prot · GG09118 · 1993-05-28 00:00:00 — Därför gäller det att vara vaksam här.Jag säger inte att högskolepolitikpå något sätt var jämställdhetsfrämjande. Men vimåste ta vårt ansvar inom vårt område, inomutbildningspolitikens område, oavsett om dethandlar om högskola, gymnasieskola ellergrundskola, för att främja jämställdhetsresultaten.Till platsantalet. Det finns plats för 211 000helårsstudenter, står det i betänkandet, inte210 000. Är det detta som är luften i systemet? Hurstor del av det antal helårsstudenter vi kommer attha nu på upp till 211 000 är luften isystemet? Det är dessa fakta jag skulle vilja ha framför att man skall kunna fatta ytterligare beslut omkvalitetshöjande åtgärder och ökaddimensionering.Anf. 74 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att yrka bifall tillutskottets hemställan i dess helhet och avslag påreservationerna.Björn funderar över om jämställdhetenkommer i kläm när effektiviteten skall öka. Det varhuvudproblemet, eller hur?Jag har funderat väldigt mycket på det. Men det ärinte någon självklarhet att de här två sakernahänger ihop. För det första är de könstraditionellaval som man har gjort i högskolan en följdav underliggande skolors inskolning till kvinnovaleller flickval.Man kan, vilket man på många håll är i full gångmed, redan från början försöka ändra på detta,genom att redan i förskolan eller på dagis ge flickorinsikten: Detta är ett område som jag är bra på,som jag duger till och som det är roligt att jobbamed, som t.ex. förskolorna i jobbar. De vetatt flickor och pojkar på något underligt sätt harolika uppfattning om geometriska figurer. Dåanvänder man de geometriska figurerna i leken föratt träna och minska den här skillnaden iuppfattningsförmåga. På så vis kommer ocksåflickor in i att det här är någonting som är till fördem. Den insikten måste finnas med genomgrundskolan, genom gymnasiet och hela tidenspädas på och förstärkas. Då minskar risken av i högskolan väljer könstraditionellt.Det var det första. Det tror jag nästan är denavgörande delen och en del som vi här inte har varitspeciellt medvetna om. Men ökar medvetandetom att flickor och pojkar behandlas olika i skolan.Den andra delen är högskolans eget arbete. Somjag sade blir det ont om studenter framöver. Då ärfaktiskt inte högskolorna mindre begåvade än attde inser att det är viktigt att ta hand om de''brighta'' flickorna, och inte bara bottenskrapa påalla pojkar och låta de mycket begåvade flickornarinna dem genom fingrarna. Av tvång, vilja elleröverlevnadsvillkor kommer man att ändra sittinnehåll, sina former, metoder och arbetssätt, så också attraherar flickorna och får dem attstanna kvar.För det tredje finns det en växande insikt om attkvaliteten i utbildningen kräver att både män ochkvinnor aktivt deltar. Det är i brytpunkten mellanolika erfarenheter, uppfattningar, attityder ochvärderingar som kvalitet uppstår.Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag tycker att det är mycket intressantatt föra den här dialogen, samtalet, med MargittaEdgren om jämställdhetsarbetet och vad vi kangöra inom utbildningens område. Det finns mycketatt göra för tjejer och kvinnor i skolan på mångaolika områden. Jag håller med omdetta. Det var någon som sade: Om tjejerna vorefärgade skulle skolan och samhället åtalas i vissafall.Jag tror också att det i vissa fall handlar om attfrigöra oss killar och män i utbildningssystemet.Också vi är fjättrade vid systemet. Genom dennafjättring förhindrar vi en utveckling. Vi sitter somklossar i systemet. Det var därför som jag tog uppexemplen med det universitetsliknande gamlaidealet. Det är inte säkert att det i alla fall, och ivart fall inte när det gäller jämställdhetsarbetet,gagnar en sådan utveckling jag och MargittaEdgren vill ha.Vi måste vara observanta. Vi kämpar nu på dettaområde, och vi vet att det är viktigt för landetsutveckling framöver och hur viktigt det är förjämställdhetsarbetet. Men det är viktigt att vi ocksåtittar på andra områden. När det gäller rekryteringav kvinnor