prot · GG09119 · 1993-06-01 00:00:00 — Smittskyddslagen ger emellertid enligt minmening möjligheter till ingripanden mot en sådannonchalans.Regeringen har lämnat iuppdrag åt en särskild utredare att bl.a. se överreglerna om utvisning på grund av brott och deregler som behandlar vilken betydelse enutlännings vandel skall ha vid bedömningen av hansrätt till uppehållstillstånd i (Dir. 1992:108).Jag anser att resultatet av utredningen böravvaktas. Jag avser inte att vidtanågra särskilda åtgärder i frågan.Anf 254 (nyd):Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådetKönberg för svaret. Det positiva är naturligtvis attstatsrådet ser med oro på den här frågan och avser att behandla den i en kommandeutredning. Det som inger betänkligheter är det somhar kommit fram i anslutning till denna artikel.Man säger bl.a.: ''har antalethiv-positiva som anmälts till statens bakteriologiskalaboratorium (SBL) hållit sig stabilt kring 30personer . Men under de senaste två årenhar bilden bakom statistiken kraftigt förändrats.I stora drag kan sägas att majoriteten av denyanmälda hivpositiva varsvenskar, de flesta smittade via homosexuellakontakter. är majoriteten av utländskhärkomst och smittospridningen är heterosexuell.Den bilden har förstärkts med årets förstakvartalsrapport. ''Man måste då fråga sig om vi har vidtagit särskildaåtgärder för att komma till rätta med problemetbland afrikanerna. På vilket försöker man att klarade människor som tvångsomhändertas? För någradagar sedan kunde man läsa i tidningen om enprostituerad aidssjuk kvinna som är på rymmenfrån Gula villan i . Min fråga tillstatsrådet är därför: Hur har regeringen för avsiktatt kontrollera och följa upp de möjligheter somfinns att avvika från sådana anstalter som Gulavillan i ? Det är ju stor fara för de kundersom nyttjar den här kvinnan. I och för sig har jaginte så stort förbarmande med just dem, men dekan fortsätta att sprida smittan till sina familjer. Jagvill höra vad statsrådet har för synpunkt på att detinträffar sådana här saker.Anf. 255 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill först påpeka att det inte ärfråga om en kommande utredning, utan det är enpågående utredning som ägnar sig åt detta.Uppgifterna i är korrekta, att deninhemska smittan har stagnerat ochglädjande nog t.o.m. något avtagit. En stor del avde personer som registreras som nysmittade ärpersoner som har smittats genom utländskamedborgare som har kommit till ellersvenskar som har smittats utomlands. Deniakttagelse som man kan göra av det positiva slagetär att , när det gäller den inhemska smittan,under en följd av år har sluppit en dramatisk ökningav antalet smittade fall. Trots att det är fråga om ensmittsam sjukdom har den -- förmodligen via denpolitik som har bedrivits i -- kunnatbegränsas i relativt stor utsträckning. Detta ärförstås inte någon som helst tröst för dem somdrabbats av hivsmitta. Men det är en tröst för alladem som har sluppit att drabbas.När det gäller tvångsisolering, har en merlångtgående lagstiftning än andra länder.Tvångsisolering är motiverat enbart avepidemiskäl. Människor isoleras därför att deförmodas smitta andra människor, och inte därföratt de har gjort det. Jag menar att lagstiftningen ärmotiverad av epidemiskäl.Beträffande förmågan att hålla folk inlåsta, är dettamig veterligen -- jag vill understryka migveterligen -- första gången som någon har avvikit.Jag har inte tidigare nåtts av några sådanauppgifter. Att det skulle vara något större problemmed att de tvångsisolerade rymmer har inte nåttmig.Anf. 256 (nyd):Herr talman! Jag tackar för det svaret. Jag hoppasatt statsrådet gör sig underrättad om just det härfallet och ser efter om det inte kan vidtas åtgärderför att förhindra ett återupprepande.En fråga som kanske inte ligger under statsrådet domäner, men som jag ändå vill ställahänger samman med artikeln av de två läkarna.Man säger: ''Vissa är osmittade vid asylansökanmen smittas vid besök i hemlandet, vilket inteupptäcks förrän sekundärfall