prot · GH093 · 1993-10-06 00:00:00 — Men såkom den där dagen som jag tror var dådet kom ett pressmeddelande om att IngvarCarlsson tillsammans med hade skrivitunder ett papper som innebar ett nej till varjediskussion, ett nej till varje förändring och ett nejtill varje tanke på att göra det som man självuppenbarligen hade börjat att våga tänka på.Makten i rörelsen hade talat, och dörren hadedärmed stängts för den förnuftiga förändringen ochför det förnuftiga samtalet. Det är nämligen ingettvivel om att modifieringar i arbetsrätten i dagskulle ge oss nya jobb.I dagens kan vi se den senastestatistiken över hur mycket övertiden ökar. Det ärineffektiv tid också för företagen. De är nämligenjust nu rädda för att nyanställa. Det finns ingettvivel om att modifieringar i arbetsrätten skulle gefler nyanställningar och därmed fler nya jobb. Menåterigen säger socialdemokratin nej till detta.Därmed är vi de facto i denna situation. Jag vet inteom ni har sett i . Där frågar han vad Socialdemokraternaspolitik består av. De talar om arbetslösheten, menvad? De talar om att göra satsningar, men vad? Desäger bara nej till de åtgärder som kan ta oss urdessa kriser och framför allt ur arbetslösheten.Skälet finns självfallet i den interna splittring somde har demonstrerat och på papperet som StigMalm och har skrivit under.Vi kommer ihåg rosornas krig underSocialdemokraternas regeringsperiod. har viäven fått uppföljningen i form av memoarernaskrig -- 492 sidor mot och 429 sidorAndersson mot Feldt.Sedan fick vi partikongressen i . StigMalm, som jag återkommer till då och då, harutnämnt den nya partisymbolen till en krossadtomat. Så fick vi tomaternas tumult -- en politik denena natten och en annan politik den andra natten.Vem blev mer krossad än den som har haft ansvaretför varje kommatecken i den socialdemokratiskaekonomiska politiken intill denna dag? Det blevingenting kvar av det som man hade talat så mycketom. Jag undrar ibland vad sade åtAllan i slutet av kongressen: Kom nuketchup så går vi.Bakom detta ligger det allvarliga i att landetsstörsta oppositionsparti när det gäller denekonomiska politiken inte har så mycket annat attkomma med än en efterlysning av en ny ekonomiskteori, därför att man uppenbarligen inte har någonegen.Jag skulle vilja vädja till socialdemokratin:Genomför förnyelsen, kasta klasskampsretoriken,inse att vi behöver satsa på företagen och inse atten politik för nya jobb kräver omtänkande ochockså ett mått av välvilja gentemotföretagsamheten!Tiden löper snabbt. Jag hade tänkt säga några ordockså till . Det blir relativt kort,så jag ber att få återkomma till honom.Ian är mycket indignerad över attolika personer har varit indignerade över Nydemokrati. Jag vill gärna säga att jag inte tillhördem som säger att allt som sägera priori är fel. Det säger jag inte om någonföreträdare för något politiskt parti. Det ingår i minsyn på politiken att vi alla måste kunna lyssna påvarandra.Men min respekt för skulle ökahögst avsevärt om han hade förmåga att då och dåta avstånd från vad som är så uppenbara övertramp,förlöpningar och omdömeslösheter från mer ellermindre ledande företrädare för hans eget parti. Atthan avstår från detta med sådan konsekvens kastarutan tvivel, tyvärr, en skugga även över honomsjälv.För egen skull, en träskarbetarebland andra i det politiska träsket, vill jag säga: Varlitet tydligare! Ta avstånd från det som även en IanWachtmeister innerst inne måste inse äromdömeslösheter, förgrovningar och förlöpningar iden politiska debatten!