prot · GG09117 · 1993-05-27 00:00:00 — Man skallinte ta bort en väl fungerande vårdform.Hon avslutar med uppmaningen: Rösta motförslaget om husläkare!Dagligen möter vi meningsyttringar av det härslaget, och dessa måste man naturligtvis ta på djuptallvar.Personalen på vårdcentralerna i , ,och vädjar om att den skall fåbehålla sina väl fungerande vårdcentraler ochinstämmer i följande uttalande, som gjorts av PeterNilsson i Dalby:Ifall husläkare kommer att genomdrivas, kan viförvänta oss en period av turbulens, förvirring,kostnadsökningar och utslagning av personal inomprimärvården. Detta bör dokumenteras förframtiden, och de beslutande politikerna ställas tillansvar.Så måste naturligtvis också ske.I en annan artikel i en framhålls atthusläkare är ett ålderdomligt trivselbegrepp, för endoktor som alltid kunde komma, kändefamiljemedlemmarna och inte hade regleradarbetstid. hadehusläkarsystemet varit tilltalande, menprimärvården har byggts ut, och tillgänglighetenhar successivt förbättrats. Personalen arbetar i dagi team, där varje medlem bidrar med sin kunskapoch erfarenhet. På de flesta håll i landet är detmöjligt att få hembesök av läkare,distriktssköterskor m.fl. Det ger närhet ochtrygghet.Jag vet att har citerats tidigare idebatten. är inte vem som helst.Hon är en ganska intressant person,centerpartistisk ordförande i distriktsnämnden iÄngelholms sjukvårdsdistrikt. Hon uttalar sig påCenterns vägnar och riktar sig då till borgerligariksdagsledamöter i länet. Hon säger:Det vi behöver är ett väl fungerande team iprimärvården, precis som vi har , där allayrkeskategoriers kompetens tas till vara, allt förpatientens bästa, med stor valfrihet ochtillgänglighet. Slå inte sönder något som fungerarmycket bra och som ni får uppleva vid erastudiebesök i hembygden!Gunnel slår också fast att Ängelholmssjukvårdsdistrikt inte behöver någon husläkare.Jag kan också konstatera att Centernslandstingsgrupp i går emot förslagetom husläkare och inte anser att en husläkarlaggynnar primärvården i . Vårt system är braoch kan bli bättre, säger man därifrån.Kds i län säger i ett uttalande: Vi villinte ha ett husläkarsystem. Vi vill ha en ännu bättreprimärvård.Man påpekar helt riktigt också att det samladeansvaret för barnhälsovården försvinner. Det ärnaturligtvis en allvarlig erinran mot förslaget.Det finns mängder av sådana här uttalanden. Jagtycker att de är mycket intressanta och visar att detingalunda finns någon enighet inom det borgerligalägret om detta. Det finns ett mycket stort avståndmellan ledamöterna här i kammaren och dem somär praktiskt verksamma ute i landet.Det är väl alldeles klart att husläkarsystemetriskerar att kraftigt försämra primärvården och attfå allvarliga följder för det förebyggande arbetetoch för folkhälsan. Det innehåller, som vi ser det,en läkarfixering, där distriktsvård, barnhälsovård,mödravård, arbetsterapi m.m. sätts på undantag.Det är också ett mycket kostnadskrävande förslag.I län har man räknat fram att detkommar att kosta 60 miljoner, pengar som tas ifrånvården och som mycket väl behövs där.Det har också sagts tidigare i debatten att idén omhusläkare är gammal. Den föddes ,då primärvården var dåligt utbyggd ochläkarkontinuiteten svag. Därefter har det skett enmycket klar förbättring. Det är förvånande, som vioch många andra anser, att regeringen nu driver enhusläkarlag utan att utgå från den fina primärvårdsom finns runt om i landet.Den nuvarande primärvårdsorganisationen, därdistriktsläkare har ett områdesansvar, har gettmycket goda resultat, och det är beklagligt att maninte utgår från den organisation som finns ochsom fungerar mycket väl.Vi socialdemokrater avvisar förslaget, vilket harframgått tidigare i debatten. Vi yrkar avslag påhusläkarlagen, och vi värnar i stället om ensammanhållen primärvård. Som vi ser det finns detett mycket starkt stöd ute i landet hos såvälallmänheten, personalen som i det borgerliga lägretför tankar av det här slaget. Vi menar, vilket ocksåframgår av reservationerna, att