prot · GG0992 · 1993-04-15 00:00:00 — Valfrihet isig förutsätts medföra att det blir bättre.Valfriheten i det här sammanhanget ses inte irelation till valfrihet för vilka, utan det är ettallmänt konstaterande -- en sanning som ickebehöver ifrågasättas.En förutsättning för att uppnå ökad valfrihet ansesvara att man skall ta bort olika hinder för frietablering och fritt utnyttjande av olikaverksamhetsformer. Detta förutsätter naturligtvisatt befolkning skulle bo på ett ställe därman hade fri tillgång till information ochmöjligheter att ta del av detta utbud som finns attvara valfri i så att säga. Det handlar alltså inte omrättigheter, utan om att kunna plocka åt sig detgoda som presenteras. Alla har inte demöjligheterna. I övrigt kan jag till stor delinstämma i det som sade.Vänsterpartiet vill också ha en rättighetslag.Förändringar och försämringar i den generellavälfärden görs okänsligt och på lösa grunder. Vitycker att privatisering skall bytas ut motdemokratisering. Vi vill ha en bred parlamentariskutredning med uppgift att utarbeta en rättighetslagi vilken en kvalitetssäkring och kvalitetskontrollingår. Vad som behövs för att garantera en verkligvalfrihet är en översyn över hela fältet; vad som ärbra, vad som är mindre bra och vad som är direktdåligt.Denna utredning skall naturligtvis också taställning till hur man säkrar rätten till omvårdnadoch annan samhällsservice. Man kan då säga att dettill en del också finns liknande tankegångar i densocialdemokratiska reservationen om ensyneförrättning.Jag skall nämna exempel på vilka argument somkan användas för att motivera nedskärningen avtillgångar som bör förbättras för människor. Detfinns en motion från som behandlardet statliga bilstödet för handikappade. Jag vet intehur har motioneratom detta. Motionen gäller att upphävaåldersgränserna för det statliga bildstödet. ärdet en 49-årsgräns. Om en ny gräns skulle införasdär arbetsåldern i regel slutar och där pensionen tarvid -- vid 64, 65, 66, eller vad det nu kan bli omregeringen får fortsätta att hållas -- blir det enligtutskottets majoritet för dyrt. Naturligtvis blir detdyrt. Men det var inte fråga om detta här, utan detär fråga om vilka rättigheter människor skall ha.Vad som är dyrt eller inte beror ju på hur manvärderar det man får för det dyra. Vi iVänsterpartiet tycker att ärjättedyrt, liksom ubåtssystem 2 000 och mängder avannat som en politisk majoritet i tyckeratt man bör ha. Det är alltså inte fråga om vad somär dyrt i sig, utan det är fråga om det är dyrt ellerbilligt i relation till någonting -- om vi tycker att detär värt sitt pris. I det sammanhanget har vi skildautgångspunkter utifrån de värderingar vi har.Tycker man att det är viktigt att ge dem som har detsämst något bättre än vad de har , får manockså acceptera att det kostar, liksom naturligtvisden som är beredd att betala för ett mycket starktmilitärt försvar är beredd att plocka bort någontingi det övriga samhället för att få resurser till detta.Det finns också olika sätt att motivera ettavslagsyrkande. Jag hittar inte i utskottets textnågon antydan om att ett utökat bilstöd inte behövseller att det inte i sig skulle vara värdefullt, utan detär för dyrt. Det är som : Stämman tycker att det blir för dyrt.Det blir för dyrt därför att det kostar för mycket.Därmed är vi tillbaka vid utgångspunkten; det är ioch för sig bra men det är för dyrt. Vi har inte rådjust . Det är så man i utskottet säger. Detstatsfinansiella läget möjliggör inte någon höjningav åldersgränsen . Det finns en antydan om envilja att öka den, bara vi med vår förnämliga politikpå ekonomins område har skapat nya resurser somgör det möjligt att fördela någonting. Man kanockså vända på det.I morse voterade vi om olika skatteförslag. Jagvänder mig nu till socialdemokraterna. Iskattedebatten hade vi ett yrkande om höjning avstämpelskatten. Detta tyckte inte nisocialdemokrater om. Man hade t.o.m. ett särskiltyttrande, och tyckte kanske att utskottet var förtamt i sitt avståndstagande