prot · GG0992 · 1993-04-15 00:00:00 — Meritvärderingsförordningenersätter, som jag sade tidigare, i stort sett de statligaregler som gällde tidigare för tillsättandet av lärare.De är, med förlov sagt, ganska krångliga,detaljerade och, enligt mitt sätt att se, otidsenliga.Jag anser att om vi skall få denna rörlighet inomEuropa via , är det naturligtvis viktigtatt vi också ser över de regler som vi har. Det är våruppfattning att man, genom att dessa komplementhar gjorts i skollagen, som jag redogjorde för i mittinledningsanförande, gör den kvalitetssäkring somkrävs. Man ställer de kraven både när det gällerkunskaper i svenska språket, om man inte skallundervisa i ett främmande språk, och när det gällerkunskaper om inriktningen i den svenska skolanoch målen för den svenska skolan. Vi tydliggör enhel del som ändå måste uppfattas som ganskapositivt.Enligt min mening räcker detta. Vi skall ju intekrångla till det ännu mer än vi behöver. Men jagförstår att man i t.ex. är negativ tilldetta, eftersom man antagligen känner sigförpliktad gentemot vissa fackliga organisationerpå grund av att man var med om att kommunaliseraden svenska lärarkåren.Anf. 77 ():Herr talman! Jag fick inte något svar på min frågaom på vilket sätt meritvärderingsförordningenskulle strida mot bestämmelser och villkor i . har chans att redogöra fördetta.Ulf Melins argumentation är märklig. Den slutsatssom kan dras av förda resonemang är ju att ni varanhängare av ett ännu mer detaljerat regelsystemnär det gäller t.ex. lärartjänster.Herr talman! Det handlar här enbart om att se tillatt det inte förekommer godtycke ute ikommunerna. Det gäller, som statsrådet om i sina preludier till budgetpropositionen,avkastning på en akademisk utbildning. Den somgenomgår en lärarutbildning skall känna att detockså innebär vissa rättigheter för vederbörande.Det är fråga om en viss trygghetsgaranti vidtillsättandet av tjänster och vid meriteringen föryrken.Är det så att ni är på väg att sluta ett somstrider mot de styrningsmekanismer som finns närdet gäller möjligheten för lärare att känna tryggheti sin anställning så är det allvarligt.Jag väntar på en kort och koncis redogörelse -- raktpå sak -- om på vilket sätt denna förordning, dennatrygghet för lärare, strider mot er EES-eufori.Anf. 78 ():Herr talman! Tryggheten garanteras i skollagen,som jag tidigare citerat ur.Jag ber att få citera vad som sägs på s. 24 ibudgetpropositionen, där sådana här frågor tasupp. Om inte har läst vad somstår där kan han lyssna nu:''Jag föreslår att 2 kap. 4 § ändras så att det föranställning som lärare i det offentliga skolväsendetutan tidsbegränsning skall krävas att den sökandehar genomgått svensk eller därmed jämställdlärarutbildning i andra nordiska länder, EFTA-länder eller som huvudsakligen ärinriktad mot den undervisning anställningen avser.Det kan självfallet vara så att lärare med utbildningi andra länder har en annan kombination av ämneni sin examen än vad som är vanligt i . ''Lyssna , ! ''Direktivet89/48/EEG kan inte innebära att lärare medutbildning i andra länder, lika litet som lärare medsvensk utbildning, skall undervisa i ämnen de intebehärskar. Den övergripande regleringen i 2 kap.3 § att kommunerna och landstingen är skyldiga attför undervisningen använda lärare som har enutbildning avsedd för den undervisning de ihuvudsak skall bedriva, liksom regleringen i 4 § attdet för tillsvidareanställning krävs lärarutbildningmed huvudsaklig inriktning mot den undervisninganställningen avser, är enligt min mening entillräcklig garanti i detta avseende.Det system som jag nu föreslagit låter sig inteförenas med den nu gällande särskildameritvärderingsförordningen. Denna framstår f.ö.redan under gällande förhållanden som endiskutabel reglering.''Anf. 79 ():Herr talman! Min följdfråga blir då: I vilkaavseenden tillåter sig dennameritvärderingsförordning inte att förenas med ettEES-avtal?Visst har jag läst vad som sägs här. Om jag inte hadegjort det skulle jag ju inte ha skrivit motionen.