prot · GH0920 · 1993-11-09 00:00:00 — Jag ärfortfarande intresserad av att veta hur det är tänktatt man skall hjälpa skolan med dessa medel. Mankan ju inte försäkra sig om att skolan får del avpengarna, även om kommunerna får viss hjälp i ochmed det förslag som socialdemokraterna harpresenterat.Jag vill ändå gå tillbaka till den fråga somursprungligen ställdes och som handlar omarbetsformer och organisation i skolan. Jag villpåstå att vi inte har ett sådant underlag att vientydigt kan veta att allt bara blir sämre. En saksom är oerhört central är att i sinfördjupade anslagsframställan och i bilden avskolan konstaterar att ansvarsfördelningen är nyoch att statsbidragsreglerna är nya. Det har gått förkort tid för att man riktigt skall veta hur systemetfungerar och hur väl man klarar att göra riktigaprioriteringar. har emellertid för avsiktatt mycket noggrant följa utvecklingen. Förstdärefter kommer vi att ha ett underlag föreventuella ställningstaganden när det gällerbidagssystem och annat.Anf. 44 ():Fru talman! Det är bra att harnyanserat sin bild av det som är bra för skolan.Förut var mindre klasser ett slagord som skulle lösaalla problem. Det finns också annat som måstevägas in. Det sker i alla fall en utveckling i detmoderata tänkandet, vilket jag välkomnar. Men jagär inte med så långt att vi stillatigande skallacceptera att det blir flera elever perundervisningsgrupp, alltså större klasser ochmindre lärartäthet. Det vill jag inte försvara,eftersom större klasser innebär en försämring. Manmåste klart säga ifrån att det är en försämring.Skolministern verkar vara alldeles förbekymmersfri i förhållande till detta. Det är enslående kontrast mot hur verkligheten ser ut.Anf. 45 (m):Fru talman! Jag är inte bekymmersfri, men jagkonstaterar att tillgänglig statistik är väldigt vag isin beskrivning av vad som faktiskt sker. Det råderockså mycket stora variationer runt om i landet.Det finns fortfarande mycket små elevgrupper, ochdet finns stora bekymmer framför allt i en delstorstäder. Därför är det svårt att vara sågeneraliserande som frågeställaren önskar att mankunde vara. Bilderna är litet olika. Man måste gåin och se vad som sker lokalt, hur arbetsformen harutvecklats och i vilken utsträckning detta ärförklaringen till bakgrunden.Jag tror att det fortfarande har sina poänger medmindre klasser. Den stora gruppen elever,mellangruppen, som normalt inte behöver extrastöd och hjälp mår naturligtvis bättre i en klass somhar något färre elever. Detta är fortfarande ensanning, som man skall våga säga också i dessatider. Men just nu är jag inte våldsamt bekymradöver situationen, men jag följer den noga.Anf. 46 ():Fru talman! Jag tycker att skolministern skall varabekymrad över situationen. Situationen är junaturligtvis inte generellt dålig -- det har jag inteheller påstått -- men det sker en försämringpraktiskt taget överallt. Det är inte därför att någoni kommunerna eller skolan vill ha det så, utandärför att det finns för litet resurser. Dessutomvågar man inte prioritera resurserna likamycket efter behov som man gjorde tidigare,beroende på signaler som bl.a. skolministernsänder om skolpeng, genomsnittsresurs o.d. Detsker en försämring i skolverksamheten,framför allt för dem som behöver den störstahjälpen och det största stödet.Anf. 47 (m):Fru talman! Den viktigaste signal som jag försökeratt skicka ut till kommunerna, som ansvarar förskolverksamheten, är att skolan skall prioriteras.Jag försöker att argumentera för att de mål och deambitioner som vi har lagt fast för den allmännagrundskolan, gymnasiet och vuxenundervisningenär riktiga. Däremot undviker jag pekpinnar ellersnabba slutsatser baserade på vag statistik. Men jagkan försäkra att den dag somjag har ett konkret underlag som stärkeruppfattningen att det sker allvarliga försämringarkommer jag att höja rösten och gå in i merdetaljerade resonemang om vad som måste göras.Anf. 48 TALMANNEN:Jag medger ytterligare var sin replik.Anf. 49 ():Fru talman! Man kan fundera kring