till högre studier kan man få dem attkomma tillbaka när de är litet äldre. Ettvårdnadsbidrag vore förödande för detta, MargittaEdgren.Anf. 76 () replik:Fru talman! Jag vill börja med att kommentera endel av historiebeskrivning. Jagskall inte beröra någon stor del av den. Det kan vikanske diskutera vid något annat tillfälle.Margitta sade att högre utbildning intemärks i lönekuvertet. Hon uttryckte sig inte riktigtpå det sättet, men jag förstår att det var det honmenade. Utbildning lönar sig sämre.Utbildningsministern skriver också om dessa sakeri propositionen. Det lönar sig för dåligt. Man får fördåligt betalt om man skaffar sig högre utbildning.Jag funderar litet över vad regeringen tänker ta förkonsekvenser av detta. Tänker man gå in aktivt ioch stödja i förhandlingarna, eller vadbetyder det egentligen i realiteten?När det gäller frågan om dimensioneringen har viförst påstått någonting. Då gick det inte. Det fannsinte lärare, och det fanns inte lokaler, när viföreslog något. Men finnsdet lärare och lokaler, och då kommer man medförslag. Jag undrar om sådana saker är bundna tillvem som föreslår en dimensioneringsökning.Jag vet att resursfördelningssystemet kortsiktigtslår på så sätt att flera högskolor känner att demåste ta in flera hundra extra studenter bara för attbehålla de pengar de har haft. Det kanskevore litet lättare för dem om de åtminstone fick enslant för det.Vi är inte motståndare tillresursfördelningssystemet som princip. Vi ansersnarare att det är bra, men vi tycker att det gick förfort. Jag undrar om inte kännernågon oro inför den typ av signaler som har kommitfrån fältet. Det är där oron kommer ifrån. Manfrågar sig: Klarar man vi distansutbildningen?Klarar vi de olika uppdrag vi kan tänkas ha om viplötsligen får 10 miljoner mindre till enverksamhet? Klarar vi det?Kan det finnas oformligheter i systemet som mankanske kunde behöva slipa av litet grand och ändralitet grand på? Är det redan perfekt? Det är vadmin fråga handlar om. Varför kan man inte tillsättaen parlamentarisk arbetsgrupp som följer uppdetta? Och vad är parlamentarisk insyn förnågonting? Är det att statssekreteraren ringer ochberättar vad han tänker göra, eller vad är det?Av det sade drar jag slutsatsen attomsorgen om studenten sitter i studentpengen. Detvar därför ni ändrade relationerna. Då är väl 50 %i studentpeng större är , ?Anf. 77 () replik:Fru talman! Naturligtvis är inte kompetensen närdet gäller dimensioneringen på något sätt bundetdepartementet eller regeringen. Av de 3 000 platseri utökning som anges ikompletteringspropositionen utgörs hälften avbasår som riktas mot flickor. Det följer upp tidigarebasårssatsningar som man har gjort år . Detandra är i huvudsak platser som man skall användaför att uppmuntra t.ex. distansundervisning.Jag vill gärna kommentera det sadeom hastigheten. Socialdemokraterna är intekritiska mot att vi ändrar systemet, men de ärsynnerligen kritiska mot hastigheten. Frågan är då:När är det rätt hastighet?Det är inte någon nyhet att ett nytt system skulleinföras. Det har, trots vad tidigarehär har sagt, ändå utarbetats av en gruppmänniskor med djup och ingående kunskap omhögskolans verklighet. Förslaget har förankrats igruppen och sedan i möten med alla rektorer. Detfinns alltså ett ordentligt underlag till självametoden.När det sedan gäller hastigheten har i varje fall jagfått signaler från högskolor och från universitet attjust diskussionerna i samband med detta nyaresursfördelningssystem har varit så hisnande nyaoch motiverande. Man har aldrig tidigarediskuterat detta inom institutioner, fakulteter ochuniversitet. Enbart diskussionen om systemet harvarit förlösande, och man har samarbetat somaldrig tidigare.Vi är också medvetna om, vilket utskottet ocksåsäger på s. 37 i betänkandet, att detta måste följasupp. Resursberedningen skall följa upp detta äveni framtiden. Om så behövs skall korrigeringarföreslås. Utskottet anser att den uppföljningen börske i form av en parlamentarisk insyn.En parlamentarisk insyn