prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:121Torsdagen den 3 juniKl. 9.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 27 maj.2 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1992/93:220 och 250 till utbildningsutskottetSkrivelse1992/93:248 till utrikesutskottet3§ Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återc1 > betänkande 1992/93:KU36c0 > betänkande 1992/93:LU44Utrikesutskottens betänkanden /93:UU20,UU24, UU28, UU30, UU33 och betänkande 1992/93:EU34 § Beslut rörande utskottsbetänkanden somslutdebatterats den 2 juniFöretogs till avgörande näringsutskottetsbetänkanden /93:NU32 och NU33 samtförsvarsutskottets betänkande 1992/93:FöU11(beträffande debatten i dessa ärenden, se prot.120).Näringsutskottets betänkande NU32Mom. 1 (statligt ägande av Statensprovningsanstalt)Utskottets hemställan bifölls med 170 röster mot138 för reservation 1 av Axel m.fl.Mom. 2 (ombildning av Statens provningsanstalttill aktiebolag)Utskottets hemställan bifölls med 172 röster mot136 för reservation 2 av Axel m.fl.Mom. 3-5Utskottets hemställan bifölls.Näringsutskottets betänkande NU33Mom. 3 (lämplighetskravet vidbearbetningskoncession)Utskottets hemställan bifölls med 173 röster mot135 för reservation 1 av m.fl.Mom. 5 (avveckling av kronoandelsinstitutet)Utskottets hemställan -- som ställdes motmeningsyttringen av i motsvarandedel -- bifölls med acklamation.Mom. 9 (statlig prospekteringsverksamhet)Utskottets hemställan bifölls med 174 röster mot136 för reservation 2 av m.flÖvriga momentUtskottets hemställan bifölls.Försvarsutskottets betänkande FöU11Mom. 1Utskottets hemställan bifölls.Mom. 2 (riktlinjer om värnpliktiga i mobiliserings-och förplägnadstjänst)Talmannen meddelade att propositioner förstskulle ställas beträffande regeringens förslag tillriktlinjer med undantag för frågan om naturligavgång. Vid bifall till utskottets hemställan i dennadel skulle propositioner ställas i fråga omriktlinjerna såvitt gäller naturlig avgång.Riktlinjerna med undantag för naturlig avgångUtskottets hemställan bifölls med 174 röster mot137 för avslag.Naturlig avgångUtskottets hemställan bifölls med 169 röster mot137 för det av under överläggningenframställda yrkandet. 4 ledamöter avstod från attrösta.Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att utbildningsutskottetsbetänkanden UbU16, UbU15, UbU13 och UbU22skulle avgöras i ett sammanhang efter avslutadgemensam debatt.5 § Löntagarfondsmedel för forskningFöredrogsutbildningsutskottets betänkanden1992/93:UbU16 Löntagarfondsmedel för forskning(prop. 1992/93:171),1992/93:UbU15 Forskning (prop. 1992/93:170delvis),1992/93:UbU13 Anslag till Lantbruksuniversitetetm.m. 1992/93:170 delvis),1992/93:UbU22 Lokalförsörjning m.m. för högreutbildning och forskning (prop. 1992/93:169 och1992/93:170).Anf. 1 ():Fru talman! Nya kunskaper genom forskning harunder mänsklighetens hela historia använts föruppbyggnad och förbättring av människorslivsvillkor men också för ödeläggelse och förtryck.Upptäckter och nya kunskaper har alltid utmanatetablerade uppfattningar. Många är de exempelgenom historien på hur människor genom tillitentill ny kunskap har fått nya världsbilder att spridassamtidigt som auktoriteter har fått sin ställning ochsina privilegier hotade.Forskning är därmed en samhällsförändrandekraft. Vi påverkas alla av forskningsresultat direkteller indirekt, förr eller . Det blir allt kortaretidsrymd mellan det att ny kunskap kommer till ochdet att resultaten påverkar våra samhällen, våraarbetsplatser och våra enskilda liv.Också i den pågående samhällsdebatten är detnödvändigt med forskningsresultat som inte kanmisstänkas vara framtagna för att stödja enskildagruppers speciella intressen. Därför är inflytandetöver forskning och insynen i denna verksamhet avstörsta betydelse för medborgarna. Därför är ocksåde riksdagsbeslut som vi skall fatta omtreårsprogram för forskning i mycketviktiga.Fördelning av forskningsmedel är en svår uppgift.Den struktur