prot · GH0922 · 1993-11-11 00:00:00 — På den utsatta mötestiden kom istället militären och mejade ner dessa människor.Invandrarministern har redogjort för flera kriterier.Men för mig är det alldeles uppenbart: om enperson som har fem gevärskulor i kroppen ochvistas i som flykting utvisas tillbaka tillColombia, så är risken stor att han kommer gå ettmycket sorgligt öde till mötes.Anf. 10 Kulturminister ():Herr talman! Som vet är jagförhindrad att diskutera enskilda ärenden, t.o.m.som en beskrivning av hur flyktingpolitikenfungerar. har tagit just ett enskiltärende som utgångspunkt också för att beskrivasituationen i . Men jag är alltsåförhindrad att delta i den diskussionen.Det är riktigt att har gett avslag pådet ärende som hänvisade till.Det är nu överklagat och ligger för prövning iUtlänningsnämnden.Bengt-Ola var vänlig i sin inledning. Hantyckte att jag hade en bra inställning i dessa frågor,men att den inte följdes upp av våra myndigheter,framför allt inte av Invandrarverket.År 1992 sökte 181 colombianer asyl i . Framtill april har 54 personer sökt asyl. År 1992beviljades 7 personer från flyktingstatusenligt , och hela 44 personerblev flyktingar enligt vår egenutlänningslagstiftning gällande de facto-flyktingskap. Totalt beviljades 105 personeruppehållstillstånd i , antingen somkvotflyktingar, Genèvekonventionsflyktingar, defacto-flyktingar eller av humanitära skäl.Detta tycker jag visar att en ordentlig prövning skerav de individuella ärendena med hänsyn till denhemska situationen i och i dessapersoners hemland. Myndigheterna har gjortbedömningen att dessa personer har skäl att fruktaförföljelse av olika slag när de vänder hem.I stort sett har jag ingen anledning att invända motden beskrivning som gör avColombia. Det är ett förskräckligt våldssamhälle.Naturligtvis kan man försöka dela upp vad somdrabbat offren på grund av knarkhandel,kidnappningar eller rent politiska misshällighetermellan gerillan, paramilitära grupper och självamilitären.Jag har sett en siffra på att det begicks ca 29 000mord i . Det skulle betyda att 93människor av 100 000 tas av daga där, vilket kanjämföras med ca 1,5 person av 100 000 i Sverige.Detta visar hur hemsk situationen är där, och det ärnaturligtvis en av de saker som våra myndighetertar hänsyn till när de bedömer den asylsökandesenskilda skäl.Jag tycker inte att vi i har någon anledningatt undanhålla fakta från de olika länder sommänniskor flyr ifrån. Visst bör man ta fasta pånegativa beskrivningar av landet -- och de finns jui övermått när det gäller . Men man börfaktiskt också kunna beskriva de positiva saker somhänder. I mitt interpellationssvar har jag visat attregeringen trots allt försöker komma till rätta medden rådande situationen.Men i slutänden blir det självfallet också en frågaom regeringens förmåga att hävda sin inställningvad gäller mänskliga rättigheter, kriminalitet ochliknande, och i de avseendena har olika regeringari en lång historia av misslyckanden.Anf. 11 ():Herr talman! Jag är helt medveten om attinvandrarministern inte här i kammaren kan taställning till enskilda fall, men vad jag har velatpåvisa är att de värderingar sominvandrarministern ger uttryck för som regeringenssyn inte riktigt står i överensstämmelse med denpraktiska tillämpningen.Det finns oerhört mycket av god vilja i Colombiaför att göra någonting åt situationen. Jag har träffatåtskilliga inom åklagar-, militär- och polisväsendetsom strävar för en bättre situation, men man saknargenomgående än det ena, än det andra lagrummeteller stödet för att dessa strävanden skall kunna fågenomslag. Om det beror på ond vilja frånregeringens sida eller om den upplever hotet frånmilitären som så starkt att den inte vågar vidtaåtgärder som den är medveten om bordegenomföras skall jag låta vara osagt, men faktum ärändå att nationen och dess medborgare far mycketilla. Det är djupt beklagligt, eftersom det är ett landmed oerhörda resurser och möjligheter. Det sättsom man hanterar sina frågor på ligger bara ettsnäpp från det vansinne som råder i Jugoslavien.