prot · GH0935 · 1993-12-02 00:00:00 — Men det är ett steg påvägen att, med i ryggen, göradet allra bästa möjliga från barnens synpunkt.Det är ett mycket verkningsfullt instrument attregeringar granskas ur barnkonventionenssynvinkel, för att få en ännu bättre situation.Anf. 71 ():Herr talman! Det är mycket bra att man försökeratt ta hänsyn till flyktingbarnen, försöker utgå fråndem och deras situation.Invandrarministern säger att ären viktig bas i det arbetet, men attbarnkonventionen inte skall åberopas och otid.Jag begriper inte riktigt vad invandrarministernmenar med det. Om vi har anslutit oss till enbarnkonvention och har ett ansvar, måste vi se tillatt barn i vårt land har det bra, utifrån de direktivsom gäller i barnkonventionen.Vi har varit med om att initiera barnkonventionenoch att arbeta fram den. Vi har också skrivit på den.Då måste vi väl vara med ända till slutet och se tillatt den följs beträffande alla de barn som finns i vårtland. Jag tycker att man kan åberopa den -- inte itid och otid; jag vet inte vad som menas med det --vid de olika tillfällen som barns förhållandendiskuteras, för att med utgångspunkt i denkonstatera hur barnen har det i vårt land.Det är bra att de asylsökande barnen nu skall få rätttill samma sjukvård, precis som andra barn i vårtland.I artikel 12 i står det att det barnsom är i stånd att bilda egna åsikter, skall ha rätt attfritt uttrycka dem i alla frågor som rör barnet. Detsägs också att barnet skall beredas möjlighet atthöras innan beslut av olika slag fattas om barnet.Hur ofta sker det i ärenden som rör flykting- ochasylfall egentligen? Det skulle vara intressant att fåveta.Jag anser att det måste göras möjligt för varjeflyktingbarn att bli hörd på ett sätt som är förenatmed det barnets bästa.Herr talman! Flyktingpolitiken i vårt landgenomsyras av både välvilja och humanism, mendet kan också hända, precis sominvandrarministern var inne på, att det görs en delfelgrepp. Det hoppas jag inte är av illvilja utan avokunskap.Svaret på min interpellation genomsyras av hurviktigt det är att koppla på lyhördheten och att göradet bästa av en svår situation. Så uppfattar jag i allafall svaret. Invandrarministern säger även att vadsom är barnets bästa kan inte avgöras mekaniskt.Det håller jag också helt med om.Varje barn är en individ, som man måste lyssna på,försöka förstå och hjälpa efter bästa förmåga. Mankan anstränga sig för att försöka se och sätta sig ini vad som är barnets bästa. Jag anser att man intealltid har gjort det i den invandrarpolitik somtidigare har förts i vårt land, och som kanskefortfarande förs.Anf. 72 Kulturminister ():Herr talman! Jag delar i den frågan. Hon tog i sitt inledandeanförande upp frågan om förvar av barn, och honsade att barn hade suttit i häkte ett antal dagar.Som är väl medveten om, harregeringen på mitt initiativ lagt fram förslag här iriksdagen om förbud mot att ha barn i förvar vidavvisningar. ställde sig inte bakomförslaget utan gjorde en mindre förbättring, mengick inte hela vägen. Det visar att detuppenbarligen finns olika politiska uppfattningarom vad som skall gälla i det här landet. Regeringensinriktning har varit att i det fallet se till barnetsbästa. Man skall undvika att låsa in barn vidavvisningar, men det finns alltså partier här iriksdagen som inte anser det.Margareta frågar också i vilken grad mantar hänsyn till vad barnen själva säger. Riktlinjernaför asylprövningen är att man också skall ta hänsyntill barns flyktingskäl. Jag är väl medveten om attdet inte följs iutredningsarbetet, men det har blivit avsevärtmycket bättre under senare tid.Jag tror att vi trots allt skall vara ganska stolta överden granskning av lagar och regler somskedde när det gällde barn i perspektiv avbarnkonventionen. Där gjordes mycket fåpåpekanden. På asyl- och flyktingområdet var detegentligen endast i fråga om tagande av barn iförvar som det lämnades synpunkter.Dessutom har vi haft ett mycket omfattandesamarbete med frivilligorganisationerna, somockså