inträffar. Mångaafrikaner gör täta besök i hemlandet efter det att defått uppehållstillstånd.'' Min fråga, som statsrådetkan föra vidare till kulturministern, är då: Har manför avsikt att vidta åtgärder för att få bukt med justdet här problemet? Har man för avsikt att införakrav på att en person, innan han eller hon fårpermanent uppehållstillstånd -- oavsett ompersonen har kommit in asylvägen eller viaanhöriganknytning -- måste genomgå en test för attkontrollera att personen ifråga inte kommer attligga samhället till last med kostnader för sinhivsmitta?Anf. 257 Statsrådet ():Herr talman! Som jag ser det är inte det allvarligaproblemet att det kan uppstå kostnader i sambandmed att svenska eller utländska medborgare ärsmittade, utan det allvarliga problemet ärnaturligtvis epidemifrågan, dvs. risken attmänniskor drabbas av en sjukdom som, såvitt vihittills känner till, är dödlig.Jag tror att det är litet för långtgående att göraständiga prov på människors hälsotillstånd isamband med återkomst till efterutlandsresor.Det som finns anledning att se närmare på ärmöjligen vilken service vi kan erbjuda dem somkommer hit via anhöriganknytning, en service sominte är lika omfattande som den som erbjudspersoner som kommer hit som flyktingar.Anf. 258 (nyd):Herr talman! Jag tackar för det. Jag kan nämna attdenna fråga även har tagits upp på ett lokalt plan,nämligen i varifrån jag kommer. Där harfrågan ställts i något sammanhang -- jag tror att detvar i fullmäktige -- och man har också riktat den tillRiksdagens ombudsmän, dvs. JO.Jag vill bara avslutningsvis höra statsrådetssynpunkt på den skrivelse som sändes till JO enligtföljande: De uppgifter som lämnas omasylsökandes resor till hemlandet synes ha en sådankaraktär att jag hemställer att JO måtte granskahuruvida asylinstrumentet i de refererade fallenhanterats på ett korrekt sätt av handläggandetjänsteman.Jag tycker att den här politikern, som inte är ennydemokrat, fick ett ganska avhugget och lättsnorkigt svar av JO, som avfärdar frågan med trerader: Ni underrättas härmed om att er anmälanangående handläggning av asylärenden inteföranleder någon åtgärd från min sida.Man tycker kanske att han kunde ha fått enmotivering till att JO inte ville svara på detta.Anf. 259 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att det är vare sigönskvärt eller lämpligt att jag kommenterar JO:shandläggning av de anmälningar som inkommer tillhonom.Överläggningen var härmed avslutad.42 § Svar på fråga 1992/93:725 om resolutionom kärnvapens effekter på hälsa och miljöAnf. 260 Statsrådet ():Herr talman! har frågat migvarför under den 46:eVärldshälsoförsamlingen inte biföll resolutionenom kärnvapens effekter på hälsa och miljö.Vid behandlingen av frågan undervärldshälsoförsamlingen den 3--råddefull enighet om att det ingår i WHO:s mandat attarbeta med och sprida information om kärnvapenseffekter på hälsa och miljö.Det som var kontroversiellt var att resolutionenenbart var inriktad på frågan om kärnvapenslaglighet. I resolutionen begärs att deninternationella domstolen skall avge ett rådgivandeutlåtande om, med hänsyn till hälso- ochmiljöeffekterna, en stats användning av kärnvapeni krig eller väpnad konflikt skulle vara ett brott motskyldigheterna under gällande internationell laginkl. WHO:s stadga.Resolutionen antogs av världshälsoförsamlingenmed 73 röster för och 40 röster mot. Tio länder inkl.Sverige lade ner sina röster. Den svenskadelegationen gav inte stöd till resolutionen då den ilikhet med de flesta västeuropeiska länderbedömde att frågan om lagligheten av användningav kärnvapen ligger utanför WHO:s mandat.WHO:s juridiska expertis framförde också attfrågan om lagligheten av användning av kärnvapeninte kan anses ligga inom WHO:s mandat och attom Världshälsoförsamlingen ändå ville driva fråganså borde man be FN gå vidare i ärendet.För är ett totalt avskaffande av kärnvapenen av de mest angelägna frågorna i detinternationella samarbetet. Regeringen arbetaraktivt för verklig