prot · GG0997 · 1993-04-22 00:00:00 — Vi vetatt lever under radikalt olika villkor.Mocambique har kanske behov av säkerhetsstyrkorpå en annan nivå än vad har, för att tatvå extrema exempel. Dessa enkla villkor ärantagligen omöjliga att genomföra.Däremot är det mycket angeläget att vi försökerbidra till att exportera säkerhet till tredje världen.Det kan vi t.ex. göra genom att stödja en dialogmellan länder som är rädda för varandra. Man kansom exempel ta sådana länder som ochPakistan, eller och . Det ärutomordentligt angeläget att det kommer till ståndESK-liknande mekanismer ochförtroendeskapande åtgärder mellan sådanaländer, vilket gör det möjligt för dem att dra nersina rustningar.Jag tror att och de västliga ländernatillsammans har en roll att spela i försöket att stödjaolika typer av säkerhetspolitiska initiativ ocharrangemang i olika u-landsregioner i syfte attnedbringa de militära rustningskostnaderna. Härkan vi göra konstruktiva insatser. Det är angelägetatt vi arbetar för att finna sådana vägar. Men det ärinte enkla kvantitativa villkor som måste användas,utan mer kvalitativa metoder.Anf. 77 () replik:Herr talman! Detta är inte så enkelt, vilket jagockså sade. Jag åberopade den skrift som harkommit från u-avdelningen. Den är en bra början,men den måste naturligtvis bearbetas ytterligare.Det tror jag att vi kan vara överens om. Vi kanskekan hitta en vettig lösning på hur man skall mätadetta. Men jag är medveten om att det inte är såenkelt.Daniel Tarschys svarade inte på det sista jagfrågade om. Låt mig först kommentera det somsades om att kan medverka till attförebygga konflikter. Där finns FN och det s.k.Skagendokumentet. Det var ett dokument som denordiska FN-ambassadörerna gemensamtutarbetade. Det innehåller konkreta förslag till hurman skall förebygga att konflikter mellan olikaländer i världen bryter ut. Det finns mycket välfastlagt. Var det dokumentet har tagit vägen vet jaginte riktigt. Det kan ha begravts i FN-byråkratin,eller man kanske håller på att bearbeta detytterligare.Sverige kan naturligtvis spela en roll, som DanielTarschys säger. Men gick förbi detandra problemet när det gäller . På vilketsätt föregår vi med gott exempel medrustningskostnaderna här hemma och vårvapenexport?Jag ser här en motsättning. Det är i och för sig ettutmärkt förslag att man skall titta på u-ländernasrustningskostnader. Men detta förtas genom attSverige är ett av de få länder som fortfarande ökarsina rustningskostnader. Enligt min meningbedriver alltjämt en ohämmad vapenexporttill en mängd diktaturländer. Det finns här enmotsättning och ett problem. Jag vill få DanielTarschys syn på detta.Anf. 78 () replik:Herr talman! Jag tvekar att fortsätta debatten.Bertil Måbrink vill nu föra en försvarsdebatt. Detfinns tillfällen i denna riksdag då vi för enförsvarsdebatt och funderar över hur stort försvarSverige skall ha.Vi för inte den debatten . Men jag kan försäkraBertil Måbrink att jag stödjer det som ärhuvudlinjen i svensk försvarspolitik, nämligen att viskall försvara vårt territorium mot de angriparesom vi kan räkna med kan vilja kasta sig över osspå olika sätt, inte utan också fem, tio årfram i tiden.Vår säkerhetspolitik är byggd på föreställningen attSverige skall kunna försvara sig mot fientligaangripare. Jag menar att det är en riktig politik.Anf. 79 ():Herr talman! Det är ett digert betänkande vi har attbehandla. Det omfattar 250 sidor. Det är väl mångasom tycker att vi är litet väl mångordiga.Betänkandet trycks i 3 500 exemplar enligt uppgift.Riksdagen tar hand om 1 500. Resten går tillprenumeranter. Det är mest myndigheter,institutioner och bibliotek. Det är få enskildamänniskor som prenumerar eller köper exemplarpå vårt försäljningsställe. Det är trist att det är så fåenskilda som köper det, med tanke på allt detarbete som ligger bakom betänkandet.Jag säger detta i min inledning med tanke på denallmänna debatten om biståndspolitiken. Det sägsoch skrivs mycket klokt och intressant om detta. Vifår hoppas att man i någon