har granskat olika lagar och regelverk ochhur uppfyller barnkonventionen.Regeringen har utlovat fortsatt samarbete när detgäller de frågorna. Ingenting är så bra att det intekan bli bättre.Anf. 73 ():Herr talman! Jag vet att det på mångaflyktingförläggningar i råder mycketstor oro. Det är bl.a. hälso- och sjukvårdsenheternasom får känna av oron. Flyktingar kommer dit ochberättar om sina problem, och de blir helt plötsligtsjuka. Det är en väldig turbulens. Oron över vadsom händer just nu i när det gällerflyktingpolitiken är alltså stor.Jag tror att vår flyktingpolitik genomsyras av bådevälvilja och humanism, som jag sade förut. Det ärviktigt att föra just denna välvilja och humanismvidare, så att det också ger synliga resultat, så attmänniskor som kommer hit känner att de får mottavälvilja och humanism på olika sätt.Jag vet inte om jag skulle vilja vara flyktingbarn ivårt land . Visserligen hade jag kanske bliviträddad från skador, svält och död i mitt hemland,vilket hade varit mycket att vara glad för. Menbarnen har varit och är fortfarande mereller mindre osynliga bihang till sina föräldrar, ochbarnens problem har inte varit särskilt synliga ellernågot som man har behövt ta särskilt stor hänsyntill.Därför känns det bra när invandrarministern sägeratt man nu också tänker ta mer hänsyn till barnenoch deras situation och efterhöra deras önskningar.Man kommer också att vara mera observant på debarn som kan finnas på fängelser eller i häkten, därde inte skall vara. Frågan har ju behandlats iriksdagen förut. Det är mycket bra. Jag vet attmycket har gjorts, men mycket återstår ändå attgöra.Det är ett oerhört stort arbete som väntar, medutplacering av framför allt de ca 40 000 bosniskaflyktingarna i vårt land, och det krävs ett gottförberedelsearbete på många olika sätt avkommuner och olika myndigheter. Jag tror ocksåatt vi vanliga människor i olikafrivilligorganisationer har en stor uppgift att fyllaför att visa att vi vill ta emot de här människornadär vi bor och där vi finns. Här behövs det alltsåsamarbete. Jag tror att den goda viljan finns. Menvissa problem behöver också lösas, och därför ärdet angeläget och bra att vi kan dryfta dessa frågorhär.Anf. 74 Kulturminister ():Herr talman! säger att honförmodligen inte skulle vilja vara asylsökande barni . Jag tycker att det är att ge ett stortunderbetyg över mycket av det som vi skall varastolta över i Sverige.Hit kommer människor som är jagade av de mestbarbariska regimer och får en här. Vi har enhyggligt god standard i våra mottagningssystem. Viförsöker behandla människor med värdighet. Detfinns dock brister, och jag har just lagt framen stor proposition om förändring avmottagningssystemet. Vi skall ge människor störremöjlighet att ta ansvar för sitt eget liv och attförsörja sig själva. De skall inte behandlas medförmynderi och inte dras in i ett bidragsberoende.Vi skall respektera dem som enskilda människor,som har förmågan att styra sina liv.Jag tycker ändå att ger enalltför pessimistisk bild. Det måste finnas någonorsak till att många av de familjer och barn som intefår tillstånd att stanna här, därför att de inte bedömsha tillräckligt skyddsbehov, med alla medelförsöker vara kvar i . Det är i sig ett gottbetyg åt vårt asylmottagande.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1993/94:48 omflyktingpolitikenAnf. 75 Kulturminister ():Herr talman! har frågat migom det är möjligt att splittra kärnfamiljer genomutvisning. Vidare har hon frågat omInvandrarverket och i dettaavseende gör en ny tolkning av lagen, och i så fallom regeringen ämnar ge direktiv som förhindrar ensådan tolkning.En grundläggande och viktig princip är attkärnfamiljen skyddas så att splittring kan undvikasi största möjliga utsträckning. I utlänningslagenfinns emellertid regler som av andra orsaker gör atten sådan splittring ibland blir nödvändig. Utvisningpå grund av brott är ett sådant exempel, och regelnom att uppehållstillstånd skall sökas före inresan tillSverige är ett annat.När det