moralen när detgäller ett parti som tidigare så starkt harargumenterat för mindre klasser. när klassernablir större, då tar man inte signalerna på allvar. Manskall vänta och se. Jag tycker att det är politik närden är som sämst, att man gör den typen avställningstaganden. Det är moraliskt förkastligt attskifta så mellan ställningstagandena.Anf. 50 (m):Fru talman! I så fall är ännu värre ute änskolministern. var statsbidragssystemetinriktat på att det i vissa stadier helst skulle vara 25elever medan det i andra stadier skulle vara 30elever, dvs. ett system med delningstal. Det var inteså konstigt att mycket fokuserades på klassernasstorlek. har man en annanansvarsfördelning, och det finns kanske störrekunskap om pedagogik. Det är klart att även detparti som jag tillhör följer med i den utvecklingen,och det är väl snarare någonting positivt. Men jagtror fortfarande att relativt småundervisningsgrupper är en pedagogisk fördel. Attdebatten ändras beror kanske delvis på att det skerförändringar, vilket det har gjort bl.a. genomriksdagsbeslut.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1993/94:121 omföretagarutbildning på gymnasial nivåAnf. 51 (m):Fru talman! har frågat mig omjag är beredd att verka för inrättandet avföretagarutbildningar och företagargymnasier somkan förbereda ungdomar för att verka inom småföretag och som egna företagare.Våren 1991 fattade beslut om enreformering av gymnasieskolan. Genom beslutvåren utvecklades reformen på vissa punkter.Förändringarna inom gymnasieskolan innebär bl.a.att den nya gymnasieskolan är uppbyggd kringnationella program. Inom alla nationella programfinns en minsta garanterad undervisningstid förindividuellt val och lokalt tillägg. Vidare geskommunerna bl.a. rätt att utforma lokala grenar,lokala kurser och specialutformade program. Iregeringens förslag om en ny läroplan och ett nyttbetygssystem för gymnasieskolan, komvux,gymnasiesärskolan och särvux utvecklas dettaytterligare.Den reformerade gymnasieskolan, som hållerpå att införas, ger betydligt större utrymme förflexibla lösningar än den gamla gymnasieskolanslinje- och specialkursstruktur både när det gällerorganisation och för att tillgodose enskilda eleversutbildningsönskemål. Strukturen med program,grenar och valbara kurser och med ett timplanelagtutrymme för individuella val innebär betydligtstörre möjligheter än tidigare för gymnasieelevernaatt anpassa sin utbildning efter egna önskemål. Detfinns också ett tilltagande intresse frånkommunerna att profilera sitt utbildningsutbudinom olika områden.Utvecklingen inom både arbetsliv och högreutbildning förutsätter ett väl utvecklat samarbetemellan gymnasieskolan och gymnasieskolansavnämare. Detta kan och måste få ske i olikaformer. En kursutformad gymnasieskola ger godamöjligheter att successivt och i takt med förändradebehov förnya utbildningens innehåll.Jag är övertygad om att den nya gymnasieskolanger allt önskvärt utrymme för att anordna den typav utbildning som frågeställaren efterlyser.Samtidigt ställer jag mig något frågande till om detär i gymnasieskolan som särskildaföretagarutbildningar bör inrättas. Behovet avökad företagsamhet är stort och gäller allaområden. Att företagsekonomi kan väljas somtillval på program där det inte ingår är därförviktigt, men i övrigt torde någon form avpåbyggnadsutbildning för dem som skaffat sig engod kompetens från något av programmenalternativt genom egen yrkeserfarenhet vara attföredra.Anf. 52 ():Fru talman! Jag vill tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Bakgrunden till frågan är minövertygelse om den nyckelroll som de små ochmedelstora företagen spelar för att klara vårvälfärd. Jag anser därför att det är viktigt att vi gerungdomar en utbildning som ger dem teoretiskaoch praktiska kunskaper för att kunna verka ismåföretag och som egna företagare. Jag ser detsom en brist att inte något av gymnasiets nationellaprogram eller någon av de nationellt fastställdagrenarna täcker detta behov. Ingetspecialgymnasium