prot · GG0961 · 1993-02-12 00:00:00 — Vi måste fåen större förståelse för att även småbarnspapporhar små barn.Det finns en del, både män och kvinnor, sombetraktar allt tal om ökad jämställdhet som någotganska oviktigt. Ofta förekommer argument ijämställdhetsdebatten som att ''kvinnorna fårskylla sig själva''. Att kvinnor är de som avvikerfrån och skall ''rättas till'' är en utbreddföreställning i samhället. Underförstått är, att omdet mest är män som får de högre tjänsterna måstedet bero på att de är bäst.Så tror inte jag att det är. I likhet med en av destörsta liberala tänkarna, engelsmannen , som levde , är jag övertygad om att hälften av densamlade totala intelligensen är kvinnlig. Detbetyder att tillbakahållandet av kvinnorna innebären stor kompetensförlust. Bl.a. därför ärjämställdheten mellan kvinnor och män såangelägen.En fråga som många känner stor osäkerhetinför -- det tycks särskilt gälla kvinnor -- är Sverigesrelationer till EG/EU. Osäkerheten gäller bl.a. vadett medlemskap kan komma att innebära förvälfärdens omfattning och innehåll och därmedockså för kvinnorna och jämställdheten.Denna osäkerhet beror på att länder på dehär områdena ser väsentligt annorlunda ut änSverige. Välfärdspolitiken är på viktiga områden,t.ex. barn- och äldreomsorgen, långt mindreutvecklad än i . Jämställdheten har i regelinte alls kommit så långt. Den kvinnligaförvärvsfrekvensen är betydligt lägre, ochkvinnorepresentationen i politiska församlingar ärmycket sämre.Mot den bakgrunden frågar sig många om ettsvenskt EG-medlemskap kommer att innebära attdet blir likadant här. Jag är övertygad om att detinte är så. Ett viktigt skäl är att det inte finns någonEG-norm på detta område. Skillnaderna mellanEG-länderna är mycket stora. Ingenting har t.ex.hindrat från att föra en politik sompåminner mycket om den svenska och därmedavvika kraftigt från många andra länder.Till det kommer att Europeiska gemenskapensinstitutioner -- kommissionen, ochparlamentet -- är starkt pådrivande ijämställdhetsfrågorna. Flera länder har genomEG:s påtryckningar fått en mer radikaljämställdhetslagstiftning än vad annars skulle havarit fallet.Anf. 26 ():Herr talman! Vad är rädd för? Ärhan rädd för kvinnors gemenskap och kvinnliganätverk? Är han rädd för att ödmjukhet är lika medsvaghet? Mest rädd verkar han vara förcenterkvinnor. Kan det bero på att vi har hittat enöm punkt i manssamhället, det manssamhälle sominte fungerar längre? Bevisen på det är ju såtydliga.Det är inga svårigheter att konstatera att det varmän som ledde utvecklingen under det glada 80-talet. Det resulterade i den katastrofala situationsom vi nu lever i. Det kan väl inteskylla kvinnogrupper! Så långt ögatnår, när man ser och läser om dem som ansvaradeför banker och finansinstitut, som satt i styrelserumoch i maktens boningar, är det män. Skulle kvinnorha agerat på samma sätt?Till och till er andra tvekar jag inteatt säga att jag är feminist -- men inte 70-talsfeminist. För mig innebär det att kämpa för attbevara och förstärka det kvinnliga, att kämpa föratt kvinnors värderingar och kvinnors lika rätt geslika utrymme i att ta ansvar och få inflytande.Maktlöshet leder bara till frustration ochmindervärdighetskänslor och lägger inte grundenför ett konstruktivt samarbete. Det är det som vibehöver , i den situation som vi lever i.Det är dags att sätta kraft bakom orden och se tillatt det blir kvinnor i de beslutandeförsamlingarna senast efter nästa val. Då måste viockså se till att arbetsformerna blir sådana att detär möjligt för både kvinnor och män att delta på likavillkor.Det är väl inte underligt att kvinnor flyr politiken,som sammanträdesformer och beslutsfattande serut . Det finns inte utrymme för att sköta barnoch gamla, att engagera sig politiskt och hafritidsintressen. Hur många män behöver ha alla dehär uppgifterna? Det är det som vi måste rätta tilloch hjälpas åt med, både kvinnor och män.Det är också dags att företa enjämställdhetsrevision. Inom alla områden därallmänna medel