prot · GG09105 · 1993-05-05 00:00:00 — Det är viktigt att också dessaförslag genomförs. Vi måste dessutom försvara detvi uppnått. Med det menar jag den välfärdspolitiksom vi byggt upp i . Denna reform byggernämligen på den grund som den generellavälfärdspolitiken utgör. Den måste vi bibehålla ochutveckla.Med det anförda vill jag yrka bifall till de fyrasocialdemokratiska reservationerna.Anf. 105 ():Fru talman! Jag har liksom som haftförmånen att få delta i Handikapputredningenunder de år som den har varit verksam. Jag haregentligen ingen anledning att anföra någontingannat än det som har gjort fråndenna talarstol. Det är lätt att instämma i nästanallt vad han har sagt. I stort sett alla ledamöter harvarit eniga i utredningen.Det är en stor förmån att ha fått vara med i dennautredning och följa dess förslag fram till kammaren.Det allra mesta som vi har föreslagit har blivitpropositionsförslag och har sedan också passeratgenom socialutskottet. Vi kan därmed ocksåförvänta att det blir kammarens beslut i dag.Det har också varit en förmån att få samarbeta iHandikapputredningen med handikapprörelsenoch dess representanter där. Det är viktigt att sägadet när det har blivit modernt att kritisera ochskälla på kravmaskiner. Utan det oerhördaengagemang känslomässigt och kunskapsmässigtsom representanterna för handikapprörelsen harvisat i utredningen hade vi troligen inte hamnat därvi har hamnat . Resultaten hade inte blivit såbra som de blivit.Vi konstaterade att, trots samtliga politiska partiersmarkering under Internationella atthandikappade medborgare inte skulle sättas åtsidan i svåra ekonomiska tider, har detta ändåskett. Välfärdsgapet mellan funktionshindrade ochicke funktionshindrade medborgare har ökat underdenna period. Ingen regering har egentligen rätt attslå sig för bröstet och säga att den har varit bra påhandikappfrågor.Detta måste ses i sitt sammanhang, och jaginstämmer i bedömning att svenskhandikappolitik vid en internationell jämförelsestår sig bra, men ändå har ingen regering rätt att slåsig för bröstet och säga att den har varit mycketduktig.Vi gjorde en kartläggning som visade storaskillnader i välfärd mellan funktionshindrade ochicke funktionshindrade. Denna kartläggning är nunågra år gammal. Det har i pressen redovisatsinterna kartläggningar som regeringen har gjort omvälfärdsutvecklingen i sedan regimskiftetoch som visar på ökade välfärdsskillnader i detsvenska samhället. Med den bakgrund som vi harkan vi med till visshet gränsande sannolikhet sägaatt gapet mellan funktionshindrade och ickefunktionshindrade har ökat ytterligare under dennaregeringsperiod.Betänkandet från utskottet bygger ju påHandikapputredningens huvudbetänkande, somomfattar individuella åtgärder. Vårtslutbetänkande handlar om mera generellaåtgärder, ändringar av den yttre miljön och av deninre miljön i bostäder, anpassning avkollektivtrafik, tillgänglighet i vid bemärkelse osv.Det hade varit ännu bättre om båda de här typernaav åtgärder hade kunnat presenteras . Avpraktiska skäl är det dock inte möjligt. Det hadeinte varit lämpligt att vänta med detta förslagytterligare för att få en samtidighet.På debattsidan i dagens nummer av Aftonbladetuttalar , ordförande i , enviss oro för att de fina åtgärderna i betänkandetskall kunna utvecklas till något slagsundantagsstuga, en skyddad zon förfunktionshindrade, där samhället runt omkring blirmindre och mindre tillgängligt. Jag tycker att detskulle vara viktigt med en markering från BengtWesterbergs sida att farhågorär obefogade och att regeringen snabbt, gärna medangivande av en tidsplan, redovisar när degenerella åtgärderna kommer att beslutas ochgenomföras.Vänsterpartiet är positivt inställt till samtligaförslag i betänkandet. Vi skulle dock gärna ha velatgöra en del tillägg när det gäller hjälpmedlen. Jaganmälde en avvikande uppfattning i utredningen.Utredningen och propositionen slutade i ett förslagmed skyldighet för landstingen att