prot · GH095 · 1993-10-12 00:00:00 — Vihade då, precis som , olika uppfattning omutvecklingen.När det gäller avgöranden i enskilda fall grundar sigbedömningarna på det enskilda exportärendet,vare sig det är fråga om förhandsbesked ellerexporttillstånd. Det är alltså icke fråga omomläggningar i kursen, utan bedömningar ienskilda fall om hur man skall ställa sig. Så har sketti fallen i också.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1993/94:15 om rätt att behållahögskoleplats under värnpliktstjänstgöringAnf. 56 Utbildningsminister ():Fru talman! har frågat mig om vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att den somblivit uttagen till värnpliktstjänstgöring skall fåbehålla sin högskoleplats.Enligt den nya högskoleförordning som gällerfr.o.m. är det universiteten ochhögskolorna som ansvarar för antagning avstudenter. Det innebär att varje universitet ochhögskola själv beslutar om en student som antagitstill utbildning får behålla sin plats till dess att hanfullgjort sin värnpliktstjänstgöring eller ej.Flera universitet och högskolor är generösanär det gäller att låta studenterna behålla sin plats.Vid i och vidUppsala universitet tillämpar man den regelnatt de studenter som vid ansökningstillfället intefått besked om att de tagits ut tillvärnpliktstjänstgöring får behålla den plats deantagits till.Jag är emellertid medveten om att det på andra hållär ett problem för såväl studenter som för demilitära myndigheterna att någon plats inte kangaranteras dem som inkallats. Jag har därfördiskuterat frågan med försvarsministern sommeddelat att en arbetsgrupp hos Överbefälhavarenbl.a. behandlar denna fråga. Gruppen har varit ikontakt med flera universitet och högskolor somvisat en positiv inställning.Jag har också erfarit att det bland universitetensoch högskolornas rektorer pågår diskussioner omatt på frivillig väg komma överens om en positivlösning av problemet. Jag utgår från att en sådanlösning skall gå att finna utan att regeringenbehöver inskrida med ett direkt påbud.Jag vill betona det faktum att värnplikten är just enplikt som den enskilde själv har begränsademöjligheter att påverka. Jag anser det naturligt attuniversiteten och högskolorna tar hänsyn till detta.Anf. 57 ():Fru talman! Jag tackar utbildningsministern försvaret. Jag vill betona att icke mindre än nära 4 000unga, värnpliktiga män har begärt anstånd underdet -- det är ett ganska stort tal -- ochatt detta är en rättvisefråga.Jag citerar en bit av sista stycket på första sidan iutbildningsministerns svar: ''Jag är emellertidmedveten om att det på andra håll är ett problemför såväl studenter som för de militäramyndigheterna att någon plats inte kan garanterasdem som inkallats.'' Ja, det är ett problem.Utbildningsministern sade, och det är jag glad över,att han utgår ifrån att en lösning skall gå att finnautan att regeringen behöver inskrida med ett direktpåbud. Han hänvisade då till rektorernas samtal.Men skulle det vara så illa med ett påbud? Dethandlar ju om att göra undantag från en pliktlag.Det är en fråga som jag vill ställa tillutbildningsministern här och : Är det så illa medett påbud i det här fallet?Anf. 58 Utbildningsminister ():Fru talman! Skälet till att jag i det längsta villundvika direkta påbud för universiteten ochhögskolorna, också när frågan gäller hanteringenav en pliktlag som värnplikten, är att vi för bara enkort tid sedan i denna kammare beslutade attuniversiteten och högskolorna hädanefter självaskall ha ansvaret för den egna antagningen.Att nu säga att de icke är kapabla att hantera någotsom jag tycker att de borde kunna klara, nämligenatt ta vederbörlig hänsyn till värnplikten, skullevara att underkänna deras självständighet ochmöjligheter till ansvarstagande innan detta har sattspå prov på allvar.Jag föredrar alltså att universitet och högskolorsjälva inser vilket ansvar de har somutbildningsinstitutioner i förhållande tillvärnplikten, och att de hittar lösningar som ärgagneliga för de värnpliktiga och försvaret samtmöjliga