det är ytterstvärdefullt att relationen läkare-patient kangaranteras med hjälp av en ändring i hälso- ochsjukvårdslagen. Landstingen, dvs.sjukvårdshuvudmännen, skall åläggas att planeraverksamheten så att varje invånare frivilligt kanvälja en personlig läkare.Förslaget är olyckligt. Förslaget omhusläkarsystemet slår sönder dagens mycket välfungerande primärvård. Husläkarsystemet hotarframför allt barnhälsovården, vilket är en allvarligerinran. Mer arbetskrävande patienter, som barnoch gamla, kommer i kläm då husläkarna skallkonkurrera om de lönsamma orterna ochpatienterna.Om förnuftet får råda måste förslaget stoppas. Jaghoppas att de borgerliga ledamöterna tar intryck avallmänhetens samstämmiga reaktioner. Det harkommit brev och det har varit möjligt att läsaartiklar. Förslaget om husläkare är ett system somingen vill ha, och det är viktigt att säga nej tilldetta.Anf. 56 Statsrådet ():Herr talman! Förhoppningen är att diskussionernaskall leda till att människor når ökade insikter,kommer på nya saker och kombinationer och att demöjligen kan komma närmare varandra. Så har detinte varit mot slutet av denna diskussion. Jag tyckeratt inlägg utan konkurrens har nåttbottennivån i diskussionen. Det är ett vilt fäktandemed argument av typen att plånboken inte skallvara avgörande och att barnhälsovården raseras,etc. Detta kombineras med den intressanta bildenav en enig svensk befolkning som vill värja sig mottanken på att de skall få välja en egen läkare för enfast kontakt . Det här har inte specielltmycket med verkligheten att göra.Det finns inget i detta förslag som innebär attpatienterna skall få betala mer om de väljer den enaeller den andra läkaren utöver det somSocialdemokraterna själva är med på, nämligen endifferentiering mellan olika typer av specialister.De ordsammansättningar som är förstås sådana som han är van vid attanvända i olika sammanhang och som han klistrarfast vid allt han tycker illa om.Jag har tillsammans med andra borgerligadebattörer i debatten försökt att förklara attförslaget inte innebär att det som är bra skallraseras. I stället skall rätten att välja läkarekombineras med att kunna behålla det som är bästi primärvården. Det är väl uppenbart att BörjeNilsson inte är beredd att lyssna på detta.Börje återupprepar också, vilket jag tyckerbörjar bli parodiskt, tankegången atthusläkarförslaget som kom var såutomordentligt bra. representerar ettparti som när förslaget då lades fram röstade emotdet. Om förslaget mot förmodan skulle avslås ,vilket jag inte tror, och sedan dyker upp igen om 10år, kommer väl att hävda att förslagetsom lades fram kanske var bra men attdet nya förslaget inte är bra. Så forsätter det hela.Argumenteringen varierar, men motståndet består.Jag har litet svårt, herr talman, att förstå detoerhörda engagemanget i att försöka förhindra attsvenska folket skall få möjligheten att välja en egenläkare. Det görs också många anspelningar om attdet finns en enighet bland motståndarna tillförslaget. Man har åberopat att det är speciellt illai Stockholm.Jag vill nämna att hade en avmorgontidningarna en genomgång av enGallupundersökning från treStockholmskommuner. hade inte någonbestämd uppfattning, var för och var emot. I det läget står HansKarlsson och säger att det finns knappt tio personeri som är för husläkare. Argumentnöden,herr talman, börjar bli ganska dramatisk.Anf. 57 () replik:Herr talman! Jag har i mitt inlägg velat fånga uppall den kritik som finns i landet mot förslaget. Jagförstår att det är ytterst besvärande för Könbergoch den borgerliga majoriteten. försökermed den teknik han visar här i debatten att kommaifrån den kritiken.Jag har citerat många uttalanden. De kommerframför allt från personer som är förtroendevalda ilandsting och som har oerhörda kunskaper ocherfarenheter. Jag kan bara konstatera att det finnsett stort avstånd mellan vissa förtroendevalda ute ilandet och de som företräder rikspolitiken.Det är väl helt klart att sjukvården håller på attförändras i