tillhandahållahjälpmedel. Det är bra om det fungerar. Det hadevarit ännu bättre om det hade blivit en lagligrättighet för handikappade att få tillgång tillhjälpmedel. Man skall inte från en underlägsenposition behöva vända sig till landstingen för att desedan skall uppfylla sin skyldighet. I stället skallman ha en rätt som medborgare att få hjälpmedelför att kunna leva ett så normalt liv som möjligt.Vidare har vi frågan om ersättning för personligassistans. Det är oerhört värdefullt att det betonasatt det är den enskilde som själv skall välja vilkenform av assistans han skall ha, vem som skall utföraden osv. Jag instämmer i betoningav kooperativa modeller. Det fanns sådanverksamhet redan när vi satte igång vårt arbete,t.ex. Under arbetets gång har nyasådana projekt kommit till. De är oerhörtvärdefulla, och de borde prövas ytterligare.Vi skulle vilja komplettera med en mjukareformulering angående assistansersättningen. Vi villha flexiblare regler bl.a. när det gälleråldersgränsen vid . Det har också JanAndersson tagit upp. Tyvärr kommer detfortfarande att finnas en skillnad mellan dem somomfattas av omsorgslagen och den nya gruppensom omfattas av LSS. Det gäller rätten tillsysselsättning. Vi vill se ett förslag omsysselsättningsgaranti för alla dem som omfattas avLSS.Ytterligare en angelägen sak är den betoning avrätten till färdtjänst till kollektivtrafiktaxa som enenig Handikapputredning har uttalat sig för.Verkligheten ute i kommunerna visar att en sådanlagfäst rätt är oerhört viktig.Jag instämmer i vad har sagt om attdet behövs en tidpunkt när de gamlainstitutionerna, sjukhusen och vårdhemmen skallvara avvecklade. Vi har sagt att när LSS skall trädai kraft bör de gamla sjukhusen och vårdhemmenstängas.Jag har en avslutande reflexion. Det förslag somföreligger och som vi strax skall fatta beslut om ärtyvärr behövligt. Det är en reaktion på ökadeskillnader i samhället och svårigheter för svagagrupper att hävda sina intressen. Framför allt är detett resultat av de avigsidor som finns av envälbehövlig avreglering och decentralisering avkommunal verksamhet. Detta är bra för de allraflesta medborgare. Men för de svagaste och demsom är beroende av intresseorganisationer för att fåsina rättigheter tillvaratagna innebär dettasvårigheter. Det blir större belastning påorganisationerna. Verkligheten blir mersvåröverskådlig och svårhanterbar. Därför behövsdenna väg över en rättighetslagstiftning.Jag vill avsluta med att yrka bifall till desocialdemokratiska reservationerna och till ettsamlat yrkande som är utdelat i bänkarna och sominnebär bifall till motioner undermom. 4, 7, 8, 9, 11, 17 och 28. Det huvudsakligainnehållet har jag tagit upp i mitt anförande.Det av under överläggningenframställda särskilda yrkandet hade följandelydelse.4. Beträffande 9 § andra stycket förslaget till lag omstöd och service till vissa funktionshindrade attriksdagen med bifall till motion 1992/93:So20yrkande 4 och med anledning av motionerna1992/93:So19 yrkande 1, 1992/93:So24 och1992/93:So25 yrkande 1 beslutar att 9 § andrastycket skall utgå.7. Beträffande rätt till bistånd vid flyttning attriksdagen med bifall till motion 1992/93:So20yrkande 7 som sin mening ger regeringen till kännavad i motionen anförts om att införa en regel somger rätt till bistånd vid flyttning till annan kommun.8. Beträffande verkställighet av domstolsbeslut attriksdagen med bifall till motion 1992/93:So20yrkande 8 samt med avslag på motionerna1992/93:So22 och 1992/93:So454 hos regeringenbegär förslag till en sanktionsparagraf enligt vad imotionen sägs om ekonomiska sanktioner motkommuner som inte fullgör de åtaganden de harenligt lagen.9. Beträffande rättshjälp att med bifalltill motion 1992/93:So20 yrkande 9 som sin meningger regeringen till känna vad i motionen anförts omändringar i rättshjälpslagen så att personer medfunktionshinder lättare kan få rättshjälp vidprocesser i socialförsäkringsmål.11. Beträffande förslag till lag omassistansersättning