(Applåder)Anf. 5 Socialminister ():Fru talman! Den största utmaning som vi står införunder är naturligtvis att klaraekonomin och arbetslösheten. Den utmaningenställer -- det är jag övertygad om -- helt nya krav påoss politiker både när det gäller politisktnytänkande och när det gäller politisk stil, både påregering och på opposition.För knappt sedan skrev SigfridLeijonhuvud en krönika i , därhan utvecklade intressanta tankar om risken medöverdriven politisk polemik. Han menade att närsåväl regering som opposition försöker locka till sigväljare genom att utmåla motståndarnas politiksom usel riskerar vi att i första hand skrämma uppinvesterarna. Leijonhuvuds poäng är att dentillspetsade retorik som vi politiker tror behövs föratt vi skall vinna val i själva verket kan medverkatill att förlorar investeringar och därmedtillväxt och nya jobb.Som exempel på sådan demagogi nämndeLeijonhuvud att partisekreterareGunnar påstått att Socialdemokraternaspartikongress ''vill återföra till den politiksom ledde oss in och det tidiga1990-talets kris'', medan Leijonhuvud självuppfattade kongressen som ''ett närmande intebara till regeringens syn på den ekonomiskapolitiken utan också till den som företagarna ochplacerarna förmodas ha''.Jag kände mig, som ni säkert förstår, starkt berördav Leijonhuvuds resonemang. Som ansvarigapolitiker måste vi vara beredda att samverka förSveriges bästa, inte ägna oss åt innehållslös retorik.Med den utgångspunkten har jag ägnat några dagaråt att gå igenom socialdemokratiskariksdagsmotioner en gång till. Det gäller ocksåkongresstal, intervjuer m.m. Jag har uppriktigtförsökt att lägga de polemiska glasögonen åt sidan.Jag har kunnat konstatera att Socialdemokraternaemellanåt visar både insikt och ansvar. Mengenomgående sker det med små bokstäver. Detöverröstas av ett helt annat och mindre ansvarsfulltbudskap framfört med stora ord och grov retorik.Det bidrar till att det skapas illusioner ochorealistiska förväntningar hos många väljare samtosäkerhet på marknaderna. Det riskerar att bli enbesvärande tvångströja om Socialdemokraternaskulle återkomma i regeringsställning.Låt mig ge exempel från tre centrala politiskaområden.Fru talman! Socialdemokraterna skapar först ochfrämst illusionen att problemet med statsfinansernakan utan att det kommer att märkas särskiltmycket för vanligt folk.Att förväntningarna är sådana avspeglas bl.a. iövertygelsen hos nästan två av tresocialdemokratiska kongressombud att ingabesparingar alls behövs i socialförsäkringarna. NärMona försökte tala allvar med ombudenkonstaterade :''-- -- -- det förefaller inte som omsocialdemokratiska kongressombud vill lyssna påsådant. Många känner sig leva i en s-värld där ondating som budgetunderskott och statsskuld ärborttrollade. ''De här förväntningarna uppkommer just därför attSocialdemokraterna ägnar sig åt det som UlfAdelsohn en gång kallade för bisatsmoral. Deförnekar inte behovet av kärva tag för att klarastatsfinanserna, men det nämns först i bisatsersedan de har sagt nej till konkretaförslag. Jag har läst alla de viktigare tal som höllspå . Denna karakteristik gällerallihop.Även här i antyds det visserligen attkärva tag kommer att bli nödvändiga, mensamtidigt motsätter sig Socialdemokraterna nästanalla konkreta besparingar. De tvekar inte att bjudaöver regeringen, även när regeringen är som mestexpansiv när det gäller utgifter, och de är vaga omsina egna alternativ till budgetförstärkningar.Ingvar tal här var inte heller någotundantag från detta. Det mest konkreta som sadesvar att man skulle ha en ny finansiering av sjuk- ocharbetsskadeförsäkringen. Det låter ju inte såväldigt hotfullt.Ingvar har t.ex. också i upprepadeintervjuer sagt att partiet kan tänka sig att sänkaersättningsnivåerna i socialförsäkringarna. Bl.a.sade han det i en intervju i . Men konkret har partiet gått emotförslag till förändringar i arbetsskadeförsäkringen,i delpensionen och i dagpenningen iarbetslöshetsförsäkringen.Frågan kvarstår: Vilka ersättningsnivåer ellerbidrag är det som tänker på när hangång på gång gör detta uttalande? Är detpensionerna som skall sänkas? Är det ytterligarenedskärningar i sjukförsäkringen som avses? Ellerär det familjestödet som han syftar på?Samtidigt som Socialdemokraterna är vaga när detgäller budgetförstärkningar är de desto tydligarenär det gäller kortsiktiga stimulansåtgärder ochytterligare utgifter. Trots att den nuvaranderegeringen har genomfört större satsningar ännågonsin på t.ex. infrastrukturen villSocialdemokraterna