grunden. Ett systemskifte är på gång,och det här förslaget är ett led i systemskiftet. Detkan aldrig komma ifrån.Sjukvårdspersonalen i kan inte finna någotbärande argument för detta förslag. De harslutligen kommit fram till att det är fråga omideologi. Det är ett faktum.Anf. 58 Statsrådet ():Herr talman! vidgar nu sin kritik tillatt gälla inte bara det av honom så avskyddahusläkarförslaget utan även andra förändringarinom svensk sjukvård. Det skulle vara intressant attfå höra honom berätta litet mer om de storaförsämringarna som ägde rum för depatienter som har stått i kö. Under den tidSocialdemokraterna hade mer att säga till om iSverige stod patienterna avsevärt i kön.Det kunde vara av visst värde att höra någrakommentarer om det. Det här är förstås fråga omatt få driva oppositionspolitik oavsett innehållet påden punkten.Jag skulle vara tacksam att få höra en förklaringangående vad det är i husläkarförslaget som gör attdet är patientens plånbok som får styra. Det kanskevar ett yttrande som helst villglömma.Anf. 59 () replik:Herr talman! Det är väl helt klart att om mansammanfattar alla aktioner och övrigt som pågår påsjukvårdsområdet kan man skönja ett bestämt målfrån borgerlighetens sida, nämligen att det är frågaom en privatisering och marknadsanpassning. Detär väl tänkbart att dagens förslag om etthusläkarsystem inte leder till det. Mensammantaget är detta säkert inriktningen iborgerlighetens politik. Jag är övertygad om det.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Jag tyckte att det senaste inlägget varmöjligen litet långtgående gällande de konkretainsatser som har gjorts. Det är exempelvis frågaom en dramatisk förbättring för framför allt alla deäldre patienter som väntar på att opereras för gråstarr, inkontinens eller dåliga höftleder, osv. ägnar sig åt enkla slogans från de sämstavalhandböckerna. Det är inte mycket jag kan göraåt saken, mer än att jag får fortsätta att tala om vadsom sker och får tala om vad han trorsker.Anf. 61 ():Herr talman! Jag tänker ta upp en del avhusläkarpropositionen som jag känner stark oroför, nämligen konsekvenserna för skolläkarna.Regeringens husläkarproposition kommer attinnebära att skolläkarna försvinner. Det är tyvärravsikten i propositionen. Husläkarna skall enligtregeringen ta över skolläkarnas arbete då barnensföräldrar väljer husläkare. Vi socialdemokraterbeklagar och motsätter oss förslaget främst pågrund av de konsekvenser detta för med sig förbarnen och ungdomarna i skolan.Jag tycker att det är uppseendeväckande attregeringens förslag bygger på en missuppfattningom skolläkarnas arbete. Regeringen tror nämligenatt skolläkarnas arbete bara handlar om storahälsoundersökningar, men så är det ju inte.Regeringen förbiser i propositionen helt attskolläkarna i samarbete med distriktsvården imycket stor utsträckning arbetar medförebyggande hälsovård bland barn och ungdomar.Skolhälsovården står för den djupare förståelse förolika befolkningsgruppers situation som BoHolmberg beskrev väldigt fint i sitt anförande. Vitycker att det är ett viktigt arbete. Regeringenförbiser alltså att skolläkarna betyder väldigtmycket för t.ex. utsatta barn och ungdomar ochderas livssituation.Det är anmärkningsvärt att ett statsråd i denborgerliga regeringen med en folkpartistisksocialminister som säger sig värna utsatta barn ochungdomar lägger fram ett sådant förslag. Jag villfråga hur det går ihop att säga att man värnarutsatta barn och ungdomar och deras livssituationoch lägga fram ett husläkarförslag som fårde konsekvenser för skolläkarna vi nu ser.Herr talman! uttalade med anledning aven skollagsproposition så sent som för ett par årsedan att skolhälsovården bör ses som elevernasföretagshälsovård och ges i nära anslutning tillderas arbetsplats av personal med kännedom omden aktuella arbetsmiljön, dvs. såväl skolansinnehåll och verksamhet som den aktuella skolansmiljö och inre arbete. Det uttalade vi, och är denborgerliga riksdagsmajoriteten beredd att kasta dehär tankarna överbord. Med