prot · GG0988 · 1993-04-01 00:00:00 — Jag tror att det är förståndigt atträkna med att samhällets stöd även i fortsättningenkommer att vara av avgörande betydelse för svenskidrott -- även om betydelsen av andra inkomstkällorkan öka.Vi är överens med regeringspartierna om anslagetsstorlek till idrotten över statsbudgeten detta år. Jagvill dock passa på att påpeka att i vår motion har vitagit upp ett anslag på tillBosön. Förslaget behandlas iarbetsmarknadsutskottet och finns alltså inte medhär. Men vi föreslår en betydande satsning utöverbudgetanslaget till fromma för idrotten.Det jag har sagt tyder på att idrottsrörelsenär framgångsrik. Det finns dock ett område där vi ikulturutskottet finner att det inte är så väl beställtsom det borde vara, nämligen jämställdheten.Jämställdhetsdebatten har ökat i styrka i hela vårtsamhälle. Kraven har blivit mer tydliga och merutmejslade.Under senare år har det kommit många motionertill utskottet där frågan om jämställdheten inomidrotten har tagits upp med eller utan anvisningarom pengar. framställde för två årsedan, , en begäran till regeringen om enredovisning från om huranslagen fördelades i olika verksamheter mellanpojkar och flickor.Jag skall ge några exempel på sådana företeelsersom vi tycker är ganska anmärkningsvärda. Ensådan företeelse är det förhållande som tas upp i enmotion från till årets riksdag.Motionärerna hävdar att i det ledargarnityr på 80personer från specialidrottsförbunden som fannsmed i representation vid de olympiskaspelen i fanns inte en enda kvinna med.Jag tycker att detta är en anmärkningsvärd uppgift.När representanter för Riksidrottsförbundetuppvaktade utskottet och redovisade sina åtgärderpå jämställdhetsområdet, ställde vi frågan om dessauppgifter var korrekta. Vi fick bekräftat att det varså. Jag tycker att detta är synnerligenanmärkningsvärt. Jag måste erkänna att jag intetrodde på uppgiften när jag såg den första gången.Vi har noterat att i specialförbundens styrelser är20 % av ledamöterna kvinnor. Bland de 63specialidrottsförbunden finns det endast enkvinnlig ordförande.Jag har roat mig med att titta på de fyraspecialidrottsförbund som har den största andelenkvinnliga utövare. Det handlar om 50--91 %kvinnliga utövare. I de fyra specialidrottsförbundenmed en majoritet av kvinnliga utövare -- i en del fallmycket stor majoritet -- finns det 44styrelseledamöter, varav 31 är män och 13 ärkvinnor. Även i de specialidrottsförbund därkvinnorna är som utövare i majoritet är det mänsom i stor utsträckning bestämmer.Riksidrottsförbundet har gjort en mängd saker föratt råda bot på denna situation. Förbundet harinsett att detta är inte bra. Vid riksidrottsmötet1989 fattades beslut om riktlinjerna för framtideninom programmet Riksidrottspolitisk offensiv. Därfinns med insatser för jämlikhet, och de skallutvärderas . Vid gjordesen prioritering av åtgärder. Prioriteringarna gick utpå att stärka idrottens trovärdighet, förbättraidrottens förutsättningar och stärka idrottensinternationella agerande. Jag vill bara notera att iden prioriteringen finns icke jämställdhetsfrågornamed.1989 års jämställdhetsplan tar alltså sikte på 1995.Jag är ganska övertygad om att beslut stodi överensstämmelse med den tidens samhällssyn.Men framstår takten i arbetet som alltförlångsamt. Utskottet gör därför en kraftigmarkering i betänkandet. Vi konstaterar attRiksidrottsförbundet har ett övergripande ansvarför att målen nås. Vi säger att det med fog kankrävas att driver frågan medkraft så att målen nås och jämställdheten utvecklas.Vi anser också att varken särskilda bestämmelserom kvinnorepresentation i beslutande organ, dvs.kvotering, eller ekonomiska styrmedel bör varauteslutna. Vid i novemberkommer en rapport med utvärderingen av vad somhittills har skett att läggas fram. Senast den 1oktober skall lämna enredovisning till regeringen av den könsmässigafördelningen av det lokala aktivitetsstödet.Vi tycker att med denna starka markering frånutskottets sida är det en logisk följd