till Vänsterpartietsmotion. I socialdemokraternas särskilda yttrandesades: Den grundar sig inte på andra skäl än att deningår i motionärernas budgetpolitik. De lömskatyperna vill inget annat än att klå åt sig pengar tillstaten. Ja, naturligtvis var det exakt det vi ville. Visåg inget nöje med en stämpelskatt i sig, utan detvar just för att skapa pengar. Men jag ser en vissskillnad i synen på detta. Att skapa pengar genomatt ta från dem som redan har det dåligt eller attavstå från att se till att de får det litet bättre är somprincip något allvarligare än att ta från enverksamhet som rimligtvis ändå klarar sig och sominte drabbar dem som redan från början har detdåligt.Jag tycker att den syn som samhället har på sinvälfärdspolitik såsom den manifesterar sig isocialpolitiken är ett uttryck förmaktförhållandena. Jag måste naturligtvisacceptera att de är sådana som de är . Svenskafolket har som sagt i val sett till att vi har fått enregering med en viss uppsättning värderingar somman nu låter få utslag.Det är inget konstigt med det. Det finns, för attåtergå till ett mer traditionellt språkbruk,naturligtvis en dialektik i detta. Och värderingarkommer att skifta. De kommer att försvinna, ochde kommer att återkomma. Jag är övertygad om atten samling värderingar, som just innebär att mantar hänsyn till välfärden och till dem som har detsämst, åter kommer att få ett större utrymme. Jagbeklagar naturligtvis att det förmodligen kommeratt dröja till innan det kan bliverklighet.Jag vill trots allt avsluta mitt anförande med någonliten markering av att livet ändå inte bara är huggoch slag. Det finns väl ändå något att glädjas åt? Jagvill då glädjas åt utskottets behandling avVänsterpartiets motion So614. Vi har anledning attvara nöjda med den behandlingen.Anf. 42 får meddela att anslag om kvällsplenum harsatts upp.Anf. 43 ():Herr talman! Innan jag börjar tala om reservation3 vill jag göra ett litet ideologiskt avstamp.Reservation 3 sammanfaller nämligen med det somMaj-Inger talade om.I vårt land har välfärden tidigare helt och hålletknutits till stat och kommun. Välfärden har blivitliktydig med offentlig välfärd. Den som harifrågasatt detta har beskyllts för att vilja raseravälfärden. Det är väl först som vi harmöjlighet att diskutera det. När pengarna tryter förbåde stat och kommun och skulderna bara växergår det ju inte att fortsätta i samma fotspår. Prisetför välfärden har blivit höga skatter och litenvalfrihet. Därtill har denna välfärd inte räckt till föralla.Visst blir det en stor omställning för medborgarnaatt gå från ett beroende av stat och kommun till ettstörre eget ansvar och egna val, ett samhälle därfrivilliga kollektiv och många gemenskaper får enmycket större plats och där stat och kommun fårmaka på sig litet, ett samhälle där det offentligastödet i huvudsak går till familjerna, så attmänniskorna själva kan välja vård- ochomsorgsgivare.Reservation 3 i betänkandet är egentligen påmånga olika sätt en ganska märklig reservation.Kritiken i reservationen riktar sig till stor del motkommunerna. Det är även kommuner som styrs avsocialdemokrater. För övrigt riktas det ireservationen mycket stor misstro motkommunalpolitiker i allmänhet.Maj-Inger citerade ur Socialstyrelsensrapport. har många citat lästs upp här ikammaren. Citat kan man naturligtvis använda påolika sätt. Man kan citera sådana delar som passarens egna åsikter, och det har även gjorts.Beträffande citatet från rapporttror jag att frågade vilkaslutsatser man skall dra av det. Först och främstkommer slutrapporten att läggas fram ,om jag inte minns fel. Den slutsats som vi skall draav rapporten, oavsett vilka tolkningar som vi göroch oavsett om vi läser hela eller bara valda delarav den, är att det är en signal till vårakommunalpolitiker att vara vaksamma, att görarätt prioriteringar och att i ännu högre grad äntidigare prioritera det som är viktigast. Det är klartatt det kräver väldigt duktiga kommunalpolitikersom tänker på ett helt annat sätt än tidigare, då