prot · GH098 · 1993-10-15 00:00:00 — Ja, det ärlitet svårt att veta eftersom det ser olika ut i olikakommuner. Många kommuner har inte lyssnat pålocksångerna om en skolpeng lika för alla. De harhållit fast vid en rättvis resursfördelning därelevernas och skolornas behov har varitutgångspunkten för resursfördelningen. Men i dekommuner som har valt att tillämpa ett system meden hög fördelning av resurser med hjälp avskolpengssystem -- lika för alla elever -- har detblivit alldeles för litet pengar över för att uppfylladet uppdrag som läroplanen anvisar. Jag tycker attde kommunerna skall bytaresursfördelningssystem. Det är ingenting konstigtmed det. Vi har stått för den linjen i alla år.Valfriheten i skolan, rätten att välja skola, haringenting med en orättvis fördelning att göra.Snarare är valfriheten beroende av att man vet attoavsett vilken skola man än väljer finns där resursersom kan svara just mot de behov det enskildabarnet har.Det är allvarligt att resultatet av den utfrågning somutskottet arrangerade så tydligt pekar på att nuräcker inte resurserna till. Både resurstilldelningeni stort men också fördelningen av det som finnsmedverkar till att elever med tydliga handikapp ochuttalade problem fortfarande kan få stöd. Men destora mellangrupperna, de vars problem inte är likatydliga, ställs nu utan det extra stöd som tidigarehar gjort att de har kunnat följa undervisningen.Risken är att de återkommer i kolumnenmed elever med tydliga och grava handikapp.Förste vice talmannen anmälde att ChristinaLinderholm anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 111 (m):Herr talman! Mycket har sagts i diskussionen. inledde med att ställa frågor, och honhade synpunkter på mig. Jag tycker att en del avsvaren har framgått i den diskussion som har förts.Men jag vill ge några kommentarer.Först och främst har vi talet om attsocialdemokraterna införde rätten att välja skola.Under 10--har de borgerliga partierna iriksdagen fått baxa och dra för att flytta denbetongkoloss som socialdemokraterna har utgjortnär det gäller att försöka göra det möjligt förflertalet att välja ett alternativ till de offentligaskolorna. Det är inte detfortfarande var en socialdemokratisk doktrin attden enda möjligheten för att få ett statsbidrag var att skolan kunde påvisa att den vartill nytta för det allmänna skolsystemet och att detinte gick att få tillgång till den pedagogiken e.d.någon annanstans. Något intresse att förverkligatanken på att elever och föräldrar skall få väljaskola har aldrig funnits. Jag tycker att man skall haden historieskrivningen klar för sig. Om man intevill tro på skolministern kan man läsa Skolverketsredovisning om hur frågan om att välja skola harutvecklats . Den är mycketbelysande.Vidare har vi frågan om systemet för fördelning avmedel för elever i fristående skolor. Det är tydligenen socialdemokratisk uppfattning att kommunernaskall bedöma behoven. Det är ingen nysocialdemokratisk idé. Den har funnits tidigare.Jag vill gärna erinra om att det har aldrig funnitsnågot förbud för kommunerna att stöttafriskolorna, fördelat per elev, på samma sätt som detidigare betalade ungefär hälften av kostnadernaför en elev i den vanliga skolan. Resten bekostadesvia statsbidragen. Man kan dess värre konstateraatt många, framför allt socialdemokratiska,kommuner visade noll och intet intresse av att genågot stöd. Det är klart att man då kan ifrågasättaom intresset kan vara högre framöver. Det är justdärför vi har valt en modell att ställa krav påkommunerna. Vi har försökt att med hjälp av enprocentsats se till att det tas hänsyn till attkostnader och annat varierar i kommunerna. Det ärdet som har gjort att vi har valt denna modell.Kommunerna har inte heller blivit klokare medåren. Jag blev uppvaktad avFöreningen föräldrar till ordblinda barn.Föreningen driver numera en fristående skola straxutanför . Från höstterminens börjanfinns