gäller utvisning på grund av brott skall detvid bedömningen tas stor hänsyn till utlänningenslevnads- och familjeförhållanden. Mot detta fårman väga det samhällsintresse som finns att kunnautvisa utlänningar som begår brott. Det måste alltidvara proportion mellan brottet och derättsverkningar det får för den enskilde.Som bakgrund till sin fråga redogör BirgittaHambraeus för två enskilda fall. Utan att närmarekänna till dessa fall, förmodar jag att det är frågaom tillämpningen av regeln att uppehållstillståndskall sökas före inresan till . Av 2 kap. 5 §utlänningslagen framgår nämligen att en ansökanom uppehållstillstånd inte får bifallas omutlänningen befinner sig i när ansökanprövas. Undantag från denna regel kan bl.a. görasom det finns särskilda skäl. Sådana särskilda skälkan enligt förarbetena vara om utlänningen efterhemkomsten kan antas bli förhindrad att på nyttlämna sitt land, eller om en utlänning ansökt omuppehållstillstånd på grund av anknytning till enhär i landet bosatt person som han eller hon redanhar eller väntar barn med.I praxis anses redan anknytningen genomsammanboende i vara ettsådant särskilt skäl att undantag kan göras frånhuvudprincipen att uppehållstillstånd skall ordnasföre inresan. Det gäller emellertid inte omanknytning åberopas först efter det attlagakraftvunnet beslut om avvisning eller utvisningföreligger. För att undantag skall göras krävs docknormalt att identiteten är klarlagd. Harutlänningen t.ex. avhänt sig sin passhandling haruppehållstillstånd inte beviljats trots långvariganknytning.Som framgått av vad jag nu har sagt finns det regleroch praxis som går långt i skyddet av kärnfamiljen.Jag utgår från att följer dessa bestämmelser.Avslutningsvis vill jag nämna att reglerna om kravpå uppehållstillstånd före inresa till förnärvarande ses över av en särskild utredare. Avdirektiven framgår att utredaren bl.a. skallöverväga om inte regeln bör kunna förändras så attdet blir möjligt t.ex. att undvika att en utländskmedborgare måste lämna landet för att ansöka omett tillstånd som det inte kan råda något tvivel omatt han eller hon kommer att få.Anf. 76 ():Herr talman! Jag ber att få tacka kulturministernför svaret på min interpellation.Det kändes fint med Röda korsets maning, somlästes upp överallt i . Den faller i god jordoch stöder den mycket stora majoritet av Sverigesfolk som vill visa solidaritet och gästfrihet.Vi har all anledning att vara tacksamma och stoltaöver vårt välordnade land, med trygghet ochvälstånd, och över att vi kan ta emot människorsom har varit med om förhållanden som är vidrigareoch farligare än vi kan föreställa oss.En rörelse för ett värdigt mottagande avflyktingarna växer sig allt starkare. Kanske har vihelt missbedömt vilka behov de människor har somkommer till vårt land. De flyr från olidligaförhållanden, men de är som regel inga svagaindivider.Det finns en stark tradition av omhändertagande iSverige. Risken är att man omyndigförklararmänniskor, ordnar allt för dem och stänger in demi regelverk som kan upplevas obegripliga ochkränkande och som tvingar dugliga människor tillpassivitet.Såvitt jag förstår tas just dessa frågor upp i denproposition som kommer att behandlas iriksdagen. Det gör mig full av hopp och tillförsikt.Det är viktigt att vi är öppna för de nya företagsidéersom flyktingarna kan berika vår arbetsmarknadmed. I , t.ex., samarbetarStudieförbundet vuxenskolan med kommunen omett projekt för att utbilda flyktingkvinnor. Blandflyktingkvinnorna finns utbildade ekonomer,sömmerskor och skräddare. lär de sig svenskaoch hur man sköter företag i . skalljag besöka dem tillsammans med den tjänstemanpå som ägnar sig åtkvinnligt företagande. Förhoppningen är att dessakvinnor skall kunna öppna ett skrädderi i Borlänge.I min interpellation till kulturministernkoncentrerade jag mig på en aspekt, som kännsmycket angelägen, nämligen att det naturligtvis ärstötande när utvisning från skiljer makareller sambor åt. Särskilt gäller det när de har barntillsammans. Vi