mantyckte att man hade mycket större resurser att ta av.Så visst är det dessa slutsatser som man skall dra.Det är svårare att spara än att öka utgifterna. Vi harhär , när vi har lyssnat till Socialdemokraterna,förstått att det är lättare att tala väl om allt när maninte tycker att man behöver spara in på något.Den beskrivning som gav avbarnomsorgen i kommunerna var oerhört negativ.Något annat hade jag inte heller väntat mig. Mendetta stämmer inte med verkligheten. Denbeskrivning som gjorde är intesann. Det är nämligen så mycket positivt somhänder i kommunerna genom att vi har gettmänniskor större möjligheter att välja och självabestämma när det gäller familjen ochbarnomsorgen. Men jag hade inte väntat mig från socialdemokratiskt håll skulle tala om det.Den borgerliga regeringen har suttit iregeringsställning , och vihar påbörjat det som vi vill uträtta. Men somvanligt har temat varit att Socialdemokraternaförsöker att förespegla svenska folket att om dekommer tillbaka till makten kommer allt att bli somtidigare -- pengar från staten skall fortsätta att delasut till kommunerna i oförändrad takt. Detta har vifaktiskt hört i samband med tidigare val, och sedanblev det något annat.Det talas i reservationen väldigt mycket om atturholkningen av kommunernas ekonomi slår motbarnen. Det har också vid många tillfällen sagts härfrån talarstolen.Jag hade emellertid tänkt ställa en hel del frågor omkommunernas ekonomi och besparingar som måstegöras. Men det har redan kommit en del svar. Allautom Socialdemokraterna vet ju att vi måste sparaoch varför. Jag har tidigare, innan jag gick upp italarstolen , trott att besparingen gällandekommunerna på 7 miljarder var något som ingick ikrisuppgörelsen, men mera på det sättet attSocialdemokraterna i uppgörelsen inte hade sagtvare sig ja eller nej till den utan förbigått den ochförst talat om att de inte alls vill ta merpengar från kommunerna utan i stället ge tillkommunerna.Fördelen med detta statsbidrag är att det ges somen klumpsumma. Och fördelen med det är attkommunerna kan anpassa verksamheten efterlokala behov. Det ger faktiskt mycket bättreförutsättningar att hushålla med pengarna. Mankan titta på några exempel som skiljer sig mellankommunerna. Det gäller kostnaderna förbarnomsorgsplatserna. Det skiljer väldigt mycketmellan den dyraste och den billigaste. Och det finnsall anledning att titta på sådana saker.Som jag sade tidigare vet alla varför vi måste sparapå utgifterna. Det är inte mer att orda om detta justnu. Men vi borgerliga tar itu med de nödvändigabesparingarna, och vi står också för dem. MenSocialdemokraterna har fortfarande inte kommitöverens om något. Om jag har förstått debatten på rätt sätt, är det inte bara fråga om de 12miljarderna, som Socialdemokraterna säger att deskall återkomma till när det gäller besparingar. Dehar även plussat på med den indragning som vi villgöra från kommunerna och som omfattar 7miljarder. Detta blir alltså ganska mycket att taansvar för.Beträffande just dessa frågor har jag fått en hel delsvar. Men ni beklagar också i denna reservation attersättningsnivåerna i försäkringssystemet harsänkts. Men ni har själva bidragit till en del av det,t.ex. förändringen i sjukvårdsförsäkringen. Tänkerni gå ifrån denna uppgörelse och återgå till dentidigare nivån om ni skullekomma i regeringsställning?Vad som sker, och vad som måste ske, ikommunerna är att verksamheten förändras. Detgäller att göra den bättre och att fåtillgängliga resurser att räcka till. En förutsättningär då att kommunerna själva får hanterastatsbidraget utan statlig inblandning. Men detkrävs också ett nytt sätt när det gäller att ta sig anproblemen. Som jag nämnt tidigare krävs det såmycket mera av både landstings-- och kommunalpolitiker i en situation som berorpå att det tidigare konsumerats mer än vad somfunnits tillgängligt.Det krävs mycket mer av lyhördhet för människorskrav och även förmåga att prioritera.Vidare talas det mycket om de svaga i samhället. Inästan varje politiskt