med riksintag och, vad jag vet,ingen friskola har utbildning medföretagarinriktning. Verksamhet av detta slagfinns, såvitt jag vet, endast som projekt såsom Ungföretagsamhet, inom gymnasiets ekonomiskaprogram. De mer yrkesinriktade utbildningarnaförbereder eleverna på att söka arbete, att blianställda, att vända sig mot arbetsgivare. Detpratas litet om vad man kan starta själv.Behovet av företagarutbildning på gymnasial nivåunderstryks också av en undersökning somUtbildningsdepartementet har tagit fram, som visaratt de mindre företagen är ovilliga att premieraakademiska studier.Jag uppfattar statsrådets svar på min fråga somalltför tamt. väcker det flera frågor hosmig. Jag hoppas att dessa frågetecken skall rätas ut.Min första fråga är: Vad inrymmer uttrycketgymnasieskolans avnämare?Anf. 53 (m):Fru talman! Vi kan vara överens om behovet av attutveckla små och medelstora företag i landet. Detär där de nya jobben skall finnas. är detväsentligt att konstatera att det är nödvändigt atthöja kompetensnivån i svenskt näringsliv överhuvud taget. Det har vi också gjort från regeringenssida. Det är riktigt, som en rapport har visat, attintresset hos många företag för att ta till sigmänniskor med akademisk utbildning är för lågt.Slutsatsen av det är inte att vi inte skall sträva efteratt nå dit, tvärtom. Skall vi konkurrera på deninternationella marknaden är det nödvändigt.Jag tycker inte att mitt svar är tamt, av den enklaanledningen att jag menar att det i målen för fleraav de nationella programmen finns en förändring iförhållande till vad som gällde tidigare. I målen förhantverksprogrammet, där ju många blivandeegenföretagare finns, står det bl.a. att man efter attha gått utbildningen skall kunna orientera sig iföretagsekonomi, marknadsföring och lagstiftningsom gäller småföretag. Av målen för andrayrkesinriktade program framgår att man skallförstå grundläggande ekonomiska principer ochbegrepp i företagens ekonomi. Det är möjligt attdetta är för litet. Men om man undergymnasietiden, från 16 till , skall kunnaskaffa sig kompetens inom ett yrkesområde ellerförbereda sig för universitet osv., blir det inte såmycket tid över. Det var därför jag ställde fråganom det inte är så att vi skulle försöka ta ossan de behov som har tagitfram i sin fråga, i form av påbyggnadsutbildningarefter åtminstone en vanlig gymnasieutbildning.Anf. 54 ():Fru talman! Jag går igenom svaret systematiskt, ochmin fråga kvarstår: Vad lägger statsrådet in iuttrycket gymnasieskolans avnämare? Detta medpåbyggnadsutbildning nämns först i slutet avsvaret. Jag återkommer alltså till det.Det talas också i svaret om att det finns godamöjligheter att successivt och i takt med förändradebehov förnya utbildningens innehåll. Min andrafråga till statsrådet är: Vad anser statsrådet behovetav förnyelse i gymnasieskolan vara, mot bakgrundav de förändrade behov som vi alltmer har kommittill insikt om? Det gäller det enorma behov vi hari av nyföretagande. Medför det inte någotbehov av förändring av utbildningens innehåll?Anf. 55 (m):Fru talman! Den första frågan var vad begreppetgymnasieskolans avnämare inrymmer. Det handlarom universitet, högskolor och arbetsmarknad.Begreppet är en sammanfattning. Anledningen tillatt jag formulerar svaret så är att man skall ha klartför sig att beslut om den nyagymnasieskolan aldrig har inneburit attgymnasieskolan erbjuder någon slutlig utbildning.Den är en grund att bygga vidare på. Det förutsättsnästan alltid att man skall läsa vidare vid universiteteller högskola, alternativt få viss förstärkning avsina kunskaper ute i arbetslivet. Det är få somdirekt efter gymnasieskolan är färdiga att ge sig utoch skapa nya jobb som egna företagare.Rose-Marie Frebran frågar vilka slutsatser jag drarom behovet av förändringar. Eftersom vi nyligenhar reformerat gymnasieskolan har jag inte såmycket att komma med där. Vi har dock lagt framnya förslag om läroplaner. En av de storautmaningarna framöver hanldar om att ändraarbetsformerna i grundskola och