att göra etttillkännagivande till regeringen. Därför menar viatt regeringen bör begära att ,i anslutning till ,samlat redovisar det framtida planeradejämställdhetsarbetet. Vi vill också veta vilkaåtgärder regeringen finner skäl att vidta medanledning av vad redovisarom jämställdhetsarbetet. Vi begär att regeringenskall ange i vad mån redovisningen ger anledningtill förändringar i de regler som gäller för detallmänna stödet till idrottsrörelsen. Med en såkraftig markering från utskottets sida är det logisktatt göra ett tillkännagivande.Jag vill ge en kommentar angåendejämställdhetsmålet, som sannolikt har mer medjämlikhet än med jämställdhet att göra. Det gällerförhållandet att det finns tendenser i tiden som visaratt det kan vara besvärligt för barn till föräldrar sominte har de allra bästa inkomsterna att på grund avkostnaderna delta i idrottsverksamhet. Det ärockså en fråga som det finns anledning att varavaksam över inför framtiden.Fru talman! Med detta vill jag yrka bifall tillreservation nr 2 och i övrigt till utskottetshemställan i betänkandet.Anf. 82 ():Fru talman! Idrottsrörelsen är med sina 2,5miljoner medlemmar vår i särklass störstafolkrörelse. 500 000 av dessa har åtagit sig ideellaledaruppdrag på sin fritid. Eftersom totalt omkring60 % av alla barn och ungdomar i åldrarna 7--20 årär med i idrottsrörelsen utgör den en viktig del avmånga människors liv.Fru talman! De ideella ledarnas engagemang ärgrunden i idrottsrörelsens verksamhet. Det ärviktigt att de känner att deras arbete uppskattas ochär till nytta. Ett bra samhällsstöd till idrottsrörelsenär därför en markering som kan stimulera ledarnatill fortsatt engagemang. Värdet av deras insatser äromöjligt att uppskatta i pengar. Vi kan bara slå fastatt det är stort.I årets budgetproposition slås fast att idrotten skallfå behålla samma stöd som föregående år, 511miljoner kronor, samt erhålla ytterligare 55miljoner kronor från AB Tipstjänst.Det här är första gången sedan den s.k.Idrottsutredningen antogs av för 22 årsedan som anslaget till idrottsrörelsen inte ökas.Moderaterna, som är det ledande regeringspartiet,gjorde i förberedelserna inför valet sedanen stor sak av sin positiva inställning tillidrottsrörelsen. Det är faktiskt litetanmärkningsvärt att den borgerliga regeringen blirden första som genom föreliggande förslag ipraktiken vill sänka anslaget till idrotten. Deföreslår inte ens kompensation förkostnadsuppräkningar.Vi i är väl medvetna om den kärvaekonomiska situationen. Men vi vill ändå tatillfället i akt och peka på de uppenbara faror somligger i att idrottsverksamhet kostar så mycketpengar, dvs. den verksamhet som når ut tillmänniskorna. De som är sämst lottade i samhällethar inte råd att delta. Allt fler undersökningar visaratt detta är fallet. Det gäller inte bara för vuxnautan i lika hög grad för barn.Ulf storstadsundersökning, som ladesfram , visar exempelvis att 75 %av de pojkar i högstadiet som läser särskild kurs iengelska och bor i villa är med i idrottsföreningartill skillnad mot av de flickor som läser allmänkurs och bor i hyreslägenhet.Vänsterpartiet har också i en rapport som vi gav utförra sommaren -- ''Flickor, kvinnor ochmansidrott'' -- visat att många flickor och kvinnorur socialgrupp 3 och invandrarkvinnor över huvudtaget helt slutar med idrott och fysiska aktiviteternär de slutar skolan. För unga kvinnor som lämnarskolan för en framtid i tunga och slitsamma arbetenär det oerhört viktigt att komma med iidrottsaktiviteter och få fysisk träning. Dessutom ärmedverkan i föreningslivet en källa till gemenskapoch ökat självförtroende och -- vill jag påstå --en god demokratisk skola.Vi menar att satsningarna på folkhälsofrågor ochidrottsverksamhet för kvinnor markeras alltför liteti budgetpropositionen. Det måste vara en storutmaning för idrottsrörelsen att kunna erbjudaverksamheter som i större utsträckning än nulockar kvinnor att delta. menar attriksdagen tydligt bör uttala önskemål om ökadeinsatser som kan stimulera