prot · GH0942 · 1993-12-13 00:00:00 — Precis som jag tidigare poängterat tyckerjag att det är helt omöjligt att utvärdera ett nyttsystem innan det tillåtits vara i bruk en tid.Regeringen har fattat flera beslut isyfte att garantera kvaliteten i skolans verksamhet.Värda att nämna är bl.a. möjligheten att välja skolaoch förslagen till nya läroplaner. Jag tillhör intedem som anser att ökade medel till skolanautomatiskt leder till att kvaliteten höjs. Inte hellertror jag att återinförd central detaljstyrning avskolan förbättrar kvaliteten. Att förändrakvaliteten i skolan är betydligt mer komplicerat änså. Ökad valfrihet och beslut nära brukarna är dockett av instrumenten för detta. Med ökad valfrihetför eleverna tvingas skolorna att göra sig självaattraktiva genom bl.a. kvalitet och utbud.Beslutsfattande nära brukarna gör att fler kännersig delaktiga. Detta är ytterligare något som är braför kvaliteten i skolan.Anf. 39 ():Herr talman! Jag får tacka skolministern för det härsvaret. frågade jagskolministern hur hon bedömde effekterna av deskolpengssystem som en del kommuner har införtoch som många anser omöjliggör enresursfördelning som har sin utgångspunkt i skolansuppdrag att ge alla barn en likvärdig utbildning.Skolministern svarade då att hon inte oroade sigöver situationen och att hon inte fann detnödvändigt att göra någon studie av vad som hållerpå att hända . Den här gången handlar min frågadärför om resurstilldelningen till skolan.Skolministerns svar till den 9november antydde ju att hon var beredd attdiskutera situationen som den ser ut i många skolor.Då sade skolministern så här: ''-- -- -- men jag kanförsäkra att den dag som jag harett konkret underlag som stärker uppfattningen attdet sker allvarliga försämringar'' -- i skolan alltså --''kommer jag att höja rösten och gå in i merdetaljerade resonemang om vad som måste göras. ''Det här tyckte jag lät lovande, och jag tror säkertatt det var många fler som tyckte det. Det är mångasom väntar med ganska stort intresse på vad somkan komma ut av detta.Det är många organisationer och andra medmycket goda insikter i skolans vardag som harförsökt att slå larm. ,eleverorganisationerna och är bara några avde organisationer som jag nämner i mininterpellation. De har gjort enkäter och andrasammanställningar av hur det faktiskt ser ut.I flera kommuner har skolledningarna slagit larmtill sina kommunledningar. De har sagt att de nu ärvid den nedre gräns där de kan ta ansvarför kvaliteten i skolans verksamhet om det skerytterligare besparingar. Min erfarenhet av bådelärare och framför allt skolledare är att när de sägerså har det gått långt. Då är det fara å färde.Även utbildningsutskottet har försökt att dra sittstrå till stacken genom en utfrågning tidigare i höst.Där svarade ett antal kommuner, på våra frågor om situationen iskolan.Det är alltså ganska många slags rapporter ochiakttagelser som har redovisats om skolans vardag.Det saknas inte underlag. Rapporterna pekar allaåt samma håll. De visar att problemen snabbt blirstörre och djupare för många elever.Det blir större klasser, färre grupptimmar, mindrespeciallärarresurser, färre vuxna i skolan ochmindre tid för varje barn. Så ser situationen ut.Det leder fram till att skolans möjlighet att ge stödtill varje individ minskar. Det förefaller som om detgenomgående är de barn som har mindre uttaladeproblem som blir utan stöd, men de klarar sig inteutan extra stöd från de vuxna i skolan.De barn som har många uttalade problem ochmycket tydliga handikapp får fortfarande hjälp.Men de barn som har svårt att koncentrera sig, sombehöver mer tid på sig och som behöver hjälp medatt komma ifatt efter en tids sjukdom hinner ingenmed . Risken är att de halkar efter för alltidoch att de helt enkelt ger upp.Jag tror inte att detta händer därför attkommunerna vill ha