att hantera för den enskilda högskolan. Detär det första skälet -- respekten för att högskolornafaktiskt har ansvaret för den egna antagningen.Det andra skälet är att jag tror att lösningarna kankomma att se litet olika ut beroende på vilkenhögskola och vilket universitet, respektive vilkentyp av värnpliktiga det handlar om. Erfarenhetenav sådana situationer talar för att det är bättre attde direkt berörda gör upp om sina system, snarareän att regering och riksdag bestämmer ett systemför alla.Anf. 59 ():Fru talman! Jag tackar för det kompletterandesvaret. Jag tycker, precis som utbildningsministern,att universitet och högskolor borde varakompetenta att klara av det här. Men det finns enoro hos mig -- och jag tror att den delas av många --för att det kan råda en senfärdighet hos de olikahögskolorna och universiteten.Med begränsad taletid har jag här inte tillfälle attge något exempel. Men det har i många fall visat sigatt den unge värnpliktige, som är uttagen tilltjänstgöring som han får enhögskoleplats, får vänta till det yttersta. Hankommer så en eller för sent med sinanhållan, och då är det ''kört'', för att uttrycka detmed slang som vi gör ibland.Det är utomordentligt angeläget att det blir ettregelverk på detta område. Jag hoppas attrektorerna kan klara det. Har ministern någonkommentar till detta?Anf. 60 Utbildningsminister ():Fru talman! Jag har i beskrivningen ingen annanuppfattning än . Jag har heller ingenannan uppfattning än om hur detbör se ut i verkligheten efter det att denna fråga harfått en ändamålsenlig lösning.Möjligen ligger skillnaden mellan oss för stunden iatt jag vill uppmana högskolor och universitet attlösa denna fråga på ett gagneligt sätt, och jaghoppas att de skall kunna göra detta utan attregering och riksdag tvingas till ett direkt påbud.Den formulering jag använde i mitt svar, frutalman, har naturligvis den innebörden att om detskulle visa sig att ansvaret inte kan hanteras på detdecentraliserade sätt jag hoppas, så kan regeringoch riksdag tvingas ta över ansvaret i stället.Anf. 61 ():Fru talman! Jag tackar för att jag också får tillfälleatt säga att det var ett utomordentligt budskap somutbildningministern nu gav med direkt adress tillhögskolor och universitet. Tack!Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1993/94:27 om åtgärder föratt minska statliga myndigheters lokalkostnaderAnf. 62 Finansminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att ocheventuellt andra statliga myndigheter skall minskasina lokalkostnader.När sökte nya lokalerför sin verksamhet fick verket ett antalerbjudanden av . Skolverketansåg sig inte kunna acceptera dessa utan valdesenare andra, dyrare lokaler. Skälet till attSkolverket valde de dyrare lokalerna var att de varmöblerade och färdiginredda, vilket inte var falletmed lokalerna i erbjudande.En merkostnad för inredning och möblering hadeuppstått om accepterat de avByggnadsstyrelsen erbjudna lokalerna. finnsett större utbud av lokaler till lägre kostnad än somvar fallet när beslutet fattades. Enligt uppgift ärockså ytterst uppmärksamt påkostnadsutvecklingen för sin verksamhet och sökerrationalisera sitt lokalinnehav. harnyligen omförhandlat och tecknat ett nytthyreskontrakt , som innebär att verket harreducerat sina hyreskostnader med ca 50 %.För nästan samtliga statliga myndigheter gällernumera att resurser anvisas på ramanslag. Inomdenna ram har myndigheterna ansvar ochbefogenheter att besluta om samtliga resursslag,således även för lokalkostnader.Byggnadsstyrelsens monopol har avskaffats, ochmyndigheterna beslutar själva om sinlokalförsörjning.Statsmakternas mål- och resultatstyrning innebärbl.a. att regeringen följer upp och utvärderarmyndigheternas verksamhet. skernormalt en fördjupad prövning, då uppnåddaresultat vägs mot insatta resurser. I dettasammanhang kommer även lokalkostnadernasandel av myndigheternas budget att analyseras.Mot denna bakgrund finner jag ingen anledning attvidta några generella åtgärder i frågan.Anf. 63 ():Fru