kärnvapennedrustning, icke-spridning av kärnvapen samt ett fullständigtprovstopp. Dessa frågor drivs i FN:sgeneralförsamlings första utskott som sysslar mednedrustningsfrågor och i nedrustningskonferensen iGenève.Det är viktigt för mellanstatliga organisationerstrovärdighet att begränsa sin verksamhet till deområden där man har mandat och kompetens. Detär också viktigt att en viss arbetsfördelningupprätthålls mellan olika internationellaorganisationer. För att värna om WHO:s slagkraft idess angelägna uppgifter på hälsoområdet harmedlemsländerna i möjligaste mån eftersträvat attviktiga beslut skall fattas med konsensus. Att detinte gick att uppnå enighet i den aktuella fråganuppfattades av många som olyckligt förorganisationens fortsatta verksamhet.Jag vill också framhålla att utgången av en prövningi den inte kan förutses.Finner domstolen att användningen av kärnvapenstrider mot folkrätten, saknas möjligheter attgenomdriva domstolens utlåtande. Ett förbud motkärnvapen som inte understödjs avkontrollmekanismer och maktmedel skulle kunnamedverka till att respekten för folkrättens reglerurholkas. Skulle domstolen finna att användning avkärnvapen är förenligt med folkrätten -- vilket intehelt kan uteslutas -- kan detta åberopas av stater,som inte vill delta i kärnvapennedrustningen ellersom vill skaffa kärnvapen.Anf. 261 ():Herr talman! Jag skall be att få tacka statsrådet försvaret.Jag vill börja med att säga att jag är mycketbesviken på agerande i WHO. Jag tyckeratt man borde ha stött den här resolutionen. Detsvar som jag har fått på min fråga om varför manhar valt att inte stödja resolutionen är inte hellertillfredsställande. Man säger att man i likhet medandra västeuropeiska länder har bedömt att WHOinte skall syssla med den här typen av frågor. Fyraav dessa västeuropeiska länder är jukärnvapenstater, som naturligtvis inte vill driva denhär frågan. Med i spetsen har man verkligenförsökt att få bort frågan från dagordningen, vilketman lyckades med genom att driva densom en procedurfråga. Detta är inget att yvas över.Nu lyckades man inte med att blockera den härgången. I svaret står att juridisk expertis harframfört att frågan om laglighet inte kan ligga inomWHO:s mandat. Men den juridiska experten,, konstaterade att detligger inom WHO:s mandat att ta upp den härfrågan, annars hade den inte tagits upp pådagordningen. Så den frågan har verkligen prövats.Kärnvapen handlar ju i högsta grad om hälsorisker.Därför har WHO verkligen kompetens och mandati den här frågan.När nu en majoritet har fattat beslut om detta,undrar jag om kommer att fortsätta attaktivt verka för att frågan verkligen drivs vidare iFN-systemet och att den hamnar i domstolen, så attvi kan få svar på frågan om det är lagligt att användasig av kärnvapen.Anf. 262 Statsrådet ():Herr talman! Det är självklart att användning avkärnvapen innebär bland de mest extremahälsorisker som kan tänkas på vår jord. Fråganrörde inte detta, utan om huruvida innehav avkärnvapen skulle vara en fråga för WHO att driva.Där har man, enligt de uppgifter som vi harinhämtat via och på andrasätt, bedömt det som att det ligger utanförWHO:s mandat. Denna bedömning delades av,som jag nämnde, flera västeuropeiska länder. Detär väl inte så som säger, att fleraav dem är kärnvapenstater. Det är väl möjligenfråga om två, om jag minns rätt. Dessutomframförde WHO:s juridiska expertis i dettasammanhang att frågan inte kunde anses ligga inomWHO:s mandat. Att , med tanke på detställningstagande vi har gjort skulle spela enpådrivande roll för den fortsatta hanteringen avämnet, har inte diskuterats.Anf. 263 ():Herr talman! Att WHO inte kan avgöra frågan ärsjälvklart. Men däremot är det, precis somstatsrådet sade, i högsta grad en hälsofråga. Vad ärdet som är ett större hot egentligen mot människansoch naturens överlevnad än just kärnvapen. Därförtycker jag att det är helt rimligt att vi också driverden här frågan, så att vi försöker att få bortkärnvapen.Det positiva i svar är: För ärett totalt avskaffande av kärnvapen en av de mestangelägna frågorna i det internationellasamarbetet.Det gläder mig mycket att detta fanns med i svaret,därför att det är viktigt att verkligen driverpå för att få bort kärnvapen totalt. Inte minst finnsen risk för att den kan användas av misstag.Folkpartiet har tagit initiativ till ett särskilt projektsom skall bedöma dessa risker.Det är mycket angeläget att driver fråganom att få bort kärnvapen.