skolöverläkarens iStockholm ord kan man säga följande: att ersättaskolläkaren med husläkare innebär egentligen baraatt skolläkaren tas bort -- utan ersättning.Man kan av naturliga skäl inte kräva att husläkarnaskall ha den specialkompetens som skolläkaren har.Skolläkaren har specialkunskaper som är mycketviktiga. Det är för det första kunskap om skolansom organisation och för det andra kunskap omåldersgrupperna i skolan, främst tonåringarna,vilka så ofta hamnar mellan olika stolar. Vi vet attdessa specialkunskaper är ovärderliga om man harbarnens och ungdomarnas bästa för ögonen.Jag skall exemplifiera: För det första har hela 10--av skolbarnen fått diagnoser gällandehandikapp eller långvarig sjukdom. Av dessa barnhar 1/3 problem som faktiskt påverkarskolsituationen. Det behövs kunskap om skolan föratt man skall kunna hjälpa dessa barn.För det andra vet vi att många elever harpsykosociala hälsoproblem. Det kräverspecialkunskaper, inte minst om tonåringar, somskolläkarna har.För det tredje krävs det särskilda hälsoinsatser iskolan för elever med invandrarbakgrund och förflyktingbarn -- ibland på grund av vad dessa barnhar upplevt och de konsekvenser det får för derassituation i skolvardagen. Här har skolläkarnaovärderliga kunskaper som de också kan förmedlatill andra personalgrupper i skolan.Herr talman! Det är barnen och ungdomarna somfår betala priset när regeringen och den borgerligariksdagsmajoriteten till varje pris skall införahusläkare. Det går ut över skolläkarna.Den grupp elever som lever en ombonad tillvarokommer säkert att klara sig, men det är som sagtvärre för de grupper som har en utsatt socialsituation i sin hemmiljö. Det kan inte förutsättas atthusläkaren ensam skall täcka upp den verksamhetsom sker i samverkan mellan skolläkaren ochdistriktsläkaren, vilka har områdes ochbefolkningsansvar.Till sist, herr talman, vill jag instämma i HansKarlssons yrkanden med anledning avbetänkandet.Anf. 62 ():Herr talman! Jag tycker att det är synd att det gåttså mycket prestige i husläkardebatten och attsakfrågan och tanken bakom -- rätten att i så storutsträckning som möjligt få en och samma läkareoch rätten att fritt välja vårdcentral, sjukhus ochläkare -- kommit i skymundan. Dagens primärvårdhar byggts ut, och tillgängligheten har successivtförbättrats. Vi har fått en valmöjlighet inomsjukvården. Det finns all anledning i världen attfortsätta att bygga ut primärvården, där personalenarbetar i team och där varje person bidrar med sinkunskap, sin erfarenhet och sin kompetens.I dagens primärvård har vi också på de flesta håll ilandet möjligheter att få hembesök av läkare,distriktssköterskor, arbetsterapeuter,sjukgymnaster, undersköterskor m.fl. Dennasamlade kompetens ger närhet och trygghet.Man kan alltså träffa en och samma läkare på sinvårdcentral i dagens primärvårdssystem. Det är ipraktiken samma sak som det längevelat ha, nämligen en husläkare. Varför då intefortsätta att bygga ut och förbättra inom dennuvarande organisationen? Varför slå sönder bravårdteam, principen om områdesansvar osv.? Mangör det egentligen enbart av prestigeskäl.En viktig utgångspunkt vid genomförandet avhusläkarsystemet borde vara rätten till och kravenpå en rättvis, jämlik och väl fungerandeprimärvård. Detta är en förutsättning för attmänniskor skall uppfatta primärvården som ettreellt alternativ till den dyrare sjukhusvården, somåtminstone i storstadsområdena är den vårdformsom står för hög tillgänglighet och ett jämliktmottagande.Andra viktiga förutsättningar är att den vård somges inom primärvården skall präglas av hög kvalitetoch kompetens, och att vården utgår från enhelhetssyn på individen. För att dessa krav skallkunna uppfyllas krävs ett samarbete mellanprimärvårdens olika personalgrupper och medandra vårdnivåer inom hälso- ochsjukvårdsorganisationen.Som exempel kan nämnas primärvårdens roll irehabiliteringsarbetet, som på senare tidkoncentrerats på att minskalångtidssjukskrivningarna och undvikaförtidspensioneringarna