fler kvinnor och flickoratt delta i föreningsidrotten.Alla frågor som berör jämställd idrott är heltavgörande för att detta skall lyckas. Riksdagenmåste kunna ställa sådana krav på idrotten. Kravenkan inte avvisas med argumentet attidrottsrörelsens frihet därmed skulle inskränkas,eller med en debatt om huruvida sådana budskapskall gå via regeringen eller ej.Fru talman! visar i en enkätsom man genomförde i landets kommuner attkommunerna planerar att spara omkring 10 %inom fritidsområdet. Det motsvarar närmare 500miljoner kronor -- alltså lika mycket som detsamlade statsstödet. Dessutom höjs avgifterna imånga kommuner. Vi kommer att få ett samhälledär plånboken avgör om man skall ha enmeningsfull fritid eller ej.Vi i menar att ett sådant samhälle ärett sämre samhälle. Vi vill varna för att en alltförstor sparnit på idrottens och för den skull också påkulturens område kan slå tillbaka, exempelvis iform av större vårdbehov och ökad socialutslagning.Jag vill också i detta sammanhang beröra det jagkallar för idrottens och föreningslivetssocialpreventiva inverkan på unga människor. Fören ung människa med dålig social prognos kan enbra kamratkrets och en meningsfull sysselsättningvara skillnaden mellan ett normalt liv och att drasin i gäng som kanske t.o.m. ägnar sig åt kriminellverksamhet.Idrottsrörelsen har en oerhört stor betydelse iarbetet med att förhindra en sådan utveckling hosungdomar. I ett samhälle som dagens, därarbetslösheten sprider sig och hopplösheten gror,hamnar allt fler i socialt svåra situationer. Riskernaatt spåra ur blir allt mer uppenbara.Det är därför viktigt att den samhällsnyttigaverksamhet som idrottsrörelsen bedriver får sittberättigade stöd och sin uppskattning genom ettrejält samhällsstöd från såväl staten somkommunerna. Det är också viktigt att dettasamhällsstöd används rätt, dvs. att de program ochmål som ställer upp intestannar vid att vara vackra ord.Vänsterpartiet har föreslagit iriksdagen att det skall tillsättas en nyidrottsutredning, eftersom det är mer än tjugo årsedan den tidigare utredningen gjordes. Vi lever iett helt annat samhälle nu än vad vi gjorde då. Vihar också i vår rapport ''Flickor, kvinnor ochmansidrott'' pekat på den könsneutrala attityd somden gamla utredningen visade prov på. Vi menar attidrottsrörelsen än lider av detta, och vividhåller behovet av en ny utredning.Vi har med intresse noterat attRiksidrottsförbundet självt beslutat att se över sinverksamhet och startat ett nytt programarbete. Idetta arbetet avser att takontakt med de politiska partierna för attinformera om sin egen syn på utvecklingen ochframtiden och efterhöra partiernas uppfattningbl.a. om samhällsstödets utformning. Det är enlovvärd ambition som visar att idrottsrörelsen ärberedd att ta det ansvar för sin verksamhet somankommer på en stor och fri folkrörelse.Vi i menar dock att detta arbeteknappast kan ersätta en statlig utredning. Det finnsi idrottsrörelsens organisation och verksamhet dragav traditionellt patriarkaliskt tänkande som manbehöver hjälp att komma ifrån. Vi menar därför atten ny statlig utredning skulle vara till hjälp ocksåför idrottsrörelsen, och vi föreslår alltså att ensådan tillsätts.Det finns också andra områden där enidrottspolitisk utredning skulle kunna finna bättrevägar till dialog mellan samhällsbehov ochidrottens resurser. Jag tänker här påidrottsrörelsens möjligheter att medverka till attskapa meningsfyllda arbeten.Nu diskuterar man i många kommuner att skäraned stödet till verksamheten och att dra ned påanläggningarna för idrott och friluftsliv. Ettalternativ till nedläggningar skulle kunna varaföreningsdrift.Idrottsföreningar som basar för underhållsarbeten ilokaler och anläggningar kan vara ett exempel påbra samverkan mellan samhällsintressen ochidrottsrörelsen.Idrottsrörelsens ansvar för folkhälsan kan säkertutvidgas. Jag tror att rörelsen är beredd att ta ettsådant utvidgat ansvar.