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1993/94:17 omasylpolitikenAnf. 12 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att föreslå förändringar i asylpolitiken såatt huvuddelen av den svenska hjälpen kommerdem till del som är hjälpsökande runt om i världen,i stället för till dem som lyckats ta sig till Sverige.Att tro att man inom det migrations- ochflyktingpolitiska området skulle kunna ''komma ifas'' med utvecklingen i världen är inte realistiskt.Majoriteten av världens flyktingar flyr från våld,krig och politiskt förtryck. Oavsett vilkenasylpolitik som förs kan den aldrig som sådan lösade enorma problem som finns i världen. Självfalletär det internationella samarbetet förkonfliktlösning och fredsskapande insatser avstörsta betydelse. Arbetet för att respekten förmänskliga rättigheter skall upprätthållas är enviktig del av detta. Något som vi från svensk sidakan göra är att bidra till att kunskapen ommänskliga rättigheter sprids i de nya stater sombildas . Detta sker redan genom att vi bidrarbåde ekonomiskt och med personal till seminariersom arrangeras bl.a. av UNHCR och IOM.Det är däremot viktigt att påpeka att många av demsom lämnar sina hemländer och kommer tillEuropa inte är skyddsbehövande utan personersom man i dagligt tal kallar ekonomiska flyktingar.Utvecklingssamarbetet spelar en nyckelroll i densvenska flyktingpolitiken. Enda sättet att på långsikt komma till rätta med flyktingproblemen ivärlden är att öka respekten för de mänskligarättigheterna och att bekämpa fattigdomen iutvecklingsländerna. Detta är också vad detsvenska utvecklingssamarbetet i första hand syftartill. Huvuddelen av det svenska biståndet går till deallra fattigaste länderna i . Dessa länderkämpar inte bara med stora ekonomiskasvårigheter utan även med de störstaflyktingströmmarna i världen.En allt viktigare del av framför allt de svenskakatastrofinsatserna har dock kommit attkoncentreras till f.d. . är en avde största bidragsgivarna till flyktingkommissariensinsatser där. Trots enorma svårigheter har UNHCRfortsatt med sitt skydds- och hjälparbete och hardärigenom gjort det möjligt för flertalet människoratt stanna kvar i närområdet. Utan dessa unikainsatser skulle otvivelaktigt antalet asylsökande iSverige varit mångfaldigt större. är överhuvud taget en av de största bidragsgivarna tillUNHCR, och på detta sätt gör vi stora insatser förflyktingar runt om i världen.Utvecklingsinsatser och hjälp till flyktingar runt omi världen måste ske parallellt med åtgärder i Sverigeför att ta emot skyddsbehövande. måstevi vara medvetna om att detta arbete måstebedrivas i ett långsiktigt perspektiv. Detinternationella arbetet har ett preventivt syfte ochkan därmed minska migrationsströmmar men kanaldrig ersätta åtgärder här hemma för att kunna taemot dem som är i behov av skydd.Vi gör alltså redan mycket, men vi kan göra ännumer. Vi har därför bl.a. tagit initiativet till enarbetsgrupp inom ochUtrikesdepartementet som skall arbeta med fråganhur man skall kunna koppla bistånd närmaremigration. Arbetet med att synliggöra sambandenmellan biståndsoch migrationspolitiken bedrivsockså inom den parlamentariska kommittén. skall behandla frågan ur ett merlångsiktigt perspektiv.Nu till den svenska flyktingpolitikens påståddaryckighet. Jag skulle vilja säga att vår politik --utifrån ett humanistiskt perspektiv -- är mycketkonsekvent och logisk. Politiken styrs avfolkrättens principer och av internationellaöverenskommelser och åtaganden. Situationen ivår omvärld förändras. Detta är inget som vikortsiktigt rår över, men det påverkar av naturligaskäl förutsättningarna för vår flyktingpolitik.Under lång tid hade vi en storarbetskraftsinvandring från . Då var detnaturligt att också ha viseringsfrihet gentemotmedborgare därifrån. När och Slovenienblev självständiga var det rimligt att även dessaländers medborgare fortsättningsvis omfattades avviseringsfriheten. ökade