och i stället få människor iarbete.Det kommer att ställas krav på ett utökatsamarbete också med andra huvudmän. Detförebyggande arbetet är ett annat exempel därsamverkan både inom och utanför den egnaverksamheten är betydelsefull. Det måste ocksåvara heltokigt att omvandla företagsläkare tillhusläkare, då företagshälsovården måste varaarbetsplats- och branschanknuten och speglaförhållandet mellan arbetsplats och individ. Vi veti dag att många till följd av tokiga beslut när detgäller företagshälsovården i stället kommer att blihusläkare.Så vill jag göra några kommentarer till förslaget tilllag om husläkare. Lagparagrafen 2 innehållerregler för husläkarnas anställningsform.Husläkaren skall således kunna vara såväl offentligtsom privat anställd eller verksam som egenföretagare.En driftsform som prövats på flera håll och i olikasammanhang är kooperativ -- såvälpersonalkooperativ som brukarkooperativ. finns t.ex. ett välfungerande personalkooperativ vid Västerhaningevårdcentral. Kooperativet, som finansieras medlandstingsmedel via avtal, arbetar framgångsriktmed befolkningsansvaret i hela området.Det finns all anledning att hålla dörren öppen ävenför andra driftsformer. Det skulle för välfungerande kooperativ vara mycket olyckligt omlagen inte tillät denna driftsform.Det föreliggande förslaget innebär att allt initiativoch ansvar för organisationen av primärvårdenflyttas från såväl konsumenterna somvårdpersonalen i allmänhet till läkarkåren.Lagförslagets 3 § innehåller en åldersgräns för närungdomar har rätt att själva välja husläkare.Gränsen är satt till . Med tanke på attungdomar utvecklas olika och att många ungdomar,av flera skäl, kan känna behov av att anförtro sig åtannan läkare än sina föräldrars, bör åldersgränsen16 år slopas. Som skäl till detta kan nämnas attskolhälsovården ofta har ungdomarnas storaförtroende och att skolläkare i många fall väl fylleruppgiften att fungera som husläkare förungdomarna.I lagförslagets 9 § redogörs för husläkarensuppgifter enligt basåtagandet. Lagtexten geremellertid knappast uttryck för den bestämdauppfattning som anförs i propositionstexten när detgäller vikten av att träffa samma läkare. I lagtextensägs att husläkaren ansvarar för att personer påhusläkarens lista genom mottagnings- ellerjourverksamhet vid behov kan komma i kontaktmed en läkare och att de i skälig omfattning kan fåhembesök.Det här ger ingen som helst garanti för att man fårträffa husläkaren, vare sig på mottagningen eller änmindre vid jour- eller hembesök. I texten ipropositionen räknas husläkarens basåtagandenupp, vari ingår att ''minst omfattamottagningsverksamhet, hembesök, jour, råd ochförebyggande insatser''. klargörs det attom man väljer en husläkare långt från bostaden, fårman vara beredd att avstå från hembesök.Det är således helt motstridande uppfattningar somframförs i lagtexten resp. i propositionen.Ja, så här kan man fortsätta att granska paragrafefter paragraf och hitta synpunkter, motsättningaroch i många fall ogenomtänkta förslag.Det är heller ingen tvekan om att den personal somaktivt arbetar med primärvården är starktkritisk till husläkarreformen. Vilka vårdfördelarräknar man med att vinna med det nya systemet?Att läkarna får fördelar är helt klart, men övrigapersonalkategorier och framför allt patienterna?Ulla Orring sade i sitt inledningsanförande i dag:Äntligen, äntligen! Jag får väl då gratuleraFolkpartiet till att den här reformen nu med storsannolikhet kommer att träda i kraft, förFolkpartiet har haft frågan om husläkare med påsitt program i åtminstone utan att få majoritetför genomförandet.Nu får man med sig andra partier men säkerligenav olika skäl. har uppenbarligen gåttmed på en husläkarmodell därför att de ser den somen bas för privatiseringar.Man spelar högt med en upparbetadoch erkänt bra primärvårdsorganisation som hargett god service med sina vårdcentraler, mödra- ochbarnavårdscentraler och distriktssköterskor.Det handlar inte om någon liten verksamhet påmarginalen, som i vissa