det så. Jag tror att det beror påresursknapphet. Jag vet det naturligtvis inte, menalla andra tolkningar är så illvilliga att jag inte villgöra sådana tolkningar.Visst skulle debatten, skolministern, vinna på om vivisste både vad som händer och varför. Jag tyckeratt det är alarmerande när så många rapporter frånverkligheten och från så många olika grupperfaktiskt pekar i samma riktning -- i fel riktning. Jagförstår inte att skolministern tar så lätt påproblemen.Utvecklingen går så oerhört snabbt. Om vi skallkunna förhindra att den leder till kraftigaförsämringar för många av skolans elever, måstedet ageras . De barn som går i skolanriskerar annars att bli någon form avparentesgeneration som har fått sämreförutsättningar än sina äldre och förhoppningsvissina yngre kamrater. Vi kan inte acceptera attdagens elever behandlas så.Barn går som bekant inte i repris. Detta faktum göratt det är bråttom med att skaffa fram ett brabeslutsunderlag. Jag kan förstå att skolministerninte tycker att de rapporter som jag har nämnträcker till det. Det tycker inte jag heller. Det vardärför jag ställde frågan om skolministern, pågrundval av att det finns så många tecken sompekar i samma riktning, är beredd att skyndsamt setill att vi får ett, som hon säger i svaret, ''brett ochobjektivt beslutsunderlag''.Jag har förstått att skolministern inte vill det.Men jag förstår definitivt inte varför hon inte villdet.Anf. 40 (m):Herr talman! Jag delar uppfattningen om attutvecklingen går snabbt och att det är ettbekymmer i allt politiskt arbete. Det är just därför,, som det brådskar så med denekonomiska saneringen, och det är just därför somden här regeringen lägger så stor kraft vid den.När det gäller resurstilldelningen till skolorna är detriktigt att vi har diskuterat det tidigare. Jag har sagtatt om jag blir övertygad om att det skulle finnasstora brister i vår statsbidragsgivning, eller någonannanstans, skall jag naturligtvis vidta åtgärder.Det är bara det att ett brett och bra underlag, somvisar att det är fel endera på kommunernasfördelning av medel eller på statsbidragssystemet,får man naturligtvis inte snabbt.Det tar att få fram ett sådantunderlag. I flera svar till har jagpåpekat att jag känner ett visst förtroende för detarbete som har aviserat att man villlägga ned för att fullgöra de här frågorna ochutvärdera dem ,dvs. under den som redan har börjat.Man arbetade alltså för att se hur kommunernaföljer upp det nya resurstilldelningssystemet ochhur man själva arbetar med fördelning avresurserna till skolorna. Jag tror dess värre att omman skall ha ett relevant underlag måste maninvänta de svar som kan komma med.De olika undersökningar som talarom är intressanta, men de är ganska smala också.Jag har här, och i dentalar man om nedskärningar i kommunerna. Menman tar inte någon hänsyn till vilken satsningkommunerna ursprungligen gör på skolan. Detfinns inget referensmaterial. Frågorna är ganskaallmänt hållna. Det gör att man får en väldigtslarvig bild. Det är bra att vi är överens om att denhär typen av underlag inte räcker för att påstå varesig det ena eller det andra.Jag tycker också att det var utomordentligt bra attutskottet hade en utfrågning om resurser och annat,därför att det naturligtvis gav en hel del svar. Detvar bl.a. då som vi alla fick klart för oss att det inteär de svagaste eleverna som drabbas, och det ärbra. Det finns ett engagemang i kommunerna föratt värna dem. Men det finns möjligen enmellangrupp elever som riskerar att ställas införproblem när kommunerna har begränsade resurser.Men även den här undersökningen var ju rättbegränsad -- 13--14 kommuner kunde man få med --och det gör ju att det krävs något utöver detta.Kommunförbundet har också tittat påförhållandena i några kommuner och kom i oktobermed en rapport. Rapporten är baserad på ett