mån har tagit intryck avvad vi gör i . Vi tar i alla fall intryck av alladessa debattinlägg i den mån vi har tid att läsa allt.Men debatten har också skuggsidor. Expressensnästan veckolånga kampanj för några veckor sedanvar uppseendeväckande ovederhäftig. I varjenummer handlade flera sidor om biståndet. Jagskall referera några citat: ''Svenskt bistånd är enberättelse om mutor, mygel och korruption.'' ''Vidett jordbrukskooperativ i försvann 80milj.kr. av de 200 milj. kr. som SIDA givit ibistånd.'' ''8 mdr har inte nått fram.'' ''SIDA slösarbort stora delar av det svenska biståndet.'' ''Sida-anställda utomlands kostar i snitt . ''Låt mig först säga, och jag tror att inne på det också, att samarbete med ettmottagarland som är underutvecklat vad gälleradministration, myndigheter, kommunikationer,kompetens, allmän utbildningsnivå ochlevnadsstandard är svårt. Det är mycket svårt.Alla som i något avseende medverkar ibiståndspolitiken och det praktiska samarbetet villsjälvfallet att biståndspengarna skall nå ända fram.Det finns ingen som rycker på axlarna om pengarnahamnar på presidentens konto i . Det finnsingen som accepterar att tjänstemän i en myndighettar emot mutor eller skor sig på annat sätt.Tvärtom! Korruption skall polisanmälas ochutredas. Korruption är ett tillräckligt skäl för attfrysa samarbetet eller att avbryta det helt.Utrikesutskottet har fått information om hur SIDAser på Expressenkampanjen. SIDA säger att 25 årsverksamhet gjort SIDA mycket medvetet omriskerna för korruption. Utöver det löpande arbetemed kontroll och revision genomförs 67 extrakontroll- och revisionsinsatser. Bara iMoçambique görs revisioner.När det ingås avtal med mottagarländerna krävsgodkända revisionsrapporter. På SIDA finns ensärskild kontrollenhet som främst arbetar medrevision i biståndet. SIDA granskas kontinuerligtav . En privatrevisionsbyrå, , självfallet medauktoriserade mycket kompetenta revisorer,granskar också verksamheten i mottagarländerna.Jag må ju säga att verksamheten är utsatt förkontroll, insyn och utvärdering.Jag menar inte att eller andramassmedier skall hålla tyst när t.ex. korruptioneller andra missförhållanden i biståndet upptäcks.Men tänk om kom med lika mångaartiklar om alla de biståndsprojekt som lyckas ochsom verkligen är en hjälp till självhjälp för våramedmänniskor som lever på gränsen tillsvältdöd. Skattebetalarna har rätt att bliinformerade om både misslyckade ochframgångsrika projekt.Låt mig litet mera konkret få peka på ett vanligt sättatt kritisera. Biståndet hjälper inte, säger man.Expressen påstod att det bara har blivit sämre. Manpåstod att det svenska biståndet till -- 13miljarder -- bara har försvunnit.Visst har det varit problematiskt i , inteminst när man enbart trodde på socialism,planhushållning, centralstyrning och reglering.Varför kan inte en av våra största tidningar peka pådet positiva? SIDA har informerat utrikesutskottetom att det svenska biståndet till bl.a.bidragit till att fyra miljoner skolböcker trycks perår, att fem miljoner tanzanier skyddats motjodbrist, att 650 000 tanzanier fått tillgång till rentvatten, att 126 hälsocentraler byggts pålandsbygden, att ett naturvårdsverk byggts upp, attett omfattande byskogsprogram påbörjats, att tvåstora kraftverk har byggts, att fått 300miljoner kronor i skuldlättnader, att hamnen i nu fungerar och att 3,4 miljoner barngick i skolan 1990 mot 1,2 miljoner 1974.Herr talman! Jag hyser ingen öppen eller blindkärlek till SIDA. SIDA kan göra misstag, och detskall kritiseras. SIDA kan bli ännu bättre.Biståndssamarbetet kan ständigt utvecklas och blibättre. Men rätt skall vara rätt. Kritiken skall varanyanserad. Vi skall både peka på och glädja oss åtsåväl SIDA:s som de övrigabiståndsmyndigheternas liksom de enskildaorganisationernas framgångsrika insatser.Bryr sig om det vi säger här? Nej, dettror jag inte. bryr sig inte ett dugg omvad jag står och säger här. Det är inte det positivasom gör att de kan sälja lösnummer. Men jag tror ialla fall -- det