prot · GG09109 · 1993-05-12 00:00:00 — Men hakar fast frågan om 1 med en dåres envishet, skullejag vilja påstå. Som jag sade förut handlar försvarmycket om arbetsmarknad och om ekonomi. Kanvi utnyttja nästan nyaste regemente, sombetingar ett värde av en och ,till vettig internationell verksamhet tycker jag att viskall göra det, , i stället för att låtaskiten stå ute i skogen och bara förfalla.Sture talar om vad jag får ut av detta. Omjag lyckas behålla 1, , är detmycket bra för ett litet parti av rösterna.Sture parti har enligtopinionsundersökningarna av rösterna.Jag undrar hur mycket får ut avförsvarsbeslutet. Det vore intressant att få veta.Anf. 8 ():Fru talman! Svensk försvarspolitik har av traditionbehandlats nästan vördnadsfullt. Partierna har variti stort sett eniga. Det har rört sig om ändringar påmarginalen. Om man går tillbaka några decennier itiden och ser på försvarsbesluten, finner man attdetta mönster håller i sig. Det gör det även ,fastän debatten för att vara partiskiljande måstekoncentreras på någonting som är påtagligt så attfolk förstår vilka skillnaderna egentligen är.Den säkerhetspolitiska bedömningen skall varagrunden för vilken organisation vi skall ha, vilkentyngd det militära försvaret skall ha och vilkaresurser det skall få. Man kan också påstå att densäkerhetspolitiska analysen i än högre grad harvarit gemensam för partierna. Det har nästan råtttotal enighet. Dessvärre har den säkerhetspolitiskaanalysen i ganska ringa utsträckning styrt deuppfattningar som partierna har haft om vilkaresurser det militära försvaret skall ha.Vänsterpartiet är och har varit en kraft i svenskpolitik som har hävdat att det militära försvaretsandel av totalförsvaret bör minska. Detta betydergivetvis kraftiga ingrepp i organisationen.Vänsterpartiet har varit detparti som legat lägst i anslagsyrkandena. Likatraditionellt har och dess föregångarevarit det parti som legat högst.Detta är inte konstigt. Det stämmer över tidenockså i ett internationellt perspektiv. Det ligger såatt säga i ett konservativt partis roll att hävdaförsvarsmakten, och det ligger i ett radikalt partisroll att ifrågasätta försvarsmaktens funktion inomlandet och dess roll i säkerhetspolitiken.Modraterna gick, för att anknyta till det StureEricson sade , till val på sinförsvarspolitik. Utan att överdriva alltför mycketkan man säga att man vann valet, i varje fall iförhållande till . Jag vet inte i vilkenutsträckning det berodde på försvarspolitiken. Jagbetvivlar att det var försvarspolitiksom gjorde att vi gick tillbaka. Men det finns i vartfall ett samband mellan partihistoriaoch partiets politik och ett samband mellan våraåsikter och historia.Ibland får vi kritik för att vi inte går tillräckligtlångt. Vi är inte radikala nog. Det kan jag faktiskthålla med om. Jag önskar att vi hade kunnat gåsnabbare fram med att minska det militäraförsvaret. Vi ser visionen av en värld utan vapen.Men vi kan konstatera att det förefalleratt vara ganska långt dit, trots en gynnsamsäkerhetspolitisk miljö i vårt område.Det finns betydande praktiska svårigheter med attgå snabbt fram. Vår försvarspolitik är till sin naturlångsiktig och måste så vara. Den omfattarstrukturer som är trögrörliga. Man köper, tillverkaroch hanterar materiel som har lång livslängd. I vissafall rör det sig inte bara om decennier. Det kannästan tala om sekel, om inte sekler, när det ärfråga om fasta befästningsanläggningar.Detta gör att ingrepp år blir på marginalen.Det förklarar till en del enigheten i riksdagkring de årliga försvarsbesluten och även delångsiktiga femåriga besluten. Men det gör det baratill en del. Man måste söka förklaringar på andraområden. Här finns också, vilket jag tidigarenämnde, en mycket stor samsyn när det gäller densäkerhetspolitiska analysen.Man kan konstatera att förslag årefter år hamnar på under det som blirriksdagens beslut. Jag utgår från att regeringensproposition i princip går igenom och att kammarenröstar enligt hemställan i utskottets betänkande.Detta har en