kan ske på olika sätt. Menför mig betyder detta att utskottet i sin helhetupprepade gånger får besök av Resursberedningenoch med Resursberedningen kan diskutera deeventuella korrigeringar som föreslås, vilkariksdagen sedan skall fatta beslut om.Anf. 78 () replik:Fru talman! Högskolorna har uppenbarligenuppfattat budgetdialogen, eller budgetprocessen,på litet olika sätt. Man kanske har upplevt det somhisnande nytt. Men jag har också hört omdömetparodiskt. Vi har nog mött diverse reaktioner,skulle jag kunna föreställa mig.De flesta högskolor hade inte den blekaste aningom vilket utfall detta system skulle få för dem. Jagtycker att det är bra att man har kommit fram tillett nytt system, men man kunde ha berett det litetordentligare. Det finns saker som behöver slipas aveller möjligen fixas till om de skall bli bra.Utskottet är kanske inte riktigt rätt forum för attföra samtal med Resursberedningen.Jag vill fråga hur hon tror attläkarförsörjningen i inland skall klarasav. Har det t.ex. någonting att göra medläkarutbildningen i ? Själv tror jag inte att deknappast alls hänger samman.Sedan vill jag också fråga hur man skall klara avförsörjningen när det gäller barnomsorgspersonal it.ex. och när man har lagt nerutbildningen där.Anf. 79 () replik:Fru talman! Det är klart att det kan finnas olikaskolor när det gäller detta med hastigheten iinförandet. En del vill absolut vara säkra till 100 %.De vill ha hängslen och livrem och varahundraprocentigt övertygade om att det är detperfekta.Det är ett sätt att arbeta, men det är faktiskt ganskatrögt och långsamt. Detta är ett hyfsat system. Detkan finnas små eller större saker som behöver rättastill. Det finns också förutsättningar för att rätta tilldem. Vitsen är faktiskt att man kan görautvärderingen i samarbete med dem som kommeratt vara inne i systemet. Därmed kan man också fåen bättre uppföljning.När det gäller läkarförsörjningen i Norrlandsinland har vi inte hindrat doktorer attkomma till inland med det här beslutet.Vi säger att innan vi lägger på 50 läkartjänster iUmeå, som kanske skall tas någon annanstans, villvi se hur det långsiktiga behovet av läkare ser ut.Det kan inte vara en underlig inställning. Spårenefter ökningen av tandläkarutbildningenförskräcker. Det är inte bra för en utbildning att enabudgetperioden få x platser fler för att nästabudgetperiod få backa för att det blev för mångaoch få lägga ner platser. Det är inte bra för vårtanseende och för de personer och den personal somär ansvarig för en utbildning.När det sedan gäller förskollärare i ochVästerås är det faktiskt så att var16 000 förskollärare arbetslösa. 8 000 var iutbildning i högskolan, och 10 000 var i utbildning igymnasieskolan. Jag tror inte, , attjust och kommer att saknaförskollärare. Jag tror att den förskollärare som ärarbetslös väljer att flytta på sig till ellerVästerås hellre än att fortsätta att vara arbetslös.Jag tror att det är oerhört viktigt att vi nu är överensom att den jättestora neddragningen avde barn- och ungdomspedagogiska utbildningarnatill förskollärare genomförs. Jag är litet ledsen överatt vi inte kan vara överens om hur den skall göras.Anf. 80 ():Fru talman! Det var utomordentligt intressant atthöra föra upp den här debatten tillde statsvetenskapliga höjderna. I början gick detväl att följa med för oss vanliga kammarledamöter,men sedan blev det litet svårt. Man vill ha ettobegränsat tillträde till högskolorna, bl.a. för attmöta ungdomsarbetslösheten. Men man föredraratt följa majoritetsförslaget om att inte bygga uthögskolan ytterligare, i stället för att följa detsocialdemokratiska förslaget om ytterligare 10 000platser.Det är en ny sorts statsvetenskap och en litet nyform av politik. Det var några som i valrörelse sadeatt det skulle vara raka rör. Jag vet inte hur mångakrokar det egentligen är på de här rören.Fru talman! En fråga som är utomordentligtangelägen är handikappfrågan. somSocialdepartementet lade en ambitiös propositionpå handikappområdet, arbetadeUtbildningsdepartementet