gymnasium så atteleverna blir bättre på problemlösning och merkreativa. Här har vi uppenbara brister. Det ärett av skälen till att företagsamhet inte är vad deflesta tänker på när de funderar över sin framtid.Anf. 56 ():Fru talman! Svaren på dessa konkreta frågor är inteså tydliga. Jag måste ändå gå vidare. Statsrådetsäger att allt önskvärt utrymme för denna typ avutbildning finns i den nya gymnasieskolan. Mycketsom har sagts tidigare i svaret om de nyamöjligheterna att välja individuellt och förkommunerna att utveckla egna program osv. Jag anser dock att vi har ett enormt behov, somvi måste ta ansvar för nationellt. Är det verkligenså att man utifrån sitt ansvar för riket bara kanskapa ett utrymme för utveckling? Måste man integöra något mera än att ge utrymme för enutveckling? Måste man inte också ledautvecklingen? Måste man inte också medengagemang och entusiasm tala för att man vill seen viss utveckling och att den nya friheten skallanvändas till det? På den punkten tycker jag attsvaret är lamt. Jag får återkomma i nästa inlägg.Anf. 57 (m):Fru talman! Jag tycker att den nya gymnasieskolanger stort utrymme, och det är väsentligt att detfinns. Om man i villstarta en fristående gymnasieskola kan man iprincip ansöka om det , och jag tror har goda förutsättningar att klara det.Om en kommun, tillsammans med det näringslivsom man lokalt har, vill ordna en specialinriktadutbildning, är det också möjligt. Alla lösningarfinns, som kan rymmas inom detta, och det är bra.Rose-Marie Frebran säger att man inte bara skallskapa ett utrymme utan leda en utveckling. Det ärväl riktigt. Men i kan vi ju inte organiseravarenda utbildning som kan komma att behövas.I den proposition som regeringen lagt fram när detgäller utbildning, pekas det just på nödvändighetenav kompetensförstärkning och det väsentliga atteleverna på olika nivåer får de kunskaper som krävsså att de blir mer ''subjekt'' i verksamheten, dvs. atteleverna blir mer kreativa och tar fler egna initiativ.Det är oerhört väsentligt för att ha en grund att ståpå.Det är möjligt att det här verkar lamt, men jag troratt det är den enda vägen att gå för att åstadkommaen positiv förändring.Anf. 58 ():Fru talman! Med det här förhållningssättet attskapa utrymme gör man sig beroende av storaentusiaster, av eldsjälar, såsom rektor ,som man kunde läsa om i ,som arbetar på Kortedalagymnasiet i Göteborg.Birger har vänt utvecklingen i skolan, från ennedläggningshotad till en mycket attraktiv skola.Nästa projekt som står på dagordningen där är enföretagarutbildning -- det finns mycket att berättaom det här projektet.Den här typen av eldsjälar är fantastiska, och de ärbra för de orter där de finns. Men de finns kanskepå tio orter i landet. Skall vi nöja oss med det, ellerskall det centralt ses till att sådan här verksamhetuppmuntras på ett mer övertygande sätt, än vadskolministern gör? Skolministern verkar t.o.m. islutet av svaret ta ställning till att det inte behövs enföretagarutbildning, utan att det behövs enpåbyggnadsutbildning i stället. Det är ett antingen--eller-resonemang som statsrådet för, vilket jagbeklagar väldigt mycket, i stället för ettresonemang som visar på en befruktande både--och-attityd.Anf. 59 (m):Fru talman! Det är möjligt att jag har svårighetermed att uttrycka mig och därför inte uppfattas somtillräckligt engagerad när det gäller företagsamhet.Det är i så fall en brist som jag får fundera mycketöver, eftersom det parti som jag arbetar för alltidhar arbetat för företagsamhet.När jag funderar över var utbildningar skall ligga,vilket en skolminister skall göra -- och det gör jag imitt svar -- ställer jag mig något tvivlande till omde som gymnasieskolan har till sitt förfogandeskall användas till bra företagarutbildningar som vii , eller från något annat politiskt håll,skall organisera.De tre åren i gymnasieskolan räcker knappt till föratt en blivande frisör skall få den teoretiskakompetens och färdighet som behövs för att utövayrket. Därtill krävs att vederbörande