prot · GH0931 · 1993-11-26 00:00:00 — Att satsa på familjeplaneringär alltså i högsta grad kostnadseffektivt.Jag har fått en siffra som förvånade mig mycket,men jag har kollat upp saken. Man uppskattar attdet totalt skulle kosta 90 miljarder svenska kronoratt ge allmän tillgång till preventivmedel.Det är i det här sammanhanget en mycket lågkostnad. Att man når resultat visar kampanjer iIndonesien, och t.o.m. Kenya.År 1989 ägde ett viktigt rum iAmsterdam, ett forum om befolkningsfrågor. Därantogs en deklaration där deltagande länderförband sig att verka för att avbiståndsinsatserna skulle gå till familjeplanering.Sverige var pionjär på det härområdet men drabbades av bakslag . har insatserna åter ökat, mycket beroendepå tryck från politiker här i . 1991 avsattevi av biståndsbudgeten till /93 hade andelen ökat till 2,5 %.Största delen satsar vi multilateralt på FN:sbefolkningsfond.Norge, som är ett föregångsland i så mycket när detgäller bistånd, är även i det här sammanhanget enförebild: av den totala biståndsbudgeten gårtill befolkningsinsatser.Min andra fråga till biståndsministern blir: Betyderdet positiva svar som statsrådet har lämnat attbiståndsministern är beredd att leva upp tillAmsterdamdeklarationen? När kommer Sverigeatt avsätta av sin biståndsbudget tillfamiljeplaneringsinsatser?Anf. 10 Statsrådet ():Fru talman! Ju längre jag har arbetat medbiståndsoch MR-frågor, desto klarare har jag fåttinsikten att det är ett fattigdomsinriktat bistånd,riktat till kvinnor och barn, som måste få högstaprioritet.Jag kom hem från en resadå jag besökte , och Bangladesh.Det råder ingen som helst tvekan om att det i dessaländer, och i rader av utvecklingsländer, fordras attden mentala, legala, traditionella -- och vad man änvill räkna upp, höll jag på att säga -- inställningentill kvinnan förändras, och förändras drastiskt. Dethandlar om att visa kvinnan värdighet, att ge henneintegritet. Det handlar om att på något sättimplementera, på ett positivt sätt indoktrinera,insikten om att varje individ helt oberoende av könhar ett och samma värde, alltså ett okränkbartvärde.Det arbetet måste bedrivas på utomordentligt bredfront. Det handlar sannerligen icke enbart om ensektor utan om en inställning till kvinnan, till könet,som sitter i märgen hos många män i dessa länder.Därför måste alla tänkbara insatser till.Vi känner till att kvinnor i vissa delar av världenkastas i fängelse när de blivit våldtagna.Motiveringen är att de borde ha hållit sig undan, såatt de inte hade kunnat våldtas. Vi känner till hurkvinnor inte får sina äktenskap registrerade ochdärför kan hunsas och psykiskt och fysiskt torteras.De blir totalt lottlösa när mannen ger sig i väg. Vikänner till hur kvinnor utsätts för det mestbestialiska våld av mannen därför attsvärföräldrarna inte snabbt och i tillräckligomfattning betalade för att mannen gifte sig medkvinnan. Vi vet att småflickor i åtskilliga länder fårsina underliv söndertrasade av snuskhumrar frånväst som vill ha unga flickor som man tror inte ännuhar hunnit smittas av hiv.Jag kan inte tänka mig någonting annat än att varjeindivid som står mellan valet mellan legal och illegalabort förespråkar den legala aborten. Men jan kanå andra sidan inte få för mig att någon tror att manlöser kvinnans eländiga situation och lyfter upphenne på ett värdighetens plan genom att vi iSverige skulle gå i bräschen för att försöka få länderi u-världen att acceptera legal abort. Det är integörligt vare sig ekonomiskt eller medicinskt att fådet att fungera i dessa länder. Att dela utpreventivmedel till alla i dessa länder och tro attdetta reder ut befolkningstillväxten menar jag är enhelt ''vilsen'' uppfattning.Vad som krävs för att hejda befolkningstillväxten,fru talman, är -- det är man numera allmänt överensom -- att tränga tillbaka fattigdomen. Närmänniskor får en någorlunda värdig tillvaromateriellt, medicinskt och socialt anser de att detinte rimligt att sätta så många barn till världen somför närvarande