nästan 40 elever på högstadienivå iundervisningen. Det är alltså fråga om dyslektiskabarn. Vid testning av dessa elevers läs- ochskrivförmåga har det visat sig att de flesta av demligger på en nivå motsvarande lågstadiet. I dekommunala skolorna där dessa elever har gått hardet funnits mycket resurser. Men det slit och denhopplöshet som denna skola upplever för att fånågon extra krona för dessa elever önskar jag ocksåatt socialdemokraterna tog del av. Kommunernabehöver mycket fasta regler.Vidare blandades det in en diskussion omutjämningsbidragen til kommunerna. Jag harförstått att anser att kommunernatidigare hade perfekta system i fråga omresursfördelning. Det tycker inte kommunerna.Det tyckte inte jag heller när jag var ordförande iskolstyrelsen. Vi hade ett system där pengarnaskulle fördelas efter behoven. Vi konstaterade attvi inte hittade något bra system. Det är det som ärskälet till att kommunerna runt om i landet prövarolika modeller. Många av dessa modeller har fåttnamnet skolpeng. Men modellerna varierar.Ewa Hedkvist vill nu att skalltala om vad kommunerna skall och inte skall göra,dvs. omyndigförklara kommunernas förmåga atthitta bättre former för fördelning av sina resursertill skolorna. Jag tror inte att det är möjligt. Vimåste visa kommunerna ett förtroende. Jag tror attde kommer att finna lösningar. Jag kan hålla medom att det finns en och annan barnsjukdom ikommunerna.Anf. 112 () replik:Herr talman! vill att kommunernaskall få bestämma över sin resurstilldelning tillskolorna. Det är precis det jag hävdar också. Jagvill också att kommunerna skall få bestämma överde privata skolorna -- i vissa kommuner sker det stor del, i andra kommuner ingenting alls. Menvarför skall de inte få råda över den delen på sammakriterier och villkor som vid bedömningen av deegna skolorna?Det är inte så att det inte längre skall vara öppet fören fri bedömning. Vi är nu inne i ett nytt system,och vi har sagt att det skall vara så. Men tydligenhar inte noterat detta. Det är synd.Det är ju till en del en framgång för den linje somBeatrice säger att hon har stridit för under alladessa år. På det sättet har vi hoppat på tåget. Läggmärke till detta, i stället för att hålla fast vid att visitter kvar i ett gammalt system där ingen vill varalängre. Det är ju faktiskt ochriksdagen som har bundit kommunerna vid ettresursfördelningssystem som upplevs som alltmerorättvist.Jag har också varit politiker i en skolstyrelse. Jagtycker att vi fann ett ganska hyfsat sätt att fördelaefter behov. Det kan väl tänkas att det finns intresseför att finna fram sådana system för styrning. Jagvet inte.Jag tycker att fortsätter med dennasvartmålning. Men jag skulle vara intresserad av atthon svarar på frågan om den privata skolan. Varförsäger att socialdemokraterna vill tabort rätten att välja skola och hindra utvecklingenav den privata skolan? Varför säger ni moderaterså, när ni uppenbarligen måste veta att det ärfelaktigt? Det är viktigt att vi håller oss med någonsorts etik också i den politiska debatten. Den hörinte bara hemma i skolans värld. Jag skulle vilja attskolministern utnyttjar den sista repliken till attsvara på frågan. Jag ställde frågan i mittinledningsanförande. Jag räknar med att jag skallfå svar på frågan om den privata skolan.Anf. 113 (m):Herr talman! Ett av skälen till att regeringen harvalt en modell som garanterar en medelsfördelningtill fristående skolor och ställer krav påkommunerna är att en rättighet som finns inskriveni olika konventioner inte får avgöras av kommunaltgodtycke. Det får inte vara beroende av i vilkenkommun man bor eller vilken politisk majoritetkommunen har, om man skall ha möjlighet att väljaen fristående skola eller om friskolan skall harimliga möjligheter att försörja sig. Vi har därförvalt en modell med en procentsats. Argumentenkänner ni väl.Varför ifrågasätter ModeraternaSocialdemokraternas intresse av