varianter tillförsöksverksamhet för att ta till vara de kunskaperoch den kompetens som finns hos människorna.Det är egentligen vad min fråga gällde. Tar man pådepartementet sådana förslag, dialoger ochsynpunkter på allvar?Anf. 14 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Självklart tas de på stort allvar. Det varett par tre kommentarer och kvällatt det finns de som eventuellt skulle eftersträvahög arbetslöshet. lever näraverkligheten och är van att ta ett visst ansvar. Jag ärövertygad om att det inte finns en enda ledamot idenna kammare eller på annan ansvarsfull nivå sominte förstår det negativa i hög arbetslöshet.Det gäller att så fort som möjligt komma tillbakatill en fullgod ordinarie arbetsmarknad och undertiden vidta så bra åtgärder som möjligt iframåtsyftande riktning -- utbildning,infrastruktursatsningar osv.Jag kan tala om att jag sista arbetsdagen ,tyst och stilla och utan ståhej, var i ochträffade landshövdingen och ett antal experter föratt ta del av det program som då var underframväxande. Det är inte färdigt . Vi skallnaturligtvis se seriöst på alla förslag.Anf. 15 ():Fru talman! Jag uppfattade det så attarbetsmarknadsministern, regeringen, kommer attbehandla dessa frågor. Såvitt jag har kunnat läsa påden här dagen som jag haft till mitt förfogande finnsdet ingenting i budgetpropositionen som tyder påen satsning på . Jag vill påstå attden är speciell, inte minst mot bakgrund av deproblem som vi har i , som ju tillhörsamma arbetsmarknadsregion. Man räknar med22 % arbetslöshet.Det är en speciell situation som kräver speciellainsatser, kanske speciella medel och litet andragrepp än vad vi har varit vana vid i dessasammanhang. Därför utgår jag ifrån att ministernkommer att beakta alla förslag som kan bidra till enlösning på problemen och att medverka till attskaka fram medel för verksamheter, i stället för attbetala ut i A-kassa.Anf. 16 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Jag ser ett mycket stort värde i denprocess som ligger framför . Det kommeratt läggas fram fler förslag för förutomden nu framlagda budgetpropositionen.Det här med plus och minus, finansiering eller ickefinansiering, är i dagens budgetläge -- vad gällersåväl statsbudgeten som Arbetsmarknadsfondenoch Lönegarantifonden -- sådant som alltid måstediskuteras när man diskuterar framåtsyftandeförslag. Jag ser fram emot en dialog.Anf. 17 ():Fru talman! Självfallet måste man diskuterafinansieringsfrågan. Åtgärder som kanskekortsiktigt leder till att budgetunderskottet ökarkan innebära att man får igen pengarna vid ettsenare tillfälle.Vi har i en rad olika infrastrukturprojekt.Det handlar om bl.a. en bro. harockså i sin skrivelse pekat på en rad olika objekt,som kortsiktigt skulle öka kostnaderna men somskulle komma tillbaka i form av bättre möjligheterför tillväxt . Det är just detta somefterlyses av alla de människor som i sin vardagupplever oro för sina hus, ser problem för deungdomar som går ur gymnasieskolan till en ganskameningslös tillvaro, vilket i sin tur sätter sina spårpå familjeliv och annat.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på frågorna 1992/93:309 och 310 omIsraels deportation av vissa palestinierAnf. 18 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen till den israeliska regeringen harframfört sina protester mot deportationen av 418palestinier. har frågat mig vilkaåtgärder regeringen vidtagit resp. planerar att vidtamed anledning av deportationen av palestiniernatill bergen i södra . Jag besvarar bådafrågorna i ett sammanhang.Den reagerade mycket snabbtpå beslut att, efter en rad våldsdåd på deockuperade områdena, deportera över 400palestinier. I ett uttalande den 18 december 1992sade statsminister : ''Den senaste tidensupptrappade våldsaktioner från palestinsk sidaliksom de israeliska repressalierna kan allvarligtstöra