prot · GG0992 · 1993-04-15 00:00:00 — Det är vår absolutviktigaste fråga i den ekonomisk-politiska motionoch i de program som vi har lagt fram för riksdagen.Vi måste göra allt för att bekämpa arbetslösheten.Det är det enda som kan leda till en ekonomi itillväxt. Vi måste också fördela bördorna så rättvistsom möjligt. Vi måste se över rundgången ikommunerna, där man nu aviserar att man skallavskeda 80 000 människor, i första hand kvinnor.Det är faktiskt det här som skapar förutsättningarför valfrihet för människor. Väldigt mycket av dettanämnde jag inledningsvis, nämligen kvinnors rätttill arbete, möjligheten att kombinera barn ochförvärvsarbete på ett bra sätt, bra barnomsorg förbarnen och en flexibel föräldraförsäkring. Enföräldraförsäkring ger mycket stora möjligheter attkunna forma sitt liv just som man vill ha det. Vårtstarka motstånd mot ett vårdnadsbidrag ligger i denstora orättvisa som ett sådant bidrag skulleinnebära för barnfamiljerna.Anf. 47 ()replik:Herr talman! Vi har fört den här debatten mångagånger här i kammaren, men just förstod jagändå litet bättre vad det är Socialdemokraterna villmed sin barnomsorg. Den är inte till för barnensskull, utan för att föräldrarna skall ut i arbete. Detär det som gör att man inte vill ge den härvalmöjligheten, den här flexibiliteten.I början sade att denborgerliga regeringen har sänkt skatten förhöginkomsttagare. Jag väntade bara på detpåståendet, för det brukar komma. Vi har faktisktsänkt de skatter som är mest skadliga. Det är deskatter som riktar sig mot företagen, i storutsträckning småföretagen. Det är de krafternasom skall producera det vi har talat om, deresurser som vi behöver till välfärden. Det är ocksåde här krafterna som skall ge arbetstillfällen.Man kan inte med konstlade medel uppehållasysselsättningen. Det enda varaktiga sättet ärfaktiskt att se till att företag och småföretag, somhar en så stor utbredning i vårt land, får lättnader.Det är det som ni kallar att vi sänker skatter förhöginkomsttagare. Det är också ett konstigt sätt attsätta rubrik på en åtgärd som är alldeles nödvändig.Vad har ni för förslag? Jag tycker verkligen inte attdet har framkommit några alternativ frånsocialdemokratiskt håll. Det är ni som är iopposition. Det är ni som skall tala om förmänniskorna vilka förslag ni har i stället förregeringens, för att ni skall kunna bryta denlågkonjunktur som råder nu.Det enda förslag som ni brukar komma med, ochdet har ni gjort också, är högre skatter, nyaskatter och högre avgifter. Några besparingar har nifaktiskt inte vågat er på. Nog tror jag att det ärganska många här som har väntat på att niåtminstone skulle våga säga någonting som ni måstedra in på. Vi vet att alla sektorer måste dra in. Jagsade också att det kräver väldigt duktiga landstings-och kommunalpolitiker, som tänker flexibelt, föratt man skall klara av det. Vi måste klara av denbesparingen. Gör man inte det blir allting mycketvärre. Allt blir mycket sämre för de människor somvi talar så väl om här i dag.Andre vice talmannen anmälde att Maj-IngerKlingvall anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.4 § (forts.)Socialpolitik -- inriktning och anslag (forts. SoU15)Anf. 48 ():Herr talman! Barns rätt att komma önskade tillvärlden och barns rätt att få en harmoniskuppväxttid är en självklarhet för oss liberaler. Detär därför som vi varit pådrivandei frågorna om familjeplanering och utbyggnad avbarnomsorg i Sverige.En harmonisk uppväxttid skapas av harmoniskaföräldrar, som känner att de har valfrihet när detgäller att fördela sin tid mellan omsorg om barnenoch förvärvsarbete. Forskaren har isin doktorsavhandling ''Barns utveckling ochmödrars arbete'' dragit slutsatsen att detviktigaste är att mamman är till freds med sinvuxenroll. Sedan spelar det mindre roll om honarbetar deltid, heltid eller hemma. i en intervju: ''Ni behöver inte känna dåligtsamvete för att ni arbetar, bara ni är nöjda meddet och gör vad ni tror är bäst för barnen. ''För att