skall studeraföretagsekonomi, m.m. Men att få dem tillfullfjädrade företagare , tror jag ärmycket svårt. De politiskt centralstyrda insatsersom har gjorts för att styra företagsamhet har sällanvarit bra. Därför finns det anledning att säga att detkanske är bättre att ordna denna utbildning i formav påbyggnadsutbildning. Det här är inte ettantingen--eller-resonemang utan snarare ettkonstaterande och ett sätt att föra ett resonemangframåt.Anf. 60 TALMANNEN:Jag medger ytterligare var sin replik.Anf. 61 ():Fru talman! Återigen uppfattar jag ganska mångareservationer i stället för en positiv inställning tilldet som kan göras på det här området. Även om jaginte hade vågat vara så optimistisk att jag trott påett svar med konkreta åtgärder som statsrådet varberedd att vidta, hade jag ändå väntat mig en merpositiv inställning och mer av engagemang för dessafrågor; detta i ett läge där vi har ett enormt stortbehov av nyföretagande, eftersom hundratusentalsjobb försvunnit i under några år.Vi har alltså ett enormt behov av arbetstillfällen,och det finns exempel på hur ungdomar, frånexempelvis de projekt som finns pågymnasieskolan, kan gå in i verksamheter ochskapa företag. En del ungdomar går vidare på ettmycket fint sätt. Att inte visa större engagemangför detta, tycker jag är synd.Vem skall vara huvudman för enpåbyggnadsutbildning och hur skall denfinansieras?Anf. 62 (m):Fru talman! Det är inga enkla frågor som följer enenkel fråga. Om vi skall lägga fram ettåtgärdsprogram vad gällerpåbyggnadsutbildningar, kräver det något merförarbete än vad jag nu har med mig i talarstolen.Men utgångspunkten för de utbildningar som skallerhållas måste ju vara ett lokalt engagemang. Jagsäger inte det därför att jag inte tycker att ettcentralt engagemang skall finnas utan därför att detförutsätter inte bara eldsjälar utan många andrasom arbetar konkret med frågorna.Naturligtvis är det litet märkligt att bli kritiserad föratt engagera sig för litet i detta. Just debatten frånandra håll när det gäller skolan visar att man tyckeratt den här regeringen har gjort för mycket för attknyta skolan närmare företagsamheten och det somsker ute på arbetsmarknaden och i näringslivet.Regeringen har vidtagit en rad insatser i form av attöppna för friskolor, att göra det möjligt medentreprenadlösningar och att öppna för en nymodern lärlingsutbildning där företagen står förden praktiska delen och skolan för de merteoretiska inslagen. Vi går vidare på den vägen.Jag har litet svårt att hantera den här kritiken, detvill jag gärna säga. Att man genom att öppna förmöjligheter inte visar engagemang har jag svårt attta till mig. Men jag skall gå hem och fundera överdetta på min kammare.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till dånäringsminister skulle infinna sig ikammaren för att lämna svar på frågorna 98, 105,99 och 101.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 15.45.11 § Svar på frågorna 1993/94:98 och 105 omVolvo--Renault-affärenAnf. 63 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig om jag ärberedd att inför och därmed svenskafolket redovisa regeringens syn på den föreslagnafusionen mellan . frågat mig vad regeringen gör för att tillvaratasvenska intressen i --Renault-affären. Jagbesvarar båda frågorna i ett sammanhang.Riksdagen har tidigare avskaffat kontrollen avutländska företagsförvärv. Regeringen har därföringen formell möjlighet att eventuellt hindra ettsamgående mellan . Regeringenanser att det inte är önskvärt att sätta upp nyahinder för utländska företag. Jag är övertygad omatt har allt att vinna på utländskaetableringar i Sverige.Det är nödvändigt att svenska företag deltar i olikaformer av internationella samarbeten och allianser.Detta gäller inte minst bilindustrin. Det finns enrågång mellan företagens och regeringens uppgift idessa strukturförändringar. Regeringen kan intesätta sig i ägarnas ställe, utan det är, som i det häraktuella fallet, Volvos aktieägares ansvar attbedöma om affären och dess uppläggning