materiell grund och förklaring. Det ärinte i sig ett uttryck för att detta är sakernas rättatillstånd.Det finns, precis som sade,arbetsmarknadspolitiska konsekvenser,regionalpolitiska konsekvenser och industriellakonsekvenser av försvarsbesluten. Vi gör liksomtidigare en rimlighetsbedömning. Vänsterpartietsföreslagna utgiftsram för totalförsvarets militäradel är nära 4 miljarder mindre än det somregeringen har föreslagit.Vårt förslag innebär en marginal på . Detbetraktas i andra sammanhang som ganska litet.När det gäller andra samhällsförhållanden ochföreteelser innebär detta inte några avgörandeförändringar. Men för det militära försvaretinnebär det stora förändringar. Det betydernedläggning av utbildningsförband ochifrågasättande av nya materielprojekt.Stridsvagnarna är ett av de projekten. Vi menar attpansarbrigadernas ställning i organisationen måsteifrågasättas över huvud taget. Skall vi alls hastridsvagnar? Nej, menar . Dettainnebär förändringar av fredsorganisationen somblir mycket genomgripande.Försvarsindustrins roll i liksom i de flestaandra utvecklade industriländer är att kanaliserakapital och kunnande. Det är få områden som kanlocka till sig så kvalificerade forskningsresurser sommilitärindustrin. Att detta gäller över tiden och ialla länder är naturligtvis ingen slump. Dels finnsen lönsamhet i denna industri som har fåmotsvarigheter på andra håll, dels är industrin tillsin karaktär sådan att den ständigt måste söka nyatekniska lösningar för att överleva. Vapenbruket ärtill sin natur sådant att det har ett mycket stortvärde om man kan göra tekniska genombrott.Även här kan vi i historien se vad utvecklingen avt.ex. pansarvapen, eller flygstridskrafternasutveckling, betydde för krigföringen under andravärldskriget och under . Vi harredan sett exempel på vad vi nu kan vänta. Vikommer att se en fortsättning av denna utvecklingnär det gäller tillämpning av elektronik ochrymdteknologi.Försvarsindustrins roll är att locka till sig resurser,kunnande och forskning. Industrin har också, somnämndes tidigare, en sådan generell karaktär, ävenom den i många fall är ytterligt målinriktad, att denger s.k. spin-off-effekter i det civila samhället. Omman minskar resurserna till försvarsindustrin måstedessa resurser kanaliseras åt annat håll.Jag hävdar bestämt att det är effektivare att göradetta direkt än att vänta att försvarsindustrin skallge spin-off-effekter inom den civila sektorn. I allaandra sammanhang betraktar vi ett sådant sambandsom mycket naturligt.Försvarsindustrin i är beroende av export.Skall vi tala om motpoler i , utgör härVänsterpartiet och Ny demokrati dessa motpoler.Synen på vapenexporten är helt skiljaktig. RobertJousma tog upp problemet med hänsynstagande tillmänskliga rättigheter samt områden och ländersom befinner sig i krig, och dit vi inte heller enligtNy demokratis uppfattning skall exportera vapen.Den gränsdragningen blir med nödvändighet svåratt göra.Vi har sett den svårigheten när vi här i riksdagenhar försökt att stifta lagar om detta. Svårigheternamed en rättvis tillämpning är om möjligt ännustörre än med de principiella frågorna.Vänsterpartiet menar att vapenexporten börminskas till ett absolut minimum för att på siktupphöra. Självfallet är vi från vår sida beredda attta de ökade kostnader för behov av vapensom detta utan tvivel medför.Om vi tittar på vilka nedläggningar som våra förslaginnebär, är det fråga om mycket kraftiga ingrepp,vilket jag nämnde tidigare. Det gällerarméförband -- exempelvis I 20 i --flygflottiljer i och , och ävenpansarvapnet. När det gäller flyget är inställningentill något av ett kännemärke förpartiet. Vi var för vår del mot projektet redan närdet beslutades och när det dessförinnandiskuterades. Den åsikten står vi naturligtvis fastvid.Jag kan förstå den roll som har haftför svensk industri och för svensk flygindustri isynnerhet. Svensk flygindustri skulle naturligtvisinte ha haft de framgångar som vi nu kan se om deninte hade haft samhällsbeställningar av stora mått.JAS-projektet