motsättningarnai det sammanfallande , och oron varstor att stridigheterna skulle sprida sig bl.a. tillKosovoprovinsen. Detta ledde till en storinströmning av asylsökande från Kosovo tillSverige.Inledningsvis var inte berett attpröva dessa ansökningar och beslöt därför om s.k.verkställighetsstopp till . När lägetklarnade något -- -- ochUNHCR uttalat att man inte motsatte sig ettåtersändande inleddes prövningen avasylansökningarna. Besluten att sända tillbakamånga av de asylsökande från Kosovo är resultatetav en strikt tillämpning av de regler som under långtid legat till grund för svensk flyktingpolitik.Hösten 1992 skärptes FN:s sanktioner mot Serbienoch , och FN beslutade att inteskulle anses som successorstat till . Detinnebar t.ex. att internationella överenskommelsersom tidigare gällt visavi inte längreskulle tillämpas. Då var det naturligt även för ossatt ompröva våra avtal med . En effektvar att viseringsfrihetsavtalet upphävdes. EftersomFN:s sanktioner inte tog sikte på Bosnien var detlika naturligt för regeringen att i stället införaviseringsfrihet för personer från Bosnien-Hercegovina.Det upptrappade kriget i Bosnien har lett till storaflyktingströmmar från landet. De flesta finns kvar inärområdet. Men ett stort antal har också sökt sigtill några få länder i , däribland . Föratt vi skall kunna ge dem som kommit hit ett hoppför framtiden och en möjlighet att börja ett nytt livskall dessa flyktingar få permanentuppehållstillstånd i . Vi är ett av de få länderi som beviljar bosnierna permanentuppehållstillstånd. Vi hade fram till sommaren 1993redan tagit emot ett stort antal spontanflyktingarfrån Bosnien. En logisk följd av beslutet omuppehållstillstånd var att strömmen av flyktingarfrån Bosnien till skulle öka väsentligt.Därför kunde inte viseringsfriheten upprätthållas.Eftersom vi inte ville undandra oss vårtskyddsansvar beslutades att det fortsattamottagandet av flyktingar skulle ske viakvotöverföringar.Nyligen har ett förslag om väsentligt ökadflyktingkvot presenterats för . Dessutomhar vi kraftigt ökat våra ansträngningar för attskapa ett system där alla delaransvaret för krigets flyktingar.Detta anser jag visar att svensk flyktingpolitik styrsav folkrätten och den internationella solidaritetensprinciper. Att sedan också vi i betydandeutsträckning stängt våra gränser i en ond tid kanman bara beklaga. Regeringen menar att vi i vårtland tagit och tar vårt ansvar i en omfattning somrimligen kan begäras. Vi gör oss heller ingaillusioner om att vi kan avskärma oss från den världdär krig, våld och barbari fått fruktansvärda följderför enskilda människor.Anf. 13 i (m):Herr talman! Jag tackar för svaret.Låt mig inledningsvis tala om att jag är välmedveten om att jag i den här frågan -- som jag hardrivit länge och konsekvent -- går emot denuppfattning som finns i regeringen och riksdagen.Men, herr talman, jag tröstar mig med att jag vetatt en majoritet av svenska folket står bakom deninställning jag har torgfört.Jag tror inte heller att det är helt fel att säga att enliten, om än knapp, majoritet i statsrådets eget partienligt olika undersökningar delar min uppfattning.Mitt eget partis medlemmar gör det medförkrossande majoritet.Den här debatten får inte handla om rasism ochfrämlingsfientlighet. Personligen struntar jag i omen människa är svart, brun, vit, gul eller röd -- jagbedömer en människan utifrån det sätt på vilkethon eller han agerar.Jag tror att den svenska flyktingpolitiken med enlätt överdrift kan sägas vara ett resultat av att en delpolitiker vill sova gott om nätterna. Men samtidigtär den djupt inhuman och orättvis -- huvuddelen avden svenska flyktinghjälpen ges nämligen till demänniskor som har sådana resurser och kontakteratt de kan komma hit. Det stora flertalet människorsom saknar dessa möjligheter får ingen eller mycketringa hjälp av oss.Herr talman! Jag kan förstå dem som kommer hit.Jag hade kanske gjort samma sak i deras situation.Men -- det är viktigt att understryka -- vi harinte längre ekonomiska resurser. Vi tvingas avverkligheten att skära ned en del förmåner som vitidigare har betraktat som självklara. Kranarna ärinte längre fulla med guld, som vi inbillade oss förett antal år sedan.Den nota vi drar på oss betalar förvisso intedagens vuxna generation -- den får betalas av vårabarn och barnbarn. De kommer att ställa frågor omvarför de får betala för någonting som de aldrig harhaft någon nytta av.Statsrådet erkänner -- det är i alla fall enframgång -- att många är ekonomiska flyktingar;det är nog första gången jag har hört det i enriksdagsdebatt. Det har sagts att det är enminoritet. Men om man spottar länge på en stenblir den våt. Till slut kommer sanningen trots alltfram!Statsrådet säger att man ger mycket pengar till för att där försöka skapa förståelse fördemokrati och mänskliga rättigheter. Det har mansäkert lyckats med till en viss del. Men jag vetländer i där vi har pumpat in pengar ienorma mängder. Det landethar inte utvecklats -- i varje fall inte positivt -- efterdet att har gödslat med pengar där.Konsekvent och logisk säger statsrådet att dagenspolitik är. beviljade man 40 000bosnier permanent uppehållstillstånd. Medanhöriga kommer de att bli lika många som antaletinvånare i fjärde stad. I varje fall under ettantal år kommer de enbart att kosta pengar.Vari ligger då det ologiska? Jo, någon dag senareinförde man visumtvång för människor från sammaområde. Motiveringen för det permanentauppehållstillståndet var att dessa människor komfrån en ytterst svår och besvärlig situation. Meninnan bläcket hann torka infördes visumtvång. Dåvar kanske inte situationen så allvarlig längre? Detom något är väl ett skolexempel på inkonsekvens.Sverige är ett av de få länder i som beviljarbosnierna permanent uppehållstillstånd, sägerstatsrådet i svaret. Ja, förvisso! , ,, , , ochTyskland gör det inte. Men vi i har råd attgöra det -- med pengar som vi inte har, som vi måstelåna upp och som skall betalas av våra barnbarnnågon gång framöver!Till sist, herr talman, skulle jag vilja ställa en frågatill statsrådet. Hon säger att vi har ökatansträngningarna för att få till stånd en gemensameuropeisk asylpolitik. Det har länge sagts frånkammarens talarstol. Kan statsrådet bland deländer jag räknade upp ge mig ett exempel påett land där man har lyckats med dessaansträngningar?Anf. 14 (nyd):Herr talman! När man tar del av kulturministernssvar är det viktigt att man kopplar samman tankenpå humanitär hjälp med en ekonomisk verklighet --den ekonomiska verklighet som vi i nu leveri.Det har i medierna framkommit att UNHCR:s,dvs. flyktingkommissariens, medel för flyktingarsom vistas i flyktingläger understiger perår. Jag antar att siffran är riktig. Men jag kanskeskall påpeka att det väl då närmast gäller tak överhuvudet och mat för dagen. Men som jämförelsekan man titta på de siffror som anges iKulturdepartementets Översyn av vissa reglerangående statlig ersättning för flyktingmottagande,Ds 1993:75. I den skriften, som alltså kommer frånKulturdepartementet, anges bl.a. följande:'''', dvs. kommunernasrevisionsaktiebolag, ''beräknar att dengenomsnittliga bruttosärkostnaden -- kostnadersom direkt förorsakas av att kommunen tar emotflyktingar, kostnader som man annars ej skulle hahaft -- per flykting var ca 42 000 kr.Under antagandet att flyktingarna anlände i relativtjämn takt visar detta på enhalvårskostnad per flykting. ''Det citatet har jag som sagt tagit fråndepartementsöversynen. Årskostnaden var alltsåca . Ingen kan väl påstå attbeloppet är lägre än vad det var 1991. Manfår ungefär samma siffra om man tar kommunernasschablonbidrag för flyktingmottagande, som är138 för en vuxen, och gör om det till enårskostnad. Riksdagsrevisorerna bedömer attpengarna räcker . Det blir då drygt90 000 per år.Kommunrevisorerna tror att pengarna räcker bara15 månader. Man säger nämligen: ''Om man ser tillkostnaderna för de flyktingar somanlände var bidragsutnyttjandegradennära . Med antagande av att