är fallet.Vi får också komma ihåg i det här sammanhanget,fru talman, att själva aborterandet i vissa delar avvår jord innebär ett nedvärderande av flickan, avkvinnan, eftersom man med hjälp av selektivaaborter väljer bort flickfoster. Det kan manexempelvis visa statistiskt i ett så gigantiskt landsom Kina.Jag är glad över att har uppfattatmitt svar som tillfredsställande. Jag står självfalletför det jag säger i det och tycker att det skall tolkasför vad det är.Anf. 11 ():Fru talman! fick jag inte svar på de frågor somjag ställde. Det gäller alltså ökningen avbefolkningsinsatser som del av den svenskabiståndsbudgeten. Där vill jag gärna ha ettklarläggande.Jag tycker att biståndsministern är värd all hedergenom den ambition och det engagemang somgenomlyser statsrådets arbete: att angripafattigdomen har den högsta prioriteten ibiståndsarbetet. Jag är väldigt glad över att vi kandela den uppfattningen. Det handlar om attförändra attityden till kvinnor. Det är självklart attkvinnor har samma värde som män.Jag tycker att det är skönt att höra statsrådet geuttryck för så stort engagemang. Däremot har vitydligen olika uppfattning när det gäller synen påinsatser för familjeplanering. Jag är inte den endasom står för åsikten att det är nödvändigt att satsaytterligare på familjeplanering för att stabiliserabefolkningstillväxten -- ett stort antal forskare, FN-organ och bl.a. Clintonadministrationen står ocksåför den. Men det är ett mycket komplext material.Man kan inte se en enda lösning. Det handlar ocksåom att satsa ytterligare på andra former avreproduktiv hälsa, utbildning osv. Men denna endaåtgärd, att satsa på familjeplanering och säker ochlegal abort, vet vi ger mycket goda resultat.Jag nämnde i min inledning att jag serolycksbådande tendenser från katolska länder i denhär frågan. Det är intressant att se hur katolskagivarländer ställer sig till att stödjafamiljeplanering. Det är ingen prioriterad fråga förländer som , , och Irland.En annan intressant sak att notera är det som händei . Då hadevetenskapsakademierna i världen samlats till ettförsta toppmöte för att diskuterabefolkningsfrågan. Man hade utarbetat ettdokument. Bl.a Svenska vetenskapsakademienhade deltagit i det arbetet. Väldigt många av deinternationella vetenskapsakademierna, framförallt från de katolska länderna, hittade mängder avundanflykter för att slippa att skriva pådeklarationen. Det var ytterligare ett bakslag.Biståndsministern är partiledare för ettkristdemokratiskt parti. Jag skulle vilja ha svar påen väldigt viktig fråga: Arbetar biståndsministernför att stärka och bredda hållningen bland dekristdemokratiska partierna till legal och säkerabort och till ökad familjeplanering?Anf. 12 ():Fru talman! Jag skall hålla mig kort. Någonting somjag har sagt apostroferades. Det var säkert rätt attjag hade sagt det, och jag tar inte tillbaka det, mendet måste sättas in i sitt rätta sammanhang. Jag harinte orden framför mig, men jag pekade på att olikakulturer har olika syn på abortfrågan och också påmänniskovärde. Att i det sammanhanget -- sombiståndsminister uttryckte sig -- gå i bräschen för attkoppla ihop abortfrågan med det svenska biståndetskulle vara mycket olyckligt, och det vidhåller jag.Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! Jag skall försöka svara på en del frågor.De svenska biståndsinsatserna inombefolkningsområdet är betydande. Jag tror attKristina uppfattade att jag i mitt svar ochi mitt första inlägg sade att jag tycker attbiståndsinsatserna ytterligare bör förstärkas.Vi kan också vara överens om att definitionen påsådana befolkningsinsatser alltid är entolkningsfråga. Om man använder sig av dendefinition som har, lämnadeSverige förra budgetåret ca tilldirekt befolkningsrelaterat bistånd. Det motsvararca av det totala biståndet. Denna andel är enoch en halv gånger större än genomsnittet inomvärldens samlade bistånd. I detta belopp ingårinsatser för sexuell och reproduktiv hälsa