prot · GG0968 · 1993-02-25 00:00:00 — I finns detinget exempel på barngrupper med bara 1,7anställda, i varje fall inte i förskolan. Beträffandefritidsverksamheten vågar jag inte svära på hur detär.Det råder inget tvivel i varje fall beträffande denartikel i som ordförandeSture skrev. I artikeln har hanhårdragit och ibland kanske felaktigt återgivit endel av de uppgifter som inhämtats från sida.En hel del saker sker när det gäller barn medsärskilda behov. Jag har tidigare i riksdagenredovisat det projekt, Barn i fokus, som bedrivs avSocialstyrelsen med särskilt anvisade medel. Syftetär just att dra i gång ett antal projekt som kan bligoda förebilder på olika håll i landet för hur manmöter särskilt utsatta barn. Det här projektetbedrivs med stor framgång. Vihoppas att det skall ge konkreta resultat ute ilandet. Det är ett treårigt projekt. Man är nu innepå det andra året.Eva tog också upp frågan om barn tillarbetslösa föräldrar. Jag har tidigare i en debatt häri besvarat samma fråga. Jag konstateradedå att det är min bestämda uppfattning att också debarn som börjat i barnomsorgen och vars föräldrarblir arbetslösa bör få fortsätta. De behöver kanskeinte barnomsorg . Men en stor del avdagen är det rimligt att det får sådan. Såvitt jagförstår var det också Kommunförbundetsuppfattning i de överläggningar som vi hade ihöstas. Det är bakgrunden till det initiativ som jagbeskrivit i mitt interpellationssvar, dvs. att manskall låta länsavdelningar visaupp hur bra modeller kan skapas när det gäller atterbjuda också de här barnen barnomsorg.Sedan var besviken över att jag inteangett något datum för när vår proposition läggsfram. Jag är ledsen att jag inte kan ange ett exaktdatum. Men denna vår kan jag i alla fall säga attpropositionen kommer att läggas fram. Det är enganska god tidsprecisering. Vi påSocialdepartementet arbetar medpropositionen. Det är alltså fråga om månaderinnan jag kan redovisa den för riksdagen.Sylvia sade att det pågår en nedrustningav barnomsorgen. Jag delar inte riktigt denuppfattningen. Det sker förvisso stora förändringarinom barnomsorgen. Vidare är det sant att en avförändringarna är att barngrupperna nu blir störreän vad de var . Då var målet attdet skulle vara 15 barn i varje grupp. finns detofta betydligt fler barn i en grupp. Det kan vara upptill 20 barn i en grupp. Undantagsvis är det t.o.m.fler än 20 barn. Denna utveckling tycker jag att detfinns stor anledning att analysera med avseende påeffekterna. Men den forskning som finns, bl.a. densom utförts av i , visar attdetta med stora barngrupper inte nödvändigtvisinnebär att man gör avkall på kvaliteten. Detundantag som nämner är områdenmed en särskild social problematik. I andraområden kan man mycket väl ha störrebarngrupper, under förutsättning att det finns välutbildad personal och att verksamhetenstruktureras bättre.Detta är bakgrunden, som jag sagt, till denförlängning av förskollärarutbildningen somregeringen har lagt fram förslag om tillriksdagen.Så en kommentar till frågan om vi skall ta någrainitiativ . Ja, det är självklart att vi, omSocialstyrelsens rapport skulle peka på att enalarmerande utveckling är på gång -- jag talar dåom en mera systematisk genomgång där man intebara lutar sig mot tidningsartiklar -- är beredda attta initiativ . Men mitt svar till EvaZetterberg var att jag vill avvakta Socialstyrelsensrapport, som kommer , innan jag svararpå frågan om det nu är aktuellt med speciellainitiativ från regeringens sida.Anf. 6 ():Fru talman! Jag skall börja med den sista frågan.Det var bra att socialministern korrigerade på denpunkten och sade att regeringen är villig att vidtaåtgärder om det skulle visa signödvändigt. Sedan kan vi diskutera i vilkasituationer det kan vara nödvändigt.Vad gäller vill jag säga att jag ocksåskall kontrollera den information som där ges. Jaghar i alla fall inte fått belägg för attuppgifterna i rapporten skulle vara falska ellerfelaktiga. Naturligtvis är det viktigt att kontrolleradessa fakta.Så