flyktingarnaanlände i relativt jämn takt skulleman kunna anta att detta ärbidragsutnyttjandegraden .'' Detbetyder att de här pengarna räckte i ungefär 15månader.Vi i Ny demokrati anser inte att har rådmed så stora flyktingkostnader och flyktingbidragsom vi nu har. Men om riksdagsmajoriteten anseratt vi har råd med det är det väl ändå bättre att viför samma summa hjälper 80--90 gånger fler, vilketvi kan göra genom att se till att hjälpen kommer tillnärområdet, än att vi låter människorna kommahit. Min fråga till kulturministern är: Är det inteegentligen humanare att ge 80--90 gånger flermänniskor hjälp på plats än att ge t.ex. bosniernaen permanent tillflyktsort i ?Vi vill att man skall ompröva det prejudicerandebeslutet som regeringen gett omatt ge bosnierna permanent uppehållstillstånd.Självfallet kan man föra ut människor frånflyktingförläggningarna utan att ge permanentuppehållstillstånd.I kulturministerns svar togs kopplingen tillbiståndet upp. Migrationsfrågorna nämns samt attnöden i världen är mycket stor. Det är naturligtvisviktigt att har en bra repatrieringspolitik,om man skall göra en koppling mellan bistånd ochflyktingpolitik. Vi i Ny demokrati vill ha en direktkoppling mellan flyktingmottagande och bistånd.Det är då av största vikt att vi kan enas om en brarepatrieringspolitik. Vi kanske kommer att lyckasmed det i den invandrar- och flyktingpolitiskakommittén, i vilken jag själv sitter.Vårt förslag i Ny demokrati bygger på att man skallkomma hit, bo här och utbildas. Sedan skall man tamed sig sin nyvunna kunskap för att bygga upp sittgamla land. Dessa människor, om de nu ärkonventionsflyktingar, har haft en ambition attverka för demokrati, mänskliga rättigheter ochekonomisk utveckling i sitt land. De bör då varaganska motiverade att bistå sitt gamla hemland omförhållandena där har ändrats på ett sådant sätt attett återvändande är möjligt. Vi tycker därför att detär viktigt att man kopplar svensktflyktingmottagande till en aktiv biståndspolitik ochatt man använder en del av de pengar som går tillbistånd till en repatrieringspolitik för de flyktingarsom har kommit hit till Sverige.Anf. 15 Kulturminister ():Herr talman! i har väckt enfråga som jag tycker är mycket väl värd attdiskutera, nämligen kopplingen mellanbiståndspolitik och flyktingpolitik. I mitt svar harjag redovisat att det finns olika arbeten på gång delspå kort sikt mellan oss på ,dels på biståndsavdelningoch inom den stora flyktingpolitiska kommittén.Det arbetet har dock inte till utgångspunkt att viskall avstå ifrån de internationella förpliktelser somvi har att ge de människor som söker sig hit tillSverige skydd. Jag tycker att frågaandas att det skulle vara ett sätt för oss att frångådet ansvaret och i stället hjälpa till där flyktingarnafinns.Låt oss säga att man skulle acceptera denutgångspunkten. Jag har noterat att de människorsom säger på det här sättet ofta också är de som intevill vara med och bidra till utveckling iutvecklingsländerna eller länder där man harproblem av olika slag, t.ex. till följd av krig.Slutresultatet blir då att vi inte skall ta något ansvaralls -- inte för dem som söker sig hit och inte hellerför dem som befinner sig i länder med problem.Sten sade att han talade för något slagsbetydande majoritet av svenska folket som dåskulle ha denna inställning. Jag vågar faktisktifrågasätta att det är så. Jag rör mig ganska mycketute bland människor av olika slag som är kritiskatill flyktingpolitiken men som också skulle önska attvi kunde vara ännu mer generösa här i Sverige.Jag upplever ibland att vi laborerar med ett slagsteoretiska modeller när vi för den här diskussionen.Man utgår inte ifrån verkligheten. Runt om oss harvi krig, våld, förtryck och elände. Människor görallt för att söka sig en bättre framtid och ett skyddifrån detta. I diskussionen verkar det ibland somom vi från svensk sida skulle initiera den härverksamheten för att det skall komma hit så mycketmänniskor som möjligt. Så är det förvisso