Överläggningen var härmed avslutad.43 § Svar på fråga 1992/93:727 omtransplantationerAnf. 264 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen ämnar vidta för att öka antaletorgandonatorer och annan omsorg för att därmedge vidgade livsmöjligheter för en grupp människormed svåra sjukdomstillstånd.Transplantation av organ är en vedertagenbehandling vid många svåra sjukdomstillstånd. Deflesta patienter får organ från avlidna donatorer.Antalet avlidna är mellan 130--150 perår. Det antalet har varit ganska undermånga år.Det finns en brist på organ för transplantation. Detär ungefär ett par hundra människor somskulle behöva få ett organ som någon annandonerat, men inte kan få det på grund av bristen påorgan.Landstingsförbundet har gjort en kartläggning föratt försöka utröna hur stort antalet möjligadonatorer är och för att belysa orsakerna till attorgan inte alltid tas tillvara i de fall där det inte finnsnågra medicinska hinder. Det har visat sig attpotentialen är högst 100 ytterligare perår.Undersökningen visar också att i sex fall av tiosäger de anhöriga ja till organdonation. Ett vanligtskäl till att man som anhörig säger nej är troligenatt man inte känt till den avlidnes inställning.Ingen vet i förväg vilken roll han eller hon kommeratt få -- mottagarens eller donatorns. Vi har alla ettintresse av att så många som möjligt tar ställning tillorgandonation.Som ett led i denna strävan tilldelade regeringen ihöstas fyra handikappförbund 2,8 miljoner kronorur Allmänna arvsfondens medel till ettinformationsprojekt om organdonation.Förbunden skall genomföra enpilotstudie i och för att få fram enmodell för kontinuerliga informationsinsatser somsedan skall kunna fungera över hela landet. Detlångsiktiga målet är att få alla i vuxen ålder attdokumentera sin inställning till organdonation. Jagföljer detta projekt med stort intresse.Parallellt med detta bereds inomSocialdepartementettransplantationsutredningens förslag. Utredningenhar haft i uppdrag att göra en översyn avsamtyckesreglerna vid organdonation. Det ingickdäremot inte i uppdraget att verka för att ökaorgantillgången.En grundlinje i utredningens översyn avsamtyckesreglerna har varit att den enskilde genomatt utnyttja sin självbestämmanderätt bör taställning i fråga om organdonation och på något sättge sin inställning till känna. En förutsättning för attkunna ta ställning är att man har tillräckligkunskap. Utredningen har därför föreslagit vissainformationsinsatser.Ett sätt att dokumentera sin inställning är attunderteckna ett donationskort. Utredningen harockså föreslagit att något slag av donationskortinförs.Avsikten är att den proposition som förberedsinom skall kunna lämnas tillriksdagen tidigt i höst.Anf. 265 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för det positivasvaret. Det gäller här en mycket angelägen fråga förett stort antal människor som bär på sjukdomar dären organdonation verkligen kan rädda liv. Vipåminns ofta om enskilda fall som rör oss särskiltjust då det gäller organtransplantation ochmänniskors möjligheter till överlevnad. Det är deindividuella livsmöjligheterna som kommer framoch där den enskilde är totalt beroende av endonator för sin överlevnad.Fler och fler patienter bedöms kunna dra fördel avtransplantation och önskar därmed ocksåtransplantat. För att öka antalet tillgängliga organbehövs en intensiv information -- ja, en kampanjskulle jag vilja föreslå. Jag tror inte att den bredaallmänheten har kunskap om behovet. Det ärantalet organ som kan tas till vara förtransplantation från avlidna givare som avgör hurmånga