till frågan om barn till arbetslösa och deras rätttill barnomsorg eller inte och om barn tillföräldralediga. Här tycker jag att litet väl lindrigt undan. Naturligtvis är detbra med kampanjer och att lyfta fram godaexempel. Men här i och i många andrakommuner räknar man ihop de barn som inte gårpå dagis på heltid. Tre eller fyra barn kan dela på enplats. Om flera barn delar på en plats tycker kanskeföräldrarna inte att det är lämpligt att ett barn gårmellan och 10.00 och de övriga som delarpå platsen mellan och 13.00. Något barnbehöver kanske omsorg mellan och 19.00.Jag skulle tro att de allra flesta vill att barnen gårmellan och 12.00 eller mellan och15.00 osv.Naturligtvis innebär detta en belastning för detdagis där de här barnen är inskrivna. Därför kandet vara svårt att genomföra detta på ett bra sätt.Också barngruppernas storlek vill jag kommentera.Jag tror också att man med bättre utbildad personalpå många håll kan klara större grupper. Jag tror inteatt det är en självskriven regel att det skall vara ettvisst antal barn och ett visst antal anställda. Men avBengt svar att döma kan det vara hurmånga barn som helst och att det ändå inte uppstårnågra problem. Det ifrågasätter jag. Men sedan fårvi kontrollera om siffrorna i stämmereller inte.Redan i dag finns det dock väldigt storabarngrupper i . Det innebärsvårigheter för den pedagogiska verksamheten.I frågan om avgifter säger attavgiften inte skall vara ett hinder för att ha barn ibarnomsorg. Men hur stämmer då detta medregeringens uttalade vilja att lägga sig i exempelvisKammarrättens beslut om mellanstadiefritis? Manhar ju diskuterat att införa en avgift om förmellanstadieelever. Statsministern har gått ut ochsagt att om Kammarrätten ålägger kommunerna atthålla med barnomsorg för mellanstadiebarn,överväger man från regeringens sida att ändrasocialtjänstlagen. Det är också rätt hårresande.Till slut: Frågan om barnomsorgen hör ihop medkommunernas ekonomi. Man kan inte, somsocialministern säger, ställa ökade krav påkommunerna som man så att säga slårundan benen för kommunerna, vilka vill ge en brabarnomsorg.Anf. 7 ():Fru talman! Jag blev något förvånad när BengtWesterberg sade att jag tog upp andra frågor.Skattestoppet och statsbidragen nämndes.Men första fråga var: Tänkerregeringen vidta några åtgärder mot besparingarsom drabbar barn och ungdomar ? Jagtycker att nämnda saker mycket klart inryms i denfrågan. Efter öppningar i dentidigare interpellationsdebatten tycker jag attställda fråga verkligen hör hemma i den härdebatten. Pengar och kommunernas ekonomi är judet som i mångt och mycket styr barnomsorgen.Det är också de frågorna som vi diskuterar här.Bengt höll heller inte med mig i frågaom nedrustningen inom barnomsorgen. Mittresonemang bygger på dels de indikationer jag fårnär jag läser tidningar, dels indikationer frånkommunerna och socialdistrikten. Inte minst gällerdet indikationer som jag får från mitt egetbostadsområde. Jag bor i , strax söder omStockholm, och där är de här problemen stora. Mandrar in bidragen till idrottsrörelser. Man drar bådener och in verksamheter för skolor, fritidshem ochmellanstadieverksamhet. Dessutom förändrasspelreglerna inom barnomsorgen. Jag kan inte sedetta som något annat än just en nedrustning.I anvisningar till anordnare av enskild barnomsorg,där barnomsorgspeng nu utgår, ställs inga krav påatt anordnaren skall uppge pedagogisk inriktningför verksamheten. Man behöver t.ex. inte följaSocialstyrelsens pedagogiska program.Man har också frångått kravet för enskildaanordnare på hur stora ytor barnomsorgslokalenskall ha. Om man drar ut frågan till sin spetsbetyder detta att det får vara hur många barn somhelst på hur liten yta som helst. Man ställer inteheller några krav på pedagogiskt utbildad personalför att driva enskild barnomsorg.Detta sammantaget tycker jag faktiskt visar attkvaliteten inom verksamheten är av underordnadbetydelse för den borgerliga majoriteten. Då är minfråga till om det här ocksåstämmer överens