kommer ihåg hur upprörda vi varnär man i nekade en make att förenasig med sin hustru i . Att skicka ut en makahärifrån, och på så sätt splittra familjer, därför inte bedömer att det finns asylskäl ärnaturligtvis direkt stötande.Jag har uppmärksammats på två fall i därsvenska myndigheter skiljer familjemedlemmar åtgenom utvisning. Hustrun till en flykting meduppehållstillstånd har fått beslut om utvisning tillIran. Hon har just fött barn. Hon kom till Sverigenågon månad efter sin nuvarande make och sökteuppehållstillstånd på grund av asylskäl. Hon ochden nuvarande maken träffades första gången iSverige. De blev kära i varandra, gifte sig och fickett barn. Han får uppehållstillstånd och hon utvisas.I en flyktingkommitté i arbetar mångamed detta. De överklagar, och de stöder ochhjälper dessa flyktingar.Detta måste uppenbarligen vara fel.Jag inser att kulturministern inte kan ta uppenskilda fall, men det är viktigt att vi äruppmärksamma på att en praxis kan ha utvecklatssom direkt går emot intentionerna medlagstiftningen.Ett annat fall gäller en svenska i . Hon är giftmed en kosovoalban som har söktuppehållstillstånd. De har ett barn. hotas han avutvisning. Därmed blir barnet faderlöst. Det kännsoerhört fel.Kulturministerns svar visar att regeringen verkligenser allvarligt på dessa problem. Det finns regler,och en praxis har utvecklats som går långt i skyddetav kärnfamiljen. Det är viktigt att man ocksåbevakar att undantagen beaktas avUtlänningsnämnden och Invandrarverket.Byråkrater som vill gå efter reglerna vill inte gärnagöra undantag. De kanske inte känner till fallen såväl. Därmed kan de göra orimliga tolkningar.Kulturministerns svar visar att regeringen inte allsvill att någon t.ex. skall behöva vända tillbaka tillvidriga förhållanden i sitt hemland -- som han ellerhon sedan inte kan vara säker på att kunna lämna --för att söka ett uppehållstillstånd som det är alldelesuppenbart att han eller hon skulle få. Sådanautvisningar och sådan byråkrati bör helt enkeltavskaffas.Kulturministern har efter denna förtydligandekommentar klarlagt att dessa fall borde varasolklara och att det då kommer att gå bra för dessafamiljer. Jag inser att kulturministern inte kan taställning till de enskilda fallen, men som jag tolkarkulturministerns svar är det solklart att man i dessafall skall göra undantag i bestämmelserna.I vårt rättssystem gäller det att man hellre skall friaän fälla. Det måste vara oerhört svårt att bedömahur stor risk en människa löper i sitt hemland ochatt veta om man har gjort en riktig bedömning.Jag vill fråga kulturministern: statsrådet bereddatt verka för att den praxis som gäller i vårträttsväsende i övrigt även skall gälla i dessa fall?Det skulle innebära att man, om minsta misstankefinns om att det kan vara skadligt för flyktingarnaatt återvända till sitt hemland, hellre skall låta demstanna än tvinga dem att lämna landet.Anf. 77 (m):Herr talman! Vi har, som ochmånga andra här i salen har sagt,en humanitärt inriktad flykting- ochinvandrarpolitik. Det är bra. Det sker i allmänheten bra behandling av de människor som kommer hitoch ansöker om uppehållstillstånd.Vi är alla medvetna om att det finns problem. Förde asylsökande kan det vara mycket negativt medlånga handläggningstider. Det kan passiviseramänniskor och gära dem beroende av samhälletsstöd.Vissa fall kan dra mer ut än andra. Sådanafall pekar på i sininterpellation.Det finns andra traumatiska fall. Man skall intediskutera enskilda fall. Men jag måste ändå ta uppett fall som har redovisats i Striptease. Det gäller enkvinna från , vars identitet inte var helt styrkt.Avvisning skedde utan att hon ens fick ta avsked avmaken. Maken är svensk medborgare. I villeman inte ta emot kvinnan. Resan ner medpolismännen fick göras i retur. Man kom tillbakamed kvinnan till . Hon sattes i häkte,eftersom man ville fortsätta att utreda hennesidentitet.Om hon hade haft möjlighet att sökauppehållstillstånd i på grund av anknytningtill sin svenska make hade hon sannolikt