att riksdagendels antar regeringens förslag till lag omassistansersättning,dels med anledning av motion 1992/93:So20yrkande 2 hos regeringen begär förslag om tilläggtill 4 § så att ersättning även kan utgå om särskildaskäl föreligger enligt vad i motionen sägs omuppmjukning av förbudet mot att ersättning ej skallutgå vid intagning på statlig och kommunalinstitution och vid gruppboende.dels med bifall till motion 1992/93:So20 yrkande 3som sin mening ger regeringen till känna vad imotionen anförts om ökad flexibilitet vidbestämmande av perioder för assistansersättning.17. Beträffande hjälpmedelslag att medbifall till motion 1992/93:So20 yrkande 1 hosregeringen begär förslag till en hjälpmedelslagenligt vad i motionen anförts om hjälpmedel ellerfunktionhindrades behov.28. Beträffande Handikapputredningensslutbetänkande att med bifall till motion1992/93:So290 yrkande 3 samt med avslag påmotionerna 1992/93:So225 och 1992/93:So232 hosregeringen begär en tidsplan för genomförande av1989 års Handikapputrednings förslag.Anf. 106 ():Fru talman! Det råder stor enighet om lagen omstöd och service till vissa funktionshindrade. Det ärviktigt att man inte väntar och att lagen får träda ikraft så fort som möjligt.Ett samhälles civilsationsgrad kan bedömas utifrånhur man tar hand om och behandlar sina svaga.Speciellt belysande är hur detta sker i tider avsamhällig stress som t.ex. i en ekonomiskkrisperiod. Det är därför ett för det svenskasamhället glädjande dokument som debatteras.Förvisso finns alltid önskemål om ytterligaresatsningar. Förvisso finns svagheter i förslaget, dvs.förslaget är inte så långtgående eftersom ekonomintillfälligt sätter vissa spärrar. Men i stort är allaremissinstanser, alla berörda grupper, ense om attdetta är ett mycket bra förslag. Desto mer gällerdetta då förslaget har utformats i en ekonomiskverklighet som blivit allt mörkare och där varje nyutgift kan avvisas. Trots detta satsas här !I av veklagan och benägenhet att klä sig i säckoch aska samt att tala om solidariteten med desvaga, är denna satsning ett tecken på att detsvenska samhället genomsyras av en djup ochmotståndskraftig humanism. Låt oss vara stoltaöver detta, och låt oss gå till verket med att åtgärdabristerna.Levnadsvillkoren för funktionshindrade kan oftavara svåra med störningar i det dagliga livetsarbete, och vila. Till det kommer en oftapressad ekonomi samt frustrationen av att inte självkunna påverka utformningen av stöd och service --ja, att inte ens få välja vem man vill ha hjälp av!Fru talman! Med denna lag skall vi kunna främjajämlikhet i levnadsvillkor och främja delaktighet isamhällslivet så att den enskilde funktionshindradekan leva så nära ett vanligt liv som möjligt. I bottenligger respekten för den enskildessjälvbestämmande och integritet och viljan att gehonom inflytande över sin egen livssituation.Genom anpassning till de individuella behovenskall goda levnadsförhållanden utformas så att deär lättillgängliga. Respekten för den enskildes viljaskall vara genomgående. Den enskilde skall fåhjälp endast om den enskilde begär det.Fru talman! Det har sagts här att länge harvarit ett föregångsland vad gäller att anpassa miljöoch samhälle till individen. Men visst finns här storabrister vad gäller de handikappades delaktighet ivår välståndsutveckling. Den utredning somtillsattes av den förgående regeringen visarpå samsynen inom detta problemkomplex.Samsynen i denna fråga är en styrka. De svaga skallaldrig få utnyttjas som slagträn i en politisk debatt.De åtgärder som föreslås får effekter över i stortsett hela samhället. Ett omfattande arbete med attkartlägga de funktionshindrades behov hargenomförts. Det finns alltså en mycket fast grundatt stå på.Den svenska ekonomin har försämrats påtagligtsedan utredningen tillsattes. Det här är en avlandets svåraste perioder. Därför visar denna storaenighet att det ändå går att gemensamt göra storagenomgripande insatser. har en delinsatser genomförts