stöder verksamheten bör engranskning ske av hur medlen fördelas och kommerbåde kvinnor och män till del. Det kan gällaområden som idrott, kultur, utbildning ocharbetsmarknadsåtgärder, men också i förändringenav socialförsäkringssystemen. En sådan revisionskulle sedan ligga till grund för en förändring avmedelsfördelningen, så att kvinnor fortsättningsvisinte drar det kortaste strået.För mig som centerkvinna är rätten till trygghet ialla livets skeden grundläggande -- inte en inlindad-i-bomull-trygghet, utan en trygghet baserad pårättvisa. För att nå dit krävs förändringar. Jag ärglad att vi nu har en regering som tarattitydförändring på allvar och också har insett attdet krävs åtgärder för att förändra och inte baraförlita sig på viljeyttringar. Den nämnd förjämställdhet som regeringen utsett är ett led iarbetet, och den grupp som tillsätts avskolministern för att se till att flickors rätt till enlikvärdig utbildning blir verklighet, är en annanviktig del. Förändringar i lagstiftningen ochtillämpning av befintliga lagar är ocksåbetydelsefulla åtgärder.I utbildningssamhället måste förändringar ske ochbörja . Förskolan och skolan måste ta sittansvar även för flickorna. Det görs inte i dag.Flickorna kommer på efterkälken redan frånbörjan, eftersom deras engagemang ochvärderingar inte tas på samma allvar sommålmedvetna, talföra pojkar, som med''killerinstinkt'' ser till att de får utrymme.Flickorna väljer traditionellt gymnasieskolan ochkortare utbildningar i den högre utbildningen.Fortfarande har vi den mest könsuppdeladearbetsmarknaden av jämförbara länder. Kvinnorforskar i betydligt mindre utsträckning än män, ochendast av landets professorer är kvinnor.Nyligen kom en departementspromemoria frånUtbildningsdepartementet som handlade omjämställdhet i högre utbildning och forskning.Beskrivningen av nuläget var en bedrövlig läsning,men förslagen till åtgärder hoppas jag tas till vara iden kommande forskningspropositionen.Sammanfattningsvis, herr talman, skulle jag viljakonstatera, att om inte kvinnor igen skall halkaefter ännu mer är det att tänka om, . Bådekvinnor och män behövs för att få på fötterigen. Både kvinnor och män behövs isamhällsarbetet, på arbetsmarknaden och ibeslutande församlingar. Det är dags att handla nu.Förslagen och lösningarna finns i Centernskvinnliga ledamöters gemensamma motion. Jagrekommenderar den för läsning och åtgärder.Anf. 27 () replik:Herr talman! Det är typiskt, om man någon gångförsöker ifrågasätta det gamla sättet att lösa ettproblem och säger att det kanske finns något annatsätt att göra det på, att man anklagasför att i stort sett vara emot det man talar om.Ta mig på mitt ord: Jag är inte ointresserad avjämställdhet -- tvärtom. Om jag inte hade varit det,skulle jag inte ha stått här just . Jag tycker att detär ett allför seriöst problem för att schabblas bort itraditionell politik.Någon sade för sedan att ''Walkman''har gjort mera för att sprida kultur bland ungamänniskor än vad någonsin hargjort. Jag tror att det ligger något i det.Jag tror att det är samma sak här, om jag skall varahelt uppriktig. Jag tror inte att politiken kommeratt kunna lösa de stora, framtidsinriktadejämställdhetsproblem som vi står inför. Ungamänniskor kommer inte ens att lyssna påpolitikerna. Vill man påverka den generation somnu växer upp att skaffa sig jämställdaförutsättningar, kommer det att krävas andra saker.Vad jag försökte säga var att någonting håller på atthända just . Det är en bra sak att vi har kommitbort från den gamla 70-talsdebatten, som vardestruktiv, som fick människor att sluta lyssna istället för att börja lyssna. Det är en bra sak att detnu förs en ny, mer individuell och mer nyanseradjämställdhetsdebatt, som också respekterar attmänniskor är olika.Det vi vill uppnå är inte att alla kvinnor skall varalika, lika litet som vi vill att män skall vara lika. Detär att var och en känner sig tillfredsställd, genom får leva sitt eget liv, efter egna förutsättningaroch som man själv har