anförande talas det väl omjust detta. Men enda sättet att ge de svaga stöd äratt andra får ta ett större ansvar för sin tillvaro ochfår möjligheter att själva välja.I en situation där pengarna inte räcker tvingasandra lösningar och prioriteringar fram. Det har viockså märkt. Det krävs ju ettflexibelt tänkande, och det innebär att förlegadetankar och låsningar måste bort. Men det tycker jaginte att vi stött på särskilt mycket i dag.Socialdemokraterna, i första hand Maj-IngerKlingvall, har talat om allt bra som gjordes dåSocialdemokraterna var i regeringsställning och omhur eländigt allting blivit medborgerlig regering. Man talar också omförändringar. Men vilka förändringar som avses ochhur man tänkt sig dessa tycker jag mig inte ha hörtett enda ord om på hela dagen.Jag tycker att Socialdemokraternas agerandenärmast vittnar om ett riktigt trött parti utanvisioner. Helst sätter man klackarna i golvet. Denenda vägen tycks vara att ta ett steg tillbaka.Det är nödvändigt att alla barnomsorgsalternativfår likvärdigt kommunalt stöd. Den diskrimineringav deltidsdaghemmen i förhållande tillåttatimmarsdaghem som tidigare förekommit ärfullständigt ohållbar. Jag förstår att det är vad somdöljer sig bakom det som sägs i reservationen omdifferentierade avgifter utifrån vistelsetidenbeträffande daghem. Vad som sagts om att detskulle vara ett orättvist system hållerSocialdemokraterna tydligen fast vid. Jagförutsätter att det här utgör huvuddelen av detlagförslag som aviserat.Vidare förutsätter jag att kommunerna beredsmöjligheter att införa en barnomsorgspeng -- påsamma sätt som det finns en skolpeng -- somföljer barnet, så att familjen kan välja denbarnomsorg som bäst passar familjen.Jag tycker nog att ande svävar överreservation 3 från Socialdemokraterna. Det är juinte föräldrarna som spelar huvudrollen. Men denämns knappt. Däremot skall den offentligabarnomsorgen ge barnen ''grundläggandekunskaper och erfarenhet inför vuxenlivet''.Dessutom talas det om att verksamheten skallstyras demokratiskt och om planering ochfördelning. De tre sakerna i reservationen tycks hablivit honnörsbegrepp. Vad betyder det då -- iblandfår man faktiskt tolka sådana här vackra ord? Jo,det betyder ju att politiska beslut skall styra ochfördela barnomsorgen. Det är de gamla,traditionella socialdemokratiska åsikterna somlyser igenom här.Vi i de borgerliga regeringspartierna har en annanuppfattning. Det har vi också visat. Vi anser attföräldrarna skall bestämma vad som är bäst förbarnen. Den borgerliga regeringens beslut har gåtti den riktningen, och en hel del har uträttats när det gäller att ge familjernabättre valmöjligheter.Den första förändringen var att statsbidrag kom attutgå även till barnomsorg i enskild regi och attpersonalkooperativ fick möjlighet att anställapersonal på andra villkor. var det mycketbegränsade möjligheter, och vi hade väldigt mångadebatter här i kammaren om personalkooperativsom vill utvidga verksamheten. Personal fick inteanställas om den som skulle anställas inte blevdelägare. har vi ändrat på det förhållandet föratt göra det hela mera flexibelt och för att anpassasystemet till olika lokala förhållanden.Allt detta har, naturligtvis, ni socialdemokratermotsatt er. Likaså har ni motsatt er andraförändringar i riktning mot större valfrihet som vihar genomfört. Motvilligt har man, för det har manmed tiden tvingats till, accepterat det här.Människor har ju ganska högljutt gett uttryck förattityder i den riktningen.Men en hel del återstår faktiskt att göra. Detoffentliga stödet till barnfamiljerna är ojämntfördelat. prioriteras de familjer somväljer det offentliga utbudet. Dessa familjerkommer i åtnjutande av ett ganska stortsamhällsstöd, medan andra som väljer att själva tahand om barnen eller som väljer andra lösningarinte får något stöd alls. Detta har jag påtalat i dennatalarstol . Trots att ett och ett halvt årmed den borgerliga regeringen gått har inte alladessa frågor kunnat lösas. Men lösningar kommer.Det är ju vår målsättning