under den borgliga regeringen.Vårdbidraget har höjts, bidragen tillhandikapporganisationerna har bättrats,rikstolktjänsten har fått ökade resurser, och detfinns flera andra exempel. fortsätter vi medindividinriktade åtgärder som är byggda pågrundstenarna valfrihet och integritet, delaktighetoch jämlikhet. Man skall inte längre sommedborgare i det svenska samhället känna sigutlämnad åt myndighetsbeslut.Att stärka den enskildes rätt är alltid väsentligt.Behovet av detta framstår klart när man vet att80 % av människor med handikapp inte anser sigkunna påverka service vad beträffarledsagarverksamhet och att kanbestämma vilka personer som skall ge stöd ochservice inom hemtjänsten.Fru talman! Med denna lag garanteras personermed omfattande och varaktiga funktionshinderstöd som kan underlätta den dagliga livsföringen,även om det inte kan normalisera den. Stödet bliren rättighet för den enskilde.I anledning av propositionen har tolv motionerväckts. Utskottet har behandlat dem. Dessutomfinns det sju motionsyrkanden från den allmännamotionstiden. Samtliga dessa, utom ett yrkande,avstyrks då yrkandena enligt majoriteten enderaväl tillmötesgås i propositionen eller inte kunnatomfattas av utskottets uppfattning.Socialdemokraterna har avgett fyra reservationersom har redovisats här. Jag tycker att de endastupprepar vad som står i propositionen och vadregeringen redan har sagt. Det finns inte någotdirekt nytt substansiellt innehåll i reservationerna.Redan i propositionen poängteras, och utskottetgör det också, att fristånde organisationer, vilkanämndes här förut, och kooperativ betyder mycketför utvecklingen av metoder både nu och framgent.Men jag kan inte som se något fel iatt kanske också privata intressen går in. Dekompletterar ju varandra. Utskottsmajoriteten kaninte se att det särskilt behöver poängteras. Det äralldeles uppenbart att vi stöder de åtgärder och denmetodutvecklingen som t.ex. STIL bedriver.Propositionen betonar också betydelsen avsocialtjänstlagen och hälso- och sjukvårdslagen. Idet ligger självfallet att hela den legala biten stårunder observans. Regeringen säger också att manåterkommer i de legala frågorna. Som vi ser detfinns det inget skäl att reservera sig här. Jag tyckeratt reservationerna slår in öppna dörrar.Sedan vill Socialdemokraterna som alltid bryta enlans för välfärden, och möjligen ifrågasätta dessexistens, och framför allt ifrågasätta den borgerligamajoritetens och regeringens inställning i dennafråga. Här vill jag bara hänvisa till statsrådetKönbergs redogörelse för regeringensvälfärdspolitik i debatten här i kammaren så sentsom . Då klargjordes än en gångregeringens mål att trots den tunga ekonomiskasituationen förbättra välfärden, speciellt för desämst ställda. Jag tycker inte att detta behöverupprepas ytterligare.Socialdemokraterna återkommer och försökermisstänkliggöra regeringens och den borgerligamajoritetens politik i välfärdsfrågan, trots att dehar fått klara svar. Det tillför inte något tilldebatten. Utskottet anser att både propositionenoch betänkandet tydligt klargör synen på välfärden.Det behövs inte någon ny kartläggning av dehandikappades situation. behövs att lagenträder i kraft. Sedan får vi se vad det leder till förbehov av kartläggning.Utskottet delar inte heller Socialdemokraternasuppfattning att nuvarande resurser med säkerheträcker för att genomföra en försöksverksamhetmed daglig sysselsättning för de nya grupper somlagen omfattar. Det är möjligt att man kan finnaformer för det. Då har inte utskottsmajoritetennågot emot en sådan försöksverksamhet, vilketockså poängteras. Det är också självklart att dettanoga följs och att en omprövning görs närekonomin så tillåter.Fru talman! Socialdemokraterna kan inte helleravhålla sig från att reservera sig när det gällerfärdtjänsten, trots att det så tydligt står attregeringen skall återkomma i den frågan när mankan ta ett totalgrepp efter en hel remissbehandlingav slutbetänkande. Då harman så att