styrt.Där nöjer sig aldrig politiken. Politiken vill gålängre och vill att människor skall vara lika.Jag vill varna: Sluta att tro att ett politiskt programkommer att lösa jämställdhetsproblemen i !Börja titta på enskilda människor i stället! Vi skallbörja inrikta oss på ledarskap, det som liggerutanför politikens makt att påverka, men som visom enskilda människor kan påverka.Jag vill tala om för att minhustru också är feminist. Jag tror inte att begreppetfeminism och intresset för att kvinnor skall hasamma möjligheter att göra saker som män ärnågonting som är begränsat till tron att män ärorsaken till bankkrisen. Det är ett av de mestkorkade argument som jag någonsin har hört.Anf. 28 ()replik:Herr talman! Det sista får står för . Jag tror att han har svårt att finna någon somdelar den uppfattningen, dvs. att bankkrisen inteskulle vara något som män har en skuld till.Ulf tog upp en massa saker, men till attbörja med skulle jag vilja säga att jag betackar migför ''Walkman''-kulturen. Det borde UlfKristersson också göra, eftersom han tror påvalfrihet och att man skall ha möjlighet att väljaolika former av kulturyttringar. Om inte det krävdebl.a. kulturpolitiska insatser, tror jag att vi skulle fåen betydligt andefattigare kultur i Sverige.Den unga generationen reagerar på ett helt annatsätt, säger . Den unga generationsom jag möter, som inte alltid delar minacenterpartistiska värderingar, är engagerad imiljöfrågor, i stora internationella frågor och ifrågor om hur deras framtid skall bli, vilkamöjligheter de kommer att få till utbildning, tillegen ekonomi och till valfrihet i arbete ochbostadsort.Om inte det handlar om politik, om vi inte kansamarbeta politiskt, t.ex. inom EG och andraorganisationer, , hur skall vi då lösamiljöfrågorna?Jag vill inte hålla med om att 70-talsdebatten vardestruktiv. Jag delar inte alla värderingar i den,men den förde många frågor framåt för bådekvinnor och män.Anf. 29 ():Herr talman! Visst har vi nått en bra bit på vägenmot ett jämställt samhälle, men många fortsattasteg framåt behöver tas av kvinnor och mäntillsammans. Jämställdhet är bra för alla:kvinnorna, männen och inte minst barnen. Detjämställda samhället är en förutsättning för detmjukare, varmare samhälle vi strävar mot.Till landvinningarna hör att kvinnorollen påtagligtförändrats, men det har tyvärr inte åtföljts av enmotsvarande förändring av mansrollen. Därför ärdet mycket som är skevt. Det är positivt att mångamän själva börjar inse detta och vill arbeta för enförändrad mansroll, med bl.a. större ansvar förhem och barn. Alla parter i familjen blir vinnaremed en sådan förändring.Herr talman! Även arbetsmarknaden behöverförändras. Den flexibilitet som behövs försmåbarnsföräldrar i förvärvslivet finns inte överallt.Mer flexibla arbetstider och större frihet för deanställda behövs. Men även ansvaret för barnenmåste värderas högre för både kvinnor och män.I ett jämställt samhälle är valfriheten ochvariationen i lösningar stor. Familjepolitiken är dåmer neutral än och styr inte ensidigt motförvärvsarbete i alla lägen. Den som under en tidvill ta ansvar för vården av de egna barnen får delav det offentliga stödet till barnomsorgen. Låt migslå fast att föräldrars omsorg om barnen i det egnahemmet är barnomsorg. Egentligen borde de somvårdar sina barn i hemmet inte behöva vänta en daglängre på en vårdlön. Den måste komma så snartsom möjligt.Herr talman! Jag vill beröra ett annat mycketviktigt område att förändra, nämligen kvinnorslönesituation. Vi är många som ivrigt väntar påLöneskillnadsutredningens betänkande, som lär nåoss vilken dag som helst. Vi har ju redan fåttmöjlighet att beställa betänkandet via våraterminaler. Den 24 kan vi delta i enpejling och kanske få svar på en del av våra frågorkring löneskillnader mellan kvinnor och män.Viktigast är naturligtvis att vi kan finna svar påfrågan om hur vi får rättvisare löner.Utan att invänta utredningsbetänkandet är detmotiverat att man betonar fackets ansvar i åretsavtalsrörelse. Det