urvalkommuner, och man skall väl inte dra någragenerella slutsatser av den heller. Anmärkningsvärtär ändå att rapporten inte alls visar den negativabild som målas upp på andra håll. I rapportenkonstaterar man visserligen att det råderekonomisk kris och att det drabbar alla, men mansäger också att skolan i de flesta fall inte har blivitutsatt för någon hårdhänt budgethantering utan har klarat sig ganska bra, trots nya styrsystemoch lågkonjunktur. Man pekar framför allt påvikten av flexibilitet och att kommunerna fårmöjlighet att utforma verksamheten utifrån lokalaförhållanden.Eftersom skolans verksamhet har varit väldigtcentralstyrd och detaljstyrd har det varit svårt förkommunerna att använda de mest rationellalösningarna. Därför är det väsentligt med ett braunderlag när man skall bedöma vad minskadekostnader handlar om. Det kan ju nämligen varaså -- och i en hel del fall är det säkert också så --att man genom en bättre organisation får minskadekostnader.När man diskuterar resurser är frågan omklasstorlekarna en sak som ofta dyker upp. Detsprids nu myter om att vi håller på att få jättestoraskolor, men faktum är att det --1992 -- föratt nu ta den serien -- generellt sett är fråga om enmycket marginell ökning. Det har legatförhållandevis , trots att elevkullarna harväxlat. Jag tvingas som skolminister inse att manmåste ha ett underlag som spänner föratt man skall kunna dra sådana slutsatser att mangår in och ändrar i den ansvarsfördelning somriksdagen har fattat beslut om. Jag är inte bereddatt göra det nu.Eva frågade om jag nu snabbt vill sätta igång med en översyn, men jag hävdar att en sådanöversyn pågår i regi, och det är en avSkolverkets viktiga uppgifter.Anf. 41 ():Herr talman! Såvitt jag kan förstå av ett tidigareinterpellationssvar skall vi få de svaren ,och sedan skall det dras slutsatser och göras någotåt det. Jag är rädd för, skolministern, att någongeneration skolelever då kommer att ha fått bramycket sämre förutsättningar för sin utbildning änvad som är fallet för både tidigare och --förhoppningsvis -- senare generationer.Skolministern konstaterade att hon har tagit till sigdet som utbildningsutskottets utfrågning men ocksåmånga av de andra rapporterna faktiskt pekar på,nämligen att gruppen ''mellanbarn'', dvs. barn medhandikapp som inte är så grava, inte så tydligtuttalade och inte så synliga, nu får sitta emellan.Fråga jag måste ställa är: Vad drar skolministernför slutsatser av detta konstaterande?Det är ju faktist det här det handlar om. Skolan hari uppdrag att ge alla elever en likvärdig utbildning,och det kräver att skolan kan ge mer resurser till debarn som behöver det. Man klarar än så länge debarn som har de tydligaste och mest gravahandikappen, men en stor grupp elever hinns intemed i skolan . Sedan må den generellastatistiken peka på vad som helst. I klasser pålågstadiet med närmare 30 elever och i klasser påmellanstadiet med över 30 elever är det självklartatt lärare inte hinner med att se ochuppmärksamma alla elever och deras arbete, långtmindre att hjälpa dem ordentligt.Om det nu tar att få fram ett underlag föratt ta ställning till sådana förändringar som kanbehövas, desto större anledning att börja på engång och inte vänta med att se den härverkligheten.När argumenten tryter för statsråden i regeringenskyller de på den förra regeringen. Då säger de attfelet beror på den ekonomiska utvecklingen och attde fick så dåligt dukat för sig. Sedan sägerskolministern att det är desto viktigare med enekonomisk sanering efter 80-talet. Ja visst, men gördå en sådan i stället för att sänka ekonomi.Det är ju det som håller på att ske , när vi harett budgetunderskott på drygt 200 miljarder. Det ärju inte precis någon förbättring av ekonomin.Tänker ni fortsätta att förbättra ekonomin på detsättet skulle jag vilja be alla makter som kan