ärgynnsam för Volvos utveckling.Regeringen tillvaratar svenska intressen bästgenom att se till att internationellakonkurrenskraft är så stark att så mycket sommöjligt av forskning, utveckling och tillverkningbedrivs här. Det sker genom att det skapas ettgynnsamt skatteklimat, ett bra kostnadsläge, ensmidig byråkrati, en väl fungerandeindustrirelevant forskning och kompetentarbetskraft.Jag vill i detta sammanhang framhålla att densvenska regeringen fått mandat attgenomföra en privatisering av statligt ägda företag.Denna process pågår just . Motivet är självklartövertygelsen om att de aktuella bolagen kanutvecklas ännu mer i enskild ägo. Detta gagnarbåde näringslivet och samhället i övrigt.Det faktum att den franska regeringen delar dennagrundsyn hälsar vi med tillfredsställelse.Anf. 64 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret, även omdet kanske inte var riktigt så innehållsrikt som jaghade förväntat mig. Men jag förstår attnäringsministern med de regler som råder ärförhindrad att ge några mer direkta egnasynpunkter och värderingar på affären.Det har förflutit jag ställdemin fråga. Inte beroende på att jag har ställt frågan,men beroende på utvecklingen somhar gått häremellan och dessutom på att haruppskjutit sin bolagsstämma har vi viamassmedierna fått oss till livs att den franskaregeringen har gått ut och sagt vissa saker, liksomdet franska bilföretaget. Det gör att den oro somjag har redovisat i min fråga och den oro somframför allt medierna har redovisat kanske såsmåningom kan visa sig -- hoppas jag -- inte varahelt befogad, utan affären kan ta en annanvändning.Jag vill likna detta vid EG-förhandlingarna. Jagtror att det är mycket viktigt att inte allt sker på engång, utan att man ifrågasätter och tar upp sådanahär diskussioner. Jag tror aldrig att vare sig denfranska regeringen eller bilföretaget hade gått utmed uttalanden om inte ifrågasättandet hade varitså starkt från jag vill nästan säga en majoritet avsvenska folket i den här affären.Såväl jag som är för en samverkan. Detgäller även den som varit tidigare. Jag delar helt devärderingar som kommer fram i slutet avnäringsministerns svar när det gäller vad somegentligen är statens uppgift för att få ett branäringsliv i vårt land.Anf. 65 ():Fru talman! Jag vill också tacka Per försvaret. Jag är besviken på innehållet. Det är såallmänt. Jag är överens med Per om istort sett allt det som står här, utom att enprivatisering av svenska företag är en bra väg för attfå fart på det svenska näringslivet.Detta handlar egentligen om densamhällsekonomiska eller politiska sidan avaffären. Att stärka konkurrenskraft ärgenerellt ett bra sätt att tillvarata svenska intressen.Men när det är så här stora affärer är varje affärunik och måste bedömas för sig. Då måste man tahänsyn till t.ex. olika politiska traditioner när detgäller frihandel, protektionism, statlig interventioni politiken osv.Här är det uppenbarligen så att den franska statenagerar mer protektionistiskt både som ägare ochnär det gäller att värna om de privata företagen änvad som är regel i . Det måste vara densvenska regeringens uppgift att möta sådant och sålångt möjligt skaffa garantier för att den här affärenfår gynsamma konsekvenser för det svenskanäringslivet och det svenska samhället vare sig dengenomförs eller ej.Det gäller t.ex. de svenska underleverantörernassituation och de infrastruktursatsningar som hargjorts runt om i landet, främst iGöteborgsregionen. Det gäller också den tekniskaforskningen och utvecklingen och den svenskaverkstadsindustrins utveckling. Här har regeringenhittills varit alldeles för passiv och tystlåten.Anf. 66 Näringsminister ():Fru talman! I detta sammanhang kan en svenskregering biträda med att försöka skapa klarhet i denpolitiska beslutsprocessen. Det har också gjortsvissa klarläggande från fransk sida, och jag tror attdet kommer att göras ytterligare klarlägganden.Det skall vara ett strikt kommersielltbeslutsfattande i franska statsägda företag somprivatiseras .