för forskningspolitik som har byggtsupp sedan tid har visat sig varamycket värdefull med ett nära samband ochsamspel mellan forskarvärld och de i demokratiskordning valda företrädarna för svenska folket.Genom forskningspropositionerna 1984, 1987 och1990 togs många steg framåt. Detta innebarkraftiga resurstillskott för forskarutbildning ochforskningsråd, ett ökat internationelltengagemang, satsningar på energirelateradforskning, rymd- och miljöforskning, mer avforskningsinriktad verkamhet vid de mindre ochmedelstora högskolorna samt ökadforskningsstyrning över sektorsforskningen.Den socialdemokratiska tilltron till forskning ärstark. Detta manifesteras genom att vi i vårtbudgetförslag gör omdisponeringar och frigör merän för kommandetreårsperiod, utöver vad regeringen har föreslagit.För oss är det självklart att forskning skallprioriteras inom den statliga budgeten, även i tidersom kräver stark återhållsamhet med statligautgifter.Många socialdemokratiska talare kommer i dagensforskningsdebatter att belysa forskningensbetydelse inom olika områden. Inledningsvis villjag betona att den socialdemokratiskapartimotionen ger prioritet åt det som är ryggradenför forskning i vårt land: fakulteterna ochforskningsråden. Dessvärre ligger regeringens ochutskottsmajoritetens prioritering på ettmarknadsstyrt system med olika stiftelser.Regeringens tilltag att ta medel från AP-fonden föratt finansiera forskning kan ifrågasättas av mångaskäl.Politiskt innebär detta att regeringen och deborgerliga partierna på ett flagrant sätt bryter moten av punkterna i höstens krisöverenskommelse.Detta visar bara att den här regeringen inte är attlita på.För AP-fonden innebär detta agerande att10 miljarder av löntagarfondsmedel undandras sittlagenliga ändamål; att garantera ATP-utbetalningar . Vi vet alla att det intefinns ett överflöd av pengar i AP-fonden. Ändåanser regeringen att 10 miljarder med ett penndragkan tas bort från fonden. Detta är ett ansvarslöstagerande.För forskarsamhället är en normal finansiering överden statliga budgeten att föredra. Därigenomskulle forskningen slippa att utsättas för en osäkerfinansiering beroende av börsutveckling ochaktieavkastning.Regeringen har gjort forskarsamhället en storotjänst genom att inte prioritera forskningen såhögt att ökade resurser fått plats i den vanligabudgeten, utan de måste tas från de framtidapensionerna.Regeringens agerande är dubbelt utmanande.Förutom att ta pensionsfondens medel i anspråkföreslår regeringen att företrädare för näringslivoch forskarvärld ensamma skall besluta omanvändningen av dessa medel. Näringslivet, som påalla sätt har bekämpat AP-fondens förstärkninggenom löntagarfonderna, skall nu tillsammans medforskningsvärlden fördela dessa medel tillforskning. Ur en sådan provokation kommer ingetgott, i synnerhet inte för forskningen.Det är sedan typiskt för den moderateutbildningsministern att tillkomsten av stiftelserna,som skall fördela dessa medel, och dessa stiftelserssammansättning aldrig har varit föremål fördiskussion inom forskarvärlden, än mindre harvarit ute på remiss i enlighet med regeringsformensberedningstvång.Jag beklagar verkligen att Per på det härsättet nära nog har strävat efter konfrontation ifrågan om hur forskningen skall finansieras ochformerna för resurstilldelning. Detta utgör enavgrundsdjup skillnad mot hur tidigaresocialdemokratiska regeringar hanterade delångsiktiga programmen för att stödja svenskforskning.Jag vill här vara mycket tydlig. I regeringsställningkommer vi socialdemokrater inte att fullfölja dennapolitik med marknadsinriktadforskningsfinansiering, odemokratiskastiftelsebildningar och AP-fondsfinansiering avforskningen. Vi kommer att göra allt som är möjligtför att åter inlemma forskningsfinansiering, formerför medelstilldelning och ansvar förforskningspolitiken till det som varitnormalt i vårt land.Fru talman! Den forskning som presteras ivårt land är inte bara mycket omfattande utan ävenav hög kvalitet. Detta