attbevara för några fler sådana försök. Dåmåste något annat ske än att ekonomiräddas på det sättet. ekonomi kannämligen aldrig räddas genom attbudgetunderskottet ständigt ökas utan att vi får utnågot av det.Anf. 42 (m):Herr talman! Jag tänker inte diskutera ekonomiskpolitik. Jag vill bara påpeka attSocialdemokraterna, om jag har läst derasekonomiska motioner rätt, vill ökabudgetunderskottet ytterligare, åtminstone i ettkortare perspektiv.Låt mig återkomma till detta med en översyn.Skolverket arbetar alltså under den nu pågåendeperioden bl.a. med att följa upp hur kommunernaarbetar med statsbidragssystemen och fördelningenav resurser till skolorna. Det innebär inte att manpå måste vänta innan manberättar något om vad man har kommit fram till.Det kan alltså ske tidigare. Jag tror inte att man påSkolverket är okunnig om de diskussioner som försom resursanvändningen, utan jag tror att vi kanförvänta oss att man där arbetar med detta och , när man har relevanta fakta, ocksååterkommer om detta. Och det är väl bra.Vilka slutsatser drar jag då av det som framkom vidhearingen och av de resonemang som förs om des.k. Två saker tycker jag är oerhörtcentrala.Det ena är att det är bra att man har konstaterat attkommunerna har läst skollag och skolförordningaroch att de ser till att de svagaste värnas. Det varväldigt viktigt att vi fick det beskedet, eftersom detvar något som man inte minst inom var väldigt orolig för, vilket framkom underett par debatter som vi förde här i kammaren. Detvar därför skönt att det visade sig att det inte fannsnågon anledning till oro. Det är viktigt att vi hållerfast vid detta och ser till att kommuner ocksåfortsättningsvis värnar om de barnen.En annan slutsats man kan dra mot denna bakgrundoch utifrån en del andra utvärderingar, inte minstSkolverkets nationella utvärdering, är vikten av attskolans arbetsformer utvecklas. Vi måste arbetamer med alternativ pedagogik. De här barnenbehöver ofta arbeta på andra sätt, och genom attförändra arbetsorganisationen och pedagogikenkan man ofta nå resultat som är bättre än de somnås i traditionella klasser, framför allt om dethandlar om många elever. Jag tror också att manåtminstone av en del utredningar kan dra denslutsatsen att åldersblandad undervisning är enfördel. Det ger nämligen barn med olikautvecklingsprofil bättre förutsättningar att arbetaoch mogna i sin egen takt.Man kan alltså dra flera slutsatser av det här, mendet viktiga är, och i fråga om det kan väl EvaJohansson och jag vara överens, att manuppmärksammar den här gruppen elever.Sedan skulle jag väldigt gärna vilja ha svar på enfråga: Var är alla dessa klasser med mer än 30elever? Det måste ju vara fråga om specialfall. Vihar en väldig spridning över landet.Genomsnittsstorleken på en skolklass är litet drygt22 elever. Det innebär att en hel del klasser harbetydligt färre elever och att det naturligtvis finnsnågra med betydligt fler. Men gerintryck av att det finns oerhört många klasser med30--35 elever. Jag förstår att de lärare som har såstora klasser att arbeta med har det väldigtbesvärligt, och det är möjligt att man i de fallenborde ta upp en särskild diskussion.Anf. 43 ():Herr talman! Inte minst har eleverna det besvärligt.Lärarna har det också svårt, men framför allt är deteleverna som drabbas. De här klasserna finns litetvarstans. Jag träffar på dem vid besök i skolorna. Imina döttrars skola, där de var 18--19 nybörjare iettan när min döttrar började för ,är de nu 27--28 elever i nybörjarklasserna. I deklasser där de var 22--23 när mina döttrar gick påmellanstadiet är de nu 34--35 stycken. Där finns nuen femma där man t.o.m. jobbar i två klassrumdärför att alla inte får plats i ett klassrum och därläraren får lov att gå emellan klassrummen.Så visst finns de här klasserna. De finns också påmånga många andra ställen som jag har besökt. Såblunda inte för att de finns! Det hjälper inte attblunda -- de finns ändå. Eleverna vet att de finns,föräldrarna vet hur det är, och skolans personal vethur det är. Det är lika bra att också vi ser hur detfaktiskt ser ut.Det är bra om skolans arbetsformer kan utvecklas.