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )6 § Vissa anslag för utveckling av skolväsendet,m.m.Föredrogsutbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU21 Vissa anslag för utveckling avskolväsendet, m.m. (prop. 1992/93:100 delvis ochförs. 1992/93:RR4).Anf. 80 ():Herr talman! Till detta betänkande -- där det tasupp frågor om stöd för utveckling av skolväsendet,fortbildning m.m., genomförande av skolreformeroch revisorers förslag när det gällergymnasieskolan -- är en meningsyttring från ossfogad.I meningsyttringen tar vi upp en väldigt viktig fråga.Vi säger att många elever i skolan har s.k. doldahandikapp. Vi har exemplifierat detta genom atttala om t.ex. allergier.Det finns ju många olika dolda handikapp, ochkunskapen därom är väldigt begränsad. Men desamlade erfarenheterna av hur elever med doldahandikapp -- det handlar alltså om de här elevernasvillkor i skolan -- gör att det, om det här byggs omtill en kompetens, blir lättare för nämnda elever attverka i skolan. Villkoren för de här eleverna och förövriga elever skall vara mer likvärdiga.Vi menar att tillsammans med närmare skallundersöka behovet och möjligheten att anordnacentral fortbildning när det gäller dolda medicinskahandikapp.Det är alltså viktigt med likvärdiga villkor i skolannär det gäller barn med nämnda handikapp ochandra barn. Vi vet att yttringar av en del sådana härhandikapp har -- tyvärr förekommer detäven -- tagits till intäkt för att barnen mednämnda handikapp skulle vara mindre begåvade änandra barn. Rent ut sagt skulle de vara litet dummai huvudet. Men så är det inte -- det vet vi.Mot den bakgrunden är det mycket viktigt att lärareoch även elever och föräldrar till ickehandikappade barn får information och kunskaperom de specifika villkor som gäller för nämnda barnoch om de specifika reaktioner som kan framkallasav t.ex. skolmiljön eller den arbetsstruktur somskolan innebär för eleven. Jag vill framhålla att dethär är en gammal fråga från vår sida.Jag yrkar bifall till meningsyttringen i dettabetänkande.Anf. 81 ():Herr talman! Jag skall helt kort kommentera BjörnSamuelsons inlägg och även hans meningsyttring ibetänkandet. Det föreslås att Skolverkettillsammans med förhandikappfrågor, , närmare undersökerbehovet och möjligheten att centralt anordnafortbildning för lärare om medicinska handikapp.Det är majoritetens uppfattning attskolhälsovården på varje skola har, och skallförmedla, kunskap och information till lärarna ommedicinska handikapp.Det är min erfarenhet att det också har fungerat pådet sättet ute på skolorna. Det ger förutsättningarför att skolans verksamhet anpassas till demedicinskt handikappade elevernas behov.Kommunerna har det fulla ansvaret för lärarnasfortbildning och för kompetensutvecklingen avskolans personal. Jag utgår från att man i sambandmed beslut om fortbildningsplaner lokaltuppmärksammat behovet av fortbildningsinsatsernär det gäller lärarnas kunskaper om elever medmedicinska handikapp.Om det i uppföljnings- ochutbildningsverksamhet skulle föreligga behov avfortbildning om medicinska handikapp, utgårutskottet från att , i den plan för dencentralt organiserade fortbildningen som kommeratt presenteras i den fördjupadeanslagsframställningen för budgetåren 1994/95--1996/97, tar upp en fortbildning med sådantinnehåll. Det är naturligt att man i det falletutnyttjar den kompetens som finns inom närdet gäller sådan fortbildning.Herr talman! Med det anförda yrkar jag bifall tillhemställan i betänkandet och avslag påmeningsyttringen.Anf. 82 ():Herr talman! Jag kan välja om jag vill följa ettmanuskript eller om jag vill tala fritt. Hade jag varitdyslektiker hade jag inte kunnat göra det. Jag villmed de orden fästa uppmärksamhet på två av demotioner som behandlas i det här betänkandet. Detgäller motion Ub449 av och jag har väckt.Detta är ett problem som många människor harlidit av genom tiderna som de inte harblivit rätt förstådda. Man misstolkar ofta