inklusivefamiljplanering, information, utbildning,kommunikation, utarbetande av riktlinjer förbefolkningsområdet, forskning, insamling av dataosv.Det multilaterala biståndet uppgår till ca 215miljoner kronor. De största mottagarna är FN:sbefolkningsfond UNSPA,, FN:s barnfondUnicef och Världsbanken.Det bilaterala biståndet och insatserna tillforskning och de enskilda organisationerna uppgickförra året till ca 145 miljoner kronor.En vidare definition av begreppet är enligt minmening önskvärd. En sådan omtolkning avbefolkningsbegreppet får sägas ligga i mandatet förnästa års konferens om befolkning och utveckling.Konferensens övergripande teman är Befolkning,Bärkraft och ekonomisk tillväxt och Hållbarutveckling. Redan innan konferensen har gjortdenna tolkning bör man åtminstone inkluderaåtgärder som är direkt relaterade tillbefolkningsfrågan, t.ex. åtgärder för att stärkakvinnans ställning, området sexuell ochreproduktiv hälsa inklusive hiv/aids, utbildning ochinsatser för att minska barnadödligheten.Fru talman! Sedan skulle det vara mycket intressantatt under litet andra former än vad eninterpellationsdebatt medger föra resonemang omkatolicismen och om påvens agerande. Jag vågardrista mig att rekommendera vår tidigareambassadör i . Han beskriver skillnaden mellan mentalitet,sättet att se och tänka söder om och norrom . Det rasslar till åtskilligt mer norr omalperna när påven har uttalat sig än vad det görsöder om alperna.I den katolska idén och läran sätts alltid ribbanväldigt högt. Man är också medveten om att maninte klarar att nå upp till eller komma över dennaribba. uttrycker jag mig väldigt enkelt ochrättframt för att inte alldeles fastna i dessaresonemang. Vi här uppe i vår del av skallkomma över ribban. Som parallell kan man ta attSverige har implementerat -- som det ju heterpå UD-språk -- fler av , paragrafer ochsynsätt än vad EU-medlemsstaterna själva hargjort. Titta på eller på , där Brysselligger! Man har alltså en annan syn än vad vi har.Vårt sätt att se det hela är att vi till punkt och prickaskall komma över ribban, medan man söder omalperna talar om -- nu får man inte användautländska här i kammaren, men jag dristar migändå att använda ett italienskt uttryck -- cultura delperdono, en förlåtelsens kultur.Fru talman! Därför går det inte alltid att se på detsom påven säger på det sätt som vi gör med vårtlutherska arv. Sedan kan man naturligtvis resoneraom huruvida ribban ändå ligger för högt eller hurdet förhåller sig.Fru talman! Jag har att stå till svars sombiståndsminister för den svenska biståndspolitiken,och jag har här också försökt att ge ett ganskaomfattande svar. 14 ():Fru talman! Jag tycker inte att detta är rätt tillfälle,vare sig för en teologisk debatt eller en EU-debatt.Jag uppfattar oroande tendenser när det gällersynen på fri och säker abort och påbefolkningsfrågan från påven och i de katolskaländerna. Jag vill gärna ha biståndsministernsreaktion på detta.Sedan vill jag lyfta fram två formuleringar ur svaret. ''Möjlighet till säker och legal abort för de kvinnorsom anser en abort absolut oundviklig är ett mål fördet fortsatta arbetet.'' Det är en väldigt braformulering. Jag är glad för att den står där.Vidare säger biståndsministern: ''Jag anser att enstörre del av det svenska utvecklingssamarbetet börgå till de befolkningsrelaterade insatser som jag härhar pekat på.'' Också detta är ett väldigt bra svar.När det gäller definitionen av befolkningsfrågor,tycker jag att vi skall hålla oss till FN:s definition.Det var den som man utgick ifrån iAmsterdamdeklarationen, i vilken man uppsattemålet . Det är bra att vi har höjt vår ambitionoch att vi från nu är uppe i . Men hurlångt är biståndsministern beredd att gå ytterligare?Fru talman! Denna debatt handlar ombefolkningstillväxten, om kvinnornas situation ochom synen på legal och säker abort. Jag villsammanfattningsvis säga att så länge kvinnor intehar tillgång till preventivmedel, så länge kommerkvinnor att efterfråga möjligheter till abort. Omrätten