satsa ännu mycket mera, utanatt anvisa någon finansiering.Socialdemokraterna skapar förväntningar som devet inte kommer att kunna infrias. Det kan ipraktiken bli svårt att göra bisatserna tillhuvudsatser efter ett eventuellt regeringsskifte.Fru talman! När det gäller den offentliga sektornförsöker Socialdemokraterna skapa illusionen attom de bara kommer till makten så minskar behovetav rationaliseringar.Birgitta levererade i sitt kongresstal enkanonad av påståenden om det elände som denillasinnade borgerliga regeringen haråstadkommit -- social nedrustning, sämrebarnomsorg och skola, uteblivna resurser tillutsatta barn, gamla som lämnas utan en tryggomsorg och vård samt utslagning och segregationsom breder ut sig. Också i hennes tal kom det såsmåningom en liten bisats, nämligen att inte hellerSocialdemokraterna har resurser att omedelbartåterställa detta. Men vem lyssnade så noga på den?Ingvar har själv spätt på förväntningarnagenom att hävda att den offentliga sektorn nogmåste effektiviseras, men att det kan vänta tillstiderna blir bättre.Fru talman! Enligt Kommunförbundetsberäkningar växer klyftan mellan behov ochtillgängliga resurser vid oförändrad produktivitettill motsvarande i kommunalskatt någon gångi slutet av . Den klyftan kan inte klarasgenom ökade statsbidrag eller höjdakommunalskatter. Effektiviteten måste helt enkeltöka. Socialdemokraterna vet nog det, men de kaninte avhålla sig från att exploatera det missnöje somalltid finns när förändringar skall genomföras.Det är uppenbart att också det skapar orealistiskaförväntningar.Fru talman! Alla -- även socialdemokraterna --tycks vara överens om att 1990-talets jobbhuvudsakligen måste komma i näringslivet och dåfrämst i de mindre företagen. Mensocialdemokraterna försöker -- som varinne på -- skapa illusionen att de här jobben skallkunna komma till stånd utan att man ändrarvillkoren för nyföretagande och småföretag, i varjefall inte på för facket känsliga punkter.Socialdemokraternas politik har historiskt sett varithelt misslyckad när det gäller de mindre företagen.Pontus på har i en färsk studie konstateratatt det i vart fall har funnits eninternationell trend mot ökad betydelse i ekonominför mindre tillverkningsföretag. är ett av fåundantag från denna trend. I har i självaverket nyetableringarna i tillverkningsindustrinminskat praktiskt taget kontinuerligt sedan 70 årtillbaka. Detta är resultatet av attsocialdemokraterna -- som det i en intervju i ivåras -- har haft en litet njugg inställning tillsmåföretagen.Då och då har det tyckts som omsocialdemokraterna skulle vara på väg att tänkaom. Den småföretagarriksdag som nyligenarrangerades här i kan ses som etttecken i tiden. Men när småföretagarnas intressenkommer på kollisionskurs med fackets är detfortfarande självklart för socialdemokraterna påvems sida de står.På en presskonferens , i anslutningtill småföretagarriksdagen, konstaterade : ''Arbetsrätten är skapad för stora företag.Den fungerar mindre bra för företag med 3--4anställda -- -- --.'' Han förklarade också att hankunde tänka sig förändringar med inriktning på desmå företagen. Det gällde bl.a., vilket hanexemplifierade med, turordningsreglerna ochrätten till provanställning.Några dagar senare meddelade han --uppenbarligen efter starka protester från LO -- attsocialdemokraterna inte ville ha några som helstingrepp i lagstiftningen. Eventuella förändringarborde göras kollektivavtalsvägen. Detta är bara ettexempel. Som nämnde harsocialdemokraterna gått emot och tycks gå emotfortsatta förslag från regeringen på det härområdet.Fru talman! Det är möjligt att socialdemokraternai sitt tänkande har närmat sig regeringen. Men sålänge ansvarskänslan är instoppad i bisatser elleröverges när facket kräver sitt hjälper det föga. Deförväntningar som man medvetet skapar liggerlångt från den politik som behöver ochmåste därför kritiseras.Jag tillhör som bekant dem som tror att Sverigeskulle må bra av en bredare politisk samverkan.Men skall en sådan vara möjlig krävs det en samsynpå hur politiken skall utformas, och det kräver enberedskap att förklara även det svåra för väljarna.Jag är övertygad om att den politik som skall föraSverige ur krisen bl.a. måste innehålla en trovärdigplan för att sanera statsfinanserna, en vilja attförnya den offentliga sektorn och väsentligtförbättrade villkor för de mindre företagen. På denpunkten kan jag också meddela attstatsministern och vice statsministern är heltöverens. Jag kan försäkra att vi liberaler intekommer att vika från vårt ansvar för att få ordningpå ekonomin och återföra till fullsysselsättning.