säga mer på fötterna. Det normala är välatt man inhämtar så mycket kunskapsunderlag somman behöver för att bedömningen skall bli fullgod.De får faktiskt respektera att vi har deninställningen.I övrigt har det belysts saker där man inte riktigt harorkat ända fram. Det gäller t.ex. åldersgränsen vid65 år där utskottet mycket noga påpekar att dettainte är lyckligt, men att vi i dagens läge inte riktigtklarar av det. Vi betonar att detta måste följasmycket noga. Det måste ske med stor smidighet ochmed förståelse för den enskildes situation.Regeringen har också sagt att man skall överläggamed . Det kommer alltså atthållas under mycket noggrann observation.När det gäller hjälpmedel vill Vänstern ha enrättighetslagstiftning. Det låter ju bra, men det ärutan tvekan så att det leder till svårigheter attavgöra exakt vilken rättighet man har. Att det finnsen skyldighet att tillhandahålla hjälpmedel äralldeles klart. Med en rättighetslag blir det svåragränsdragningsproblem om människor överklagarom de inte får exakt den rätta formen avhjälpmedel.Fru talman! Vad gäller yrkande 2 i motion So27 avLena angående en översyn av 16-årsgränsen inom den allmänna försäkringen anserutskottet, efter att ha inhämtat yttrande frånsocialförsäkringsutskottet, att yrkandet skalltillstyrkas.Utskottsmajoriteten anser också att regeringen börges till känna, att enligt utskottsmajoriteten kansmå välfungerande vårdhem utgöra en godvårdmiljö och vara anpassade efter den enskildesbehov. Det gäller inte de stora institutionsliknandeanläggningarna. Det gäller små välfungerandevårdhem. Vi har en tilltro till huvudmannens ochden enskildes förmåga att avgöra om dettavårdmässigt fungerar bra. Vi skall inte ställa ossutan alternativ och diktera för alla och envar attexakt så här skall en bra vårdmiljö se ut och exaktså här skall man bo om det skall vara en bra miljö.Vi har varit utsatta för detta tidigare när vi taladeom hur äldre skulle bo för att det skulle varavärdigt. Vi vet att det inte riktigt stämmer. Bakomdetta ligger erfarenheter från den omdiskuteradeålderdomshemsnedläggningen. Där har mångaefter hand fått tänka om. Pendeln i vårt land har ensällsynt förmåga att slå från det ena extremläget tilldet andra utan att finna ro någonstans i enbalanserad mittpunkt.Utskottsmajoriteten vill med dettatillkännagivande påtala vikten av moderation,tilltro till de huvudmän vi har, flexibilitet ochverklighetsanpassning. Det måste också finnasalternativ för att undvika ett alltför stelbenttillämpande av regler. Vi vill poängtera att dettanoga följs upp så att vi inte ställer oss utanalternativ, något vi sedan får beklaga.När det gäller boendet understryker ett enigtutskott att även gruppboendet bör utformasflexibelt och anpassas efter de behov som faktisktär för handen.Fru talman! Jag vill med det anförda yrka bifall tillhemställan i utskottets betänkande och avslag påsamtliga reservationer och motioner utöver motionSo27 yrkande 2 som tillstyrks.Anf. 107 () replik:Fru talman! När det gäller det som om de kooperativa projekten är jag inte allsemot några privata initiativ här. Det viktiga är attden enskilde får bestämma hur han vill ha sinpersonliga assistans.I mitt inledningsanförande sade jag att vi nu har enutveckling med helt andra förtecken vilka inte utgårfrån den enskildes behov utan från någotkundperspektiv där producenterna bestämmervillkoren. Det var utifrån det som jag tyckte att vårmarkering var viktig.När det gäller välfärdspolitiken är jag inte alls såövertygad som . Jag är inte allsövertygad om den skrivning som finns ibetänkandet. Där står: ''Vidare framhålls att denstrukturella obalansen i ekonomi medföratt utvecklingen av välfärdspolitiken måste skeunder delvis förändrade villkor''.Detta kan kopplas till att det inom regeringenförekommer en diskussion om grunderna förvälfärdspolitiken. Där delar jag socialministernssyn i den offentliga debatten, men däremot intestatsministerns. Det finns skäl för vår oro, och