inte.Det är faktiskt inte flyktingarnas fel att vi harproblem i svensk ekonomi. De årliga kostnadernaför flyktingpolitiken utgör bara en liten del av vårtstora budgetunderskott. Det är faktiskt inte i förstahand flyktingarna som kostar pengar som våra barnoch barnbarn skall återbetala. Det är vi, svenskafolket, vare sig vi är födda på 20-, 30- eller 40-taletsom har beviljat oss en mängd förmåner av olikaslag som har medfört att våra system är överlastadeoch att vi nu har stora ekonomiska bekymmer. Dendelen av svensk ekonomi håller regeringen på attförsöka sanera. Kom inte dragande med att debekymmer som politikerna ute i kommunerna harmed att sanera svensk ekonomi och som vi här iriksdagen också har att hantera, skulle bero påflyktingarna.Sten återkom till diskussionen ompermanent och tillfälligt uppehållstillstånd. I mittsvar har jag redovisat att är ett av de fåländer -- det finns ett par till i -- sombeviljar permanent uppehållstillstånd. Bakgrundenär att vi bedömer att vissa människor inte kanåtervända säkert till sitt hemland inom en rimligframtid. I många av de länder där man bara beviljartillfälligt uppehållstillstånd har man , mycketriktigt, en intensiv debatt om vad man skall göranär nästa tidsperiod av det tillfälligauppehållstillståndet går ut. Man frågar sig hur längeman kan hålla på att betrakta dessa människor sombara tillfälligt vistandes i landet.Bakgrunden till att vi i beviljar permanentauppehållstillstånd är omtanken om dessamänniskor, så att de inte behöver vara otrygga.Men vi har också en omtanke om det svenskasamhället. Vi tror att människorna blir bättre ochtryggare om de kan börja bygga en framtid här iSverige. De kan då påbörja en planering för attförsörja sig själva här. Vi tror att friktionen mellansvenskar och våra flyktingar också blir mindre.I mitt svar har jag inte talat om en gemensamasylpolitik i . Däremot har jag talat om deansträngningar som vi från regeringens sida gör föratt vi nu på kort sikt skall kunna få ett delat ansvarför flyktingarna ifrån krigets . I slutet avnästa vecka kommer jag att delta i en internationellkonferens i , där man kommer att presenteraett förslag som det redan nu finns en storuppslutning kring bland . Jag hoppasatt det skall bli ett lyckligt slut för den här fråganinför den förskräckliga vintern i krigetsJugoslavien.Anf. 16 i (m):Herr talman! Det är förvisso korrekt som statsrådetsäger att jag inte kan bevisa att jag har någon stormajoritet bakom den ståndpunkt som jag harförfäktat. Men om inte resultaten av allaundersökningar slår helt fel -- om de gör det kan viskrota , m.fl. -- visar de att den politiksom bedrivs saknar stöd bland den storafolkmajoriteten.Sedan gjorde nog statsrådet ett grammatiskt fel.Hon sade att hon har träffat folk som var kritiskamen -- inte och -- som ändå ville öka mottagningeni . När hon sade ''men'' i stället för ''och''blev det litet knepigt. Jag är inte säker på att honhar lyssnat på rätt instanser eller att hon kommerihåg rätt.Herr talman! Det är självfallet så att dagensekonomiska problem inte beror på vår asylpolitik.Det förstår t.o.m. jag. Men det här är samtidigtmycket utmanande gentemot pensionärer,arbetslösa och sjuka. De tvingas till nedskärningar.Det är inget att göra åt det. behåller vidock en asylpolitik som per capita är generösast ihela Europa.Kom inte här och säg att jag inte skulle vilja ställaupp på internationella förpliktelser. Ställ frågan tillregeringarna i , , ,, , och . De villinte följa den linje som statsrådet förfäktar.Jag har suttit i i tio . Jag vet att viibland i den här kammaren kan slåss om 25--50miljoner så att stickor och strån ryker. Men underförsommaren, precis efter det att hadestängt för sommaren, fattade regeringen ett beslutsom kommer att kosta en summa om 10 miljarder,detta utan att höra . Det stora partiet ioppositionen sade ingenting heller. Jag har iblandhört ute på arbetsplatser att man försöker skyllaifrån sig genom att säga att detta var ettregeringsbeslut.