(Applåder)Anf. 6 Miljöminister ():Fru talman! Låt mig inledningsvis börja i en annanände än den debatten har förts i. De senasteåren, och , har vi iblixtbelysning fått se vilket samhällsmoras somdiktaturer i upplösning lämnar efter sig, tydligareåskådliggjort än efter andravärldskriget. Människor och natur har förötts.Människovärdet fortsätter att förtrampas långtefter det att diktaturerna har fallit. Gamlaoförrätter och etniska motsättningar kommer upptill ytan.Att erövra människovärdet åter, att byggademokratin, tar tid. De av diktaturen deformerademänniskorna kan inte snabbt bli demokrater. Detär en viktig påminnelse också för oss. Demokratinsom styrelseform måste ständigt erövras ochförsvaras i varje ny generation.Alla människors lika rätt och värde är intesjälvklara ens för alla här i . När omvärldenskonvulsioner når våra egna gränser testas vi.Eftersom vi inte kan göra allt för alla krävs enomorientering av politiken. Mer måste göras iinternationell samverkan, av internationellsolidaritet i nationella kris- och krigsområden. Såmåste vi motverka en ohanterlig situation härhemma, när flyktingströmmarna väller fram.Sveriges flyktingpolitik måste vara både generösoch kontrollerad. Detta har sin grund i enförändrad verklighet, inte i förändrade värderingar.Vår solidaritet har aldrig varit begränsad till fattigafjärran länder och folk i tredje världen. Katastroferär katastrofer varhelst de äger rum. Det är helleringen förändring av vår utrikes- ochsäkerhetspolitiska hållning att sända väpnad trupppå FN-uppdrag i vår egen världsdel. Det är direktvilseledande att göra det till ett avsteg från vårtraditionella och aktiva säkerhetspolitik.Enligt uppfattning gäller alltfort''alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig''när vi själva riskerar att bli indragna i en militärkonflikt. Denna hållning är ingen hämsko påmedverkan i fredsbevarande operationer i FN:sregi. Denna aktiva utrikes- och säkerhetspolitik ärheller inget skäl för att nedvärdera alliansfrihetensvärde, tvärtom.Lika uppenbar är slutsatsen att det krävs mer avinternationellt samarbete mellan folk och stater.Det är så freden kan stärkas och demokratinutvecklas, resurserna fördelas rättvisare ochglobala miljöproblem angripas. I detsammanhanget är tankegångarkring en breddning av den europeiskagemenskapen välkomna.Ökat internationellt samarbete minskar inte vårtansvar för våra nationella angelägenheter. Men detökar våra möjligheter att hantera internationellaproblem tillsammans med andra stater. Vårtnationella ansvar är bl.a. att motverka sådanmisshushållning att detta i sig leder till svaghet ochökat internationellt beroende. Den lektion vi fåttefter valutaavregleringen är ett bra exempel.Ekonomiska obalanser straffar sig i envärld med blixtsnabba kapitalströmmar. Genom attinte rätta mun efter matsäcken här hemma skickarvi med berått mod i väg kapital som intjänats härtill investeringar i andra länder. Det minskarjobben här hemma. Att göra sig långsiktigtberoende av internationella långivare innebärexport av nationellt självbestämmande.Ekonomisk balans är därför det främsta värnet motdet internationella kapitalets härjningar och detnationella kapitalets bristande lojalitet mot denegna nationen.Därför tvingas vi också vidta åtgärder somattraherar kapitalet, trots att detta inte är särskiltsmakligt ur fördelningspolitisk rättvisesynpunkt.Det vore bra om socialdemokraterna någon gångerkände