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall till minmeningsyttring nr 1 i kulturutskottets betänkandenr 14. Min meningsyttring nr 2 ansluter sig till densocialdemokratiska reservationen nr 2. Jaguppfattade det som om det redan har yrkats bifalltill denna, men om så inte är fallet vill jag göra det.Anf. 83 vice talman ():Fru talman! träffade jag ledare ochaktiva i . Det är en klubb som på enliten ort har lyckats skapa ett elitserielag med fleraaktuella landslagsspelare och som också har enbred och fin ungdomsverksamhet. Samtalet komatt handla mer om möjligheter än om problem.Ordföranden i föreningen, , blevförresten utsedd till årets volleybolledare.Diskussionen påminde mig om vilket fantastisktarbete han och hundratusentals andra idrottsledarerunt om i landet uträttar. Han lägger ned massor avtid och är oftast helt utan ersättning. Idrotten gerhonom säkert också mycket tillbaka. Det handlardå inte bara om idrottsliga framgångar, utan ocksåom tillfredsställelsen av att se killarna och tjejernai en meningsfull sysselsättning och omkamratskapet i en sådan här mindre förening.Trots att alltså har ett elitlag så är volleybollen sport fjärran från de stora pengarna. Inte enslandslagsspelarna har någon som helst ersättning.Verksamheten finansieras med aktivitetsstöd,lotterier, pappersinsamling, försäljning -- det serkort sagt ut som i de flesta idrottsklubbar.Det här är för mig idrottens nerv. Det är detta somhar gjort den till vårt lands största folkrörelse. Detsom och hans kolleger uträttar, främstnär det gäller friskvård och ungdomsfostran, ärovärderligt för samhället. Därför är det angelägetatt idrotten på olika sätt får ett massivt stöd för sinverksamhet. Vi är helt överens om det ibetänkandet. Det har framgått av anföranden.Enligt utskottets uppfattning är det i första handjust de ideellt arbetande ledarnas verksamhet somskall stimuleras och underlättas. För entillfredställande rekrytering av nya ungdomsledaremåste det t.ex. finnas väl fungerande anläggningaroch resurser för utbildning.I vitsordade man att det s.k. lokalaaktivitetsstödet utgör en bra metod att fördelamedel till ungdomsverksamheten. LOK-stödet gårdirekt ut till föreningarna och det premierar en storaktivitet. Man hade önskemål om attbestämmelserna för det kommunalaaktivitetsstödet och för det stöd som går ut viaRiksidrottsförbundet skulle samordnas. Det skulleunderlätta föreningarnas administration. Jag tyckteatt det var ett berättigat krav.Utöver bredd- och ungdomsidrotten finns det någraområden som jag tycker måste prioriteras. Dit hörarbetet med att skapa en mer jämställd idrott.Här gör utskottet, som , en mycket tydlig markering, även omvi är litet oense om åt vilket håll markeringen skallgöras för att ge bäst effekt. Men i sak är vi alltsåhelt överens -- flickor och pojkar, män och kvinnormåste ges samma möjligheter. Medvetna satsningarfrån räcker uppenbarligeninte till. Det är nödvändigt att ansträngningarnapåskyndas. Mot bakgrund av att avidrottsrörelsens totalt 2,5 miljoner medlemmar ärkvinnor måste deras erfarenheter och värderingarges en större chans än att påverka idrottensutveckling.Det finns tyvärr flera exempel på attjämställdhetsarbetet går trögt. harnämnt några av dem. Att andelen kvinnor istyrelserna är låg, att bara ett av de 63specialförbunden har en kvinnlig ordförande, attdet i ledartruppen till inte fanns en enda kvinnaav 80 stycken, är naturligtvis helt oacceptabelt. Detgår inte att försvara. Dess bättre har jag inte hörtnågon som har försökt heller.Att kvinnornas erfarenheter och värderingar ges enstörre chans än att påverka idrottensutveckling är, tycker jag, inte bara enjämställdhetsfråga. Kvinnliga ledare kan ha lättareatt förstå idrottstjejernas behov och problem. Ettbra ledarskap handlar om så mycket mer än attvälja bästa träningsmetoden och den rätta taktiken.Idrottsrörelsen prioriterar nu över huvud tagetarbetet med att öka trovärdigheten. Det härområdet -- jämställdheten -- måste vara en viktigdel i det.Diskussionen om trovärdigheten är utan tvivelnyttig. Idrotten har ett mycket