elevernasproblem. Man kan tolka dem som oinspirerade,ointresserade eller bråkiga. harman kunnat konstatera att en hel del av de s.k.värstingarna är personer som lider av läs- ochskrivsvårigheter. Detta är någonting som manfaktiskt tycker att det tidigt borde ha kunnat görasen hel del åt.Jag har haft anledning att följa ett sådant här fall påsenaste tiden. Det var en yngling som eftergrundskolan och gymnasiet, ja, ett par månaderinnan det var dags att sätta vita mössan på huvudet,fick det konstaterat att fastän han hade enläsförståelse som låg vida över genomsnittet hadehan en läshastighet som knappt låg på nivån förårskurs 7 i . Det måste naturligtvis havarit ett elände för denne yngling att gå igenomskolan på detta sätt, utan att någonuppmärksammat problemet.Det jag vill ha sagt med detta är att man i detbetänkande som utskottet har avgett utgår från nu skall kunna utnyttja denspecialpedagogiska kursen igrundskollärarutbildningen för att utbilda lärare pådet här området. Det är naturligtvis bra om vi såsmåningom kommer därhän. Men kanman konstatera att vi har tiotusentals lärare i detallmänna skolväsendet som redan är där ute i dagoch som inte alls har förstått sig på det härproblemet. Vad gör vi med dem?Nu pekar man på att vi skall ha ett offentligtutskottsförhör . Det tycker jag är bra.Det var ett seminarium kring de här frågorna ijanuari i regi. Det var ocksåbra. Det hade inte varit så farligt om man i detsammanhanget hade gjort ett påpekande och etttillkännagivande av att det finns anledning attskynda på och verkligen se till att det blir någontinggjort på det här området.Det rör sig nämligen om 5--av våra skoleleversom har de här problemen. Översätt det till enårskurs i svenska! Det innebär att det varje årbörjar 8 000--10 000 elever i den svenska skolansom har så grava läs- och skrivsvårigheter att deskulle vara berättigade till stöd.Herr talman! Jag hoppas verkligen att de som nuhar de här problemen inte hinner gå igenom helavårt skolväsende, som den yngling jag taladeom, utan att kunna få hjälp. Det är inte bara ettallmänt handikapp, ett av de dolda som BjörnSamuelson talade om, utan det är också ett socialthandikapp när man kommer ut ocn inte möts medförståelse därför att människor tror att det här ären person som är ointresserad, som inte vill. Vi kanbara peka på vad som händer när man har gått utungdomsskolan och skall gå vidare.Högskoleprovet är t.ex. på intet sätt anpassat tillmänniskor med dyslexi.Herr talman! Jag vill bara sluta med att säga att jagutgår från att det efter utskottsförhöret i höstkommer att hända någonting. Annars kan jag lovabåde å mina och vägnar att demotioner vi har lämnat in kommer som brev påposten vid nästa riksdag. För detta är en grupp somalltför länge har negligerats och det hade, som jagser det, faktiskt inte skadat om man från utskottetssida hade gjort ett påpekande om att man borde taitu med frågan på ett kraftfullare sätt än man hargjort hittills.(Applåder)Anf. 83 ():Herr talman! Jag vill göra ett par kommentarer medanledning av det sade. En av dekanske både mest gripande och mest intressantakvällar som jag har varit med om iutbildningsutskottet var när vi var på Skrivknuten,som är en förening där medlemmarna dels ärdyslektiker, dels har barn som är dyslektiker. Degör ett fantastiskt bra jobb. Besöket resulterade iatt alla partier var eniga om att anslå mer pengar,för att de skulle få bättre resurser att utveckla sinverksamhet.Lennart säger att vi skall göra mer fördyslektiker. Ja, vi var med på seminariet somSocialdepartementet hade för någon månad sedan.Ett problem är att forskarna inte är riktigt överensom vari handikappet består. En del säger att det ärett pedagogiskt handikapp och en del säger att detär ett medicinskt handikapp. Det är bl.a. det som viskall försöka utröna i den offentligautskottsutfrågning som vi skall ha till hösten.Det är naturligtvis också oerhört viktigt att vi ser tillatt man tar upp den här aspekten ilärarutbildningen. Det