friskolor? Varförfrågar vi om Socialdemokraterna vill riva upprätten att välja skola? Det gör vi av den enklaanledningen att det budskap som trummats ut idebatten från densocialdemokratiska partikongressen och i enrapport från den socialdemokratiskariksdagsgruppen är att skolpengen skall tas bort ochatt regeringen gynnar privatskolor på bekostnad avde offentliga skolorna. Man drar in all möjligklasskampsretorik. Socialdemokraterna däremotvill slå vakt om den offentliga skolan, säger man.Man målar upp en gammal och falsk bild. Det helahar varit otydligt. Vi fick motionerna först för envecka sedan. Där framgår att mångasocialdemokrater driver en linje som inte kaninnebära något annat än att den ekonomiskamöjligheten att välja skola, som regeringen hardrivit igenom, skall avskaffas, omSocialdemokraterna mot förmodan skulle kunnavinna någon majoritet för ett sådant förslag härframöver.Anf. 114 () replik:Herr talman! säger nu att honmotiverar dessa direkt felaktiga påståenden omsocialdemokratisk skolpolitik med att vi vill ta bortskolpengen. Är det, , detsamma somatt vi vill ta bort stödet till de privata skolorna, ettstöd på samma villkor som resursfördelningen tillde kommunala skolorna? Är det samma sak? Svarapå den frågan!Anf. 115 (m):Herr talman! Begreppet skolpeng används i en radolika sammanhang. I mitt förra inlägg refereradejag hur ropen har skallat från densocialdemokratiska kongressen. Där har det ocksåskett en sammanblandning i användningen avbegreppet skolpeng. Jag har faktiskt läst bådedebattinlägg och annat. Av den anledningenrefererade jag det. Rent formellt kan vi inteavskaffa skolpengen på annat sätt än genom attdetaljreglera hur kommunerna skall fördela sinapengar.Det är uppenbart att Socialdemokraterna vill rivaupp reformen om stödet till friskolorna somriksdagen har beslutat om. Ni vill inte att man skallgarantera ett stöd per elev till fristående skolor omeleven väljer att gå i en sådan skola. Ni tycker attkommunerna skall bestämma. I rapporten säger niatt kommunerna bör ha ett större ansvar, för att dethär systemet är så dyrt för kommunerna. Ni sägeratt man kan ifrågasätta om det behövs friskolor, förman kan göra så mycket i de offentliga skolorna.Jag delar uppfattningen att det går att göra mycketi de offentliga skolorna. Men hela beskrivningen ier retorik går ut på att ni vill riva upp denvalfrihetsreform som vi har fattat beslut om.Anf. 116 ()replik:Herr talman! Jag blev apostroferad av statsrådet.Jag vill bara säga att jag instämmer i EvaJohanssons första inlägg.Anf. 117 HANS NYHAGE (m):Herr talman! Den borgerliga regeringen har nusuttit , och mycket har hänt på en radskilda områden. Detta gäller inte minst inomutbildningspolitiken, där en rad viktiga ochlångsiktiga förändringar har genomförts. Grundenhar lagts för ett dynamiskt, framåtsyftande ochkvalitativt högt stående utbildningsväsende.En av de mest framgångsrika reformer somgenomförts ärotvivelaktigt den om fristående skolor ochelevernas rätt att välja skola. Sedan regeringsskifet1991 har 114 nya fristående skolor startat. Antalethar mer än fördubblats . Detta är skolorsom har skapats och drivs genom ett djuptengagemang av föräldrar och lärare och sominnebär värdefulla och viktiga alternativ inomskolområdet. Något motsvarande hade aldriginträffat med fortsatt socialdemokratiskt styre iUtbildningsdepartementet efter förra valet.Systemet med skolpeng är en viktig förutsättning isammanhanget. Det har från socialdemokratiskthåll aviserats att det skall rivas upp om partiet återkommer i regeringsställning. Detta vittnar så gottsom något om den socialdemokratiska inställningentill valfrihet och utveckling inom skolans område.Valfriheten är en central del av regeringens politikockså på skolans område. Det gäller som redanframhållits valet av skola, men det gäller också ochinte minst i själva skolarbetet.Riksdagen står nu inför ett par mycketbetydelsefulla