talman! Jag ber att få tacka finansministern försvaret.När skulle förändras tillSkolverket var det fråga om en minskning avpersonal från 750 till 230 personer. Då kunde manmycket väl ha varit kvar i Garnisonen, där man vartidigare. Det hade blivit en hyra på 6,7 miljoner.Men ville flytta. Det fanns då andraförslag, nämligen lokaler i för 4,0 miljoner omåret och i Lysbomben vid Västerbroplan för 4,4miljoner. Det fanns alltså gott om anbud redan då.I dag finns det ännu fler bud på billiga lokaler.Jag tycker faktiskt att det som gjorde ärett exempel på dålig hushållning med statligamedel. Vi skall ändå komma ihåg -- det vetfinansministern mycket bättre än jag -- att vartredje krona av de här pengarna måste lånas.I svaret står det att skälet var inredningen ochmöblemanget. Det argumentet gäller faktiskt baraKistalokalen, inte -- i varje fall inte i sammautsträckning -- de övriga lokalerna.Man häpnar när man får höra att menaratt ett gammalt arbetssätt satt i väggarna, och nuskulle man ju arbeta på ett nytt sätt -- det harfaktiskt chefen själv sagt till mig.Ett annat lika konstigt skäl var att man behövdesmå sammanträdesrum för det nya arbetssättet.Små sammanträdesrum kan man väl hitta i så gottsom alla lokaler!Ett märkligt argument är det också att man inteville sitta tillsammans med de människor som intekunde få plats i det nya -- det skulle varaytterligare en påfrestning för dem. Tänk om detskulle vara en allmän princip vid rationalisering avenskilda företag och offentliga arbetsplatser iSverige!Jag tycker att det här är ett dåligt exempel på hurman sköter pengar i den offentliga sektorn.I slutet av svaret talade finansministern om mål-och resultatstyrning. Jag skulle vilja fråga: Innebärdetta att det totala anslaget för kanminskas när den här treårsperioden går ut -- för skall få verket att skaffa andra lokaler?Anf. 64 Finansminister ():Fru talman! har utgjutit sig över detsom han ser som brister i upphandlingen och överbeslut som fattades . För tydlighetensskull kan det noteras att detta skedde före min tid iFinansdepartementet.Det väsentliga nu är att haromförhandlat. Uppenbarligen har man merabekymrat sig om kostnaderna för lokaler, samtidigtsom man har ingått ett nytt huvudkontrakt medväsentligt lägre -- faktiskt halverade --hyreskostnader.Avslutningsvis ställde en fråga omhuruvida anslaget kan komma att minska framöver.Det är ju beroende av den uppföljning ochutvärdering av hur väl man inom ,liksom inom andra myndigheter, uppfyller de målsom regering och riksdag beslutar om. Det finnssjälvfallet alla möjligheter att både öka och minskaanslagen eller låta dem vara oförändrade, beroendevad de fördjupade prövningarna gerför resultat.Anf. 65 ():Fru talman! När det gäller omförhandlingen och ifrågasätter jag för det första om detär särskilt mycket.För det andra: Om man hade varit belägen i enannan lokal, t.ex. i Kistalokalen som kostade 4miljoner, och skulle ha omförhandlat kostnadernaför denna, hade hyran kanske blivit ännu lägre. Närdet kommer till kritan tycker jag att det är onödigtatt ett centralt verk är beläget på Kungsgatan 53mitt i . Det är faktiskt inte nödvändigt.Man kan vara inhyst utanför sta'n.Dessutom är personalen väldigt mycket ute ochreser. Hälften av personalen finns ju inom denregionala apparaten. Således är inte detta ettsärskilt starkt argument.Finns det andra myndigheter som verkar undersamma förhållanden? Känner finansministern tillnågonting om det?Anf. 66 Finansminister ():Fru talman! Jag vill bara tala om att det för attsäkerställa att pengar används på ett effektivt sättalltid sker en prövning av vad de används till. Vi harnu gått ifrån den ordningen där regering ochriksdag bestämde över varje enskild del i de pengarsom anslogs till centrala myndigheter. I ställetanvänder vi oss nu av en ramstyrning eller finansiellstyrning. Det innebär att vi bedömer att man på deenskilda myndigheterna -- med en viss summapengar och ett visst bestämt mål -- i allmänhet ärmer kapabel än vi politiker är när det gäller