är viktigt att man myckettidigt ser om ett barn har läs- och skrivsvårigheter.Detta betyder ju helt riktigt inte, som LennartFridén sade tidigare, att det är fråga om någon formav intellektuellt handikapp, utan det är ett annathandikapp.Jag är ganska övertygad om att vi iutbildningsutskottet är på det klara med problemetoch dess vidd. Det gäller bara att hitta rätt metodför att sedan klara av problemet. Jag tror att detkommer att bli en process som tar tid framöver.Man skall förankra detta ute i skolor och pådaghem. Men jag är nästan övertygad om att vi ärpå det klara med problemet.Lennart säger att han skall motionera ävennästa år. Det finns många som har gjortdet tidigare också. Det som gav pengar tillSkrivknuten var en motion som ,om jag inte minns helt fel, stod som första namn på.Anf. 84 ():Herr talman! Skrivknuten i all ära, jag tycker attdet är ett jättebra initiativ, men den ligger här iStockholm. Som så mycket annat hjälper detvarken de som har dyslexi i eller desom har det i Ystad.Faktum är att de här problemen har varit kändamycket . Det finns tillräckligt många godaläspedagoger i det här landet som är helt överensom hur man skall gå till väga för att bryta deproblem som dyslektikerna har, oavsett vilket detbakomliggande problemet är.Man kan naturligtvis diskutera om det är enperinatal hjärnskada, vilket många utgår ifrån attdet är. Jag blev uppringd av en personsom har sysslat med de här frågorna länge och somville hävda att det rör sig om hjärnskada i kanske4--av fallen. I de övriga 8--fall som manräknar med finns kan det röra sig om pedagogiskaproblem av annan karaktär. Oavsett detta rör detsig om tusentals elever varje år.Jag hoppas, , att jag inte skall behövamotionera , utan att det offentligautskottsförhör som vi skall ha verkligenkommer att ge sådana signaler att det leder tillverkliga åtgärder som hjälper de här eleverna, inteminst dem som har gått i skolan redanoch alla de lärare som finns ute på våra skolor ochinte har fått någon som helst utbildning på det härområdet. Det är dessa jag i första hand vill skallkunna få hjälp nu.Jag utgår också ifrån att vi kan vara helt överens omatt vi efter höstens diskussioner, med erfarenheterav det seminarium som var och med defakta som faktiskt finns, skall kunna åtgärda dettapå ett vettigt sätt.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )7 § Köp av interregional persontrafik påjärnvägFöredrogstrafikutskottets betänkande1992/93:TU25 Köp av interregional persontrafik påjärnväg.Tredje vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut skulle fattas . )8 § Åtgärder rörande taxitrafikenFöredrogstrafikutskottets betänkande1992/93:TU26 Åtgärder rörande taxitrafiken(prop. 1992/93:106).Anf. 85 ():Herr talman! För andra gånger under dettariksmöte har att ta ställning till frågorsom rör taxiverksamheten. inleddedetta med att i sitt betänkande föreslåriksdagen att ge regeringen till känna behovet avvissa skärpningar av sådan lagstiftning som är avbetydelse för taxitrafiken. Regeringen skulledärefter återkomma till med erforderligaförslag. majoritet ställde sig bakomtrafikutskottets förslag.Det var därför som vi med spänning såg fram emotvad regeringen skulle återkomma med. Men jagmåste säga att det somKommunikationsdepartementet till komtillbaka med inte var mycket -- precis som såmycket annat som kommer frånKommunikationsdepartementet . Manhade ju förväntat sig att riksdagsmajoritetensförslag åtminstone till en del varit tillgodosedda. Såvar nu inte fallet.I stort sett var det bara frågorna om taxametern ochdess funktion och prisinformationen sommotsvarade vad tidigare uttalat sig om.Förra gången som taxifrågorna debatterades bestodriksdagsmajoriteten av socialdemokrater,vänsterpartister och Ny demokrati. Det var kanskeanledningen att regeringen inte levde upp till det dåfattade riksdagsbeslutet.Nu presenterar trafikutskottet ett nytt betänkanderörande taxifrågorna. Den här gången är det i stortsett ett enigt