gott anseende --fattas bara annat. Det är viktigt att man kan behålladet. Det är en förutsättning för att man skall fåekonomiskt stöd, inte bara från riksdag ochkommun. Inte heller sponsorerna kan nöja sig medsportsliga resultat. Också från deras utgångspunktmåste idrotten ha ett gott anseende, annars har maninget reklamvärde.Naturligtvis påverkas också rekryteringen av huridrotten uppfattas. Föräldrar och lärareuppmuntrar inte ungarna till en verksamhet somhar en negativ klang.Därför är också företeelser som doping och annatfusk ett hot mot idrottsrörelsen. Det är bedrövligtatt följa hanteringen av de internationellt kändadopingfallen -- nu senast . Det äruppenbart att chansen till medaljer är viktigare -- idet här fallet för tyska friidrottsförbundet -- änsinnet för fair play.Det är utmärkt att vårt , inteminst dess ordförande , lägger storvikt vid att komma till rätta med det här problemet,som samhället i övrigt också måste ta ett ansvar för.Jag såg i tidningen att också simningsledaren krävt aktiva insatser mot dopingen.Barn- och ungdomsidrottens tendens till alltförtidig specialisering är ett annat problem som måstemotverkas. 10--12-åringarna måste få ''leka idrott'',pröva på olika sporter utan krav från ledare ochinte sällan föräldrar att nödvändigtvis bli bäst.Jag är rädd för att de stora penningsummorna isamband med t.ex. spelarövergångar ochstjärngalor också kan vara ett hot mot idrottenstrovärdighet. Vi brukar visserligen tala om att dendelen av idrotten lever ett eget liv, att den är en sakför sig, en ren affärsverksamhet, och det må såvara. Men om klyftan mellan å ena sidan ett fåtalelitklubbar med välbetalda stjärnor och å andrasidan småklubbarnas bredd- ochungdomsverksamhet bli alltför stor, finnsnaturligtvis en risk att sammanhållningen inomidrottsrörelsen blir lidande.Ja, det här var några av de hot som finns motidrottens trovärdighet. Jag vill understryka attidrottens möjligheter är mycket större än idrottensproblem. I en sådan här redovisning är det annarslätt att tyngdpunkten läggs på problemen och inte får en rättvisande bild.Det är alltså ett i allt väsentligt enigt betänkandesom föreligger från utskottet. Ny demokrati villupphäva förbudet mot proffsboxning. Utskottet iövrigt menar att de medicinska riskerna harblivit ytterligare belagda sedan beslutet omförbudet togs.När det gäller utskottets markering av attjämställdshetsarbetet måste påskyndas är vi alltså isak överens. Men socialdemokraterna vill attbudskapet skall gå till regeringen. Eftersomregeringen redan är uppmärksam på problemet,menar vi att ett uttalande härifrån ger minst lika braeffekt.Elisabeth återkommer med kravet på enidrottsutredning. Inte minst med tanke på detomfattande programarbete som pågår inomidrottsrörelsen, vilket självredogjorde för och som berör i stort sett allt somjag kan tänka mig behandlas i en eventuell statligutredning, har utskottet inte nu förordat en sådan.Det är ingen tvekan om att de frågor som vi harberört över huvud taget diskuteras intensivt inomidrottsrörelsen, och enligt min uppfattning är detdär man har bäst förutsättningar att lösa dem. ändå tar upp framför allttrovärdighetsaspekten skall uppfattas somomtanke om en verksamhet som vi i stor enighetslår vakt om.Fru talman! Med det yrkar jag bifall till utskottetshemställan.Anf. 84 () replik:Fru talman! Även om det, som , är ett i allt väsenligt enigt betänkande, harjag ändå någon fråga att ställa till honom.Riksdagen fattar sannolikt nu beslut om idrottenmed en markering vad gäller jämställdheten. Sedanär det regeringen som har att hantera den frågangentemot . Då tycker jag attdet är mycket starkare att också göra etttillkännagivande till regeringen, så att denverkligen känner pressen på sig.Jag är något förvånad över att regeringenssakkunnige i idrottsfrågor, , somockså tillhör utskottet, inte har begärt ordet i dethär ärendet. Då är min fundering: Är det somChrister Eirefelt har sagt uttryck för en syn som allaregeringspartierna står bakom? I