att vetahur verksamheten skall utföras och hur målet skalluppnås.Sedan görs en utvärdering om huruvida målet haruppnåtts bra eller ej. Vi går naturligtvis också inoch ser på hur man har använt de pengar som manhar fått. Vi bedömer också om pengarna skullekunna ha använts effektivare. I det sammanhangetingår det självfallet att vi ser på lokalkostnaden.Det gör vi successivt beträffande alla myndigheter.Anf. 67 ():Fru talman! Avslutningsvis vill jag säga att detsenaste som finansministern sade låter väldigtpositivt. Det borde innebära att man pressarned lokalkostnaderna för offentliga verk överhuvud taget.För övrigt är det självfallet bra att haromförhandlat och fått ned sina lokalkostnader.Slutligen hoppas jag att den här debatten skall geett litet eko ute bland de statliga verken.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1993/94:12 om kontrollen avsökande till hemvärnetAnf. 68 Försvarsminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder som jag har vidtagit för att kontrollen avsökande till hemvärnet skall bli heltäckande.Enligt hemvärnskungörelsen (1970:304) skall densom antas som hemvärnsman ha nöjaktigaförutsättningar för tjänstgöringen. För denprövningen får man bl.a. göra personalkontrollenligt personalkontrollkungörelsen (1969:446).Vid en personalkontroll framkommer det om denkontrollerade har dömts eller är misstänkt för vissabrott. Bestämmelserna har ändrats (SFS1993:984). Fr.o.m. gällersåledes vid all personalkontroll att uppgift fårlämnas ut ur polisregistret om att den kontrolleradedömts för bl.a. brott mot liv och hälsa, såsom mord,dråp och misshandel.I ärende om antagning av hemvärnsman skall enligt28 § hemvärnskungörelsen hemortskommunlämnas tillfälle att yttra sig. Därvid kan uppgifterframkomma som visar att en person av andra skäl,t.ex. psykisk sjukdom, är olämplig somhemvärnsman. Är kommunens yttrandeavstyrkande, får antagande inte ske utan att fråganunderställs rikshemvärnschefen, som avgör ärendetefter samråd med länsstyrelsen.Det är utomordentligt viktigt att man gör ennoggrann kontroll av en person som skall antas somhemvärnsman utan att för den skull åsidosätta denenskildes intresse av integritet och rättssäkerhet.De nya reglerna i personalkontrollkungörelsen böri hög grad kunna bidra till en mer effektivpersonalkontroll.En utredning om översyn avpersonalkontrollförfarandet har tillsatts.Utredningen skall enligt sina direktiv (dir. 1993:81)bl.a. undersöka möjligheterna att ytterligare ökapersonalkontrollens effektivitet. Resultatet avutredningens överväganden kan leda till att vi fåren ännu mer fullgod kontroll av den som vill blihemvärnsman.Anf. 69 ():Fru talman! Jag tackar försvarsministern för svaret.Jag, som så många andra, anser att hemvärnet haren utomordentligt stor betydelse. Själva poängenmed hemvärnet är ju att det är snabbtmobiliserbart. Det väsentligaste är då att manförvarar vapnen hemma, vilket jag aldrig kommeratt ifrågasätta.Bl.a. i tidningen har vi helt nyligenkunnat läsa vad säkerhetschefen, , vid KA 4 i har sagt: ''Våraantagningsmetoder gör att nästan alla kan kommamed i hemvärnet. Även mördare ochvåldtäktsmän''. Sedan följer ett par exempel somtyvärr förekommer alltför ofta -- dem kan manockså läsa om i tidningar runt om i landet. Ettexempel är att en hemvärnsman utöver olagavapeninnehav -- han hade också andra vapenhemma som han inte hade licens för -- också harfällts för misshandel.Kommer bestämmelsen beträffandepersonalkontroll att vara heltäckande? Gäller dettaäven psykisk ohälsa? De mest vådligaskottdramerna med hemvärnsmän inblandade harfaktiskt gällt just psykiskt sjuka personer.När det gäller den personalkontrollutredning somförsvarsministern hänvisade till, undrar jag: Finnshemvärnet med i det sammanhanget? Det nämnsdet ingenting om. Det handlar alltså omskyddsklassningen.Anf. 70 Försvarsminister ():Fru talman! Det är alldeles självklart av största viktatt man inte kan antas som hemvärnsman, om manhar begått brott av ett sådant slag att det kan antaskomma