utskott som ställer sig bakom deförslag på åtgärder som utskottet anser behövs föratt få någon ordning inom taxiverksamheten -- isynnerhet i storstadsområdena.Jag vill också påpeka att även revisorersympatiserar med de förslag som utskottet nu ärenigt om. Så skall väl inte regeringen gåförbi de synpunkter som trafikutskottet ochförhoppningsvis denna kammare har.I stället för att säga regeringen skulle jag kanskesäga Statskontoret, därför att det är Statskontoretsom har fått regeringens uppdrag att till den 1 junii år komma med förslag om åtgärder. Det är därförsom jag kallar utskottets förslag i det härbetänkandet för synpunkter. Vi har utgått från attsamtliga frågor som framförs och som tidigareframförts till regeringen, både från ochfrån andra myndigheter och organisationer inombranschen, verkligen blir seriöst prövade avStatskontoret och kommer att bilda underlag förregeringsbeslut. På så sätt löses de problem somväxt fram efter avregleringen inom taxibranschen.De synpunkter som i huvudsak gäller ärfrågor om bl.a. ett trafiktillstånd per bil,nödvändiga yrkestrafiktillstånd för att utrustataxibilar, länsstyrelsernas möjlighet till tillsyn ochövervakning, utökad möjlighet till skattekontrolloch lämplighetsprövning av förarna.Det här är nödvändiga åtgärder för att åstadkommaett likvärdigt konkurrensförhållande blandtaxiföretagen och en möjlighet för i synnerhetresenärerna att själva välja vilken bil de skall åkamed och veta vad som gäller, dvs. att man till ettskäligt pris och på ett tryggt sätt kommer fram tillden plats som man beställt resan till.Herr talman! Såsom jag tidigare sade är utskottet istort sett överens om vilka synpunkter som börligga till grund för ytterligare regeringsförslag. Vadjag däremot inte riktigt förstår är att inteutskottsmajoriteten anser att också Statskontoretkan få pröva frågorna om obligatorium avtillhörighet till en beställningscentral och omtrafikeringsplikt, så som vi uttryckt det i enreservation till detta betänkande.Med tanke på hur taxiverksamheten fungerar vidvåra större flyg-, båt- och tågterminaler är nogfrågan om befordringsplikt verkligen motivad attprövas. Vad gäller beställningscentraler ochobligatorisk tillhörighet till en sådan är visserligenbranschen något delad när det gällernödvändigheten att tillhöra en sådan central. Menjust därför finns det kanske all anledning attverkligen pröva den här frågan på djupet.Jag tycker nämligen att man inte kan resonera somkommunikationsministern gör. Han menar att viinte skall ha ett obligatorium medbeställningscentraler, eftersom det kan leda tillbeskuren konkurrens och höjda priser. Jag undrarvilka inom taxibranschen som tillämpar dehöga priserna mellan exempelvis ochStockholm. Inte är det de med taxibilar som tillhören beställningscentral.Det handlar ju om att göra en fullständig belysningav problembilden inom taxiverksamheten och attpröva alla framkomstvägar, detta för att vi skallslippa ifrån ytterligare rubriker i massmedia ommordhot, svarttaxi, taximaffia, taxikrig, beväpnadetaxiförare, lurade kunder, m.m. Låt oss få enfullständig belysning gjord av Statskontoret.Herr talman! Med anledning av detta yrkar jagbifall till vår reservation, i övrigt yrkar jag bifall tillutskottets hemställan.Anf. 86 ():Herr talman! Det är inte så länge sedan videbatterade frågan om taxinäringen, som JarlLander sade. Lustigt nog var det samma debattörerden gången också, så någon större skillnad i debattblir det väl inte.Något märkligt är det att det blev etttillkännagivande till regeringen och att regeringendärefter skulle återkomma. Jag tycker faktiskt attdet inte är så mycket som förändrats när manåterkom till trafikutskottet och till riksdagen.På s. 7 i utskottsbetänkandet står det: ''Utskottetkonstaterar att villkoren för taxitrafiken harförändrats på ett genomgripande sätt under desenaste åren.'' Det kan man väl säga att så harskett?Många har talat med mig om detta och berättat attde blivit vägrade att åka taxi, med