kanske är litet blåögt -- att flera andramassmedier lyssnar och kanske väger in vad jag harsagt i sina bedömningar.Det finns politiker som, särskilt när de befinner sigi opposition, ibland desillusionerat menar att detinte är lönt att driva politiska frågor och görainlägg, skriva artiklar och motioner. Visst kan detvara segt ibland, men då och då lyckas det. Ibiståndspolitiken har jag faktiskt nått framgångmed bl.a. två viktiga frågor.Den ena gäller kravet att mottagarlandet skall haeller införa flerpartisystem, demokratiska och friaval och respekt för mänskliga rättigheter för att viskall ha biståndssamarbete med dem.Landramen för diktaturen var 1991/. För innevarande budgetår är den225 . Eftersom Vietnamfortfarande inte visar någon som helst vilja attinföra flerpartisystem minskas nu landramen till180 miljoner kronor.På samma sätt minskar anslaget till från110 till . Ominte diktatorn ändrar inställning tilldemokrati och flerpartisystem måste vi övervägaatt ytterligare minska landramen.Den andra frågan där jag och många med mig, bl.a.tjänstgörande talmannen när han sedanvar ledamot av och ordförande iutrikesutskottet, har nått framgång ärfamiljeplanerings- och befolkningsfrågan. I SIDAläggs faktiskt större vikt vid frågan. Ipropositionen har befolkningsfrågan fått ett mycketstörre utrymme än tidigare.På s. 53 i betänkandet skriver ett enigt utskottföljande: ''Befolkningsutvecklingen är en avde viktigaste framtidsfrågorna''. Jordensbefolkning är 5 miljarder. --om bara -- uppgår befolkningentill 6,3 miljarder. Flera av länderna i Afrikafördubblar sin befolkning på 20--. Kenyasbefolkning, exempelvis, omfattar 25 miljoner.Om 20--har befolkningen ökat till 45--50miljoner med den befolkningstillväxt man har i dag.Det skulle ta för befolkning attfördubblas. Det kan vara bra att göra denjämförelsen. ''En fortsatt snabb ökning av världens befolkningfår allvarliga följder på många områden'' skriverutskottet på s. 53 i betänkandet. Det rör sig ommiljöförstöring, okontrollerad urbanisering,tilltagande migration, svält, ökat tryck på hälso-och sjukvård och utbildning.Vi är alla medvetna om att det är mycket svårt ochkomplicerat att driva familjeplaneringsarbete imånga av våra samarbetsländer. Det är tradition attha många barn. Det är en trygghet på ålderns höstatt ha många barn. Religiösa uppfattningar hindrarfamiljeplanering.Jag är övertygad om att familjeplaneringsfråganframför allt måste gå via sjuk- och hälsovården ochutbildningen. Den viktiga målgruppen ärkvinnorna -- alldeles särskilt kanske de ungakvinnorna. Det är som sagt svårt och komplicerat,men människan har klarat mycket annat som harvarit svårt. Detta borde vara en av de störstautmaningarna för alla som arbetar medbiståndssamarbete.Nu vill jag tala om en tredje fråga. Den skulle jagockså vilja nå framgång i. Jag är förmodligen än sålänge ganska ensam om min önskan. I anledning avden s.k. styrproposition som vi har fått i dagarnahar dock väckt en motion medungefär samma budskap.Alla är överens om att vi ständigt måste arbeta medatt öka effektiviteten och kvaliteten i biståndet, inteminst för att minska möjligheterna till och riskernaför korruption. Ett sätt att nå syftet är att vikoncentrerar oss. har splittringeni biståndet bara ökat. Vi är så ambitiösa, och vi villstödja så många. Antalet programländer har ökattill 19 . Utanför denna krets bedrivsett omfattande och långsiktigt biståndsarbete med9--10 länder. Utöver med dessa sammanlagt 28--29länder bedrivs samarbete i form av stöd till enstakaprojekt med ett sextiotal mottagarländer.