på lång sikt. Detta fårvara ett svar till , som var i regeringsställningunder åtskilliga år, har väldigt stora krav på denborgerliga regeringen. De vill att vi snabbt skallinfria våra vallöften. Det gör vi väldigt gärna, ochdet kommer vi också att göra.Därför är det fortfarande lika aktuellt medvårdnadsbidraget. Det naturliga är ju att detoffentliga stödet följer barnet. Det är det som ärslutmålet. För att komma en bit på vägen är ettstegvis infört vårdnadsbidrag ett sätt att geföräldrarna större möjligheter att själva bestämma.Det är beklagligt att man inte funnit någonpraktisk möjlighet att genomföravårdnadsbidraget. Men jag hoppas att det snarastblir möjligt.I debatten har det ofta framförts attvårdnadsbidraget enbart är ett stöd till dem somväljer att stanna hemma och ta hand om sina egnabarn. I sig är det rättvist, eftersom många i dagväljer det alternativet trots att de inte får ett öre ioffentligt stöd. Det innebär alltså ganska storauppoffringar för de familjer som väljer dettaalternativ. Men det glöms ofta i debatten attvårdnadsbidraget kan användas otroligt flexibelt.T.ex. kan arbetstiden förkortas. Föräldrarna kanturas om med att ta hand om barnen, eller ocksåkan en anhörig hjälpa till. Då utgår ersättning fördet.Väldigt många enskilda lösningar skulle varamöjliga om vårdnadsbidrag och rätt till avdrag förstyrkta barntillsynskostnader genomfördes.Jag begriper faktiskt inte att detta på något visskulle utgöra ett hot mot jämställdheten. Det har jupåståtts i denna kammare att jämställdhetenskulle hotas, om de föräldrar som själva vill ta handom sina barn får den möjligheten. Egentligen är detganska barockt att uttrycka sig på det sättet.Småbarnstiden är ju väldigt kort. Dessutom är detvärdefullt för barn och föräldrar att få varatillsammans.I dag har det talats väldigt mycket ommänniskovärdet. Jag tror att de småbarnsföräldrarsom väljer att själva ta hand om sina barn kännersig kränkta när de hör uttalanden av det slag somjag här nämnt. Detta med människovärdet gäller juockså tryggheten i föräldrarollen.Herr talman! Taletiden är snart slut. Men eftersomreplik inte begärts har jag bakat in i detta anförandevad jag skulle ha sagt i repliker. Jag behöver därförytterligare någon minut.Självfallet måste föräldrarna få välja. De vet ju bästvad som är bäst för barnen. Väldigt mångaföräldrar tycker faktiskt inte att det som ärvärdefullt i livet är konsumtionsförmåga,pensionspoäng osv., utan det är andra värderingarsom gäller.De som vill gå ut i yrkeslivet så snart som möjligtkan använda vårdnadsbidraget till att betalabarnomsorgen.Orsaken till att alla vi i den borgerliga regeringentalar för vårdnadsbidraget är att vi är överens i denfrågan.Herr talman! Det vore också intressant att blickaett antal år framåt i tiden. Jag tror inte att det är desocialdemokratiska idéerna som då är rådande. Jagtror att människorna i historieböckerna kommer attläsa om när staten i all välmening gjorde allamänniskor hjälpbehövande och fråntog dem bådemöjligheter och ansvar. Man kommer också att fåläsa om att det var en svår tid när människorsberoende av institutioner byttes ut mot andragemenskaper och man stod inför mängder av andralösningar som krävde prioriteringar, val och ansvarbåde för den egna familjen och för andramänniskor.Härmed yrkar jag bifall till hemställan ibetänkandet och avslag på reservationerna.Anf. 44 ()replik:Herr talman! Det var intressant att under rättmånga minuter få höra talaom ämnet barn och familj och komma så tomhänttill den här debatten. Det enda som jag kundelyssna mig till i slutet av hennes anförande varförslaget om vårdnadsbidrag.Det är dessutom mycket märkligt, det sade jagredan i mitt inledningsanförande, att man i denmycket svåra ekonomiska situation som vi befinneross i ändå flaggar med förslaget omvårdnadsbidrag. Jag har oerhört svårt att förstå hurdetta skall kunna finansieras och hur det skallkunna gå ihop. Men det är möjligt att IngridHemmingsson kan svara på det i sin replik.Ingrid talade mycket