transplantationer som kan utföras.Vid den riksomfattande kartläggning somLandstingsförbundet har gjort och som statsrådetnämner, vilken genomfördes för perioden --1991, visade det sig att av 4 241 patienter somavlidit under respiratorbehandling -- totalt var det250 000 avlidna -- blev enbart 299 donatorer.Vi behöver mer av information och upplysning tillallmänheten. Det saknas tillräcklig kunskap, ochjag tycker att det är bra att det kommer enproposition . Men ämnar då statsrådetsärskilt agera för att få fram fler ,eftersom den nuvarande organtillgången ärotillräcklig och vi vet att det finns många liv atträdda genom organdonation?Anf. 266 Statsrådet ():Herr talman! I propositionen avser jag att ta uppfrågorna om informationsinsatser. Jag gör sammabedömning som , att det här är ettangeläget område, för att se till att fler människorkan få hjälp.Anf. 267 ():Herr talman! Jag tycker att patientföreningarna görett väldigt bra arbete, och de har också tagit framen broschyr som finns tillgänglig, som beskriver hurman själv kan bestämma att man vill lämna organ.Jag tror att det behövs litet mer stöd även frånofficiellt håll för att få fart på den här insamlingen.Överläggningen var härmed avslutad.44 § Svar på fråga 1992/93:739 omkonkurrensbegränsning inom hälso-ochjukvårdenAnf. 268 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag ämnar vidta för att på ett bättre sätttrygga en rättvis konkurrens inom hälso- ochsjukvården.Göte antyder i frågan att landstingen i vissafall på ett otillbörligt sätt utnyttjar sin ställning somden dominerande producenten av hälso- ochsjukvårdstjänster genom att inskränkamöjligheterna för andra vårdproducenter att pålika villkor konkurrera om patienter i vården.Det är riktigt som påpekar attKonkurrensverket har haft att ta ställning till falldär landsting påståtts ha agerat på ett sätt somgynnat den egna verksamheten på bekostnad avandra vårdgivares verksamhet. Bl.a. sägs i någrafall landstingen ha använt möjligheten attbestämma patientavgifter på ett sätt sommissgynnat andra vårdgivare. I andra fall påståslandstingen -- i syfte att tillskansa sigkonkurrensfördelar -- ha vägrat att träffa vårdavtalmed andra vårdgivare.Många gånger har det dock visat sig svårt att vidnärmare granskning av sådana fall påvisa attkonkurrensbegränsande åtgärder vidtagits från deutpekade landstingens sida.I verksamheter där det finns en eller ett fåtaldominerande producenter gäller att man bör varaextra uppmärksam på tendenser tillkonkurrensbegränsande aktiviteter. Det gälleräven inom hälso- och sjukvården.Som ledamot i den parlamentariska kommittén meduppgift att överväga hur hälso- och sjukvården skallfinansieras och organiseras -- HSU2000 -- känner till att frågan om hurkonkurrensen mellan olika vårdgivare skall kunnaytterligare förbättras är en av många viktigafrågeställningar som kommittén har att ta ställningtill.Jag vill också erinra om att i december1992 tagit beslut om genomförande av olikaåtgärder för att öka konkurrensen i denkommunala sektorn. Bl.a. har -- genom en ändringi hälso- och sjukvårdslagen -- landsting ochprimärkommuner getts möjlighet att fr.o.m. den 1januari 1993 sluta avtal med andra vårdgivare omatt utföra vissa vårduppgifter som landstingenansvarar för.Riksdagen har fattat beslut om att enhusläkarreform skall genomföras enligt vissanationella riktlinjer. Huvudsyftet med reformen äratt ge alla invånare i en möjlighet att väljaen egen husläkare. Husläkaren kan arbeta inomsåväl offentlig som privat sektor. Frågor omproducent- och konkurrensneutralitet är i dettasammanhang av stor betydelse. Regeringen har föravsikt att tillsätta en parlamentariskt sammansattdelegation -- husläkardelegationen -- med uppgiftatt bl.a. tillse att ingen husläkare, oavsettdriftsform, otillbörligt gynnas på bekostnad avannan. Huvudansvaret för att bevakakonkurrensfrågor inom vården i stort ligger dock påKonkurrensverket.Jag vill också nämna att regeringen har för avsiktatt lägga förslag om riktlinjer