det läget vore detrimligt att förutsätta att regeringen med stöd av etttillkännagivande från verkligen tarkontakt med ijämställdhetsfrågan.Vad beträffar tillkännagivande vill jag påpeka förChrister Eirefelt att när för några årsedan gjorde beställningen om att få en redovisningav fördelningen mellan män och kvinnor, skeddedet i form av ett tillkännagivande. Sjutton vet ominte var det parti som föreslog det då.Om vi använder tillkännagivandet för en så enkelsak som att begära en redovisning, är det då intebefogat att använda tillkännagivandet när vi vill hanågot resultat på grundval av de slutsatser vi hardragit av den redovisningen?Anf. 85 vice talman () replik:Fru talman! Jag tycker att vår möjlighet här i att agera.Det är trots allt vi som har sista ordet. Jag tror atten så tydlig markering som vi gör har minst lika storeffekt gentemot mottagaren av budskapet, alltsåidrottsrörelsen.Sedan kan det knappast råda någon tvekan om varregeringen står när det gäller att förbättrajämställdhetsarbetet. Man har sagt attRiksidrottsförbundet skall redovisa vilka insatsersom görs. RF har ålagts att ,tror jag det var, redovisa hur LOK-stödet fördelaspå pojkar och flickor. Det går inte att tveka hellernär man läser propositionen om att regeringenlägger stor vikt vid detta.Så jag tycker att det mera är en teknisk tvist om hurvi når bäst effekt. Jag tycker också att medpropositionens text och med utskottsbetänkandetstext vore det att slå in öppna dörrar att göra etttillkännagivande. Jag medger gärna att det hargjorts tillkännagivanden till olika regeringar ifrågor av mindre vikt än den här, men jag tyckersom sagt ändå att det vore att slå in öppna dörrar.Det är möjligt, , att det faktum attvi kommer till olika resultat när det gäller hur manbäst bör göra grundar sig litet på en viss skillnad isynen på idrottsrörelsen. Vi har trots allt stor tilltrotill att idrottsrörelsen själv skall klara av att intebara utnyttja möjligheterna utan också att kommatill rätta med problemen.Anf. 86 () replik:Fru talman! Jag vill helt kortfattat säga till ChristerEirefelt att det kanske är naturligt att vi inte harriktigt samma tilltro till regeringen som ChristerEirefelt har. Det tycker jag att det finns vissa skälför.Däremot förutsätter jag att vi är ganska överens omatt den markering som utskottet gör för allamänniskor inom idrottsrörelsen som arbetar förjämställdhet skall ses som ett stöd i derasverksamhet.Anf. 87 vice talman () replik:Fru talman! Vi är i sak helt överens. Jag tyckerliksom att det i stora stycken äranmärkningsvärt att man inte har kommit längremed jämställdhetsarbetet. Jag tror också att maninom är medveten om detta.Den utfrågning vi gjorde av två representanter förRiksidrottsförbundet visar också att man tarmycket allvarligt på det här.Meningsskiljaktigheten gäller vilken teknik vi skallanvända. Till syvende och sist har vi möjlighet atttillsammans, , påverka det här iriksdagen.Anf. 88 TALMANNEN:Jag får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 89 ():Fru talman! Jag är tillsammans med fyra andrasportiga socialdemokratiska kvinnor motionär ifrågan om jämställd idrott. Vi skriver i vår motionatt ekonomiska styrmedel bör användas om intejämställdhetsarbetet påskyndas inomidrottsrörelsen. Vi känner en stor otålighet när viser att jämställdhetsarbetet inte går snabbare iidrottsrörelsen. Vi tolkar den otålighet som vi vetfinns ute i landet, inne i idrottsrörelsen bland allaaktiva kvinnor och unga flickor. Senasthäromdagen fanns ett uppslag i en avNorrbottenstidningarna om denna otålighet, därman verkligen beskrev vilka konsekvenser det får ivardagen.Denna otålighet är den främsta bakgrunden till attvi har skrivit vår motion. Vi har motionerattidigare. Vi har krävt att få de redovisningar somAnders och har talat om,och som har kommit fram därför att vi har lyftfrågan och tryckt på.I anslutning till sommarolympiaden fick viverkligen se hur det kan bli när man inte har lyckatsmed jämställdhetsarbetet på alla nivåer.