till legal abort begränsas, kommer antaletillegala aborter att öka. Vi vet att aborter somgenomförs på sjukhus under säkra former innebärnärmast obefintliga risker för kvinnors liv. Manräknar med att det är bara en kvinna av 100 000 somförlorar sitt liv. Men av de 50 miljoner aborter somutförs är hälften illegala, och majoriteten av dessautförs i . I dog var 40:ekvinna av dem som genomgick en illegal abort.Abort är alltså en vanlig dödsorsak bland kvinnor itredje världen.Min slutsats är att man måste investera mer ibiståndsinsatser för kvinnor. Det är vi tydligenöverens om. Det är en komplex bild. Det handlarom insatser för reproduktiv hälsa, förfamiljeplanering, om att ge möjligheter till säkeroch legal abort. Vi måste självfallet ha etthelhetsperspektiv. Utbildning är otroligt viktigt.Anf. 15 Statsrådet ():Fru talman! Jag blir litet förvånad när KristinaSvensson helt plötsligt säger att detta inte är rättatillfället för en teologisk debatt eller en EU-debatt.Det var ändå som vid ett flertaltillfällen lyfte fram påven i diskussionen. Såvitt jagförstår är det en i allra högsta grad teologiskperson. Det var ju därför som jag kände migföranlåten att avleverera mitt svar.Jag tänker inte här pricka in något exakt procenttalnär det gäller det som vi skall nå upp till. Det är felväg att gå. Vi skall se efter vilka kloka, konstruktivaeffektiva projekt som vi finner lämpliga.Kristina sade att så länge kvinnor inte hartillgång till preventivmedel kommer kvinnor attefterfråga abort. Jag tror att detta är en litet förförenklad syn. Kvinnan befinner sig tyvärr och återtyvärr i en så underdånig, nedpressad ställning imånga länder att hon knappast har chans attanvända preventivmedel ens om hon själv skulleönska. Fattigdomen är så total och omfattande attför att hon över huvud taget skall efterfråga någotsådant som preventivmedel måste rejäla insatsergöras för att lyfta upp henne ur hennes fattigdom,ur hennes illiterata situation och ur hennes -- vilketdet talas om -- totala beroende avmanssamhället.Abort nämndes i samband med situationen iBangladesh. Jag har kvar bilder på näthinnan efteratt ha varit i byar pålandsbygden i just . På vägen hit i morseläste jag en rejäl bunt urklipp om hur kvinnorna hardet just därför att -- som jag nämnde tidigare --många män inte tycker att svärföräldrarna harbetalat tillräckligt för att männen skall ta hand omderas döttrar. Det är den mest vedervärdigaläsning. Det är ett ''förtrampande'' av kvinnorsvärdighet som kan uppröra en djupt inne i själen.Fru talman! Som avslutning vill jag bara ha sagt attdet inte hjälper med västerländskt sofistikeratresonerande. Det krävs att i-världen tar ett ansvaroch ser till att en större utjämning sker mellan i- ochu-länder.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt kl.9.51 på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till kl. 9.56 i väntanpå att statsminister skulle infinna sig ikammaren för att lämna svar på interpellation nr30.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 9.56.3 § Svar på interpellation 1993/94:30 omprivatisering av offentlig verksamhetAnf. 16 Statsminister ():Fru talman! Jag börjar med att be talmannen ochkammarens ledamöter om ursäkt för sen ankomst.Den beror på att vi har haft partiöverläggningar omförfattningsreformen. Representanter förmassmedierna ställde därefter anspråk på att jagskulle svara på frågor om det ärendet, och om enlång rad andra mer eller mindre aktuella spörsmål.Widar har ställt fyra frågor till migangående konsekvenserna av regeringens önskanatt privatisera offentlig verksamhet. Han har frågatmig om en klar gränslinje skall dras mellan denoffentliga och den kommersiella sfären och vilkarisker det finns med en kommersialisering avinfrastrukturen, exempelvis posten.Vidare har frågat omutvecklingen är på rätt väg när politiker ochtjänstemän talar om grundskoleelever som kunderoch skolor som resultatenheter. Slutligen frågarAndersson vilka problem som kan uppkomma närkommersiell