har verifierats vid åtskilligatillfällen både genom internationella utvärderingaroch genom att den flitigt citeras i respekteradeinternationella vetenskapliga tidskrifter. Inom vissadelar av t.ex. naturvetenskap och medicin bedömssvensk forskning som ledande i världen.Detta konstaterande innebär inte att vi anser att alltär väl beställt och att inget behöver förändras. Påsamma sätt som man inom forskningen alltid måstevara beredd att ompröva sina resultat och förändradessa måste även forskningspolitiken ständigtprövas.Ett av regeringens mera spektakulära förslag äretablerandet av ''Centers of excellens'' och satsningpå ''forskning med särskild lyskraft'' i stället för attlägga ut de nytillkomna medlen i ''den allmännasmeten'', som utbildningsministern så diplomatisktbrukar uttrycka sig.Redan i dag finns det goda förutsättningar attstödja framstående forskning av hög internationellklass. Vi menar även att forskningen måste stå i ettnära samband med utbildning och att ävenforskningen främjas av denna nära kontakt. Denkoncentration av resurser som regeringspartiernaförespråkar riskerar att gå ut över bredden i densvenska forskningen. Detta är inte forskningen,näringslivet eller samhället betjänta av.Svensk forsknings framtid hade varit mycket merbetjänt av en kraftig satsning på utbildning av nyaforskare.Behovet av fler forskarutbildade i vårt land äruppenbart. Därför innehöll 1990 årsforskningsbeslut ett mål om fördubbling av antaletexaminerade forskare.Forskarutbildningen genomgår enbetydelsefull men kostsam kvalitetsreform,nämligen en övergång till inrättandet avdoktorandtjänster i stället för utbildningsbidrag förde forskarstuderande. Denna omvandling kräver isig ett kraftigt resurstillskott. Om antalet dessutomskall utökas krävs ännu större anslag.I regeringens och utskottsmajoritetens förslagutgör ambitionsnivån och medelstilldelningen enekvation som inte går ihop. Det går inte att smitafrån att det behövs ännu mer pengar än som harföreslagits i propositionen.Vi ifrågasätter dessutom realismen i att abrupt --från -- stoppa möjligheten att inrättatjänster med utbildningsbidrag. Detta riskerar attleda till en minskning av antalet studiestödsruminom många fakulteter.Vi uppmanar därför regeringen att ompröva dettaabrupta beslut och i stället utarbeta en plan för hurutfasningen av utbildningsbidrag till förmån fördoktorandtjänster skall kunna ske fram till den 1juli 1995. Ambitionen med omvandlingen är vi allaöverens om, men det måste finnas realism ochordentliga anslag för att detta skall kunna av.Vi föreslår därför ytterligare ,som skall satsas på stöd till utbildning av nyaforskare.Vi är övertygade om att ingen åtgärd kan mätasig med en satsning på forskarstuderande om manvill främja en önskvärd förstärkning och expansionav svensk forskning.Fru talman! Tilltron till och synen på de mindre ochmedelstora högskolorna skiljer sig kraftigt åtmellan partierna. Det har framgått när det gällersatsningen på expansion av utbildning och äntydligare när det gäller forskning vid de nyarehögskolorna.Även om , under trycket avkoalitionsregerandet, tvingats nyansera sin svalahållning till dessa högskolor, finns det anledning attkritisera utfallet i propositionen.De anslagsökningar som utskottsmajoriteten, inkl.Centern, nöjer sig med motsvarar inte på långt närvare sig behoven eller de förväntningar som skapatsefter många års idogt arbete för att bygga under förett verkligt avstamp treårsprogram förforskning.Regeringen vill inte i tillräcklig grad utnyttja denpotential för forskning som finns vid de mindre ochmedelstora högskolorna. Detta är allvarligt, inteminst genom att dessa högskolor i sina regioner stårnäringslivet mycket nära, särskilt de små ochmedelstora varu- och tjänsteproducerandeföretagen, men även de forskningsbehov som finnsinom den gemensamma sektorns olikaverksamhetsområden.Vi menar att målet bör vara att skapa en bas förkontinuerlig forskningsverksamhet vid de mindreoch medelstora