Åldersblandade klasser är säkerligen mycket braför många elever. För många lärare känns det ocksåbra att få jobba med åldersintegrerade klasser. Menjag tror inte att det blir bättre om resursernaytterligare dras ner -- också resursfrågor finns medhär.Skolministern ser alla möjliga förklaringar till attdet är som det är. Men hon ser inte hur det är meddet som alla som arbetar i skolan är mestbekymrade över, nämligen skolans resurser. Det ärsjälvklart inte fråga om att simsalabim lösa allaproblem. I nuvarande situation med en mycketkraftig förändring och resursneddragning tapparmånga modet, och det är inte att undra på.Det är bra att de allra svagaste barnen värnas --något annat vore en skam för svenskt skolväsende.Det finns emellertid också en grupp barn som ärsvaga och som har rätt att ställa krav på oss och fåden hjälp och det stöd som de behöver för sittskolarbete men som de inte får. De härbarnens problem är inte lika grava som de problemsom en del andra barn har. Men de har rätt att göraanspråk på det här stödet för att kunna kommavidare i sina studier, för annars finns risken att vi fåren stor grupp barn -- så var det när jag gick iskolan -- som hamnar längst bak i klassen och somendera sitter alldeles tysta eller också ägnar sig åtnågot helt annat på lektionerna och inte alls är med,därför att de har tappat kontakten med skolarbetet.Det är otroligt viktigt att dessa barn får fortsätta attså att säga ha kontakt med kunskaperna och att dekänner att de är med. Därför behöver de mer avskolans resurser, i form av stöd och hjälp frånlärarna. Det här handlar alltså om båderesursfördelnings- och resurstilldelningsfrågor.Anf. 44 (m):Herr talman! Det råder inte något tvivel om attresurserna är väsentliga i skolarbetet. Jag har aldrignågonsin sagt att det är enkelt att hanteraekonomiska problem.Jag tycker ändå att man skall sätta in frågan i desssammanhang. ökade nämligenskolans kostnader . Den kraftiganeddragning som talar om och somhar skett handlar i värstafall om ett par procent. Möjligen är vi tillbaka på1990 eller nivå när det gällerskolkostnaderna generellt. Sedan harundervisningskostnaderna i större utsträckning äntidigare drabbats. Det har bl.a. handlat om attelevgrupperna har blivit större, och det skaparnaturligtvis bekymmer. Jag tycker att man skall hadetta klart för sig.Jag tycker också att man skall ha klart för sig att detinte är så, att den här regeringen har önskat dennaekonomiska kris. Vi varnade ju för den i förravalrörelsen, och vi arbetar nu hårt för att försökagöra något åt den. Jag tänker inte öda tid på att talaom vems felet är. Det är så många andra som harupptäckt det, så det behöver jag inte tala om.Däremot är det viktigt att ha klart för sig attavgörande för om vi skall klara av alla åtagandenoch önskemål bl.a. när det gäller skolan är att vi fårordning på ekonomin.I interpellationen finns en fråga om huruvida jag ärberedd att ta initiativ till en snabböversyn/utredning som tittar på hur kommunernahandskas med pengarna. Jag har tidigare påpekat,och jag upprepar , att som en av sinauppgifter har att följa vad som händer påskolområdet. har aviserat att manunder den treårsperiod som man nu arbetar ikommer att särskilt titta på resurserna i skolan ochpå hur de fördelas.Jag tycker därför inte att det finns anledning för migsom skolminister, för regeringen eller för riksdagenatt uttala att en utredning måste göras, eftersomman bevisligen håller på med en sådan. Dettatycker jag är oerhört väsentligt.De detaljbilder av skolans verksamhet som man