är ett sådant.Bristen på kvalificerade samhällsbeställningar ärett problem för svensk industri över huvud taget.Det gäller inte bara den försvarsindustriella delen.Kvalificerade samhällsbeställningar har i alla tidervarit motorn för ett lands industriella utveckling. Vikan bara titta på vad som hände vid tiden före ochefter med järnvägsutbyggnaden. Denhade en enorm betydelse för den industriellautvecklingen, inte bara som transportfunktion,utan också genom att samhället gick in medkvalificerade beställningar.Vissa sektorer är av den karaktären att de klarar sigutan samhällsbeställningar, men de tillhörundantagen. I går kunde vi höra om godaresultat . För det företaget harnaturligtvis, vad jag förstår, utvecklingen påmobiltelefonområdet inget samband med enkvalificerad svensk samhällsbeställning. Den harlegat i ett framgångsrikt företag som har haftförmåga att marknadsföra sig på deninternationella marknaden. De har haft en braprodukt och de har lyckats sälja den. De har satsatsegna medel på forskning.Vi närmar oss naturligtvis den tidpunkt när är slutfört. När planen är ute påflottiljerna och i verksamheten är det försent atthävda att vi skall skrota projektet som sådant. Detär möjligt att detta är ett av de sista tillfällena,åtminstone här i kammaren, där vi har sompartiuppfattning att vi måste avbryta projektet.Exakt var gränsen går för en samhällsekonomisklönsamhet är naturligtvis svår att dra, men denbörjar väl närma sig.Sedan har vi den principiella invändningen att viinte skall tillverka den här typen av vapen. Svenskmilitärt behov är inte av sådant slag att det ärnödvändigt. Det är en annan sak. Då förskjutsgränsen ytterligare. Att den finns någonstans ärhelt klart.En detalj i regeringens proposition som utskottetinte har diskuterat, åtminstone inte särskilt mycket,är icke-militärt motstånd.År 1986 beslöt att icke-militäramotståndsformer skall ingå i totalförsvaret. Om detskall vara meningsfullt att säga attmotståndsformerna skall finnas måste mannaturligtvis undersöka med vilka medel dessaformer skall verka. Det här gäller fortfarande.Riksdagsbeslutet är på inget sätt upphävt. Allainblandade hyser vördnad för själva företeelsen.Nu tänker regeringen ompröva huruvidaDelegationen för icke-militärt motstånd och dessverksamhet är ändamålsenlig. Det finns naturligtvistvå tolkningar. Man kan säga att Delegationen föricke-militärt motstånd har arbetat dåligt ochineffektivt och att den av den anledningen börifrågasättas och ersättas av något annat organ sombättre fyller sin uppgift. Ett sådant synsätt kan jagförstå.Men jag tolkar det annorlunda. Jag tolkar det somen signal om att det här arbetet bör upphöra, viskall inte syssla med detta och vi behöver inte hellerutreda vidare vad det kommer att innebära förSveriges befolkning . I brist på andraargument från regeringen hävdar jag attdelegationen bör få medel att fortsätta sitt arbete.Den bör också få direktiv som gör att man kanutveckla det här området på ett bättre sätt.Fru talman! Jag står givetvis bakom Vänsterpartietsuppfattningar som redovisats i våra motioner och imeningsyttringen till betänkandet. Desocialdemokratiska reservationerna 1, 5, 7, 8, 11,12, 13 och 14 stämmer också i allt väsentligt medmin uppfattning, men jag nöjer mig med att yrkabifall till min meningsyttring vad avser mom. 6, 32samt 34--35.Anf. 9 () replik:Fru talman! hade ett mycket djärvtanslag i sitt anförande. Han började tala ompartihistoria. Eftersom är enmodern version av det gamla kommunistpartietkommer man osökt att tänka på förslag som lagtsfram av föregångaren till här iriksdagen under gångna årtionden.Det har varit förslag om svensk försvarspolitik somfaktiskt har passat som hand i handske med deönskemål som har haft på svenskförsvarspolitik. blir det naturligtvis lättare förVänsterpartiet . ärborta, och är upplöst.Men anledningen till att vi under alla dessaårtionden tillsammans med de andra västländernahar tvingats satsa påett militärt försvar är just den militanta expansivakommunism