med enhögskoleproposition. Den försämrar allvarligtförutsättningarna för studenter medfunktionshinder att studera vid universitet ochhögskolor. Låt mig säga till attvarken högskolorna ellerhandikapporganisationerna menar annat än attpropositionen är ett allvarligt steg tillbaka.Få satsningar torde vara så lönsamma för samhälletsom insatser för att göra det möjligt förstudiebegåvade studenter med funktionshinder attskaffa sig en högskoleutbildning.Innan UHÄ avvecklades fanns det ett välfungerande system för omfördelning av resurser föratt anpassa utbildningarna till handikappadestudenter. Varje högskola gjorde en procentuellavsättning av sitt grundutbildningsanslag försärskilda handikappinsatser. Om inte anslagetförbrukades vid den enskilda högskolan,omfördelades det via UHÄ till de högskolor somhade stora kostnader för att kompensera olikafunktionshinder hos studenterna.När UHÄ avvecklades föreföll det som om dehandikappade studenterna glömdes bort. Trots attdet inte är mycket mer än en månad kvar avbudgetåret har högskolorna ännu inte fått beskedom hur de skall få ersättning för sina särskildakostnader under innevarande budgetår.Allt utskottsmajoriteten gör i betänkandet är attkonstatera att VHS samlar in uppgifter frånhögskolorna. Ingenting sägs om omfördelningmellan högskolorna. Jag vill fråga högskolorna kommer eller inte kommer attkompenseras för sina särskilda kostnader förhandikappade studenter /93? Enligt vilkaprinciper kommer en sådan kompensation att ske?Inför /94 finns ett anslag för stöd tillstudenter med funktionshinder. Det är otillräckligt. Redanför var kostnaderna 14 miljonerkronor. har högskolan byggts utkraftigt. Mycket talar för att intresset förhögskolestudier är särskilt stort hos studenter medfunktionshinder. De är ju svaga påarbetsmarknaden.Vi bedömer att anslaget för /94behöver vara . Vi är ocksåutomordentligt oroade över att utskottsmajoritetenframhåller att av kostnaderna för studentermed särskilda behov skall täckas av den enskildahögskolan. Risken är uppenbar att högskolornasintresse för att aktivt rekrytera handikappadestudenter minskar, när så stora krav läggs på denenskilda högskolan.Vår oro delas av handikapporganisationerna. Demenar också att det nya resurssystemet kan slå hårtmot högskolornas benägenhet att stimulerastudenter med funktionshinder till högskolestudier.Själva handikappet i sig betyder --oavsett den enskilda studentens begåvning ochengagemang -- att högskolestudierna kan kommaatt ta litet än för andra studenter. Sådanapraktiska faktorer som tiden för att översättalitteratur till punktskrift kan t.ex. påverkastudietiden för en blind student. Visocialdemokrater krävde att resurssystemetseffekter för funktionshindrade studenter skulleföljas upp. Vi fick ingen tydlig skrivning avutskottet i den frågan.Jag vädjar till majoriteten att tänka om och stödjasocialdemokraternas reservation angående medeltill funktionshindrade studenter vid högskolan. Jagmåste säga till att jag är mycketförvånad över att företrädare iutskottet lyssnat mer på den moderatastatssekreteraren än på handikapporganisationernanär man utformat betänkandet.Fru talman! I det bastanta betänkande omhögskolan som utbildningsministern lagt fram finnsingen plan för att bryta snedrekryteringen tillhögskolan. Inte heller utskottsmajoriteten haransett det mödan värt att begära att departementetutvecklar en strategi för att bryta den socialasnedrekryteringen. I stället väljer man att vänta påden utredningsman som skall vara färdig med sittbetänkande . Det är en märklig strategi närman arbetar med en av de viktigaste, men ocksåsvåraste frågor som finns på högskoleområdet, attförst genomföra stora förändringar och sedanmöjligen göra justeringar för att brytasnedrekryteringen.Det finns många tendenser till att klassklyftornaökar i samhället. Utslagningen frånarbetsmarknaden är dramatisk. Hårdast drabbasden som saknar en ändmålsenlig utbildning.