detta problem. Det var ju ni som ''drogtappen ur tunnan'' när valutaregleringenavskaffades. För att klara av att hålla dekonkurrensutsatta jobben kvar i krävsnämligen denna insikt.Dessutom gäller det att i rådandearbetsmarknadspolitiska läge begränsa följderna avarbetslösheten, grundad i 80-talspolitiken med sittsläptåg av obalanser samt på grund av deninternationella lågkonjunkturen.Den allmänna obligatoriskaarbetslöshetsförsäkring som vi nu arbetar fram ären centeridé. Det var ThorbjörnFälldin som först tog fram förslaget i en statligutredning. Alla som tillhör arbetsmarknaden skallvara med. Egna avgifter och arbetsgivaravgifterskall motsvaras av förmåner. Men underskottet iarbetsmarknadsfonden måste täckas framöver. Detär allas vår skyldighet att bidra till detta.Så sent som i går kom positiva besked om industrinsläge från . Det är väl det somIngvar aviserade som ljuspunkter.Tjänsteföretagen bedömer att botten är nådd ochatt det nu börjar gå uppåt, småföretagen iStockholmsområdet ser positivt --detta som aktuella exempel.Regeringen har vidtagit en rad åtgärder, och ännufler kommer, för att förbättra för företagandet,med sänkta skatter, främst för de mindre företagenoch egenföretagarna. Det är nämligen så att ettdecentraliserat näringsliv är starkt.Förenklingar i arbetsrätten kommer. För Centernär det självklart att regeringen satsar rekordbelopppå utbildning, ungdomspraktik, tillfälliga jobb ochALU-åtgärder så länge det behövs innan denordinarie arbetsmarknaden har frisknat till, liksommiljarder i vägar och järnvägar.Barn och ungdom är vår framtid. Därför ärfamiljepolitiken så viktig. Barnfamiljerna får nuökade möjligheter att välja barnomsorg närvårdnadsbidraget förverkligas. Det sker efterdet att det första förslaget från Centerpartietväcktes i den frågan. Då behandlas alla barnäntligen lika av samhället. Makten decentraliserastill familjerna.Centern har framgångsrikt lyckats få gehör förolika skattenivåer för olika varor och tjänster imervärdesskattesystemet. Det är lätt att glömmahur stark blockeringen var i fråga om en absolutenhetlig mervärdesskatt. Det livsnödvändiga skallbeskattas mindre än annan konsumtion. Det ärfördelningspolitiskt rättvist. Därför har vimedverkat till att sänka skatten på inte minst matenoch persontransporterna.Miljön handlar om överlevnad. Ansvaret för vad visjälva gör måste vi själva bära. Miljöskulden fårinte öka. Löntagarfonderna avskaffas, vilketbereder väg för en storsatsning på miljöforskningunder minst en . Miljöfaran bly är på väg ut, försäljningen avblyad bensin minskar drastiskt. Bara genom deåtgärder som vidtogs av för inte så längesedan har den blyade bensinen som andel av totalenminskat från till . Detvisar hur effektiva ekonomiska styrmedel kan vara.Det här borde ha gjorts för mycket länge sedan.Barnen i storstäderna -- alla de som så att säga finnsi avgasrörsnivå -- kan därmed leva tryggare.Kretsloppsidéerna får genomslag -- systemskiftethar påbörjats. Jag vill särskilt betona hur viktigt detär att vi fortsätter arbetet för att få in mer av detförnybara i alla våra system. Där har jordbruket enviktig roll som producent av både mat av högkvalitet och förnybara energiråvaror samt somgarant för öppna landskap.Centern ger svenska folket klart besked: Vi skallmedverka till att denna generation betalar notanför överuttag av resurser, ekonomiska ochekologiska. Det är bedrägeri mot framtiden, motdagens unga, att ge sken av att det finns en politiksom inget kostar, som inte drabbar någon och somlöser alla problem. Folkets dom över den somtorgför det falska budskapet kommer att bli hård.För är det självklart att ta ansvar i enbesvärlig situation. Det gäller ekonomin ochjobben, det gäller miljön och människors tryggheti vardagen.Det krävs rättvisa och solidaritet när statensfinanser saneras. Grundtrygghet är ledstjärnan --grundtrygghet förenar behovet av förnyelse medgenerell välfärd. Grundtryggheten skall omfattaalla. Inte minst vår äldre generation har rätt tilltrygghet; ekonomiskt genom