som har gått i graven. Det varStalin och hans efterföljare som tvingade oss attstyra över resurser till denna verksamhet. Deneuropeiska kommunismen byggde sinmaktställning under dessa på just militärmakt, militära rustningar, miljontals poliser ochhalvmilitära enheter.När man i nu talar om alternativanvändning av våra resurser bör de kanske hållapartihistorien i minnet litet grand. Med denhistoriska ryggsäck som bär på, ärdet nog klokt att partiet ligger ganska lågt iförsvarsdebatten framöver. Då hinner folkglömma detta. Jag har förstått att det är den strategiman följer inom , eftersom manunder våren inte har brytt sig om att skicka någonsuppleant till försvarsutskottet.Anf. 10 () replik:Fru talman! Låt mig börja med den senare delen avSture replik. Att inte bryrsig om att skicka sin suppleant till försvarsutskottetär naturligtvis en följd av att vi nu är ganska få iriksdagen. Det finns 17 utskott, och vi är 14ledamöter. Det innebär att några ledamöter har tvåbevakningsområden, däribland jag.Det innebär också att från gång till gång göra enpolitisk rangordning. Det är alldeles riktigt. Dendel av möjligheten att påverka försvarspolitikensom ligger i själva utskottsarbetet kan man bedömapå olika sätt, men man får väl trots allt säga att denär relativt begränsad.Det är alldeles riktigt, , att det liggeren politisk värdering i detta. Miljöpolitiken ärviktigare än försvarspolitiken för oss när det gälleratt kunna påverka svensk politik.När det sedan gäller partihistoria kan jag sätta oss någonstans och tala enskilt omdetta. En stor del av argumentationen är känd.Även inom partiet har vi ganska intensivt sysslatmed den tidigare öststatskommunismen. Jag kanförsäkra att situationen inte är så enkel för ossheller.Anf. 11 () replik:Fru talman! Jag ville bara säga att jag tycker attVänsterpartiet har gjort en riktig prioritering närman inte har kommit till försvarsutskottet. Partietgör nog klokt i att söka sig bort från sin historia.Låt mig säga personligen till att jagtror att han tillhör dem som under de senare årenhar bidragit till att det svenska harsökt sig bort snabbare än eljest frånöststatskommunismen. Men partihistorien finnsdär. Detta faktum kommer man inte runt. Misstronmot finns naturligtvis hos alla desvenskar som tycker att vi skall slå vakt om vårtnationella oberoende.Anf. 12 () replik:Fru talman! Det här resonemanget återkommermed jämna mellanrum, både i kammaren och påandra ställen. Jag kan inte tolka det som någonslags omsorg om . att han hoppas att svenska folket glömmerdetta, nej, tvärtom, det gör rakt motsatt syfte.När det gäller partiets åsikter tar jag ansvar för detsom vi nu håller på med i partiet, det som står i vårtpartiprogram och det som förekommer idiskussioner bland partiets medlemmar ochsympatisörer. Vi har alla en historia, mer ellermindre ärofull. Det är framtiden vi skall hanteranu.Anf. 13 ():Fru talman! I de borgerliga regeringspartiernaskrets har vi valt att uppträda ganska många idebatten. Det har medfört att jag i ett kortanförande kommer att ägna mig övergripande åtnågra få punkter. Dessutom kan jag inte, frutalman, undgå att ägna en del av mitt anförande åtSture ganska exempellösa anförande.Det senaste meningsutbytet mellan om partihistoria får migonekligen att tänka på att om iefterhand vill ägna sig åt partihistoria, kommer hanatt finna att ingen socialdemokratisk företrädarehar hållit ett så långt, så destruktivt och förförsvaret så totalt ointressant anförande som dethan gjorde. Tänk vad partihistoria skulle hasuttit väl där, !Fru talman! Förra årets långsiktiga försvarsbeslutvar ett bra försvarsbeslut. Målsättningen dengången var att vi skulle göra rationaliserandeingrepp i organisationen. Tillsammans med ett visstmedelstillskott skulle det skapakvalitetsförbättringar såväl när det gällde personaloch utbildning som på materielsidan. Med dettaavsåg vi, som försvarsministern brukar uttryckadet, att få en smalare och vassare försvarsmakt.Om detta hade kunnat fullföljas oinskränkt haderiksdagen