föravveckling av nuvarande etableringsbegränsningarför privatläkare. I den arbetsgrupp inomSocialdepartementet som arbetar med dennafråga är en av de centrala frågeställningarna vilkaregler som skall gälla för att privatläkare skall hamöjlighet att konkurrera på lika villkor med denoffentliga hälso- och sjukvården.Anf. 269 ():Herr talman! Tack för svaret! Jag har ställt fråganmed anledning av att har fåttanmälningar som gäller brist på konkurrens, enligtvad anmälarna anser. Bl.a. ett par landsting harspeciellt behandlats i det sammanhanget.Konkurrensverket pekar bl.a. på behovet av enfungerande organisation för sjukvården. Verketframhåller att man också inom de delar som beröroffentlig verksamhet skall eftersträva konkurrenspå lika villkor i olika sammanhang.Konkurrensverket har gått så långt att det i enskrivelse till hälso- och sjukvårdsutredningen, , har redovisat sin syn på de här frågorna. Jagser det därför som helt naturligt att vi kommer attfå ta upp även synpunkter isamband med det fortsatta arbetet i utredningen.Skälet till att jag ställer frågan till statsrådet nu äratt vi vet att det tar för oss iutredningen innan vi kan komma med förslag ochinnan det blir en proposition. Det är viktigt att vihar en fungerande konkurrens på det här områdetpå vägen fram dit.Vad frågan gäller är ju principen för privat ochoffentlig vård. Den gäller taxor och ocksåordinationsrätten, där sjukvårdshuvudmännen haren möjlighet att gå in och bedrivakonkurrensbegränsande verksamhet, om det är såatt de vill detta. Det gäller också avgiftssättningenoch en rad andra liknande frågor.Konkurrensverket skriver bl.a. att mot bakgrundav landstingens dominerande ställning påmarknaden för primärvårdstjänster är det av viktatt landstingen beaktar frågor som berörkonkurrensneutralitet.Verket skriver också att hälso- och sjukvården ärspecialreglerad och att utformningen av nuvarandefinansiella system ger offentligt drivnavårdproducenter klara konkurrensfördelar. Mansäger vidare att den landstingsdrivna vårdendessutom ytterst garanteras av skattemedel, vilketinnebär ett lågt och oftast försumbart ekonomisktaffärsmässigt risktagande.Det här är mycket klara signaler, tycker jag, frånKonkurrensverkets sida. Jag vill fråga: Vad tänkerstatsrådet göra fram till dess att vi är klara i HSU2000?Anf. 270 Statsrådet ():Herr talman! Jag har i det svar som jag gav GöteJonsson på den direkta frågan pekat på åtgärdersom redan har vidtagits. Jag tänker då närmast påden stora vikt som har lagts vidkonkurrensneutraliteten i samband medhusläkarförslaget och också på att vi har den frågani hög grad aktuell när vi skall gå vidareför att öka konkurrensen inom sjukvården genomatt fortsätta att montera ned deetableringsbegränsningar som finns.Anf. 271 ():Herr talman! Jag kritiserar inte statsrådet ,utan här är det ju gamla kvarlevor sedan tidigare.Jag förutsätter att det inte kan vara särskilttillfredsställande för en liberal sjukvårdsministeratt få de synpunkter som anförs frånKonkurrensverket, och jag litar påsjukvårdsministerns ambition i de härsammanhangen.När det gäller husläkarpropositionen är det alldelesklart att där finns förutsättningar att få enkonkurrensneutralitet, och det är viktigt att denkommer att fungera. Vi tog också upp detta idebatten när fattade beslut i den frågan.Vad jag ser som angeläget är nästa steg, frågan omfri etablering för privatpraktiserande specialister påandra områden. Där är det, som jag ser det,utomordentligt viktigt att man från regeringens sidaverkligen ser till att det blir konkurrensneutralitet.Det gäller patientavgifterna. Det gäller formernaför hur man skall verka. Det gäller en rad olikaproblemställningar som måste lösas och att detockså där ges samma garantier som inomhusläkarpropositionens förslag och de beslut somriksdagen fattade när det gäller primärvården i dendelen.f405 > Anf. 272 Statsrådet ():f429 > f411 > Herr talman! Jag är övertygad om att GöteJonsson och jag har samma inställning till viktenav konkurrens i samhället.