att påverka lämpligheten. Det finnsnärmare 100 000 personer inom det svenskahemvärnet. Hur noggrant ett system än byggs upp,kan det självfallet här lika litet som någonannanstans i vårt samhället utfärdas någon absolutgaranti. Men strävan skall naturligtvis vara attagnarna sållas från vetet.Nu har det alltså genomförts en förändring den 1oktober -- jag förmodar att nogahar tagit del av denna -- genom vilken det föreskrivsvilka som får företa personalkontroll och näst sist iledet finns Överbefälhavaren. Han är ytterstansvarig i dessa sammanhang.En del personer kommer man naturligtvis inte åtmed personalkontroll. Det kan vara personer somvisar sig ha ett oförvitligt liv och leverne bakom sig,men som av olika skäl dess värre under sintjänstgöring begår handlingar som man rimligtvisinte kan upptäcka vid en personalkontroll. Iblandkan man möjligtvis komma åt sådant genom attbefäl och kamrater iakttar en extra noggrannhetoch för vidare det som kan föranleda misstankar.Anf. 71 ():Fru talman! Jag tackar försvarsministern för dettamycket utförliga kompletterande svar. Jag förståratt försvarsministern vill och kommer att göra sittbästa för att förhindra att sådana här otrevligahändelser inträffar i fortsättningen. Vad jagfortfrande inte har fått klarhet i är huruvida psykiskohälsa kommer att kunna kotrolleras ifortsättningen, alltså även efter den 1 oktober.Får jag ta tillfället i akt och nämna att detär olika i de olika områdena i vårt land.Hemvärnschefen i besöker personligen varoch en som söker till hemvärnet i dennes hem ochfår en bild av miljön. Han talar med fleramänniskor -- vid den rätt formella handläggningenanges ett namn från någon i kommunen.Jag skulle alltså vilja fråga försvarsministern omhan är beredd att gera mera praktiska anvisningarhär så att man, likt enligt metoden i ,förhindrar att det kommer vettvillingar in ihemvärnet.Anf. 72 Försvarsminister ():Fru talman! Får jag börja med att påpeka att jag imitt svar sade att hemortskommunen enligt 28 § iden hemvärnskungörelse som vi har skalllämnas tillfälle att yttra sig. Jag påpekade också attt.ex. sådana saker som psykisk sjukdom då kankomma med i bilden, och man kan gå vidarehärvidlag och vidta åtgärder eller görabedömningar som påverkar antagningen.Jag delar naturligtvis helt , att det är utomordentligt bra om mankan tillämpa samma noggrannhet som t.ex. densom redovisas i Säfflefallet. Det är dock så attmöjligheterna kan variera, men från min sida finnsdet ingen tveksamhet: Gör så noggranna kontrollersom möjligt.Anf. 73 ():Fru talman! Får jag, efter att ha tackat för det härkompletterande svaret, konstatera att några av defall som har redovisats i så att sägaär försedda med alla formaliteter. Man har frågatkommunen, och det visar sig då att det här medpsykisk ohälsa icke hade kontrollerats.Jag ber inte försvarsministern om något ytterligaresvar. Jag konstaterar bara att vi uppenbarligen ärhelt överens och att man inom hemvärnetkanhända kommer att ha mera informellakontakter med de sökande.Anf. 74 Försvarsminister ():Fru talman! Vi är helt överens i fråga ombedömningen. Det får inte förekomma någonslapphet när det gäller att ta itu med eventuellavåldstendenser på det här området.En stor del av den snabba mobiliseringen inomsvenska försvaret, om något skulle hända, byggerjust på hemvärnets insatser. Det är viktigt att viockså i fortsättningen till hemvärnet kan rekryterapersoner som uppfyller de grundläggande krav sommåste ställas på människor som får en militärutbildning och som har rätt att förvara vapenhemma. Dess värre kan man lika litet här -- medden stora omfattning som hemvärnet har -- somnågon annanstans i det svenska samhället varahundraprocentigt säker. Min bedömning äremellertid, fru talman, att vi är på god väg när detgäller att skärpa kontrollen i det här avseendet.Överläggningen var härmed avslutad.21 § Svar på fråga 1993/94:19 omkonkurrensneutralitetenAnf. 