med syn.Anf. 8 ():Fru talman! Först några ord till . Jaguppskattar mycket det engagemang som EvaZetterberg känner för barnomsorgen. Jaguppskattar också det engagemang som man kännerför att det skall vara god kvalitet. Jag tycker att detär viktigt att verkligen lyfta fram de barn som farilla.Samtidigt har vi ideologiskt helt annan syn på hurman skall bemöta det här. Vi kristdemokrater ärsäkra på att föräldrarna är oändligt viktiga förbarnen och hela barnens situation. Som jag sadetidigare är barn olika och behöver alltsåbarnomsorgsformer i olika utsträckning. Därförtror jag ändå att vi måste lyfta fram föräldrarnasroll i hela barnomsorgen.Barnomsorg och även föräldraledighet förarbetslösa föräldrar tycker jag är en sak somkommunerna själva får bedöma. Det är så olikasituation i kommuner. Jag kan inte förstå varförkommunerna alltid skall komma i en så dålig dagernär man talar om detta. Det verkar som omkommunpolitikerna inte förstår någonting. Men deär kompetenta och duktiga. Vi måste ha tilltro tilldem och låta dem fatta besluten.Så till socialministerns uttalande när det gällervårdlönen. Jag tycker att det känns väldigt bra. Jagär ingen ekonom, men jag känner många som ärduktiga på att räkna. Jag skall åtminstone göra alltfrån min lilla obetydelsefulla horisont för attförsöka få fram siffror. Det är viktigt att vi gör enrättvis bedömning och att vi öppnar möjligheter förolika alternativ. Det är hela regeringensandemening i den framtida välfärdspolitiken.Anf. 9 Socialminister ():Fru talman! Låt mig börja med denhär gången. Hon säger att hon blev förvånad övermitt svar. De svar jag lämnat i tidigareinterpellationsdebatter gäller fortfarande. Därförtycker jag att jag inte behöver upprepa dem vidvarje interpellationsdebatt jag har här. Jagkoncentrerar mig i stället på de frågor som ställs.Det tycker jag är en rimlig princip. För säkerhetsskull vill jag understryka att det jag sade i den förrainterpellationsdebatten fortfarande gäller, såslipper jag gå igenom alla de punkterna.Sylvia nämnde att man drar ner bidragoch sparar på olika sätt i kommunerna. Det äralldeles riktigt. Kommunerna liksom enskilda,företag och hela samhället har mycket storaekonomiska problem. Då måste man prioritera ochdra ned på några områden för att få över resurserpå andra områden. Då kan det naturligtvis varariktigt att låta t.ex. idrottsrörelsen drabbas genomatt man inte med personal kan hållaanläggningar öppna lika som man harkunnat göra tidigare.Jag tycker att det är rimligt att man i ett sådant lägefaktiskt ställer sig frågan: Hur skall vi bära oss åt föratt hålla hockeyrinken, fotbollsplanen eller vad detnu kan vara fråga om öppen lika somtidigare men med hälften så stora ekonomiskaresurser? Det är mycket möjligt att föreningar ochenskilda kan ställa upp och göra insatser för attt.ex. på detta område se till att det inte blir någonstandardförsämring. Jag tycker inte att det ärorimligt att man på det sättet försöker få människoroch organisationer att ställa upp för att klara ensvår ekonomisk situation.Sylvia tog sedan upp frågan omkvalitetskravet, krav på utbildning och erfarenhetinom barnomsorgen. Faktum är att det endaområde där vi har ställt krav på utbildning ocherfarenhet var enskild barnomsorg så länge vi hadestatsbidrag till enskild barnomsorg. Men på denkommunala barnomsorgen har det inte ställts någrasom helst kvalitetskrav. I den lag som vi nu hållerpå att förbereda är det vår avsikt att ställa sammakvalitetskrav på barnomsorg som vihittills har ställt på enskild barnomsorg. Det behövsnågon form av kvalifikation. Jag tycker att detrimliga är att man i lagstiftningen, precis som vigjorde i fråga om enskild barnomsorg, talar omvilka krav som ställs på utbildning och erfarenhethos den personal som skall verka inombarnomsorgen.Däremot tycker jag att det är att gå för långt omstatsmakterna skall ha synpunkter på hur stora ytordet skall vara, hur lokalen skall vara utformad, hurhöga toaletterna skall vara osv. Detta tror jag