skapa valfrihet för föräldrar fordras det föratt tillgodose behoven tillgång på barnomsorg.Garanterad barnomsorg innebär att alla föräldrarsom så önskar skall kunna få enbarnomsorgsplats. Detta är viktigt förföräldrarna, därför att det är en förutsättning förjämställdhet mellan kvinnor och män. Genom attdet finns barnomsorg får kvinnor samma chanssom män att använda sin utbildning och sittkunnande i arbetslivet och att vara ekonomisktoberoende.Att ett delat ansvar för hem och barn ger en högrelivskvalitet för de flesta människor framgår av enfamiljelivsundersökning som gjorde 1990.Framför allt medelålders män önskade att dehade mer tid för familjen, medan kvinnor i åldern30--ville arbeta mer än de gjorde. En familjmed två försörjare är också i händelse avsjukdom, dödsfall och skilsmässa mindre sårbarän en familj med en försörjare.Barnomsorgen är viktig också för hela samhället.Utan barnomsorg stannar , vill jag påstå.Av småbarnsmammorna är det som finnsute i arbetslivet. I vår hälso- och sjukvård,äldreomsorg och övriga omsorger är manberoende av deras insatser. Också företagen ärberoende av deras insatser. har faktiskt enkonkurrensfördel, jämfört med andra länder,genom att vi i har en så väl utbyggdbarnomsorg.Men det allra viktigaste är att barnomsorgen ärbra för barnen. Genom den pedagogiskagruppverksamhet som barnomsorgen ger får demindre barnen stöd och stimulans i sinemotionella, sociala och intellektuella utveckling.Särskilt viktigt är detta för barn med särskildabehov och för barn som växer upp iproblemfamiljer.Från olika håll har förts fram att det vorelönsammast för samhället om den ena föräldernstannade hemma och tog hand om barnen. Mengör man en samhällsekonomisk analys finner manatt barnomsorgen är lönsam i den meningen attdet mervärde som småbarnsföräldrarna skaparnär de förvärvsarbetar överstiger kostnaderna förbarnomsorgen; eller, annorlunda uttryckt: Denarbetskraft som frigörs tack vare barnomsorgen ärstörre än den som går åt för att hållabarnomsorgen i gång.Detta är ett viktigt motiv för att subventionerabarnomsorgen med offentliga medel. Det harvarit syftet med de specialdestineradestatsbidragen till barnomsorgen. Men har deavvecklats och i och med bakats in i detgenerella statsbidraget -- den s.k. påsen -- medrisk för oacceptabla effekter för barnomsorgensdel. Medan barnomsorgen är lönsam för staten iform av högre inkomster, dvs. skatter, och lägrebidrag, dvs. bostadsbidrag, kan en plats ibarnomsorgen för den enskilda kommunenupplevas som en kraftigt ökad kostnad om despecialdestinerade bidragen inte längre finns utaningår i den s.k. påsen.Om man är en verklighetsförankrad realist såinser man att vissa kommuner av dessa skälkommer att försämra barnomsorgen. Det finnstecken på att så sker. Därför anser Folkpartietliberalerna och regeringen, som det framgår avregeringsförklaringen, att det behövs ett tillägg isocialtjänstlagen där det framgår attkommunerna måste tillhandahålla barnomsorgför alla som så önskar. Att skriva in ett tydligarenationellt mål för barnomsorgen är intekonstigare än att man i hälso- och sjukvårdslagenskrivit in målet att alla i skall ha rätt tillvård på lika villkor och av hög kvalitet.I regeringsförklaringen angavs också attregeringen avsåg att föreslå ett vårdnadsbidrag.Storleksordningen, som har diskuterats, skullevara ca och barn, mellan ett , till en kostnad av knappt två miljarderkronor.Jag vill då påpeka att olika människor lägger inolika betydelse i ordet vårdnadsbidrag. FörFolkpartiet liberalerna står det för ettsmåbarnstillägg för familjer med barn mellan ettoch . Vi har sagt att det här bidraget skallinföras när ekonomin så tillåter. Men med detbudgetunderskott som vi har och med dekrav på budgetförstärkningar på 50 miljarderkronor som finns är tidpunkten förgenomförandet självfallet oviss.Jag vill även kommentera några av de tidigareinläggen där jag inte begärde replik. EvaZetterberg tog upp frågan om risk förkvalitetssänkning vid fler