lilla löneökningsutrymme sommöjligen finns borde inte användas till vanligalönehöjningar utan till löneutjämning.Kvinnoyrkena måste uppvärderas. Det skall bliintressant att se om tidigare uttalanden från LO ochTCO, såväl muntliga som skriftliga, nu kommer attresultera i en satsning på kvinnolöner. Kvinnornahar väntat nog på rättvisa löner. Det är dagsatt det börjar tas steg i rätt riktning.Herr talman! Jag vill också plädera för enförstärkning på Jämställdhetsombudsmannenskompetensområde. Det är inte på det sättet att jagi dagsläget kräver några förändringar ijämställdhetslagen. Lagen har ändrats så sent attytterligare förändringar till det bättre får väntaännu . Men JämO:s ämbete kan förstärkas påannat sätt.I de fall JämO driver ett ärende till domstol ärJämO begränsad till att åberopajämställdhetslagen. Detta trots att ett ärende kaninnehålla en kombination av brott mot olika lagaroch avtal. I flera fall kan det föreligga brott såvälmot jämställdhetslagen som föräldraledighetslagenoch lagen om anställningsskydd. JämO bör därförha rätt att använda sig även av annan lagstiftning änjämställdhetslagen.Jämställdhetslagen är begränsad till arbetslivet.Men frågan är om jämställdhetsombudsmannenegentligen måste begränsas till att verka enbartinom arbetslivets område.Allmänheten har den föreställningen attJämO bevakar jämställdhetssträvanden inom helasamhällslivet. får JämO in en mängdförfrågningar om sådant som står utanförarbetslivets område. Dessa kan exempelvis rörautbildningsväsendet, idrottsrörelsen, familjelivet,skatte- och bidragsregler och försäkringsvillkor.JämO blir även kontaktad i frågor medjämställdhetsanknytning som rör annanlagstiftning, särskilt i frågor som rörföräldraledighetslagen.Även om lagens utformning inte ändras till att avseområden utanför arbetslivet borde JämO:suppgifter utvidgas till att avse bevakning avjämställdhetsfrågor inom samhällslivet i desshelhet. Med eventuellt negativa uttalanden somenda sanktion är det svårt att se några närmarebetänkligheter mot en sådan ordning.Herr talman! Det är min förhoppning att vi i denhär kammaren skall kunna enas omen förstärkning av jämställdhetsombudsmannensämbete.Anf. 30 () replik:Herr talman! sade väldigtmånga bra och tänkvärda ord. Jag har bara någrakommentarer.Först vill jag ta upp kring vårdnadsbidraget. Det sades att vii det här samhället har en politik som i alla lägenstyr mot förvärvsarbete.Det vårdnadsbidrag som diskuteras är interättvist. Det ger inte heller valfrihet, frihet ellerjämställdhet mellan könen. Vi kommer aldrig attha råd att ge ett vårdnadsbidrag på en nivå som gördet möjligt för ensamstående, för lågavlönade, attvara hemma.Detta kommer att kosta mycket, och pengarnamåste tas någonstans. Priset för vårdnadsbidragetär en försämrad föräldraförsäkring, en neddragningav bidragen till barnomsorgen och högrebarnomsorgsavgifter. Det priset tror jag inte att vikvinnor är beredda att betala.Dessutom är det samhällsekonomiskt lönsamt --det ger vinster för samhället -- att kvinnor arbetar.Kvinnors arbete behövs för att vi skall kunnabevara det välstånd och de offentligavälfärdssystem som vi har i det här landet.Vårdnadsbidragen ger ingenting.Det är viktigt att man kan förvärvsarbeta, och kan förena ett förvärvsarbete med att ha barn.Det är en stor frihetsfråga för kvinnorna. Ettvårdnadsbidrag skulle begränsa detta i en mycketstor omfattning.Rose-Marie Frebran sade också att hon medspänning väntar på vad som kommer att hända i dekommande löneförhandlingarna. Hon undrar omLO och TCO verkligen är beredda att leva upp tillsina tal om att kvinnolönerna måste uppvärderas.Det tror jag att de är. Men de som inte ställer upppå någon låglönesatsning är arbetsgivarna, som villöverge den solidariska lönepolitiken och i ställetövergå till lokala förhandlingar på det lokalaplanet. Vi vet att det är kvinnorna som förlorar pådetta. Det är kvinnorna med de låga lönerna somkommer att förlora på den inriktningen, detmarknadstänkandet. Det visar