högskolorna, såväl i samverkanmed fakulteter vid s.k. moderuniversitet som medresurser för forskning på eget programansvar.Detta innebär att vi inte kan acceptera attregeringen, trots tydliga beställning,underlåtit att presentera en modell för hur dessahögskolor skall garanteras en rättmätig del av defakultetsanslag som universitet och fackhögskolortilldelas.Regeringen bör återkomma i denna fråga.Förhoppningsvis kan något ljus spridas över detta . Regeringen kan knappast undvika att gebesked i sitt regleringsbrev, även om dennonchalerat att, trots påstötning, redovisa förutbildningsutskottet hur riksdagsbeslutet skallefterlevas.Vid sidan av lösningen av denna fråga anser vi attytterligare bör tillföras demindre och medelstora högskolorna förforskningsfrämjande åtgärder. dessutom ges i särskiltforskningsstöd, så att det blir stöd även förforskning utanför den tekniska fakulteten i Luleå.Genom dessa åtgärder bör det vara möjligt attskapa stabila baser för forskning vid de nyarehögskolorna. Kommande treårsperiod skulledärmed kunna bli mycket betydelsefull för att finnarätt avvägning mellan vad som kan uppnås tillrimliga kostnader som den vetenskapligakvaliteten hålls på samma nivå som vid de storalärosätena.Jag är mycket besviken över att har förenatsig med och de övriga partierna i denborgerliga koalitionen och avstyrkt våra förslagsom syftade till att kraftigt förstärka forskningenvid de mindre och medelstora högskolorna.Fru talman! Med det anförda yrkar jag bifall till desocialdemokratiska reservationerna 1, 3, 4, 6 samtföljdreservationerna 15--17, 21--23, 25--27, 30, 33,38--47 samt reservationen i UbU16.(Applåder)Anf. 2 (nyd):Fru talman! När den lilla grupp inom Ny demokratisom hade bestämt sig för att sitta ned och diskuterahur vi skulle motionera i fråga om regeringensforskningspolitiska proposition träffades, och detvar ett av våra kortaste möten, konstaterade vimycket snabbt att den propositionen var som ljuvmusik. Därför vill jag gärna från denna talarstolockså ge utbildningsminister beröm förden. Vi instämmer i den i dess helhet. Vikonstaterade också att den är så bra att den intekräver att vi väcker någon motion av störredimension. Det var bara några små skönhetsfläckarsom vi ville motionera om. Men jag återkommer tilldet.Det är några områden som jag gärna kortfattat villberöra och som vi tycker är särskilt intressanta. Detgäller inte minst resonemanget om att koncentreraforskningen på områden som är av strategiskbetydelse för . Det är några ord iregeringens resonemang som vi tycker är särskiltangenäma: elitforskning, elitforskare,elitforskningscentra, Centers of Excellence och attattrahera utländska toppforskare. Det är, som sagt,som ljuv musik, och vi instämmer till fullo.Satsning på eliten är alltid en strategisk fråga för ettland. Jag vill understryka att den är det på grund avatt det innebär omsorg om de många människorna.Utan en satsning på vår elit har vi inte en chans atterbjuda de många människorna den välfärd ochomsorg som eliten skapar genom att vinna terräng.Vi önskar att detta tänkande också skulle präglahela högskolan, och även gymnasietoch . Och låt mig understryka att detinte sker i konflikt med satsningar på de gruppersom av andra benämns som svaga. Tvärtom är dettaen nödvändig förutsättning för att man verkligenskall kunna värna de människor som av något skälhar ont om resurser. Det sker inte på bekostnad avandra.Låt oss nu hoppas att vi får slut på den symmetri,jämnstrukenhet och jantelagsmentalitet som tyvärrhar vunnit terräng inom vissa delar avforskningsvärlden och den akademiska världen.Låt oss hoppas att vi skall slippa sättacitationstecken när vi ibland läserforskningsresultat.En annan punkt som är tydlig i regeringensproposition är understrykandet av samverkanmellan universitetsforskning och näringsliv. Ävendet tycker vi är utomordentligt bra. Om vi serbakåt, har det tyvärr vuxit fram något slagsuppfattning om att det skulle finnas något slagskonflikt