barn i barngrupperna --det sker ju en sådan utökning på sina håll i landet.Det behöver inte betyda en kvalitetssänkning omman har kompetent personal och organiserar påett effektivt sätt. Hur stor personalstyrka sombehövs beror dels på barngruppenssammansättning, dels på dess sociala behov. Mendet här behöver följas upp och jag förutsätter attSocialstyrelsen, såsom tillsynsmyndighet inom sittuppdrag följer detta och analyserar vad somhänder inom barnomsorgen.Dagistaxorna togs också upp. Man misstänkte attdessa taxor framöver kan komma att skena. Menenligt § 35 i socialtjänstlagen får en kommun barata ut skäliga avgifter för olika tjänster på detsociala området. Den enda formella begränsningsom i allmänhet finns är att avgifterna inte fåröverstiga självkostnaderna, därtill finnsbeträffande avgifter rörande äldreomsorgen ensärskild bestämmelse som innebär att de äldremåste förbehållas tillräckliga medel för sinapersonliga behov.Vår uppfattning är att kommunerna även iframtiden själva bör få avgöra vilka avgifter somskall tas ut för olika sociala tjänster, inkl.barnomsorgen. Vi utgår från att kommunernabeaktar de intentioner som ligger i begreppetskäliga avgifter. Det vore oacceptabelt omavgifterna blev så höga att barnfamiljer hindradesfrån att utnyttja barnomsorgen. Även detta är enfråga som det är viktigt att tillsynsmyndighetenSocialstyrelsen inom ramen för sitt ansvar följer.Maj-Inger tog upp det faktum att mankan utläsa olika syn på de olika borgerligapartiernas familjepolitik. Det finns en deldifferenser. Det finns även sådant som förenarpartierna. Det är inget konstigt i det. Det är jufyra olika partier. Jag tror att vi i måstelära oss ett nytt arbetssätt. Vi måste lära oss attarbeta med koalitionsregeringar. I har vivarit vana vid ett enpartistyre. I ochFinland är man van vid koalitioner. Där läggerkoalitionsregeringen fast en ekonomisk politik,och i regeringsförklaringen tar man upp en radfrågor som man ämnar driva tillsammans. Sedanhänder det att andra frågor kommer upp där manhar skiljaktiga meningar, men regeringen sprickerinte på grund av det -- det blir andramajoritetskonstellationer i riksdagen.Det här är sådant som jag tror att vi kommer attfå lära oss att leva med och förmedla ut isamhället -- det är inte konstigt. Vi är olikapartier, men vi har i en regeringskoalition kommitöverens om de viktiga ekonomiska principernaoch en del andra principer för vårt arbete.Jag vill avsluta med att yrka bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.Anf. 49 ()replik:Herr talman! Jag kan instämma i mycket av detsom sade om barnomsorgensbetydelse för barns utveckling, för familjerna ochför möjligheten att leva ett jämställt liv. Att jagkan instämma i så mycket av vad BarbroWesterholm säger beror också på att det finns ensplittring mellan de borgerliga partierna, som stårför olika syn i familjepolitiken. Hon var själv innepå det. Ett stort dilemma är att vissa mycketviktiga förslag, av typen en lagstiftad rätt tillbarnomsorg, inte kommer fram på grund avoenigheten.Det är också ett stort dilemma för Folkpartiet.Det innebär att vi inte riktigt vet vad Folkpartietstår för. Man kan jämföra med ett mytologisktväsen som skogsrået, som är vackert på framsidanmen fult på baksidan. Det finns alltså mycket iFolkpartiets socialpolitik som ligger närasocialdemokratins politik, men samtidigtkonstaterar vi att är med i en regeringsom undergräver möjligheterna att föra enframgångsrik generell välfärdspolitik. Dethandlar alltså om dubbla budskap.Det ologiska i det säger -- detkänner vi till -- är att Folkpartiettalar om vårdnadsbidraget och ställer upp på dettill viss del, men man vill helst kalla det någotannat. Jag känner också till att BarbroWesterholm inte har deltagit i den gemensammaaktion som de övriga tre borgerligakvinnoförbunden har gjort i den här frågan, utanhon har tagit avstånd från den.Jag tycker också att det är märkligt att man talarom vårdnadsbidrag och småbarnstillägg