statistik. Det visarall erfarenhet. Problemet är, ,att arbetsgivarna inte står på kvinnornas sida.Det vore intressant att höra på vilken sida står, eftersom de borgerligapartierna konsekvent har följt arbetsgivarnaoch ställt upp på deras sida.Anf. 31 ()replik:Herr talman! talar om priset förvårdnadsbidraget och om att kvinnor inte skullevara beredda att betala det.I samtliga regeringspartier finns en vilja attprioritera ett vårdnadsbidrag, som skall vara likaför alla barn. Det är ganska meningslöst attdiskutera priset för detta med en företrädare förSocialdemokraterna, eftersom det inte ärkostnaden som är Socialdemokraternas problem.Socialdemokraterna säger nej av ideologiska skäl.Därför är det vi övriga som måste komma överensom hur detta skall införas och hur det skallfinansieras.Berit Andnor uttrycker i vissa ord ett stöd förvalfriheten, men med andra ord och uttryck stöderhon inte att människor själv skall få välja i olikasituationer.Många unga kvinnor är inte beredda att i allalägen, under alla år, betala det pris för ettförvärvsarbete som en del kvinnor har varitberedda till. Man vill faktiskt kunna ägna sig åtolika saker under olika perioder i livet.Berit Andnor talade om låglönesatsning. Där komordet som är så förrädiskt. Fram till talademan från fackets sida om kvinnosatsningar. Sedanhar man i stället börjat tala om låglönesatsning. Detär därför som jag tvivlar på att facket verkligenkommer att satsa just på en löneutjämning iavtalsrörelsen.Berit Andnor undrade vilken sida jag står på. Jagtycker att en löneutjämning skall ske, att det ärkvinnoyrkena som skall uppvärderas, och att det ären kvinnosatsning som skall göras. Då skall vi inteanvända det förrädiska ordet låglönesatsning.Anf. 32 () replik:Herr talman! Det vore intressant om Rose-MarieFrebran kunde ge exempel på i vilken månvårdnadsbidraget ger rättvisa och valfrihet tillkvinnor. På vilket vis skulle vårdnadsbidraget gedet?Enligt min uppfattning, efter att ha studerat deförslag som lagts fram om vårdnadsbidrag, ger detinte det. Grunden för valfrihet är att man har ettarbete. Ett eget arbete ger oberoende och frihet.Att kunna förena vården av barn med ettförvärvsarbete är grunden för jämställdhetenmellan män och kvinnor. Genom ettvårdnadsbidrag förändras förutsättningarna igrunden. Vi kommer aldrig att ha råd att ge ettvårdnadsbidrag som ger alla kvinnor valfrihet.Tvärtom kommer det att bli en valfrihet för de bästställda i samhället. Det är den valfriheten som deborgerliga partierna talar sig varma för.Låglönesatsning är, ,detsamma som kvinnosatsning, om vi nu skallanvända det ordet. Det är tyvärr så att det ärkvinnorna som vi återfinner i de lågt avlönadeyrkena. Det är inom de traditionellt kvinnligaområdena som vi har de låga lönerna. För att viskall kunna uppvärdera dem kommer det att krävasen gemensam strategi både från den fackliga sidanoch från arbetsgivarsidan, en gemensamuppfattning om att det är de lågt betalda gruppernai samhället som skall få en lönehöjning i dekommande löneförhandlingarna. Där finns detabsolut ingen uppställning från arbetsgivarsidan,det vet vi.Att satsa på de lågt betalda är detsamma som attsatsa på kvinnors löner. Om man påstår att så inteskulle vara fallet, , tycker jagatt ett närmare studium av lönestatistiken vore påsin plats.I den här diskussionen har jag tidigare här iriksdagen fått klart för mig att de borgerligapartierna -- det är tydligen så även -- inteställer upp för en solidarisk lönepolitik, som skulleinnebära bättre löner, högre löner och rättvisarelöner för det traditionella kvinnoarbetet.Anf. 33 ()replik:Herr talman! På vilket sätt innebärvårdnadsbidraget rättvisa och valfrihet? Detinnebär i allra högsta grad rättvisa på så sätt att desom av olika anledningar vårdar sina egnabarn i hemmet -- av förskolebarnen får sinomsorg på det sättet -- skulle få ett erkännande försitt arbete. Det är i allra högsta grad fråga om atträttvisa då skulle skapas mellan olika typer avfamiljer, tvåförsörjarfamiljer