Östbiståndet är inte medräknat där.Det svenska biståndet är således vad gäller antaletländer, tycker jag, alldeles för splittrat. Här krävs koncentration. Om detsaknas koncentration vad beträffar antaletsamarbetsländer, så gäller det ännu mer vadbeträffar antalet sektorer och ämnesområden somomfattas av biståndet inom resp. mottagarland. Enlista på alla dessa sektorer skulle bli mycket,mycket lång.Visst är varje ämnesområde mycket viktigt. Mennär människor lever på svältgränsen, när det nästanvarje dag dör 35 000 barn av svält ellerbristsjukdomar, upplever jag att biståndsprojektinom t.ex. kulturen eller inom trafiksäkerheten ärnågot malplacerat. Därmed skall det inte sägas attt.ex. kulturprojekt på något sätt är onödiga eller avringa värde, men måste vi gå in för att få enstörre effektivitet. Det är särskilt viktigt när detgäller hur man arbetar på ochute på biståndskontoren.Jag har på resor frånbiståndsarbetare fått höra just önskemål om att vimåste koncentrera biståndet mycket mer.Informationssamhället är i sanning en realitet föross politiker. Vi översvämmas av böcker, tidskrifteroch tidningar. Vi har tyvärr inte tid att läsa allt, menvi försöker att bläddra i dem. För några dagar sedanfick jag tidningen . Detta nummerinnehåller information om flickornas situation ivärlden och om en kampanj som behandlar dettatema. När jag hade bläddrat och läst kände jagännu mer hur viktigt det är att vi har ett bra ochomfattande bistånd.Jag skall inte citera ur denna tidning, även om detkanske vore lämpligt. Jag skall bara säga attbiståndet verkligen behövs. Det känner man närman läser i en sådan här tidning om hur kvinnor hardet i världen. Här nämns t.ex. att 130 miljoner barnsaknade tillgång till grundläggande utbildning 1990.Av dessa var 81 miljoner flickor. En annan uppgiftberättar att 2/3 av världens 948 miljoner analfabeterär kvinnor. Bistånd behövs verkligen.För att vi skall kunna ha ett bra bistånd måste visanera vår svenska ekonomi -- det känner jagverkligen ännu mer. På kan vi inte hållapå att låna pengar för att kunna ha ett bra bistånd.Med detta ber jag att få yrka bifall till hemställan iutskottets betänkande.Anf. 80 ():Herr talman! Det känns tragiskt att behöva frångå1-procentsmålet vad gäller vårt svenska bistånd,särskilt mot bakgrund av den sänkta kronkursensom i sig själv innebär en nedskärning av biståndet.Det är ju alls inte så att behovet av bistånd världenöver har minskat. Behovet av stöd och hjälp äroerhört omfattande. Det totala biståndet i världenhar t.ex. ännu inte nått upp till hälften av den volymsom FN bedömde som nödvändig för 30 år sedan.Detta kan dock inte skyllas på , som enligt1991 års statistik jämte , , Norgeoch är de enda land som uppfyllerFN:s 0,7-procentsmål. Från svensk sida ligger vidärmed trots minskningen klart över FN-målet.Men eftersom behoven är närmast omättliga är detviktigt med ett politiskt fastlagt mål för hur stor delav våra svenska resurser vi är beredda att avstå frånför att angripa de globala fattigdomsproblemenframöver. 1-procentsmålet måste därför återställasså snart som möjligt. Flera har vittnat om det här idag.Inom anser vi också att det bör varamöjligt att , när ekonomin medger det,kunna överskrida 1-procentsmålet, för attdärigenom eventuellt kunna kompensera för denedskärningar som vi måste göra . Jag undrarhur biståndsministern ser på en sådan lösning.Det är angeläget att ta till vara erfarenheterna avdet hittillsvarande biståndet -- det är många somhar sagt det också -- och söka vägar att göra det mereffektivt och ändamålsenligt. Vi måste med andraord få ut mer för pengarna.Flera felsatsningar har gjorts. Vi har fått hörabeskrivningar av det. Det har bl.a. lett till attklyftorna mellan och i-länder har ökat istället för att minska. Vi menade ju att biståndetskulle minska klyftorna. De fattiga ländernasutvecklingsmöjligheter har försvårats genom denhandelspolitik som förts. har och harhaft svårt att få tillgång till marknader, kapital ochkunnande. Under det s.k. bidrogdessutom stormakterna till att underbyggakonflikter i tredje världen för egna syften. Det harvi sett flera exempel på.Svårigheterna att skapa en gynnsam utveckling itredje världen kan få katastrofala följder föross alla. Vi måste därför tillsammans med ländernai tredje världen finna lösningar på många problemav bl.a. global karaktär. Dit hör problem somökenutbredning, skövling av tropiska regnskogaroch en stor del av de globala