fall här i dagens debatt hargjorts gällande. Det rör primärvård för hela landetsinvånare och ett oerhört stort patientkontaktnät.Det handlar om miljontals besök hosdistriktssköterskor, mödravårdscentraler ochbarnavårdscentraler årligen.Införande av husläkarsystemet innebär storaförändringar som kan få förödande konsekvenserför dagens framgångsrika system. Primärvården fårinte bli en lekstuga för borgerligaprivatiseringsivrare med systemskifte somövergripande mål.Jag vill avslutningsvis bara säga: Att patienten i såstor utsträckning som möjligt skall få tillgång till enoch samma läkare är vi överens om. Men det går attfå inom nuvarande system och är också i dagetablerat. Därför tycker jag att det är vansinne slår sönder väl fungerande system bara för attdet nu har gått prestige i husläkarfrågan.Med det, herr talman, vill jag yrka bifall tillreservationerna som det redan har yrkats bifall tillav Hans Karlsson.Anf. 63 får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 64 ():Herr talman! Det torde inte vara någon störrehemlighet i denna församling att jag inte har varitnågon större tillskyndare av husläkarförslaget. Jaganser att man när det gäller en stor omorganisationav vården borde ha avvaktat denfinansieringsutredning som arbetar.Men när jag nu tycker mig ha fått garantier för attde förslag som eventuellt kommer fram ur denutredningen och som kan syfta framåt till en annanorganisation av vården och när jag också vet har ökat flexibiliteten betydligt under arbetetsgång i utskottet, är jag beredd att ställa uppför förslaget.Egentligen, herr talman, har jag begärt ordet för attsjunga distriktssköterskans lov. Det har flera talareredan gjort, men det tål att upprepas.Vi är elva sjuksköterskor från fem partier här iriksdagen som å rad har motioneratgemensamt över partigränserna, och vi har då hållitfram distriktssköterskan som en nyckelperson ivården. Jag vill ge den nuvarande regeringen eneloge för att man äntligen efter alla årsförsöksverksamhet när det gällerdistriktssköterskans rätt att förskriva vissaläkemedel har kommit till skott och ger denna rättfullt ut. Det har visat sig att det har varit mycketframgångsrikt. Bl.a. har revisorerframhållit de goda resultaten i sin rapport1990/91:4.I vår motion har vi påtalat den utomordentligtviktiga roll som distriktssköterskan spelar -- och dåinte bara hon utan också barnmorskor ochskolsköterskor -- i det förebyggande arbete somockså har lovordats här . Mödra- ochbarnhälsovården har i hög grad bidragit till attSverige har en i särklass låg barnadödlighet i dag.Vi har i vår motion sagt att genom sin uppsökandeverksamhet, sin närhet till befolkningen och sittsamarbete med och barnomsorgenhar dessa yrkesgrupper en områdesbaseradkunskap som inga andra inom primärvårdenbesitter och som det är viktigt att slå vakt om äveni framtiden.Nu har både propositionen och utskottet talat omdistriktssköterskans nyckelroll i vården. Jaghänvisar främst till sidorna 33 och 34 i betänkandet,där man talar om den viktiga preventiva rollen.Det sägs i betänkandet att husläkarsystemet gerförutsättningar för sjukvårdshuvudmännen attutforma vården på ett sådant sätt att husläkarnaverkligen kommer att anlita distriktssköterskorna.Men jag tycker att det är viktigt att framhålla attdistriktssköterskan har en alldeles egen yrkesroll,liksom andra inom den primära vården, vilket viinte får glömma bort.Distriktssköterskorna och barnmorskornasamarbetar med sjukgymnaster, arbetsterapeuter,laboratorieassistenter och andra grupper, och vimenar att oavsett vem som bedriver vården är detviktigt med ''samverkanscentra'' för olikayrkesgrupper.Jag hoppas nu att sjukvårdshuvudmännen skallleva upp till betänkandets intentioner och attsjuksköterskorna får behålla och utveckla sin egenyrkesidentitet, sin egen yrkesroll, och inte bli någotslags mottagningssköterskor för läkarna, som jagtycker att jag har sett tendenser till på senare år.För märk väl: Distriktssköterskan är distriktetssköterska och icke doktorns!