med varm hand kan överlåta åtkommunpolitiker och föräldrar att bevaka för att setill att det blir på rimligt sätt.Eva tog upp det här med barnomsorgför arbetslösa, och även var innepå den frågan. Jag vill gärna säga att jag tyvärr intetycker som , att man riktigt kanlita på kommunerna på den punkten. Väldigtmånga kommuner i landet -- det handlar om mångatiotal kommuner, kanske hälften av landetskommuner -- har infört regler som innebär att barntill arbetslösa inte får vara på dagis. Då bortser manjust från barnens bästa, det som i sitt första inlägg.För barn som har varit på dagis under ett eller fleraår, har sina kamrater där och är vana att få träffasina fröknar eller i bästa fall manliga förskollärarepå dagis, är det naturligtvis viktigt medkontinuiteten i dessa kontakter, så att det inte blirett avbrott på ett eller och att de sedan skallfortsätta med verksamheten. Därför är det oerhörtangeläget att dessa barn får gå kvar på dagis, ävenom man ibland av ekonomiska skäl något måstekorta den tid som de skall vara där. Så jag tycker attdenna fråga är viktig. Jag återkommer som sagt tillden frågan i samband med det förslag som vi skallredovisa senare i vår.Eva sade att hon fick det intrycket avmitt svar att barngrupperna kunde vara hur storasom helst. Det är väl inte riktigt det intrycket manfår om man läser vad jag faktiskt sade i mittinterpellationssvar. Jag sade där att även om det iallmänhet är acceptabelt med något störrebarngrupper än vad som var vanligt, är detuppenbart att det finns gränser för hur storagrupperna kan vara för att sociala och pedagogiskamål skall nås. Det är någonting helt annat än detEva påstod.Sedan kom tillbaka, som i mångatidigare debatter, till mellanstadieverksamheten iStockholm. Jag förstår att ärpersonligt berörd av detta och därför tycker att detär en viktig fråga. Det tycker jag också, även omjag ännu inte är personligt berörd av den. Förslagetpå avgift på var ett tjänstemannaförslag.Det har aldrig varit politiskt förankrat och är överhuvud taget inte aktuellt i . Jag tyckerinte det finns anledning att diskutera det nu.Ansvarsfulla kommunalpolitiker reagerade näruppgiften kom ut och sade att man aldrig kommeratt genomföra förslaget. Det kommer alltså inte attbli sådana avgifter, utan betydligt blygsammare.Statsministern har talat om vad man skulle kunnagöra för förändringar i lagen, om kammarrättenskulle tolka socialtjänstlagen så att man inte fårlägga upp fritidsverksamheten på det sätt somgjorts i inom ramen för skolan. Jag delarhans uppfattning på den punkten. Om lagen skalltolkas så att det är omöjligt, att man måste hafristående fritidsverksamhet på det sätt som vihittills har haft, då tycker jag också att det ärmotiverat att ändra socialtjänstlagen. På denpunkten finns det inga som helst delade meningarmellan mig och statsministern.Till sist, fru talman, vill jag understryka att jagsjälvfallet delar uppfattning --jag tror att det också gäller och -- att föräldrarna och familjen ärviktiga. Detta är inte en politisk fråga där vibehöver ha några motsättningar. Men det jagmöjligen ibland reagerar emot när ChatrinePålsson och andra företrädare för kds talar omdetta är att ni aldrig riktigt erkänner att också dagisfaktiskt är bra för barnen, att det är mycket högkvalitet på svenska dagis och att dagis är viktiga föratt framför allt kvinnor skall få möjlighet attförvärvsarbeta.Därför är det viktigt att se till att det finns dagis förde föräldrar som vill ha det. Detta är bakgrundentill att jag tycker att det är angeläget, ochregeringen står bakom den uppfattningen, att vi fåren utvidgad lagreglering på det här området.Talmannen anmälde att ochChatrine anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 10 ():Fru talman! Jag undrar: Var går för gruppstorleken inom barnomsorgen? Jagkunde tydligt läsa i svaret att det finns en gräns,men vill inte tala om för oss vargränsen går. Därav drog jag den slutsats som jagnämnde tidigare.Jag vill ta upp frågan om avgifter igen. Visst