ochenförsörjarfamiljer.Valfriheten skulle förbättras på det sättet att de somär starkt övertygade om att självavill ge omsorg till sina barn skulle få störremöjlighet till det. Att det finns de som redan i dagutan någon ersättning gör det visar att det hos endel finns stark övertygelse för det. En del kvinnorgår till sitt förvärvsarbete utan någon störreglädje. De skulle hellre vilja vara hemma medanbarnen är små, vilket de flesta faktiskt tycker attbarnen även är när de fyller ett eller två år.Jag håller inte med om att låglönesatsning ochkvinnosatsning är en och samma sak. Om vi villuppvärdera kvinnoyrkena är det väldigt viktigt attvi håller oss till att det som behövs är enlöneutjämning. Det är kvinnoyrkena som skalluppvärderas, som skall få en högre status.Solidarisk lönepolitik för mig är i det här läget attmännen skulle avstå och att kvinnorna ensidigtskulle få del av det lilla löneökningsutrymme somfinns. Det är en löneutjämning som behövs. Jagtycker att det är förrädiskt att använda ordetlåglönesatsning.Anf. 34 () replik:Fru talman! Det finns många hypoteser om varförkvinnorna nästan generellt har lägre löner änmännen. Man kommer ofta fram till att en avmekanismerna bakom är det faktum att det ärkvinnorna som föder barn. Det drabbar så att sägaäven de kvinnor som inte föder barn, för deförväntas att föda barn.I förslaget till förändringen av stödet tillbarnfamiljerna finns faktiskt en konflikt, . Det finns en konflikt mellan kräver och arbetar för lika lön för alla kvinnor,men man gör inte detta möjligt. Man utformarbarnfamiljestödet så att det inte lönar sig försmåbarnsmammor att arbeta. Småbarnsmammormåste ha samma möjligheter som andra kvinnoroch män att arbeta, för den delen ocksåsmåbarnspappor som ställer upp för sina familjer.Det är därför som vi från sida tyckeratt det är viktigt att man utformar stödet så att detlönar sig för småbarnsmammorna att arbeta ochsom gör det möjligt för dem att minska arbetstiden,att valet inte skall stå mellan att arbeta heltid elleratt inte arbeta alls. Skall kvinnorna kunna arbetakrävs en utbyggd barnomsorg så att alla fårmöjlighet till barnomsorg. Stödet tillbarnfamiljerna måste vara väldigt flexibelt, så attdet verkligen kan användas av bägge föräldrarna,att inte bara den med lägre lön utnyttjar stödet.Som jag sade i mitt huvudanförande är det otroligtviktigt för jämställdheten att vi får en familjepolitiksom gör att också papporna känns vid att de harbarn. Det innebär både skyldigheter och glädje.Många pappor önskar verkligen att få vara hemmahos sina barn . Inser att det finns en konflikt i förslagettill hur stödet skall utformas?Anf. 35 ()replik:Fru talman! Det skall löna sig att arbeta, och detskall det göra för alla. Det är den här regeringensinställning att det i alla lägen ekonomiskt skall lönasig att arbeta. Det är detta som på olika sätt skallpremieras. Därför är det överenskommet att detskall införas ett vårdnadsbidrag lika för alla barn påett sätt som gör att det skall löna sig attförvärvsarbeta. Självklart skall alla få möjlighet tillbarnomsorg. Den här regeringen är t.o.m. bereddatt lägga fram ett förslag om en barnomsorgslag.Det måste självfallet följas upp för valfrihetensskull. Barnomsorg innebär faktiskt också att haomsorg om sina barn i det egna hemmet.Jag betonade på samma sätt som av pappornas roll, att mansrollenförändras. Det är det stora som ännu inte skett närdet gäller jämställdhetsarbetet. Kvinnorollen harförändrats, och det är bra. Men det negativa isammanhanget är att mansrollen inte i sammautsträckning har förändrats. Det är ett stort arbetesom ligger framför oss tillsammans, kvinnor ochmän.Anf. 36 () replik:Fru talman! Jag konstaterar att Rose-MarieFrebran och jag är ense i många frågor. Det ärglädjande att också ställer sigbakom införande av en barnomsorgslag.DemokratifrågorAnf. 37 ():Fru talman! Den kommunala demokratin håller imånga kommuner på att monteras ner. I namn av''systemskifte'' eller ''förnyelse'' skerstora förändringar.