om valfrihet.Det som är märkligt då är att vårdnadsbidragetkommer att gå på tvärs med den valfrihet som vi harskaffat oss i vårt land, den valfrihet som har gjortatt män och kvinnor kan välja barn ochförvärvsarbete, kan välja olika arbetstider och kanfå en bra kombination i sitt familjeliv.Det som händer nu är att valfriheten för varje dagminskar i vårt land. Det finns mängder av faktorersom har lett till det, arbetslösheten inte minst.Minskningen och nedskärningarna i den offentligasektorn, en avgiftssättning som verkar i denriktningen att föräldrar väljer korta tider för sinabarn på dagis och administrativa regler -- jag varinne på det förut -- som stänger ute barn frånbarnomsorg är ytterligare faktorer. Även när detgäller utsatta barns möjligheter ser vi tyvärr väldigtmycket av negativa trender.Detta förnekade i sittanförande. Jag kan ta med tillnågra kommuner som jag känner mycket väl. Vikan titta på barnomsorgen där. Vi kan prata medpersonal som kan tala om hur det för inte så väldigtlänge sedan var med personaltäthet och kvalitet iverksamheten.Det har hänt väldigt mycket på ett och ett halvt årute i våra kommuner. Det är inte kommunernas feli sig. Detta är naturligtvis ett samspel i denekonomiska situationen över huvud taget, därarbetslösheten är en oerhört viktig faktor att fåbukt med. Den leder till minskad tillväxt och detdrabbar kommuner liksom även landsting och stat.Anf. 45 ()replik:Herr talman! Jag tror inte att lyssnat särskilt mycket på det jag sade. En sakär klar och det är att oavsett vilken regering vi har,i den ena eller den andra konstellationen, befinnervi oss i en lågkonjunktur.Vi har i varje fall talat kring vad som måste göras.Jag har sagt att den borgerliga regeringenåtminstone har klart för sig att vi måsta göra storabesparingar framöver. Det måste vi göra för att deinte har gjorts , då man baraspenderat och följt med strömmen. Det varSocialdemokraterna som stod förregeringsinnehavet då. Därför säger att hon inte förstår att vi kan tala omvårdnadsbidrag som vi inte kan finansiera.Det är första gången som Socialdemokraternahär i kammaren har oroat sig för finansieringen.Hittills har det inte varit tal om det, utan det harbara varit tal om att öka utgifterna. Inteett ord har nämnts om varifrån ni skall ta pengarna.Därför kanske det inte var så väl valt att Maj-IngerKlingvall tog upp just den saken.Det har skrivits i vårt betänkande och vi har sagt attjust frågan om vårdnadsbidraget arbetar man medi . Jag förutsätter, liksom vi allasom står bakom regeringen, att regeringen såsmåningom, när tiden är lämplig, lägger framförslag om detta. Man får faktiskt ta en sak i taget.Detta är precis lika aktuellt , därför attföräldrarna själva skall kunna göra sina val.En sak som har förvånat mig är attSocialdemokraterna plötsligt har tagit ordetvalfrihet i sin mun, vilket ni aldrig har velat göratidigare, och gett det ett helt annat innehåll än vadvi menar med det. Det innehåll ni ger ordetvalfrihet framgår mycket tydligt av reservationen.Det är det gamla vanliga, att politiker fortfarandeskall planera och fördela och se till att alla får lika,oavsett behov. Det gör att väldigt många familjerkommer i kläm, för de får själva inte påverka sinaegna val. Det är just de som vill ta hand om sinabarn de själva bestämmer, när barnenär små.Jag tycker fortfarande att kommunerna.Anf. 46 ()replik:Herr talman! Det är riktigt, ,att vi befinner oss i en lågkonjunktur. Destomärkligare var det att uppleva att regeringen, närden tillträdde , började med att sänkaskatterna för höginkomsttagare och kapitalägaremed 30 miljarder. Man såg också till att köpkrafteni vårt land minskade. Det är klart att den typen avåtgärder har satt myror i huvudet åtminstone påmig.Självfallet är vi mycket oroade över finansieringen,. Det är det som ligger bakomde diskussioner vi har. Välfärd måste bygga på attvi har en stark ekonomi. Det är på det sättet. Är detnågonting som vi är alldeles överens om är det att vimåste bekämpa arbetslösheten.