har detsagts att förslaget om i fritidsavgift påmellanstadiet var en tjänstemannaprodukt. Menredan i fråga om barnomsorg för förskolebarn iStockholms län finns det nivåer som är klartoacceptabla: exempelvis i för ettbarn. I höjde man avgiften med40 %. En ensamstående förälder skulle alltså inteha råd att arbeta heltid längre utan övervägde att taemot erbjudet deltidsarbete och arbeta halvtid föratt slippa högre dagisavgifter. Det går alltså inte attblunda för att avgifterna är ett klart hinder för enhel del föräldrar.När det gäller att erbjuda arbetslösa dagisplats försina barn finns det naturligtvis olika former fördetta. Det går att genomföra på ett bra sätt. Men kan det vara svårt för personal och barn att sedetta som värdefullt. Det finns problem, även därman erbjuder dagis. Det är svårt att få det attfungera med tider, då fler barn skall dela på en platsutan att störa barngruppen i övrigt.Slutligen vill jag ta upp frågan om familjen, somockså tog upp. Jag tror attfamiljen är viktig för alla. Det är ju ingenpartifråga. Det är inget parti som har ensamrätt påatt vilja värna barn och familjer. Däremot har violika idéer om familjepolitikens utformande. Jagkan inte se någon som helst motsättning mellan attstärka familjen, stärka föräldrarnas möjligheter attvara mer tillsammans med sina barn, och rätt till enbra barnomsorg. Det ligger ingen konflikt i detta.Det går att göra båda delarna, och det måste mangöra.Jag undrar varför är så engageradi kommunernas rätt att få avgöra om de skallerbjuda barnomsorg för barn till arbetslösa.Annars talar man om valfrihet för föräldrar. Varförskulle inte kommunerna kunna åläggas dennaskyldighet, medan föräldrarna får avgöra om debehöver sådan barnomsorg eller inte?Fru talman! vill jag bara instämma i det somSylivia tog upp och understryka detta.Det går inte att diskutera barnomsorg och liknandefrågor isolerat utan att se till kommunernasmöjligheter att på ett seriöst sätt bedrivabarnomsorg, att värna både om att ge så många sommöjligt plats och om att ge en god kvalitet ibarnomsorgen. Detta går inte att genomföra, närman minskar statsbidragen och på andrasätt gör det omöjligt för kommunerna att bedrivaen bra barnomsorg. Därför vill jag gärna skickamed detta till regeringen: Fundera på en barnakut istället för eller tillsammans med en bankakut!Anf. 11 Socialminister ():Fru talman! frågade var gränsengår, om den går vid 18, 19, 20, 21 eller 22 barn. Jagkan inte svara på den frågan. Man måste pröva sigfram för att se hur grupperna fungerar. Det finns barngrupper med 18 och upp till 22 barn. Jagtror att det beror väldigt mycket på vilkenutbildning personalen har och hur verksamhetenstruktureras.Jag skall åka ned till Reggionell'i Italen, där det bedrivs barnomsorg iganska stora grupper. Vi har också vissa planer påatt i samarbete med i i gång en försöksverksamhet baserad på denpedagogik som används i Reggio nell'. Desom har varit där vittnar om att verksamhetenfungerar mycket väl, fast man har betydligt störrebarngrupper än vad man har i . Jag tyckeratt det är en intressant verksamhet. Det skall blispännande att åka dit och se hur den fungerar. Detär möjligt att jag kan ge ett mer konkret svar tillEva när jag kommer hem från Italien.Eva nämnde några kommuner, däravgifterna har höjts eller är mycket höga. Det ärriktigt att avgifterna har höjts kraftigt i , mendet var från en mycket låg nivå. Jag tror inte attNacka ens efter denna höjning ligger extremt högtnär det gäller barnomsorgsavgifter. Om avgiften är3 i , är det i varje fall inte någonenhetlig avgift, utan det kan i så fall vara en avgiftsom drabbar personer med goda inkomster. Jagtycker i princip att man skall ha en enhetsavgift,men man får naturligtvis acceptera att kostnaden ikommuner med inkomstrelaterad avgift blir någothögre för personer med högre inkomster.Fru talman! Jag vill ändå återkomma till denviktigaste delen i mitt svar, nämligen att det ärangeläget att nu komplettera socialtjänstlagen,eftersom