samtidigtsom det aviseras sänkta ersättningsnivåer iföräldraförsäkringen. Det är ju det verkligastödet till småbarnsföräldrarna, som ger demmöjlighet att vara hemma, på ett mycket flexibeltsätt. Det är alltså för mig mycket oförståeligt, ochjag tycker att det är fel.Jag ber att få återkomma till valfriheten i nästareplik.Anf. 50 ()replik:Herr talman! Jag kommer inte att gå in på de olikaalternativ som diskuteras i . BoKönberg är här i kammaren, och han kanske kankommentera dem.Det som gör att jag tycker att det finns skäl attinföra ett vårdnadsbidrag när man har råd, är attdet är ett tillskott till alla småbarnsfamiljer medbarn mellan ett och . Fördelningen blir alltsålika.Det finns också mycket viktiga ting som förenarden borgerliga gruppen. Jag kan t.ex. nämna attdet nu har blivit möjligt att starta egna dagis. Dethar inte gjorts i så stor utsträckning ännu,sannolikt beroende på att det har funnits för litetkunskap om hur man gör rent praktiskt när manstartar eget. Det kan också bero på en viss rädslaför att i ett svårt ekonomiskt läge ge sig in på nyainsatser.Anf. 51 ()replik:Herr talman! Jag har fortfarande mycket svårt attförstå att man stöder barnfamiljerna på ett bättresätt om man inför ett mycket marginelltvårdnadsbidrag, jämfört med att åtminstonebehålla ersättningsnivåerna iföräldraförsäkringen.Bo Könberg var tidigare inne på vad som varviktiga valfrihetsfrågor för . Jag harinte haft tillfälle att diskutera med honom, men idenna replik kanske jag kan få fråga vad BarbroWesterholm anser om exempel. Detvar alltså Pysslingenpropositionen, skolpengenoch husläkarsystemet, som handlade om valfriheti den offentliga sektorn.Om jag har förstått rätt, är viförhållandevis överens om att valfrihetsbegreppethar en mycket vidare betydelse för både kvinnoroch män och för möjligheten att förenaförvärvsarbete och vård av barn. Det somverkligen handlar om en reell valfrihet är rättentill arbete, rätten till en bra barnomsorg och enbra föräldraförsäkring. I vilka formerverksamheten bedrivs har egentligen inte med ettsådant valfrihetsbegrepp att göra, utan det stårför någonting annat.När jag har diskuterat verksamheten medföräldrar har jag upplevt att det som betyder mestför dem är att kunna välja mellan olikainriktningar när det gällerbarnomsorgsverksamhet. Det som känns oerhörtbetydelsefullt är att kunna välja att gå på ettnaturfritids, i en musikklass i skolan, osv.Ägarformen har förhållandevis liten betydelsenär människor värderar vad som är viktigvalfrihet. Jag skulle vilja ha ett förtydligande avBarbro på den punkten.Anf. 52 ()replik:Herr talman! Den grundläggande rättigheten ärgivetvis att få välja hur man fördelar sin tid mellanhem, omsorg om barn och förvärvsarbete. På detföljer rätten att välja barnomsorgsform och att haolika möjligheter att välja bland, också med tankepå att barn är olika och behöver olika typer avbarnomsorgsformer.Maj-Inger tog uppföräldraförsäkringen. Det som jag tycker att manmåste diskutera i det här ekonomiska läget är omersättningsnivån, liksom i andra försäkringar, kansänkas till 80-procentsnivån. Men då ser jag detsom absolut nödvändigt att koppla det till någonform av kvotering för pappaledigheten. Med ensänkning av ersättningsnivån riskerar mannämligen att ännu färre fäder utnyttjarföräldraförsäkringen.Ett valfrihetssamhälle innehåller också andradelar, nämligen rätten att väljaäldreomsorgsform, äldreboende, egen husläkareoch att behålla densamme. Detta står inte i någotmotsatsförhållande, utan det är olika delar av ettstort valfrihetspaket.Anf. 53 ():Herr talman! Alla barn skall ha rätt till en tryggoch stimulerande uppväxtmiljö. anser attdet är familjen som skall ha huvudansvaret förbarnens uppväxt och uppfostran. Samhället harockså ett ansvar, och det är att ge familjerna hjälpoch stöd för att de skall klara av denna uppgift.Det är då viktigt att man ger familjerna en socialoch ekonomisk grundtrygghet. Den skalltillförsäkras alla. Vi i anser att det är