då, , fattat beslut om densäkraste plattformen för försvaret på bra . Nublev det inte riktigt så. månad krävde den ekonomiska krisen långtgåendeåtgärder för att komma till rätta med ekonomin.Dessa åtgärder kunde inte lämna försvaret oberört.Det fattadeförsvarsbeslutet kom att naggas i kanten.Genom att se på delbeslutet i decembertillsammans med dagens beslut vet vi ganska brahur krishanteringen har påverkat och förändratfjolårets försvarsbeslut. Jag kan då med visstillfredsställelse notera att den försvarsprofil somjag nämnde finns kvar. Vi satsar således fortfarandepå kvalitet.Kvaliteten på värnpliktsutbildningen kommerkanske främst till uttryck i att vi återgår till enbetydande repetitionsutbildningen. Med andra ordförvaltar vi den kunskap som grundutbildningenger på ett bättre sätt. Det har verkligen variteftersatt under en lång följd av år. Likaså kommersatsningar på materiell förnyelse att kunnafullföljas på det sätt som vi har beslutat.Detta har kunnat ske trots att störstaparti, Socialdemokraterna, med ispetsen konsekvent och i en del fall rent avdestruktivt drivit en annan linje. Jag skallåterkomma till detta.Det är föga överraskande att vi , efterfattandet av ett försvarsbeslut, har kvar densäkerhetspolitiska målsättning som vi dåformulerade. Regeringen anser att den bör liggafast, och försvarsutskottet delar naturligtvis dennauppfattning.Jag vill återge några meningar som jag anser varaviktiga i propositionens säkerhetspolitiska avsnitt.Dessa rader, som gäller inriktningen avförsvarspolitiken, speglar det som ärgrundläggande och avgörande för oss och bör varautgångspunkten också för denna debatt. Jagciterar:''Avgörande för säkerhets- ochförsvarspolitik är dock att situationen alltjämtpräglas av ett stort mått av osäkerhet när det gällerutvecklingen av ett antal säkerhetspolitisktbetydelsefulla förhållanden. Den tidigare hotbildenhar ersatts av ett nytt riskmönster med instabilitetoch svårförutsägbarhet i stora delar av Öst- ochCentraleuropa. Bedömningen kvarstår att denfortsatta utvecklingen i det tidigare ,och därvid främst , för oss kommer attutgöra den största säkerhetspolitiskaosäkerhetsfaktorn under överskådlig framtid.Sverige har små möjligheter att på egen handpåverka utvecklingen i dessa områden. Det ärdärför viktigt för att tillsammans medövriga och med utrikespolitiskaoch ekonomiska medel söka bidra till en positiv ochstabiliserande utveckling i de berörda staterna.Härutöver kan svensk medverkan komma attaktualiseras i fredsbevarande och humanitärainsatser för att förhindra att akuta konflikteruppstår eller för att begränsa de omedelbarakonsekvenserna av sådana.Jämsides med dessa strävanden att främja fred ochstabilitet i måste vi alltjämt gardera ossockså mot mer hotande utvecklingar. De mål ochuppgifter för totalförsvaret som fastställdes i 1992års försvarsbeslut bör därför i allt väsentligt bestå. ''Till detta har regeringen fogat några ytterligarepreciseringar vad gäller kraven på beredskap.Fru talman! Jag tycker att det är viktigt att låtadessa rader få vara med i vår debatt och att vi intealltför mycket låter denna präglas av sådant som viinnerligt hoppas på men vet så utomordentligt litetom. Jag hyser en viss oro för att möjligheterna attanvända försvarsmedel till andra ändamål änförsvarsuppgifter skall komma att prägla debatten.Jag vill, fru talman, också återge ett litet stycke frånutskottets betänkande. har somnågot av ett pilotutskott genomfört en granskningav hur beslut i olika avseenden har fullföljts. Dennagranskning har på sina håll uppfattats som mycketkritisk, men jag vill framhålla att den harvarit mycket konstruktiv. Utskottet anför följandeom detta:''Utskottet kan som en erfarenhet av den justavslutade ärendeberedningen konstatera att detbeslutsunderlag som utskottet fått ta del av i vissafrågor varit svårt att tolka och utnyttja men också idelar varit otillräckligt genomarbetat. Vad somnärmast avses är förslagen om förändringar avluftvärnets utbildningsorganisation,garnisonssamordning