Även om tillgången till utbildning formellt ärjämlik finns en mängd faktorer -- materiella ochimmateriella -- som gör det oändligt mycket svårareför en ung människa från arbetarklassen att få delav en akademisk utbildning. Särskilt tydligt är detnär det gäller de längre utbildningarna, t.ex jurist-,läkar- och civilingenjörsutbildningarna. Här ärandelen studenter vars föräldrar har kortgrundutbildning extremt låg.I stället för att aktivt söka motverkasnedrekryteringen väljer regeringen en mängdåtgärder inom det utbildningspolitiska områdetsom i stället förstärker den. Låt mig ge någraexempel.De privata skolorna överkompenseras. Denallmänna resurser för att stödjaelever med särskilda behov av stöd skärs ner.Skolpengssystemet i kommunerna omfördelarresurser från miljonprogramsområden till områdenmed välbärgade och välutbildade föräldrar.Trots att tillkomsten av mindre och medelstorahögskolor varit ett av de viktigaste instrumenten föratt bryta snedrekryteringen till högskolan, harregeringen konsekvent prioriterat universiteten isin fördelning av nya platser till högskolan. Detmest flagranta exemplet var höstens fördelning avhögskoleplatser, där av de nyahögskoleplatserna fördelades på universiteten ochett tjugotal mindre och medelstora högskolor fickdela på 20 %.Arbetsmarknadsministern har i flera sammanhanganfört att just utbyggnaden av de mindre ochmedelstora högskolorna är ett av de viktigasteregionalpolitiska medlen. Jag vill frågamajoritetens företrädare i debatten omprioriteringen av universitetens utbyggnad ligger ilinje med regeringsdeklarationens uttalanden omatt hela skall leva.Nedddragningen av den kommunalavuxenutbildningen och folkbildningen är andraexempel på att regeringspolitiken förstärker istället för minskar snedrekryteringen till högreutbildning.Regeringens ointresse för att utveckla YTH-utbildningen är oroväckande. Det pågår nu ensnabb förändring i industrin. Mångaindustriarbetare med kort utbildning kan kommaatt slås ut om de inte får tillgång till en adekvatvidareutbildning. En av utbildningspolitikensviktigaste uppgifter måste vara att utvecklautbildningssamhället så att utslagning motverkasoch alla grupper får del av en framtidsinriktadutbildning. Majoritetens intresse förefaller allt förmycket vara inriktat mot de grupper somtraditionellt rekryterats till högre utbildning.Fru talman! Flera studier visar att den socialasnedrekryteringen till högre utbildning grundläggsredan i grundskolan.Jag tror att var enda en av oss kan vittna om vilkenbetydelse för intresset och engagemanget i skolanlärarens förmåga att stimulera intresset ochsjälvförtroendet hos varje enskilt barn har. Närman frågar ungdomar vad de anser utmärker en bralärare svarar de ofta att det är en lärare som bryrsig, en lärare som tycker om oss och en lärare somkan göra skolarbetet intressant. Det är en läraresom verkligen vill att jag skall lära mig något.När fattade det historiskabeslutet att införa en lärarutbildning anpassad eftergrundskolans behov och med det specifika iläraryrket i centrum, var det uttryck för denbetydelse för den svenska skolan som riksdagentillmätte en god och ändamålsenlig lärarutbildning.Den nya lärarutbildningen har rönt storuppskattning. Utbildningen ger lärarna goda ochrelevanta ämneskunskaper som de fårstor ämnesbredd.Den varvning av teori och praktik som utbildningeninnehåller, ger studenterna möjlighet att under helautbildningen utveckla sin yrkesroll. Kunskaperna ide olika ämnena blir inga mål i sig, utan medel föratt stödja och utveckla barn och ungdom igrundskolan.Det är därför allvarligt att majoriteten i stället föratt utveckla en grundskolelärarutbildning somsätter lärarrollen i centrum, väljer att satsa på dens.k. Här tar man inte tillvara den alldeles speciella betydelse förutvecklingen av läraryrket som varvning avämnesstudier och pedagogisk utbildning innebär.Uppdelningen av lärarutbildningen efter två olikaprinciper ger också ett mycket otydligt budskap tillSkolsverige. Vad är regeringens avsikt medlärarutbildningen? Är det att utveckla den utifrångrundskolans behov eller är det att