moral inplanteras i offentligverksamhet, exempelvis i sjukvården.Detta är en debatt som jag välkomnar. Alltförsällan har vi i möjlighet att diskuteradenna typ av mer principiell frågeställning.Självfallet bör det finnas en tydlig gräns mellanoffentlig och privat verksamhet, bl.a. därför att vimåste kunna ställa bestämda krav på demokratiskstyrning och genomlysning av skötseln av degemensamma angelägenheter som ligger inomramen för den offentliga sektorn.Inte minst vi svenskar har lärt oss att engränsdragning mellan offentligt och privat är viktigför att bygga en stark stat inom de områden därstaten skall vara stark, och ett fritt samhälle som gerutrymme för all den skaparkraft som finns hosmedborgarna.När denna gränsdragning gjorde sig tydlig i mittenpå , och så länge den förblev tydlig --under -- skapades i vårt land ett uniktvälstånd. Genom stora skattekilar, omfattanderegleringar och subventioner som motverkat arbeteoch sparande, har de tillväxtskapande krafternasedan dess successivt undergrävts.Efter den omfattande politisering som hargenomgått under socialdemokratins senastedecennier vid makten, är det naturligt att intressetfrämst fokuseras vid problem som rör riskerna föroch konsekvenserna av den offentliga sektornsomfattning.Det hindrar naturligtvis inte att vi meduppmärksamhet bör studeragränsdragningsproblemen också ur ett annatperspektiv. Vi kan självfallet inte godta någonkommersialisering av rent kollektiva nyttighetersom domstolsväsendet, försvaret eller Polisen.När det gäller verksamheter som faller inom ramenför offentlig service, dvs. produktion av olika slagav tjänster, och investeringar, skall det allmännanaturligtvis inte vara förhindrat att utnyttjamarknadsekonomins styrmedel för att arbetaeffektivt. Också andra krav måste tillgodoses, mendet är en fördel om det klart framgår att detdå handlar om medvetna politiska val som följer avatt verksamheten är just offentlig.En fungerande konkurrens är emellertid ofta ettbra sätt att mäta om stat och kommuner verkligenär kostnadseffektiva i medborgarnas tjänst.Konkurrens mellan privata och offentliga alternativbidrar till att höja servicenivån och till att pressakostnader för skattebetalare och konsumenter.Inom stora delar av den offentliga sektorn tar man vara på de goda erfarenheterna från det privatanäringslivet. Att skolan ser familjen som en kundär enligt min mening långt bättre än att se familjensom en klient. Och inte är det sämre om föräldrarnaoch barnen betraktar skolan som leverantören aven efterfrågad tjänst, än som en myndighet varsfrämsta uppgift är att tillämpa lagen om skolplikt.När regeringen målmedvetet och systematisktavvecklar offentliga monopol och utsätter viktigaverksamheter för konkurrens sker detta inte minstav omsorg om dessa verksamheter. Det skallemellertid inte uteslutas att en så genomgripandeoch dramatisk förändring som pågår inom storadelar av den offentliga sektorn kan leda tillöverdrifter och felaktiga beslut.Risken för att den nuvarande förändringsprocessenleder till att den offentliga sektornkommersialiseras på det sätt uttryckeroro för får dock bedömas som utomordentligt liten.Anf. 17 ():Fru talman! Jag tackar statsministern för svaret.Den ideologiska debatten om avgränsningenmellan den allmänna och den privata sektorn ärmycket angelägen. Mitt första anförande här skalljag försöka att ägna åt de mer principiella frågorna,vilket även statsministern har gjort i sitt svar.Låt mig först säga att den moderna svenskautvecklingen har kännetecknats av attsocialdemokratin har dominerat utvecklingen ochbestämt vad som har varit problem i det svenskasamhället, åtminstone sedan ochframåt.Jag vill påstå att den här hegemonin bröts under dettidiga 80-talet. Vi fick vad man kan kalla en störrehögerdominans. pågår en diskussion om vadsom skall komma efter det att nyliberalismen harklingat av. Det finns en del som anser att detautomatiskt skulle innebära att vi rör oss åt vänster.Jag tror att det är lika patetiskt