höjd grundpension, ivård och i omsorg. medverkade aktivt tillatt mer resurser tilldelas kommunerna -- 4,2miljarder i samband med att skattetakethävs.Alla borde inse att det goda samhället inte skapasvare sig genom en nedrustning av välfärdsstateneller genom en återgång till det gamla, med nya låntill nya utgifter.Valet 1994 blir ett val för . Det blir ettval mellan en politik för framtiden, med uthålligtillväxt för uthålliga jobb, för ettkretsloppssamhälle med miljöansvar, för generellvälfärd med grundtrygghet för alla och fördecentralisering och utveckling i hela . Detblir ett val mellan den politiken och en politik somsaknar dessa viktiga utgångspunkter.(Applåder)Anf. 7 Statsrådet ():Fru talman! I politiken har vi ibland en tendens attstänga världen ute, precis som vi har en benägenhetatt stänga ute de frågor som inte har med ekonomioch materiella ting att göra. tolkat det i en liten kort dikt om en mätarlarv:f413 > Jag sträcker mig ut från mittkörsbärsbladoch spanar mot evigheten.Evigheten är alldeles för stor ,alldeles för blå och tusenmila.Jag tror jag stannar på mitt körsbärsbladoch mäter upp mitt gröna körsbärsblad.De dramatiska händelserna i harnu plötsligt som en blixt påmint oss om attvärlden utanför vårt körsbärsblad, vårtSverige, liksom värdena bortomekonomin är en realitet.Är det inte så att vi gärna inbillar oss attalla våra problem kan lösas inom ,inom våra kommuner och landsting?Dessutom bygger vi politiker iblandvidare på den här bilden. Vi ger intrycketav att allt som händer i är resultatetav vad regeringen har lyckats ellermisslyckats med.Vi har en djup kris i . De yttringarav denna kris som oftast diskuteras ärde ekonomiska. Och ekonomin skallsjälvfallet verkligen inte negligeras, vimåste med all kraft fortsätta att saneraekonomin. Men jag har många gångertidigare pekat på att vi också måste sedjupare på krisens orsaker.I den här debatten kan man ställa ettgrundkrav på hederlighet, tycker jag,och det är att erkänna att i synnerhet vårekonomi och vår arbetsmarknad är starktpåverkade av det som händer utanförvåra gränser. Nästan alla de problemsom vi har i är -- vida merän under tidigare decennier ochsekler -- speglingar eller förgreningar avdet som sker inom EG, i , ,och i u-världen.Utöver att vi erkänner att kriserna har ettinternationellt rotsystem, måste viupptäcka också den moraliska sidan avkriserna. yligen träffade jag i Israelden superbegåvade matematikern ochdatavetenskapsmannen är verkligen utöver sinvetenskapsteoretiska storhet en avportalfigurerna i kampen för mänskligarättigheter.Sharansky var den förste av dedissidenter som president beslötutvisa efter det att han kommit tillmakten . Innan Sharansky sattes ifängelse på grund av sitt regimmotstånd,upplevde han sig själv som en ''vanlig'',sekulariserad sovjetmedborgare. Hantrodde att man genom vetenskapligaoch rationella argument kunde bekämpasovjetsystemet och KGB. Under niolånga fängelseår lärde han sig att hanhade fel. Det var de moraliska argumentensom visade sig mest livskraftiga. Det gickinte att bekämpa KGB med enbartförnuftsmässiga argument!Att marknadsekonomin skall ersättaplanekonomin tycks de flesta numera varaöverens om. Men vilket moralisktsystem, vilken grundetik skall ersätta denförljugna statskapitalistiskadubbelmoralen och retoriken ochförtrampandet av människors värde ochpersonliga värdighet?I har vi en stabildemokrati. Och vi har haftrötterna i föreställningar präglade avkristendom och humanism. harinte behövt uppleva en sådan kollektivvåldtäkt som den som drabbat folken iöstblocket, inte heller den som nazismenoch fascismen stod för i mitt. Menvi har ändå börjat upptäcka att det finnsmoraliska sidor av vår kris. På densocialdemokratiska partikongressennämndes den uppluckring avsamhällsmoralen som skett det senastedecenniet. Det påpekades att det intebara handlar om direktörernas bristandemoral. Jag citerar: ''Det handlar om ettsamhällsklimat som gjort detta -- om intenormalt -- så dock accepterat i alldelesför vida kretsar.