behållaarbetsmetoder och synsätt som hörde den gamlarealskolan till?Framgången för den s.k. Unckelutbildningen haruteblivit. Till 540 tillgängliga utbildningsplatserantogs inte fler än 178 studenter /93.Avhoppen från utbildningen har varit många, ochflera studenter har haft en snävutbildningsbakgrund. Trots det väljer regeringenatt med en drucken persons envishet hävdaparallellärarutbildningen. I utbildningsuppdragensätter man ett genomförande avparallellärarutbildningen i stor skala som villkor föratt berörda högskolor skall uppnåexaminationsvillkoren. Vi socialdemokraterföreslår att det misslyckade försöket medparallellärarutbildning upphör och att platserna vidde berörda högskolorna omformas till den tillgrundskolan anpassade utbildningen förårskurserna 4--9.Det är angeläget att ta till vara intresset från dengrupp studenter som har stor fallenhet förläraryrket, men som i början av sinhögskoleutbildning haft en annan inriktning av sinutbildning än just läraryrket. Därför vill vi attregeringen tillsammans med lärarhögskolorna ochmed utgångspunkt i den grundläggande ideologinsom finns vid skolorna -- det är viktigt, MargittaEdgren -- tar fram modeller som ökar möjlighetentill sneddning in i lärarutbildningen. Så skullegrundtankarna i lärarutbildningen kunna tas tillvara utan att lärarbegåvningar, som kanske underflera år med stor framgång vikarierat ute igrundskolorna, tvingas genomföra hela den tre ochett halvt eller långautbildningen.I den socialdemokratiska reservationen framhållervi också vikten av att lärarutbildningen har en närakontakt med skolans vardag. Utbildningen måsteutvecklas i takt med det utvecklingsarbete somdrivs ute i kommunerna. Vi beklagar attmajoriteten inte velat göra en markering av dettabehov.Fru talman! Jag tycker att det känns fint att höraMargitta så engagerat prata om behovet avutveckling av jämställdhetsfrågorna i högskolan.Jag tror att vi är överens på de allra flestaområdena. Men jag vill peka på ett par punkter därjag hade hoppats att vi hade kunnat komma litetlängre. En punkt är det socialdemokratiskaförslaget om att bygga ut resurserna förvårdhögskolorna så att de skall ha möjlighet atterbjuda kompetensutveckling bl.a. för de mångakvinnor som finns i vården. Det socialdemokratiskaförslaget skulle ge dem möjlighet till fortbildning.Den andra punkten är det tidigare diskuteradeförslaget om nedläggning avförskoleutbildningarna i /,och . Det är beklagligt. Detär många barnskötare som vill utvidga sinutbildning mot förskollärarutbildning. Vi vet attnärheten till utbildningarna är viktiga.Vi socialdemokrater, , tror på enstark barnomsorg . Vi är nu överens omatt det behövs en 25-procentig neddragning avutbildningen av förskollärare och fritidspedagoger.Men vi tror icke på en långsiktig neddragning avutbildningarna. Vi tror att det ligger ett oerhörtstort värde för både barn, kvinnor ochjämställdheten att det finns fina, bra daghem ochfritidshem över hela landet. Utbildningarna måstevara just så decentraliserade som de är i dag.Margitta vet precis lika väl som jag att detgår att skära ned utbildningarna menändå behålla dem i , /Borlängeoch . Varför inte backa på den punkten?Det finns ett så starkt tryck från de berörda orterna.Fru talman! Jag vill slutligen instämma i deyrkanden fört fram tidigare idebatten. Jag stöder dessutom övriga s-reservationer. Men jag vill särskilt därutöver yrkabifall till reservation 2 till mom. 4 och tillreservation 11 till mom. 44.Anf. 81 () replik:Fru talman! Om hade lyssnat hadehon hört att jag faktiskt svarade dels på frågan omstudenter med funktionshinder, dels på frågan omsocial snedrekrytering. Men låt mig upprepasvaren.När det gäller 1992/93 står det på s. 39 ibetänkandet att regeringen kommer att regleraanslagen till läroanstalterna som haft högrekostnader än vad de rimligen hade kunnatfinansiera själva.När det gäller 1993/94 finns det inbyggt iersättningssystemet en ersättning för de rimligamerkostnader som varje högskola kan få förstudenter med funktionshinder.