och felaktigt som atttro att vi automatiskt skulle gå mot en samhälle därnationalstater eller välfärd bryts ner och ersättsenbart med marknadssystem.Statsministern tar i sitt svar avstamp i mitten på1800-talet. Då och framåt var gränsernamellan det allmänna och det privata tydliga, sägerCarl Bildt. Jag ger honom rätt. Jag vill också gehonom rätt när han i ett annat sammanhang, jagtror att det var i en nyårsartikel i 1991, skrev att i den marxistiska lärantalas om den avgörande betydelse som de s.k.produktivkrafternas förändring anses ha påsamhällsutvecklingen. Och även om det leder fel,skriver statsministern, att enögt försöka förklarahistorien med enbart dessa som utgångspunkt trorjag inte heller att det går att förklara dem utan dettaperspektiv.Vi är således överens om detta också. Frågan är omvi är överens när vi flyttar oss -- , fru talman -- och enannan ekonomisk politisk förgrundsgestalt, högerdominans har ju lanserat , ensmula orättvist vill jag säga, som någon slagshusgud för låt-gå-kapitalismen. Framför allt harman använt hans pedagogiska bild ommarknadskrafterna som den osynliga handen, somutan att veta det och utan att vilja det leder själviskaoch vinstintresserade människor till att i självaverket göra insatser för det allmännas bästa.I statsministerns svar på min interpellation kantilltron till denna osynliga hand anas. Därförkommer jag att lyfta fram en annan sida hos ,nämligen hans syn på institutionerna, eller vad vikan kalla de synliga händerna.I tidsskriften har det förekommit enintressant debatt om ekonomierna i FjärranÖstern. Där har man myntat begreppet de synligahänderna, dvs. Man menar attdetta har varit av avgörande betydelse för dessaländers utveckling och skapat förutsättningar för deosynliga händerna.Fru talman! För att återvända till nutiden och detmer konkreta minns jag interpellationsdebattensom statsministern och jag genomförde den 7 maji plenisal. Vi diskuterade då den tidigahögerns syn på staten. Jag erinrade om 1907 då herrBildts företrädare förstatligajärnmalmen. Jag jämförde det med dagens högersom vill sälja ut inte bara malmen utan vatten, skogoch det mesta kan man tycka ibland.Enligt protokollet svarade statsministern då attunder den gamla tiden var järnmalmen Sverigesviktigaste tillgång. Så är det inte längre, sadestatsministern då. Han fortsatte: I somkännetecknas av internationalisering ochindividualisering är samhällets viktigaste tillgångindividernas förmåga till fritt ansvarstagande.Där känner vi igen osynliga hand.Med individernas fria ansvarstagande kommer detmesta att fixa sig till det bästa. Det ligger självfalletmycket i detta, men det räcker inte. Det friaansvarstagandet hos individerna var lika viktigt påArvid tid. Det var viktigt att det fannsmänniskor med idéer, initiativkraft och vilja attutveckla sina företag för sina familjers och därmedför samhällets bästa.Vad har att sätta i stället för järnmalmen?Vilka är produktivkrafterna, som ersätterjärnmalmen? De produktivkrafter som driversamhällsutvecklingen, för att tala med ? Vilkaär de synliga händerna? Även om jag fortfarandeanser att järnmalmen är en viktig råvara förSverige, är det avgjort så att i vårtinternationaliserade samhälle är infrastrukturen enavgörande produktivkraft förinformationsteknologin.Lindbeckkommissionen talar också i sitt 72:aförslag om betydelsen av ett starkt statligtengagemang för att bygga ut vad som kallasinformationshuvudvägar som är öppna för alla ihela landet. I står t.ex. president självi spetsen för ett mycket stort nationellt statligtprogram för dessa moderna huvudvägar. Varförhänder inte detta i ? Varför är vi här iriksdagen fortfarande så förhäxade av gårdagensoch dagens infrastruktur, vägar, järnvägar ochbroar? Varför tror vi att allt blir så mycket bättreom skolungar, dagisbarn och medborgare medsjukdomar förvandlas till kunder när det riktigavore att lansera breda och allmänna program förutbildning, modernisering, omskolning ochframtidstro?Fru talman!