beslut på skolområdet. Arbetet mednya läroplaner och betyg för såväl somgymnasieskolan pågår för fullt iutbildningsutskottet, och jag räknar med att vi i godtid före juluppehållet skall kunna lägga frambetänkanden här i kammaren.Förra gången beslutade om en nyläroplan för var 1979. Det är givetvisangeläget att den läroplan med nya principer och nyinriktning som vi nu arbetar med skall bligrundläggande och bestående för en allt bättreskola.Idéerna om målstyrning och decentralisering haräntligen fått ett verkligt genomslag i skolpolitiken.Med de båda nu föreliggande läroplans- ochbetygsförslagen flyttas en mängd beslut ochavgöranden, som tidigare låg hos politiker ochmyndigheter, till de enskilda skolorna, lärarna,skolledarna, eleverna och målsmännen. Statensfrämsta uppgift skall vara att tydligt och klartdefiniera vilka långsiktiga målsättningar somskolan skall arbeta efter. Staten skall definitivt intelägga sig i detaljer och styra de arbetssätt ocharbetsmetoder som skolan skall använda för attuppnå målsättningarna.Herr talman! Alldeles självklart förpliktigar de ipropositionerna angivna idéerna. Alla de fördelarsom vi kan uppnå genom att släppa loss arbetslustoch kreativitet på det lokala planet riskerar givetvisatt gå förlorade om vi inte ger vidgat ansvar ochvisar ökad tilltro för dem som yttest verkar inomskolväsendet. En politik med den inriktningenmåste således fullföljas med kraft.Vid våra diskussioner här i kammaren måste vialltså koncentrera oss på det som är den centralauppgiften för oss som politiker, nämligen vartåtskolans undervisning skall syfta på . Detfinns i vårt land mer än 100 000 lärare med gedignakunskaper och med betydande pedagogiskkompetens. Det är dessa kunskaper och dennakompetens som skall komma till sin rätt iskolarbetet. Vi får alltså inte försvåra för lärarna ideras arbete och bakbinda deras yrkesroller genomen rad detaljanvisningar och onödiga regleringar.Därför måste avregleringarna fortsätta. Därförmåste också decentraliseringen fullföljas, ochdärför är det så viktigt att regeringens läroplans-och betygsförslag får ett verkligt och brettgenomslag. Ju förr detta sker desto bättre.Vikten av ökad valfrihet kan inte nog betonas. Iförslaget till ny läroplan för garanterasvarje elev ett större utrymme än någonsin tidigareför egna val av ämnen. Det är rimligt och viktigt atteleverna ges ett större eget ansvar. Jag är övertygadom att engagemanget och studieviljan ökar hosalla, om möjligheterna att påverka det reellastudieinnehållet verkligen finns. Vi talar ofta ochgärna om betydelsen av medinflytande i skolan,men vi tvingas lika ofta konstatera att det brister idet avseendet när det gäller just eleverna. Det ärdärför angeläget att de idéer om valfrihet sompräglar regeringens skolpolitik också blir omsatta ipraktisk handling. Detta skulle utgöra den reellaoch verkliga formen av medinflytande i skolan.I kanske ännu högre grad än i , medförde förändringar som föreslås i gymnasieskolanstärkta former för medinflytande och ansvar på detlokala planet, inte minst för eleverna. Medutgångspunkt i den gymnasiereform som beslutadesunder förra tas nu ytterligare och viktigasteg mot en kursutformad gymnasieskola. Medregeringens proposition öppnas dörren för dekommuner som så önskar att gå vidare i dennariktning. Inom ramen för den nyaprogramstrukturen ges eleverna ökad möjlighet attsjälva sätta samman en utbildning som svarar motderas önskemål, krav och behov.I många kommuner är man fulltupptagen med övergången från en linjebunden programorienterad gymnasieskola. Det ärdärför det så nogsamt betonas i propositionen attdet är upp till kommunerna själva att avgöra omman redan nu vill gå vidare mot en kursutformadskola. Det är emellertid viktigt att denna möjlighetfinns, eftersom det kommit till klart uttryck frånmånga skolor och kommuner att det finns starkaönskemål om att få genomföra förändringar