fredsprocessen i . Såväl tagandeav gisslan och mordet på en israelisk polisman somden israeliska regeringens beslut att deportera 400palestinier står i strid med både folkrättsliga ochhumanitära regler och principer. ''Vidare uttrycktes den svenska regeringensförhoppning att de pågående fredssamtalen trotsallt skall kunna fullföljas. Regeringens väl kändaståndpunkt, att en varaktig lösning av konflikten iMellanöstern kan uppnås endast genomförhandlingar, upprepades.I ett brev till min israeliske kollega, utrikesministerShimon , har jagytterligare förtydligat den svenska regeringensinställning. Jag betonade i detta bl.a. den vikt vifrån svensk sida fäster vid folkrätten och skyddet avde mänskliga rättigheterna.Jag påpekade också att den svenska regeringenanser att den fjärde , somstadgar om skydd för civilbefolkningen i krigstidoch förbjuder såväl deportationer från sominflyttning av den egna befolkningen i ockuperatterritorium, är tillämplig på de ockuperadeområdena och således måste respekteras -- enståndpunkt som framhållits i detsvenska anförandet under Mellanöstern-debatten iFN:s generalförsamling . Motdenna bakgrund framförde jag den svenskaregeringens uppmaning till att omprövadeportationsbeslutet.Den svenska åsikten om deportationsbeslutet ärsåledes väl känd i . Även ,liksom flera andra stater, har gjort kraftfullauttalanden med anledning av deportationen. Israelhar dess värre ännu inte omprövat sitt beslut menICRC, den internationella ,har fått tillstånd att besöka de deporterade i lägreti södra är djupt oroad över denhändelseutveckling som ägt rum iMellanöstern. Den fredsprocess som, efteramerikansk skytteldiplomati i regionen, kundeinledas utgjorde ett historisktgenombrott. Ansvaret för att tillvarata denmöjlighet som därigenom öppnats att få till stånden fredlig lösning av den långa konflikten iMellanöstern vilar tungt på alla inblandade parter.Under min resa till och de ockuperadeområdena den 20--kommer jag att fåtillfälle att föra en fördjupad diskussion om dessafrågor med såväl israeliska som palestinska ledare.Anf. 19 ():Fru talman! Jag vill tacka utrikesministern försvaret på min fråga.Jag vill börja med att citera ur den 4Genèvekonventionen, artikel 49:''Tvångsförflyttning, enskilt eller i massa, ellerdeportation av skyddade personer från ockuperatområde till ockupationsmaktens eller annat landsterritorium, ockuperat eller icke ockuperat, äroavsett de skäl som må anföras därför förbjudet''.Denna konvention har skrivit under ochdärmed förbundit sig att se till att den efterlevs.Det är helt klart att har begått ett brott motfolkrätten genom sitt beslut att deportera 415palestinier till södra . Man kan fråga sig omIsrael skall tillåtas agera hur som helst i strid motfolkrätt och internationella regler, på det sätt somman har gjort i det här fallet liksom i många andrafall.Det som förvånar mig i utrikesministerns svar är i princip jämställer enskilda palestiniersvåldsdåd -- som bör fördömas -- med staten , en stat som säger sig vara en rättsstat,men som utan domstolsförhandlingar eller annathar dömt 415 palestinier till deportering. Jag tyckeratt statsminstern gjorde ett märkligt uttalande idecember. Jag vill fråga utrikesministern om manmenar att det går att jämställa enskilda palestinieroch staten på det viset.Självfallet måste världssamfundet reagera.Folkrättens principer måste följas, och det måstegälla också för . FN agerade ju i fallet --, där man tog i med hårdhandskarna ochtvingade att dra sig tillbaka. Det är viktigt attden använder alla sina kanalerför att förmå att acceptera folkrättens regleroch följa dem. Jag vill fråga utrikesministern omman officiellt har framfört någon protest och omman har kallat den israeliske ambassadören till UDför att till honom framföra sitt kraftigaavståndstagande från åtgärder.Anf. 20 ():Fru talman!