enrättighet.En god uppväxtmiljö skapas inte bara inomfamiljen. Barn behöver också relationer till andramänniskor som finns i barnets omgivning. Detkan vara kamrater, grannar, släktingar och andravuxna.I regeringsförklaringen kan vi läsa attfamiljepolitiken skall främja både valfrihet ochjämställdhet mellan kvinnor och män. Alla vi somsitter här, som har haft barn, vet att alla barn harlika stort behov av både mamma och pappa. Detmåste då finnas möjlighet för familjerna att väljaden barnomsorg som de finner bäst för dem, i densituation som de lever i. Mamma och pappa skallha möjlighet att vara hemma -- och välja vem somskall vara det -- hos sina barn när de är små.Samhället måste då stödja dem och geekonomiska möjligheter till detta.Nu vet vi att familjernas situationer ochförutsättningar starkt varierar. Många lever långtfrån sina anhöriga. Det finns mångaensamstående föräldrar, och som ensamståendeförälder har man oftast inte naturliga kontaktermed kärnfamiljer. Kontakter med andra vuxnasker då oftast genom den barnomsorg som barnethar.En bra barnomsorg är utomordentligt viktig,framför allt för barnen men naturligtvis också förföräldrarna. Barnomsorgen måste alltid, oavsettomsorgsform, vara utformad efter barnens behov.Kvaliteten i barnomsorgen får aldrig äventyras,och de vuxnas behov och det faktum attbeslutsfattare i stat och kommun ibland drabbasav beslutsvånda får inte vara skäl till en dåligbarnomsorg.Det pågår förändringar i många kommuner närdet gäller bl.a. barnomsorgen. Kritiken har på sinahåll varit stark mot att förändringarna går för fort.Det är självklart att barnomsorgen förändras,precis som allting annat i samhället förändras.Men i vissa fall skall förändringarna kanske skesuccessivt för att människor skall ges möjlighetoch tid till att acceptera och sätta sig in i vad denya förslagen, inom t.ex. barnomsorgen, innebärför just dem. Vi människor har ju en förmåga attsätta oss på bakhasorna när vi inte hänger medoch inte förstår. Det är alltid svårt att bryta gamlatraditioner, men i många fall är det nödvändigt.De förändringar som genomförs, genom att mant.ex. har barnomsorg i privat regi eller påentreprenad, gör att den traditionella kommunalabarnomsorgen utsätts för en positiv konkurrens.Jag anser att det är bra att konkurrensutsättabarnomsorgen, eftersom det ger den valfrihet förfamiljerna som eftersträvar.När det gäller kvalitet är det viktigt att kommaihåg att den inte bara kan mätas i pengar. Ettaldrig så nybyggt och välutrustat dagis kan i siginte ersätta den trygghet som barnen får genomduktig och engagerad personal.Herr talman! I dagens samhälle finns det mycketstörre valfrihet inom barnomsorgen än . anser att valfriheten ärviktig och att valet av barnomsorg naturligtvisskall ligga hos föräldrarna. Vilka kan bättre änfamiljen avgöra vad som är bra för barnen?Tidigare fanns det en övertro på samhället. Detvar samhället som visste bäst. Det byggdesdaghem som skulle drivas i regi, ochdet fanns också familjedaghem med kommunaltanställda dagmammor.Det var denna valfrihet som jag själv hade när jagsom nyskild började arbeta heltid. Jag valdefamiljedaghem till mitt barn, eftersom jag ansågatt det passade mig och min son bäst. Då jagarbetade heltid var det långa dagar för oss båda,minst tio . Under en periodförsökte jag arbeta för att få möjlighet atttillbringa med min son. Det innebarnaturligtvis en rejäl inkomstminskning --åtminstone tyckte jag att den var stor. Men jagansåg att jag kunde klara av det, eftersom jagtrodde att jag skulle få ett större bostadsbidragnär inkomsten minskade. Det fick jag inte,eftersom inkomsten enligt kommunens normerinte minskade tillräckligt mycket. Jag klarade avdetta . Sedan var jag avekonomiska skäl tvungen att gå upp till heltidigen.Tänk om det hade funnits ett vårdnadsbidrag påden tiden! Då hade jag och andra ensamståendeföräldrar haft ett verkligt alternativ, att kunnaförkorta vår arbetstid. Det har talats mycket omvårdnadsbidraget . Någon