barnomsorgsbidragen är avskaffade, såatt det klart framgår att kommunerna harskyldighet att tillhandahålla barnomsorg för deföräldrar som efterfrågar sådan. hadestatsmakterna både soiclatjänstlagen ochstatsbidragen för att kunna påverka kommunerna.Nu avskaffades statsbidragen vid det , och därför är det nödvändigt att detframgår alldeles tydligt av socialtjänstlagen vilkaskyldigheter kommunerna har. Jag återkommer tillriksdagen senare i vår med ett förslag på dennapunkt.Jag instämmer med och att kommunernas situation inte kandiskuteras utan att man ser till helasamhällsekonomin. Även om man befinner sig iopposition hjälper det ju inte att stå här i talarstolenoch säga att alla områden skall ha mer resurser. Detär ett faktum att åtminstone Socialdemokraterna --jag vet inte hur det är med -- haraccepterat att kommunerna inte skall tillförasytterligare resurser . Man hade vissasynpunkter på hur stora statsbidragen skulle varainför 1993, men accepterade man deresursramar som finns. Därmed följer också kravpå hårda prioriteringar och effektiviseringar. Låtoss då diskutera hur detta skall ske, i stället för attbara räkna upp område efter område och säga attdet skall vara mer resurser till allting. Det vill jagockså, men dessa resurser finns inte.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:73 omArlandabananAnf. 12 Kommunikationsminister ():Fru talman! har frågat mig vilkalångsiktiga överväganden som ligger bakomregeringens beslut om splittring av Arlandabananvad gäller trafikförsörjning ur ettmiljömässigt acceptabelt perspektiv.Arlanda är viktigaste flygplats. Denfungerar som ett nav i den nationella flygtrafiken.Från går det också att flyga praktiskt tagetöverallt i världen. Enligt min mening är det därförviktigt att knyta till det nationellajärnvägsnätet.När är färdigbyggd kommer den attfylla två viktiga funktioner. kan sesdels ur ett lokalt perspektiv för resor mellanStockholm och , dels ur ett regionalt ellernationellt perspektiv. Inte minst miljöskäl talar fören väl fungerande och trafiksäker lösning förtrafiken till flygplats.Regeringens ambition är att finansiera en så stor delsom möjligt med privat riskkapital. En sådanambition frigör medel till andra angelägnainfrastrukturprojekt.Möjligheterna till privat finansiering har studeratsett flertal gånger och senast av Delegationen förinfrastrukturinvesteringar (K 1991:04). I denrapport som delegationen har redovisat framgår attdet inte går att finansiera utbyggnaden av helaArlandabanan med privat kapital. Därför är detnaturligt att dela upp projektet i flera etapper.För att åstadkomma en så stor andel externfinansiering som möjligt bör därför projektet delasupp på ett sådant sätt attmarknadsförutsättningarna blir så goda sommöjligt. Regeringens beslut innebär således att fördelen --inkl. stationeftersträvas en så stor privat finansiering sommöjligt.De övriga delarna, fyrspåret mellan ochRosersberg samt norra böjen, behandlas iregeringens proposition 1992/93:176 ominvesteringar i trafikens infrastruktur m.m.Anf. 13 ():Fru talman! Jag vill först tacka statsrådet för att jagefter har fått svar på mininterpellation, som handlar om vilka långsiktigaöverväganden som ligger bakom detregeringsbeslut som fattades om attgöra till ett stickspår och Arlandastation till en säckstation.Om jag skall försöka att utläsa det som är viktigti interpellationssvaret och sortera bort det som ärsnömos, är beskedet som jag tolkar det detta:Eftersom det trots alla konsulter som har tagits ianspråk inte gick att få fram privata investerare somvar intresserade av ''mest lönsammainfrastrukturprojekt'', gällde det att plocka detläckraste russinet ur kakan och sockra det litet extraoch därefter hoppas att någon privat finansiär villehjälpa till att rädda ansiktet på regeringen, somuppenbarligen styrs mer av ideologiskfundamentalism än ambition att få infrastrukturenatt fungera.Vad händer då med helheten? Statsrådet säger isvaret att man kan se ur ett regionalteller nationellt perspektiv.