fått det.Men hon fick aldrig en chans att söka, eftersom honinte kom in i sitt hemland. Resan kostade 100 000kr. Åtminstone jag bedömer det som att den skeddehelt i onödan.Fall av moment 22 uppstår. Det är ytterst olyckligt.Det gör att svenskar med rätta reagerar och tyckeratt det är konstigt. De undrar varför det skallbehöva vara så här. Därför blir jag glad ochtillfredsställd när kulturministern säger att det nugörs en utredning för att bedöma om lagarna i dethär hänseendet kan ändras, så att ansökningar skallkunna göras på ett lämpligare sätt än så som manhar fått göra i det fall som jag har beskrivit.Jag undrar om kulturministern möjligen kanuttrycka en stilla förhoppning om attmyndigheterna, i avvaktan på det lagförslag som vihoppas kommer, behandlar sådana här fall medvarsamhet, med tanke på att en kommandelagstiftning innebär förändrade förutsättningar förbedömningarna. Om hon uttrycker en stilla ochfrom förhoppning kanske det inte behöver kallasministerstyre.Anf. 78 Kulturminister ():Herr talman! Först vill jag bekräfta BirgittaHambraeus beskrivning av den proposition somregeringen har lagt fram i . Den harinriktningen att de asylsökande kan klara sig självai mycket stor utsträckning. Det finns dock mångamänniskor som har oerhört traumatiskaupplevelser bakom sig och som naturligtvis behöverstöd och hjälp. De asylsökande skall emellertidkunna försörja sig själva om de vill det och de skallkunna bo utanför förläggningar om de själva såbestämmer osv.Birgitta hänvisade till två fall. SomBirgitta förstår är det svårt för mig attkommentera dessa fall. Det är fråga omfragmentariska genomgångar av vad som har hänt.På mig verkar det som om det är fråga omasylsökande som har fått avslagsbeslut både frånInvandrarverket och och somdärefter har hittat en anknytning. Sådana fall serman ganska hårt på, vilket jag sade i mitt svar. Viskall också vara medvetna om att det finns mångasom vill förhindra en verkställighet av en avvisninggenom att åberopa en anknytning. Dennaanknytning visar sig inte vara enriktig anknytning utan ett skenförhållande.Jag vet inte hur de två redovisade fallen ser ut. Omen man och kvinna kommer till bara för attsöka på anhörigskäl -- utan att vara flykting ellerasylsökande -- och har barn tillsammans utgör detett särskilt skäl för att de skall kunna få vänta påtillståndet i . Man skall inte först behöva åkahem och söka utifrån.Som jag redovisade i mitt svar har det redan givitsett uppdrag till en utredning. Man skall se över omman inte kan förändra den regel som är litetstötande. Om det är uppenbart att det rör sig omett par, där det verkar seriöst, som t.o.m. har barngemensamt, är det stötande att dessa människorförst skall behöva åka hem för att sökauppehållstillstånd i och sedan kommatillbaka. Problemet har uppmärksammats frånregeringens sida.Birgitta frågade om det inte vore bättreatt hellre fria än fälla. Grundprincipen att manhellre skall fria än fälla gäller faktiskt även iasylprövningsärenden. Det är ett absolut hindermot att komma med ett avvisningsbeslut eller attverkställa avvisningar om det finns minstamisstanke om att någon kan komma att skadas pågrund av sina egna politiska aktiviteter. Det gällerom någon hotas av dödsstraff, tortyr, misshandeleller om ett mycket grovt straff kan ådömaspersonen för olika aktiviteter.Gustaf von tog också upp ett fall som jagnaturligtvis är helt förhindrad att kommentera. Fördet första får jag inte lägga mig i ärenden. För detandra är det faktiskt svårt att göra bedömningarutifrån beskrivningar i massmedier av olika slag.Det är bra att massmedierna bevakarasylansökningsärenden och försöker beskrivasituationen för olika människor. Det är viktigt att vihar en sådan granskning. skall man varaväl medveten om att hela bilden inte kommer framibland. Det kan finnas flera andra bakomliggandeorsaker och bedömningsgrunder som inte kommerfram i medierna. Jag påstår inte att det gäller detfall som tog upp.Jag har sett alltför många beskrivningar av enskildafall