iangiven riktning.Herr talman! De förslag om nya betyg somregeringen lagt fram har tillkommit i samma andaoch har samma inriktning. Betygens vara eller intevara har kort sagt diskuterats år in och år ut. Såockså deras utformning. Ingen fråga torde så havarit föremål för utredningar, remissförfarande ochöverläggningar som just betygsfrågan. Den harförorsakat intensiva politiska strider, sombetygen setts som en självklarhet bland föräldraroch elever.Enligt det föreliggande förslaget får betygen endelvis ny och mer pedagogisk roll i skolan. Detnuvarande relativa betygssystemet i grundskolanskall ersättas med ett mål- och kursrelaterat system.Det föreskrivs inte i regeringsförslaget när betygskall sättas på annat sätt än att nationellt regleradebetyg måste ges efter årskurs 9 med hänsyn tillurvalet till högre utbildning. Det ges alltsåbetydande frihet för målsmän, elever och lärare atti samråd besluta över om och och när betyg skallges i övriga årskurser och över utformningen av deninformation som skall ges och som skall varaskriftlig från det femte skolåret. Det kommer alltsåatt ges ett ökat utrymme för föräldrarnas ochelevernas önskemål och för lärarnasprofessionalitet i detta viktiga sammanhang.Herr talman! Vi får ju all anledning att återkommatill skolfrågorna under den här hösten.Avslutningsvis vill jag bara konstatera, att genomde föreliggande förslagen finns förutsättningar attlägga grunden för en skola som förmår att mötaframtidens krav och behov. Med den vidgadevalfriheten, decentraliseringen och de ökadekunskapskrav som ställs ges möjlighet attåstadkomma den skola som med rätta kanbetygsättas som en bra skola.Anf. 118 () replik:Herr talman! Först vill jag begagna tillfället,eftersom detta är den första skoldebatten underhösten, att hälsa Hans Nyhage välkommen i hansnya roll. Jag vet att han inte är ny i utskottet, utanhar varit där tidigare, men jag önskar honomvälkommen till oss i den här omgången.Hans Nyhage sade att det har hänt mycket, ochstatsministern betonade också iregeringsförklaringen att den allmänna skolangenomgår en snabb vitalisering när de möter nyakrav från föräldrar och elever. Hans Nyhage sadesjälv att det sker ett dynamiskt framåtskridande iutbildningsväsendet.I den utfrågning som under förra veckangenomfördes rapporterades från att detdär sker en markant ökning av klasstorlekarna ochatt det inte är ovanligt med över 30 elever påsamtliga stadier.Från rapporterades en ökning avklasstorlekarna, som antaletresurstimmar skärs ned och barn med svårigheterinte har kunnat stödjas på samma sätt som förut.I finns det tydliga signaler om svårigheteratt ge tillräckligt stöd till elever med särskildabehov.I har man större klasser, ochspecialundervisningen har beskurits. I ärdet samma förhållande, dvs. gruppstorlekarna harökat kännbart, och man har t.ex. inte kunnat geelever med påtagliga skriv- och lässvårigheter detstöd som de behöver. I , i , iNybro och på är det likadant.Snart sagt varje kommun som vi hade bjudit inkunde redovisa vilka problem som skolan är utsattför. De 100 rektorerna i har sagtatt de nu har nått smärtgränsen och kanansvara för att de fullgör uppdrag tilldem att ge en bra och likvärdig utbildning.Jag tycker att det här är mycket allvarligt, och detrimmar mycket illa med Hans Nyhagesinledningsanförande. Jag vill bara i all vänlighetsäga att Hans Nyhage borde ta sig en titt i den skolasom är aktuell . Det räcker inte med dekunskaper som Hans Nyhage har från sin förraperiod i utbildningsutskottet.Vi har en skola med mycket sämre resurser,en skola som har mycket svårare att leva upp till sittuppdrag att ge en likvärdig utbildning till allaelever, oberoende av var de bor och oberoende avderas egna svårigheter och behov. Det är värt ettstudium, och jag skulle önska att Hans Nyhagesförsta insats blev att pressa på regeringen så, att vikunde få fram en ordentlig belysning av hur detnuvarande