luft- ochvattenföroreningarna. Hit hör ocksåbefolkningsexplosionen och naturligtvismassfattigdomen. Nuvarande stora ekonomiskaklyftor och den växande ekonomiska ochekologiska misären skapar säkerhetspolitiskaproblem som kan bli ödesdigra och fåvärldsomfattande konsekvenser. Dessa problemmåste vi ta på mycket stort allvar.Det är mot denna bakgrund viktigt att få till ståndett effektivare, mera internationellt och meraomfattande bistånd. Vår handelspolitik måsteförbättras och den internationellakunskapsöverföringen reformeras för att bättregynna utveckling. Biståndet måstekoncentreras på människors grundläggandebasbehov och på att stärka deras förmåga att lokaltlösa sina problem. Beträffande biståndets rollanges också i propositionen attfattigdomsbekämpning även fortsättningsvis måstevara ett övergripande mål för helabiståndspolitiken.Herr talman! Skuldkrisen är ett av de störstahindren för utveckling i många länder i tredjevärlden. Länderna tvingas satsa på produktion förexport, för att få medel att betala av sina skulder.Då allt fler länder konkurrerar med samma typ avvaror pressas priserna ner.Bönderna i tvingas t.ex. överge odlingav mat för familjens försörjning till förmån förexportprodukter. Priserna stiger på grund av attinflationen ofta är rekordhög sominkomsterna för bonden krymper. Han måste dåproducera än mer på sin jord, som riskerar attutarmas ju hårdare den exploateras. Det innebär isin tur miljöproblem. Det blir en ond cirkel, omprocessen inte avbryts.För att klara av räntebetalningar och amorteringartill bl.a. och måste de fattigaländerna ta nya lån. Ett lappverk av lån på lån harutvecklats. Många betalar ut mer pengar iform av amorteringar och räntor än vad de lånar.Som en följd av utlandsskulden och de hårda villkorsom ställs av uppstår också socialaoch politiska problem. Därmed sätts de nya, skörademokratierna på mycket hårda prov.I betänkandet framhålls att fortsättningsvisskall spela en aktiv roll för att medverka tillytterligare skuldlättnader och ökade resursflödentill de fattigaste länderna. Detta är absolutnödvändigt.Herr talman! Från sida vill vi ocksåframhålla hur viktigt det är med ökat stöd tilllandsbygdsutveckling.Det är ett känt faktum att den största delen av befolkning bor på landsbygden. Dockhar många sökt sig till städerna,eftersom möjligheterna att försörja sig på jordbrukhar blivit sämre. Möjligheterna till biinkomster vidsidan av jordbruket har blivit alltmer begränsade.Trots detta sysselsätter jordbrukssektorn dockfortfarande den största delen av den arbetsförabefolkningen i de flesta u-länder.Inflyttningen till städerna har skapat väldigaproblem för länderna i tredje världen.Arbetslösheten är enorm. Slumområden som växerfram tär på miljön, och där uppstår sjukdomar pågrund av trångboddhet och andra förhållanden. Ispåren härav följer också brottslighet. Många,framförallt kvinnor, som flyttat till städerna finnerockså att deras förmåga att upprätthålla traditioneroch kulturmönster alltmer försvagas.Om människorna i stället ges bättre möjlighet attförsörja sig på landsbygden och om de där fårförbättrad tillgång till sjukvård, utbildning, bramiljö, rent vatten m.m., kan de välja att stannakvar i sin hemmiljö. De är några skäl till att det ärså viktigt att satsa på landsbygdsutveckling ochjordbruk inom biståndet. I centermotionen U267yrkas att svensk u-landshjälp i större utsträckningbör kanaliseras genom bondeorganisationer tillbonde- och landsbygdsbefolkningen, i syfte att fåen minskning av jordförstöringen, få rent vatten, fåstöd för utveckling av småindustri och hantverksamt att främja självägande.I en annan centermotion anges att utvecklingen ihögre grad bör bygga på kunskap och erfarenhetsom finns på plats i . Det påpekas att detfinns behov av framtagning och överföring av enkelvardagsnära teknik. Det är viktigt att biståndetmera kan inriktas på anpassad teknikutveckling.Utskottet uttalar att jordbruket är av centralbetydelse för de fattiga ländernas ekonomi. Detframhålls också, som svar på