i tidningar och andra massmedier där jag hartänkt: Vad håller vi egentligen på med här i ,och detta är jag ansvarig för. När jag harkontrollerat fakta, bakgrund och orsaker visar detsig att det fanns mycket mera att berätta. Dettakommer inte alltid ut. Min grundinställning är attdet naturligtvis är viktigt att man redovisar vad somhänder enskilda människor. Det kan inte uteslutasatt det har gjorts en missbedömning hosvåra myndigheter när det gäller prövningen av demånga svåra fall och de avvägningar man har attgöra.Anf. 79 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för bekräftelsen,som jag ser det, på att människorna i de fall som jaghar kommit i kontakt med alldeles säkert kommeratt få stanna i . I båda fallen är det fråga ommänniskor som är gifta med varandra och har barntillsammans.Det ena fallet gäller flyktingar från . Bådemannen och kvinnan sökte oberoende av varandraasyl i . De träffade varandra innan kvinnanfick avslag på sin ansökan. De är gifta. Det måsteha skett ett misstag. Dessa människor bad frånbörjan om att deras ansökningar skulle behandlastillsammans eftersom de hade gift sig. Såvitt jagförstår finns det gott hopp i det här fallet. Jag insernaturligtvis att vi inte kan ta upp alla konkreta fallhär.Det sades att en anknytning skulle kunna visa sigvara ett skenförhållande. I det avseendet tycker jagverkligen att man hellre skall fria än fälla. Såförfärligt många skenförhållanden kan det väl interöra sig om. Jag vädjar i dessa fall.Det är uppenbart att vi kommer att få en ny praxisså att flyktingarna kommer att behandlas såsomden resurs de utgör för vårt land. Jag skulle gärnavilja tillägga att vistelsen bör vara så positiv att närflyktingarna återvänder till sitt eget land skallSverige framstå som ett gott land att vara i och ettland som man gärna är goodwill-ambassadör för.Självfallet måste målet vara att problemen iflytktingarnas hemländer skall lösas.Utrikesdepartementet borde systematiskt utöka sinkunskap om all världens länder. Denna kunskapkan flyktingarna ge oss. Genom den kunskapenskulle vi i kunna bli bättre i vårainternationella relationer. Om vi lärde oss avflyktingarna skulle vi kunna bli effektivare sommedlare och som förespråkare för fredligakonfliktlösningar och en ny rättfärdig ekonomiskvärldsordning. Det är en oerhörd rikedom att vi harså många olika folkslag med så mycket kultur och såmånga kunskaper i . Det borde systematisktanvändas. Får jag fråga om kulturministern kantänka sig att ta upp diskussioner medUtrikesdepartementet om att vi mera systematisktskall ta till vara flyktingarna som resurs.Anf. 80 (m):Herr talman! Jag förstår kulturministern helt närhon säger att det är omöjligt att diskutera enskildafall. Min avsikt var att ge ett exempel som förvissointe skall diskuteras här men som kan belysafrågeställningen. Den frågeställningen äruppenbarligen aktuell för kulturministern själv,eftersom en utredning är tillsatt. Den utredningenskulle enligt svaret kunna medföra att människorinte skall behöva lämna landet för att ansöka om etttillstånd som det inte kan råda något tvivel om attde kommer att få. Den utredningen kanskematerialiserar sig i en lagstiftning, förhoppningsvisganska snart.Om myndigheterna är medvetna om detta så bordede väl kunna hantera de fall som finns genom atthellre fria än fälla. Myndigheterna skulle kunnasluta med att trassla så mycket och i stället försökareda ut fallen, eftersom det ändå kommer att finnasen laglig möjlighet att klara ut dessa frågor såsmåningom. Utan att kulturministern för den skullskall göra någon stor deklaration om attmyndigheterna skall förhålla sig på ett visst sätt, ärdet min vädjan att kulturministern kunde uttryckaen förhoppning om att myndigheterna såsmåningom skulle kunna väga in de här aspekterna.I likhet med är jag mycket gladoch till freds med den proposition som har lagtsfram . Det gäller inte baraflyktingmottagningen utan även andra områden.Det är bara att gratulera kulturministern till dennaproposition.