mellan näringslivets intressen ochuniversitetens fria forskning. Självfallet skallforskning ske fritt och ha den klassiska friheten.Men det ligger ingen motsättning i att ha en mycketnära samverkan med näringslivet. Det finns ingenkonflikt, de måste leva i symbios.Jag kan, för att ytterligare understryka vikten avdetta, hänvisa exempelvis till ledandeforskningsnationer som och Japan.Vi välkomnar alltså dessa ,industriforskningsinstitut och, inte minst,universitetens rätt att äga forskningsbolag.En annan punkt där jag gärna vill understryka våruppskattning gäller satsningarna påforskarutbildningen, med ambitionen att fördubbladenna fram . Det är utomordentligtviktigt. Speciellt mycket välkomnar vi satsningenpå kvinnor, som sannolikt är den störstaoutnyttjade potentialen inom detta område.Naturligtvis är vi också glada över att Nydemokratis förslag om en satsning på forskninginom tjänstesektorn har vunnit gehör i utskottetoch resulterat i att ett enigt utskott har gjort etttillkännagivande om satsningar inom denna sektor.Tjänstesektorn är oerhört central för Sverigesframtid, och det är på denna som vår BNP till stordel baseras.Tyvärr vann vårt förslag om forskningen inomkreditsektorn inte samma gehör. Det tycker vi ärsynd. Om man hade satsat på detta, skulle visannolikt ha kunnat slippa en stor del avfinanskrisen. är det ju en mycket storbrist här. Framför allt är det svårt att komma åtkompetensen inom kreditgivningsområdet. Denhar varit förbehållen affärsbankerna. Som bekanthar det brustit grovt även inom många av dessa.Dock tröstar vi oss med att detta bör kunnainrymmas inom satsningen på tjänsteforskning.Fru talman! Jag skulle också med några ord viljakommentera propositionen omlöntagarfondsmedel för forskning -- Forskning ifrontlinjen.Vi i Ny demokrati är genuint positiva till dennaproposition. Den är utomordentligt bra. I sambandmed uppgörelsen när det gällde riskkapitalbolagetsade vi att vi gärna såg en sådan här strategisksatsning.Vi förorsakade viss turbulens när vi väckte vårmotion. Vi så att säga trampade genom golvet närvi i stället avsåg att sätta ner foten. Vi borde ha filatpå en att-sats. skulle kanske ha sagt: Visköt en en gök med luftvärnskanon.Jag beklagar den lilla kortslutning i signalsystemetsom vi förorsakade. Avsikten var inte att skjutaförslaget i sank. Tvärtom tycker vi att det ärutomordenligt bra att användalöntagarfondspengarna till strategisk forskning föratt säkerställa och stärka långsiktigakonkurrenskraft. Detta är alltså mycket bra, ja, såbra att vi inte kan tänka oss ett bättre sätt attanvända medlen på. På det viset säkerställsverkligen medel för både dagens och framtidenspensionärer. Det är mycket bättre än attkonsumera pengarna i ett fallfärdigt ATP-system --tala om investering i framtida välstånd ochtrygghet!Däremot var vi initialt tveksamma till vad somkallas miljöstrategiska och kulturvetenskapligastiftelser. Det får inte tolkas så, att vi skulle varaavoga till miljö och miljösatsningar och än mindretill kulturområden eller humanistiskaforskningsområden. Nej, tvärtom! Naturvetenskapoch kultur går hand i hand och hör intimt ihop medvarandra.Som vi uppfattat propositionen fanns det entveksamhet och oro för att det skulle bli nya miljö-och energisatsningar av den typ som förekom på70- och 80-talen och som vi betraktar som ett i detnärmaste kolossalt slöseri. Vidare var vi oroliga föratt det skulle bli ett slags flumforskning inom detkulturvetenskapliga området. Men efterdiskussioner och överläggningar och även efterutskottets behandling och de preciseringar ochskrivningar som den resulterat i tycker vi attförslaget är tillfredsställande.Vi tycker också att det är klokt att placera pengarnai i stället för att skapaen ny stiftelse. harhittills visat sig göra ett utmärkt jobb.I den för oss principiellt väldigt viktiga frågan omavkastning eller inte avseende de 10 miljardernasade vi i ett tidigt skede att vi tycker att det ärprincipiellt fel att konsumera kapitalet. Därförsäger vi i vår motion att endast realavkastningenskall användas. Således är vi särskilt nöjda med attvi nu kan konstatera att vi efter de överläggningarsom varit har fått en bra lösning, innebärande i praktiken säkerställer denna viktiga satsningpå obestämd tid och i ett i princip ändlöstperspektiv.