motionerna, attbiståndet kan spela en viktig roll för att underlättalandsbygdens utveckling, vilket jag ser som ettpositivt svar.Herr talman! Jag vill också tillägga att kvinnornahar en viktig roll att spela inom jordbruket.Verkligheten är ju den att långt mer än hälften avallt jordbruksarbete i utförs av kvinnor ochatt kvinnor utgör majoriteten av bönderna. Även iAsien utförs cirka hälften av jordbruksarbetet avkvinnor, men andelen kvinnliga självständigabönder är däremot ganska låg. Kvinnornas insatserär mot denna bakgrund av avgörande betydelse närdet gäller att genomföra nödvändiga förändringarför lantbruksutvecklingen.I olika centermotioner tar man upp behovet av ettkvinnoinriktat bistånd. Det framhålls att stöd tillkvinnor dels mer än vad som sker bör ges tillseparata kvinnoprojekt, dels bör vara en integreraddel i olika biståndsprojekt.Bakgrunden är att kvinnor spelar en avgörande rollinte bara inom landsbygsutvecklingen och inomjordbruket utan också inom en mängd andraområden. Jag tänker framför allt på miljöarbetet.Eftersom miljöproblemen är ett av de svårastehindren för en hållbar ekonomisk utveckling, måstealla projekt planeras med utgångspunkt imiljöaspekten, med målet att skapa en ekonomisktuthållig utveckling. Det är i det sammanhangetintressant att konstatera att det i läggsstor tonvikt vid kvinnors betydelse för att enekonomiskt uthållig utveckling skall komma tillstånd i tredje världens länder.Ett fullföljande av bör därför i storutsträckning prägla såväl det bilaterala som detmultilaterala biståndet. förkvinnor, UNIFEM, spelar en viktig roll i dettaarbete, vilket framhållits bl.a. i en centermotionoch i en socialdemokratisk motion. Från utskottetssida framhålls att det är viktigt och angeläget medförstärkt stöd till UNIFEM. Enligt utskottetsmening bör regeringen överväga att höja detsvenska bidraget till organisationen. Detta ser jagsom mycket positivt.Herr talman! Den mycket snabbabefolkningsökningen utgör ett mycket stort ochallvarligt hot på vår jord. Världens befolkning ökari en takt som saknar motstycke i historien. Jagtänker inte upprepa den information som vi nyssfick av . Jag vill bara instämma i denbild som han gav i sitt anförande och säga att det äroerhört viktigt att det görs insatser för kvinnor föratt komma till rätta med den explosionsartadebefolkningsökningen.Regeringen har inlett en ny fas i biståndspolitiken.I stället för att acceptera fundamentala brott motdemokrati och mänskliga rättigheter hosmottagarlandet, under förevändningen att dethandlar om interna angelägenheter och kulturellaskillnader, ställer vi krav på mottagaren.Denna problematik berörs i olika motioner, särskiltvad gäller mottagarländer i vilka det ocksåförekommer MR-brott. Jag tänker framför allt påMarocko och . Eftersom vi har litettidsbrist, vill jag utan att gå in på några detaljerbetona hur viktigt jag anser det vara attmottagarländerna förbättrar situationen på MR-sidan för att fortsättningsvis kunna komma i frågaför bl.a. u-krediter. vill jag också betonavad vi har framfört i centermotioner om vikten avge bistånd till de förtryckta folken i ochÖstra timor.I en annan motion har jag krävt ökat stöd tillcivilbefolkningar, främst kurderna i norra . Jagär mycket nöjd med utskottets uttalande om förutser att ytterligare svenska insatserkommer att bli aktuella under kommandebudgetår. Förutsättningen är att allt intenormaliseras i området, men det är tyvärr inte attvänta.Jag vill också nämna motion U276, som föreslårSwedecorp bör utreda möjligheterna till fördjupatsamarbete med Afro Art. Det vore oerhörtolyckligt om biståndet till Afro Art skulle tvingasupphöra. Det säger jag som representant för en avde organisationer, Centerkvinnorna, som liggerbakom möjligheterna för Afro Art att verka.Utskottet skriver att Afro Arts verksamhet enligtutskottets uppfattning är av sådan karaktär att manbör kunna få stöd från men att det inteär som skall besluta i den här frågan.Man kan då undra varför jag tar upp frågan här iriksdagen.