har nämnt dettamed förkortad arbetstid. Det tycker jag är väldigtviktigt, speciellt för oss som har varitensamstående med barn. Det finns många skäl tillatt så länge har drivit frågan om att införaett vårdnadsbidrag. Den situation som jag harbeskrivit är ett skäl. anser att detstatliga stödet till barnomsorgen successivt skallförändras, att det skall utformas som ettvårdnadsbidrag till föräldrarna och att det skallvara lika för alla barn.Det är föräldrarna som skall avgöra omvårdnadsbidraget skall användas till kommunaltdaghem, till föräldra- eller personalkooperativtdaghem, till ideellt drivet daghem, till privatdaghem, till dagbarnvårdare, till att minska sinarbetstid eller för att själva vara hemma med sinabarn. De kan också välja andra former som passarjust den egna familjen.Ett första steg mot valfriheten har tagits genomatt det nu utgår statsbidrag till privata daghem påsamma villkor som till kommunala. Det viktiga äratt familjerna får välja den omsorg som de anserär bäst just för dem.Det har talats mycket om den ekonomiskasituation som landet befinner sig i. Den är ju ettvälkänt och mycket tråkigt faktum. I dettasammanhang har man också inomfamiljepolitiken talat om barnbidraget, och dethar kommit fram åsikter om att barnbidraget skallinkomstrelateras. Många tycker att det ärstötande att även s.k. miljonärer får barnbidrag.De som i den kategorin behöverbarnbidraget som ett konsumtionsstöd är kanskeinte så många. Om man skulle inkomstrelaterabarnbidraget tror jag inte att statskassan skulleöka särskilt mycket. Det skulle också innebära attkostnaderna för administrationen ökade, och detär ju en kostnad som inte skulle kommabarnfamiljerna till del.Barnbidraget infördes ju . Jagtror faktiskt att det var det året jag är född.Centerns princip att det skall vara lika för allabarn lades fast. Barnbidraget infördes ju som ettkonsumtionsbidrag till skillnad frånvårdnadsbidraget -- som jag ju hoppas skallinföras. Det blir då ett omsorgsbidrag. Centernhar inte ändrat inställning när det gäller attbarnbidraget skall utgå lika till alla barn.Eftersom det är ett stöd för konsumtion tillbarnfamiljerna skall man inte förväxla det medsamhällets stöd till omsorg om barnen.Familjepolitiken måste innehålla båda formernaav stöd.Det har talats mycket om kvalitet. Både EvaZetterberg och har talat omdet. Jag har litet svårt att förstå hur man skallkunna mäta kvaliteten. Kvalitet kan ju vara får sitta i någons knä och höra en saga. Dethar ju ingenting att göra med att det finnsvälutrustade kök på dagis eller att det är si och såstort. Hur har ni tänkt att man skall kunna mätakvaliteten?Med detta vill jag yrka bifall till hemställan isocialutskottets betänkande.Anf. 54 ()replik:Herr talman! Jag skall bara kommentera någrasaker i det som sade.I början sade hon ''Kvaliteten i barnomsorgen fåraldrig äventyras''. Det är ett direkt citat. Det varintressant, eftersom hon avslutade sitt anförande frågade mig ochen annan meddebattör hur man mäter kvalitet.Det trodde jag var väl känt, eftersom dennautsaga inledde anförandet. Jag skall försöka svarapå frågan i alla fall.Frågan om kvalitet handlar mycket om relationenpersonal-barn. I all omsorg och pedagogiskverksamhet handlar det om möten mellanmänniskor. Det handlar om att ha kompetens ochvara kapabel att bedriva god pedagogiskverksamhet med barnen. Det handlar naturligtvisockså om hur barngrupperna är sammansatta ochtillgången till resurser. Kortfattat: Barn är i behovav särskilt stöd.Men trots utsagan om att kvaliteten ibarnomsorgen aldrig får äventyras, vet man intehur kvaliteten skall mätas. Men hur tänkerCenterpartiet klara frågan om att säkra kvaliteteni barnomsorgen? visar attmånga kommuner har problem att upprätthålladen kvalitetsnivå som funnits tidigare.Vad jag förstår ser som positivt att barnomsorgen förändras ochatt gamla traditioner bryts. Jag skulle vilja be omett förtydligande. Jag förstod inte riktigt vad somavsågs med att bryta gamla traditioner.