fårär oerhört centrala. Jag förstår att stött på sådant här i sina barns skola. Det ärintressant att notera. Det finns säkert fler fall i dettasammanhang. Väldigt väsentligt när man möterstora grupper är att man tar reda på hur mångalärare det är som arbetar med eleverna.Jag känner också till ett par skolor där man arbetari ganska stora grupper. Det beror på att man harvalt en annan pedagogik. Där är detta med storagrupper inte ett allvarligt problem. Man arbetarmed flera vuxna och den här elevgruppen.Det gäller alltså att noga analysera statistiken. Jagtycker faktiskt att man måste låta denprofessionella myndighet som vi haråstadkommit -- , som har ansvaret fördet här -- plocka fram siffror och analysera dem.Till slut vill jag bara påpeka att jag självklart delarEva uppfattning, att alla elever har rätttill skolgång av hög kvalitet. Det är viktigt att visärskilt beaktar dem som behöver extra stöd frånvår sida, så att de får den hjälp som de behöver.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Meddelande om inställt svarAnf. 45 TREDJE VICE TALMANNEN:Svaret på den interpellation som är upptagen sist påföredragningslistan, nämligen om rätten till genmäle i massmedia,utgår på grund av sjukdom.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1993/94:102 till trafikutskottetMotionerna1993/94:K11 och K12 till konstitutionsutskottet1993/94:Bo14 och Bo15 till bostadsutskottet10 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återKonstitutionsutskottets betänkanden1993/94:KU8, KU16 och betänkande 1993/94:JuU11Utbildningsutskottet betänkanden /94:UbU1och betänkanden /94:TU7 ochTU8Näringsutskottets betänkanden /94:NU7,NU11 och betänkanden /94:BoU6 ochBoU711 § BordläggningAnmäldes och bordladesFinansutskottets betänkande1993/94:FiU1 Inriktningen av den ekonomiskapolitikenArbetsmarknadsutskottets betänkanden1993/94:AU4 Förändringar i arbetsrätten1993/94:AU5 Arbetsmarknadspolitiska åtgärderför ungdomar och långtidsarbetslösa, m.m.1993/94:AU6 En allmän och obligatoriskarbetslöshetsförsäkring12 § Anmälan om frågorAnmäldes att följande frågor framställtsden 10 december1993/94:263 av () till statsrådetReidunn om historiska arrenden:Den 30 november 1989 beslutade attbrukare av s.k. historiska arrenden skulle beviljasrätten att få friköpa den mark de i generationerröjt, brukat, bebyggt och bebott.I oktober 1991 förordade arrendekommitté(SOU 1991:85) enhälligt att förorda en sådanfriköpsrätt.Den 11 mars 1992 avslog en knappriksdagsmajoritet motioner av s och c med krav pågenomförande av riksdagsbeslut medmotiveringen att frågan om förslag till friköpslag''bereddes inom ''.Den 10 novembe 1993 avslog en ännu knappareriksdagsmajoritet med röstsiffrorna 126 mot 124(13 avstod) motioner av s och c med förnyade kravpå att riksdagsbeslut skulle respekteras ochfullföljas. Avslagsyrkandet motiverades med att''frågorna bereds iregeringskansliet''.När kommer regeringen att fullfölja det fyra årgamla riksdagsbeslutet och framlägga propositionom friköpslag för historiska arrenden?1993/94:264 avBarbro () tillkommunikationsministern om det europeiskalarmnumret:Genom avtal mellan ochlandets stift regleras de ''teletekniska'' ochfinansiella villkoren för telefonsamtal tilljourhavande präst. införs etteuropeiskt larmnummer, vilket medför att det blirsynligt från vilket telefonnummer den uppringanderinger. Dessutom finns planer på inspelning avlarmsamtal, vilket försämrar integriteten föravsändaren.Med anledning av det ovan anförda vill jag ställaföljande fråga:Hur avser regeringen att garantera anonymitetenhos dem som ringer jourhavande präst efterinförandet av det europeiska larmnumret?13 § Kammaren åtskildes kl. 14.41.Förhandlingarna leddes av talmannen frånsammanträdets början t.o.m. 6 § anf. 34 (delvis)ochav tredje vice talmannen därefter tillsammanträdets slut.