detfinns skäl för oss att poängtera att grunderna förden här reformen är den generellavälfärdspolitiken.Sedan vill jag gå över till vårdhemmen. När detgäller den här gruppen -- en av de mest utsatta --pratar inte om boende och egetboende, utan han pratar om vårdmiljö. Det är ettperspektiv från ovan, ett överförmynderi, där engrupp i samhället inte skall ges de självklararättigheter som alla andra har när det gäller egetboende.Vi kan ha olika uppfattningar om det var rätt ellerfel det som hände med ålderdomshemmen, LeifCarlson. Men de personer som bor påålderdomshemmen har inte bott där under hela sittliv. Under större delen av sitt liv har de bott i egetboende.Det har rått en mycket stor enighet om dennareform. Det har tidigare poänterats, och detframhåller också . Men den föll delvisi utskottet. Denna fråga är både praktiskt ochprincipiellt viktig. Det skall bli intressant att höravad socialministern säger. Det socialdemokratiskaförslaget ligger oändligt mycket närmarepropositionen.Det är anmärkningsvärt att man när det gäller enav rättigheterna förvägrar en del av personkretsendenna. Det är faktiskt vad det är fråga om, LeifCarlson.Anf. 108 () replik:Fru talman! Jag tror inte att det finns mycket attsäga om kooperativen. Att dessa synpunkterkommer fram bejakar vi på alla sätt. Men jag kaninte se att det enbart för att en del privataintressenter deltar plötsligt blir ett kundperspektiv.Det är inget fel med att vara kund, såvitt jag kanförstå. Kännetecknande för en kundmodell är attdet inte är producenten som bestämmer, utankunden och producenten deltar i en dialog för attkomma fram till något som är bra. Det är det somingår i en marknad. Det finns alltså inte undernågra förhållanden något fel på kundperspektivetsom sådant.Vi har olika uppfattning om välfärdspolitiken. Jaghåller med om att välfärdspolitikenoch grunderna för denna självfallet skalldiskuteras. Det vore underligt i ett föränderligtsamhälle om det inte pågick en livaktig debatt omhur välfärdspolitiken skall vara utformad. Jag trorinte att vi nu eller någonsin kommer att kunna hanågra fixa och säkra lösningar . Härbehövs alltid en debatt. Vi har en tilltro till attregeringens välfärdspolitik skall slå väl ut även förde sämst ställda.Vad sedan gäller boendet, , är detsnarare ett överhetsperspektiv att tro sig exakt vetaoch kunna tala om hur människor skall bo, hurboendet skall vara utformat för att det skall varabra och att säga att det inte finns alternativ. Vi haren större tilltro till den enskilde och till dehuvudmän som har ansvaret. Vi tror att de självakan avgöra om det är ett bra förhållande, ett braboende som fungerar för just dessa personer, ellerinte. De kan också se om det är ett boende sompassar bra till den vård som dessa personer oftabehöver.Detta är komplicerade förhållanden. Jag tror inteatt det är så lätt som att centralt i riksdagengenerellt bestämma att det är den här formen somär bra, punkt slut. Vi borde ha bränt oss en gångoch sett att det finns alternativ. Det finns skäl till attmed en viss ödmjukhet närma sig det mycketkomplicerade förhållande som ett boende utgör.Anf. 109 () replik:Fru talman! kan inte vara heltomedveten om den diskussion som förs omvälfärdspolitiken och där frågan om man skall varamedborgare eller kund finns med. Jag menar att desom för fram kundalternativet har ettöverhetsperspektiv där det egentligen ärproducenterna som styr utvecklingen.Det perspektiv som jag vill föra fram, och somHandikapputredningen mycket tydligt har förtfram, inte minst när det gäller rätten till personligassistans, är medborgarperspektivet -- rätten sommedborgare att få utforma insatserna efter sinabehov.Jag önskar att hade lästHandikapputredningens förslag. När vi diskuterarvårdhemmen eller boende med särskilt stöd är detinte fråga om ett enda alternativ. Det finns ettoändlig rad av olika alternativ som på samma sättsom när det gäller rätten till personlig assistansutgår från den enskildes behov.