75 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att upprätthållakonkurrensneutraliteten mellan kommunalaarbeten i egen regi och upphandling avmotsvarande mervärdesskattepliktiga tjänster.Frågan har ställts mot bakgrund av ettutredningsförslag om att slopa den nuvarandegenerella avdragsrätten för mervärdesskatt inomkommunsektorn.Denna generella avdragsrätt för kommuner ochlandsting infördes och syftar tillatt eliminera effekterna av mervärdesskatten vidkommunernas val mellan att utföra ett arbete i egenregi och att upphandla motsvarande tjänst.Utredningen (Fi 1992:02) om vissamervärdesskattefrågor har funnit att systemet harbetydande nackdelar. Det har medförtkonkurrenssnedvridningar till nackdel för privataföretag inom de mervärdesskattefria sektorerna, iförsta hand inom vård, omsorg och utbildning. Dethar vidare gett upphov till en på intet sätt avseddskatteplanering i kommunerna. Dessutom harstatens kostnader för avdragsrätten blivit betydligtstörre än vad som ursprungligen beräknades.Systemet står inte heller i överensstämmelse medEG:s direktiv på mervärdesskatteområdet.Utredningen har således föreslagit att den generellaavdragsrätten, och vissa andra särskildabestämmelser som sammanhänger med denna,skall slopas. För att upprätthålla denmervärdesskattemässiga neutraliteten mellankommunala arbeten i egen regi och upphandlinghar utredningen också lämnat förslag till enkommunintern metod för konkurrensutjämning.Metoden innebär i korthet att varje kommunalförvaltning eller resultatenhet blir skyldig att isamband med egenregiarbeten belasta sin budgetmed ett belopp som motsvararmervärdesskattekostnaden vid upphandling avmotsvarande tjänst externt. Som alternativ tilldetta interna system för konkurrensutjämning harutredningen anvisat ett mer utvecklat system, därkommunen faktiskt också skall betala de beloppsom enligt föregående metod endast belastarförvaltningens eller enhetens anslag genom enbokföringsåtgärd. Summan av kommunernasbetalningar skall sedan på särskilt sätt återföras tillkommunkollektivet.Utredningens förslag är ute påremiss. Jag delar emellertid till fullo FilipFridolfssons uppfattning att det är viktigt att denpågående utvecklingen av alternativ till offentligamonopol inte avstannar. I avvaktan på resultatet avremissomgången är jag emellertid inte beredd attsärskilt förorda någon viss metod för den åsyftadeoch önskade konkurrensutjämningen.Anf. 76 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Förvarje marknadsinriktad människa -- jag tillhör denkategorin -- skall konkurrensneutralitet gällamellan offentlig och privat verksamhet. Det här ärockså en viktig profilfråga för regeringen.I dessa dagar har en utredning föreslagit attkommunernas generella avdragsrätt avseendemoms skall slopas. Det är ju bra. Men förslaget harskapat en viss oro -- jag vågar påstå befogad oro --på marknaden. Därför besvärar jag statsrådet meden fråga.I och med att avdragsrätten försvinner finnsuppenbarligen risken att kommuner och landsting iegen regi börjar bedriva skattepliktigamervärdestjänster som transporter och städning,som statsrådet talar om i sitt svar. Därför är detnödvändigt att det skapas neutralitet mellanentreprenad och egenregiverksamhet. Detta ärviktigt.Nu är svaret, för att komma från statsrådetLundgren, ovanligt försiktigt. I slutraderna i svaretheter det att ''det är viktigt att den pågåendeutvecklingen av alternativ till offentliga monopolinte avstannar''. Det är bra. Men är statsrådet enviktig person i det här sammanhanget och börprecisera sig. Jag vill ge statsrådet en chans till attstrama upp svaret genom att ställa en följdfråga:Kan statsrådet här och lova attregeringsförslaget, när det nu kommer, innehållersådana förslag att konkurrensneutralitetengaranteras? Ett klart besked på den punktendämpar oron på marknaden, och privatiseringenkan fortsätta.Anf. 77 Statsrådet ():Fru talman! Svaret på den frågan är, så långt detstår i min makt, naturligtvis ja. De problem som vihade och som delvis löstes tidigare gällde justentreprenad och egenregiverksamhet inom detmervärdesskattepliktiga området.