motiveringen attkörsträckan inte är nog lång. En del människor harberättat att de inte kommit dit de önskat och att endel taxiförare kört fel trots att de fåttvägbeskrivning.Före denna avreglering kunde man ta en taxi iförvissningen att man kom dit man vill. Taxiförarnakände till staden. Ett av kraven för att få tillståndatt köra inne i staden var kunskap om den.Längre ned på samma sida i betänkandetkonstateras också att man inte kunnat utvärderareformen därför att den gällt under så kort tid.Allting är ju relativt. Det som man kan utläsaav vad som hänt är att det inte har blivit bättre. Förresenärerna har det blivit sämre.Det skryts också något med att taxifordonen istorstadsregionerna har ökat. Det är lätt attkonstatera. Gå bara ned till centralstationenoch titta! Det finns knappt plats för alla taxibilar.Det man däremot kan uppmärksamma ärkvaliteten på dessa taxibilar. Det finns bilarsom man undrar hur de över huvud taget kunnat gåigenom en bilbesiktning. Det har i vissa fall kunnatkonstateras att det när det gäller taxi verkar som kommit tillbaka till den tid då man lagade bilarmed hönsnät och plastic padding. Det var väl intemeningen med denna avreglering?Mycket av det som sägs i utskottets motivering inte försöker göra en skärpning ärmotsägelsefullt. På s. 8 konstateras det: ''Utskottetanser att den marknadsmässiga frihet som taxiåtnjuter måste kombineras med kraftfulla åtgärderför att trygga en sund konkurrens som främjar attresenärerna erbjuds en fullgod service.'' Då frågarman sig vilken kontrollant skall göra denkontrollen. Att man, som påpekade,skall ha upprepade kontroller motsägs ju av atttaxiförarna inte skall tillhöra en taxicentral. Detsägs inget konkret om detta, utan man hoppas attdet skall bli så.Sedan talar man om kraftfulla åtgärder och attregeringen ånyo skall komma tillbaka. Menregeringen fick ju tidigare uppdraget att kommatillbaka i ärendet. Också revisorer harvisat missnöje med att kriminalitet och annat råderinom taxinäringen. Det kan vi här fortsättningsvisinte stödja utan måste göra någonting åt.Herr talman! Härmed yrkar jag bifall tillVänsterpartiets meningsyttring i trafikutskottetsbetänkande TU26.Anf. 87 ():Herr talman! Förra gången taxinäringendiskuterades här i kammaren var ,och utskottet begärde då ytterligare åtgärder. Nuhar regeringen föreslagit de åtgärderna, och debehandlas i denna kammare bara cirka femmånader efter beställningen. Det är ovanligt snabbti riksdagssammanhang. Det berodde också på attkommunikationsministern redan då hade aviseratatt han skulle komma med ytterligare förslag.Orsaken till dessa förslag är -- det är inte någonnyhet -- att man anser att den avregleradetaxinäringen har medfört nackdelar på vissaområden. Det är vi överens om. Det förekommerfusk och oegentligheter i branschen. Det skallgivetvis åtgärdas och ställas till rätta. Enförutsättning för sund konkurrens är att alla parterfår konkurrera på lika villkor.Vi får dock inte glömma bort att det framför allt äri storstäderna som de negativa effekterna har visatsig mest.Sammanfattningsvis har avregleringen avtaxitrafiken slagit väl ut. Det konstaterarmajoriteten i utskottet. Det är marknaden,aktörerna, som har tvingats anpassa sig till kundensönskemål. Förmodligen har vi ännu inte sett helavidden av de positiva effekterna av avregleringen.Det var inte helt oväntat att taxinäringensavreglering inledningsvis skulle medföra vissaproblem. Så blir det alltid när man skall avregleranågot som har varit reglerat under en lång tid.Konkurrensverket har helt riktigt framhållit att detkan ta relativt från det att en sedan längereglerad marknad släpps fri till dess attkonkurrensen fungerar fullt ut.Vad har då hänt efter avregleringen, somgenomfördes ? Till en början stegnaturligtvis priserna innan marknaden hadestabiliserat sig och nyetableringen tagit fart.Antalet taxibilar steg därefter ganska ordentligt,varför man snart kunde konstatera att en klarhöjning av servicenivån hade skett.