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 20, somvi har avlämnat, i utbildningsutskottets betänkandenr 15 och i övrigt till utskottets hemställan. Vidareyrkar jag bifall till hemställan iutbildningsutskottets betänkande nr 16 i desshelhet.Anf. 3 ():Fru talman! Jag börjar med att yrka bifall till minameningsyttringar i de betänkanden som vi nubehandlar. Vad gäller utbildningsutskottetsbetänkande nr 15 yrkar jag bifall särskiltbeträffande mom. 2, 5, 8, 12, 13, 28, 31, 39 och 69. ''Frihet är det bästa ting som sökas kan all världenkring. Vill du vara dig själver huld så älska frihetmer än guld.'' Så skaldade biskop på 1300-talet.I allmänhet är det de borgerliga som påstår sig varafrihetens apostlar. I forskningspolitiken ser mandock att det är just genom ett intimt samarbete mednäringslivet som forskningens frihet faktisktriskerar att beskäras.Jag tycker att det finns anledning att höja ettvarnande finger när det gäller den väg som man nuslår in på. I tidigare forskningspolitiska debatterunder 80-talet, i vilka både jag och statsrådetdeltagit, har det framför allt från moderat sidaframförts kritik mot just sektoriseringen avforskningen. Men frågan är nu om man inte så attsäga bakvägen ökar graden av sektorisering bl.a.genom den här bolagsbildningen.En av de nya tankarna i regeringensforskningspolitiska proposition var ju de bolag förforskningen som universitet och högskolor nu skallha rätt att äga. Bolagen skall arbeta i näraanslutning till högskolan. Men de skall arbeta påkommersiella villkor, med forskande personalanställd på de villkor som förmodligen också skallgälla i näringslivet. Bolagen bör, enligt regeringen,vara ekonomiskt och juridiskt skilda frånhögskolan.De problem som uppkommer i och med den härkonstruktionen är uppenbara. Bolagsformeninnebär, precis som för annan bolagiserad offentligverksamhet, att insynen kan bli kraftigt begränsad.Detta kan alltså utgöra ett effektivt hinder förspridningen av forskningsresultaten till andra än denärmast inblandade. Jag vill alltså även peka pådenna möjliga effekt, för jag tror att det är viktigtatt lyfta fram den.En sådan här vetenskaplig slutenhet gagnar inteutveckling och framsteg. I stället är det att gåtillbaka till då ekonomiska resurser bestämdemänniskors rätt att ta del av kunskapen eller dåmedborgarrätt hette pengar -- för att tala medHeidenstam.Det finns ingen anledning att det offentligtfinansierade vetenskapssamhället skall behövaunderordnas någon kommersiellt motiveradsekretess. Låt detta, även om man nu kommer attha möjlighet att bilda sådana här bolag, vara enledstjärna!Vi har när det gäller svenska högskolor ochuniversitet sett exempel på attlicentiatavhandlingar o.d. har hemligstämplats.Det enda som den vanlige medborgaren kommeröver är försättsblad och innehållsförteckning. Detkan inte vara rätt. Detta strider ju mot grundtankeni den högre utbildningen och forskningen, som skallkunna utsättas för en kritisk prövning, som skallpräglas av oväld osv.En sådan här sammanblandning av roller måsteundvikas, och forskningen måste inriktas på detsom i mycket vid bemärkelse kan sägas gynnasamhället i dess helhet. i sin nya bok framsteget att''vetenskapen kan sägas utforska de marginalerinom vilka ett liv i harmoni med förnuftet kan varamöjligt. Att överskrida dessa marginaler innebären ändamålslös självförintelse, en förnuftsvidrigperversion. ''skiljer sig från en rad andra länder när detgäller forskningens öppenhet, en öppenhet somutgör en garanti mot den perversion som vonWright talar om. Vi har nämligen en stor del avforskningen inom högskolan och inte i institutionersom är skilda från grundutbildningen.