i och inrättandetav Försvarets sjukvårdscentraum. Utskottet har idessa fall noterat anmärkningsvärda skillnader igrundvärden och beräkningar i det underlag somutskottet från olika håll fått ta del av. Utskottet ärsamtidigt medvetet om att stor tidspress rått iunderlagsarbetet. En erfarenhetsdiskussion mellanberörda bör ske i syfte att utveckla metoderna föratt ta fram beslutsunderlag inför framtidaförändringar av det militära försvaretsgrundorganisation. ''Utskottet vill med dessa rader peka på desvårigheter som råder, betingade av krishanteringoch andra förhållanden, och som har gjort att vanligparlamentarisk beredning inte har förekommit. Inågot fall, såsom i luftvärnsfrågan, har utskottetfunnit skäl att i efterhand komplettera detta. Jagtycker inte att det nödvändigtvis skall uppfattassom kritik. Jag tror inte att de små taggar som finnsi denna skrivning har varit felriktade. Jag vill medmycket stor kraft understryka den avslutandemeningen, där vi framhåller att det på grundval aven erfarenhetsdiskussion mellan oss som skall lösadessa problem mycket väl bör vara möjligt attkomma till rätta med problemen och att det inteskall riktas någon misstro mot dem som underkanske svåra förhållanden har gjort ett gott arbete,men ändå inte fullt ut lyckats. Det kan bli så ibland.Fru talman! Jag återkommer litet grand till StureEricsons anförande. Jag vill för att vara vänlig ettkort ögonblick säga att han gjorde en innovationgenom att redan i utskottshanteringen skriva småtal i reservationsform. Det kom väl till pass,eftersom inledningen av anförandevar en ren högläsning ur reservation 3. Han hadesjälvfallet nytta av att ha texten färdigskriven ireservationsform sedan någon vecka tillbaka. Menjag ställer mig onekligen frågan om fullt medveten om att reservationstext faktiskt ären utbytestext, som blir beslut för denhändelse att den bifalls av en majoritet i riksdagen.Jag ifrågasätter därför om reservationstexterverkligen bör utformas som små anföranden.Jag finner det litet underligt att man frånsocialdemokratiskt håll inte har nöjt sig med att taupp årets utgiftsramar och de särskildaförhållanden som vi har haft att ta ställning till.Härutöver har man faktiskt plockat upp sådant somteknikfaktorn, som avvisade för ett årsedan, och prisuppräkningen, som ocksåhar haft synpunkter på.Jag kan inte se annat än att man mycket väl harkunnat förutse utgången av dessa förslag. Man harnaturligtvis inte lagt fram dem för att skapa oro,olust och vantrevnad hos försvarsmaktens ochmaterielindustrins anställda, men den endakvarstående effekten har likväl varit att man hållitde anställda inom det militära försvaret och inomindustrin på halster. Ni har sagt att om vifinge göra som vi ville, då skulle ni få se. Jag tyckeratt det är en inhuman politik, som är okonstruktivoch inte gagnar något syfte.Jag vill fråga : Varför visar ni en sådanbrådska när det gäller teknikfaktorn ? Det till nästa försvarsbeslut. Det är fullt lovligtatt ha uppfattningen att den inte skall vägas in, mendet är just nu enligt mitt mycket bestämdaförmenande fel synpunkt vid fel tid.Jag tycker vidare att det var anmärkningsvärt attförsöka inteckna något slags ny majoritet ikammaren genom att hänvisa till en åsiktsmässigmajoritet som skulle föreligga. Man kan ju skapasig vilka små lyckorus som helst, men det finnsfaktiskt inga folkpartistiska rader ikompletteringspropositionen. Texten ärregeringens, , rad för rad, och alladessa rader står vi bakom. Det tycker jag nog ärvärt att understryka.Jag tar mig t.o.m. friheten att säga: Om dennuvarande riksdagsmajoriteten kan ifrågasättas,ifrågasätter jag att är en braföreträdare för kommunal- och landstingsråden iUmeå, , och . Varförkommer de annars till oss och frågar omregeringens politik skall följas? Vad menas medden egna majoriteten? Är det andra partigrupperoch andra partiledare i debatten?Fru talman! Jag tänker sluta mitt anförande påsamma sätt som och på så sätt få enåsiktsgemenskap till stånd. Jag skall inte säga exaktdetsamma.