resursfördelningssystemet för skolanfungerar.Anf. 119 HANS NYHAGE (m) replik:Herr talman! Först vill jag tacka förvälkomsthälsningen. Utfrågningen var långt ifrånså entydig som nu vill göra gällande.Det framkom vid utfrågningen också mycket klartpositiva besked utifrån kommunerna på skildaområden.Vi vet alla att vi lever under besvärandeekonomiska förutsättningar. Det drabbar allaområden i vårt samhällsliv, också skolområdet.Men just därför är det så angeläget att vi dels gerdet ökade ansvar till kommunerna att klara dessaproblem vilket ligger i den nu förda skolpolitiken,dels verkar för en politik som skapar de ökaderesurser som vi alla är så betjänta av.Jag menar att ett ökat lokalt/kommunalt ansvar ochökat ansvar för dem som arbetar längst ned påskolområdet -- om jag får använda detuttryckssättet -- kommer att medföra att mycket avde svårigheter som uppenbarligen finns kommer attkunna övervinnas och på ett gott och riktigtsätt.Anf. 120 () replik:Herr talman! Det är ju en from förhoppning att viskall klara det, men för det behövs några saker. Detbehövs en tydlig och bra läroplan, så att vi vet vadskolan skall vara till för. Det behövs också etttydligt uppdrag till kommunerna när det gällerresursfördelningen.Jag tycker att det uppdrag som finns i Lgr 80 klartutsäger att de svaga eleverna, de med särskilt behovav stöd, borde gå först. Det borde vara vägledandeockså i den nya läroplanen. Där finns inte sammatydliga markering av detta. Det är allvarligt,särskilt i en situation där resurserna blir knappare.I en situation med överflöd eller med nära nogtillräckliga resurser är detta inte lika viktigt. Det ärnär resurserna är knappa som det är viktigt att vifördelar dem rättvist.Men det är också då som de största kraven ställs påett visst mod att våga säga till andra att de kanskemåste stå tillbaka, eftersom det finns elever sombehöver resurserna mer, för att dessa elever skall fåsamma chans till en utbildning.Jag vet faktiskt inte riktigt vad i utfrågningen somgjorde att Hans Nyhage var så stolt över densituation som vi upplever i dagens skola. Vad tyckteHans Nyhage var positivt i de rapporter som vi fickfrån kommunerna?Anf. 121 HANS NYHAGE (m) replik:Det var faktiskt mycket i den utfrågningen som gavpositiva besked. Att man från skilda håll betonadebekymmer och svårigheter är uppenbart, men detgick inte att få fram en bild av att vi med anledningav den ekonomiska situationen skulle ha en skolapå tillbakagång, tvärtom. Man betonade mycketväl att man klart och tydligt arbetade för att nå deuppsatta målen och även ansåg sig ha godamöjligheter att nå därhän.Eva efterlyser en tydlig och bra läroplan.Det är just det som vi nu arbetar med iutbildningsutskottet. Jag menar att detföreliggande läroplansförslaget är tydligt och bra iolika avseenden och att vi kan ställa oss bakom detmed stor tillförsikt, i all synnerhet som vi lägger såstor vikt vid att det är kunnigheten ocherfarenheten hos de människor som arbetar medfrågorna ute på fältet som kommer att styra arbeteti skolorna.Vi måste komma ifrån den centraladetaljregleringen, och vi måste som politikerbegripa att vår roll skall vara att angiva delångsiktiga målen, inte att befatta oss meddetaljerna. Där måste vi sätta tilltro till dem somarbetar ute på fältet.Det är också i högsta grad det som ligger bakom detbetygsförslag som föreligger för behandling iutbildningsutskottet. Det är ganskaanmärkningsvärt att man från socialdemokratiskthåll så vill omyndigförklara målsmän och lärare iarbetet på att komma fram till ett system för hurman skall ge omdömen om elevernas utvecklingoch kunskapsnivå i skolorna.Vad slutligen gäller svagare elever markeras detmycket tydligt i det föreliggande läroplansförslagetatt hänsynen till de svaga eleverna måste varamycket mycket stor och att det skapas alla tänkbaraförutsättningar för att de skall få en god ochlikvärdig utbildning.Anf. 122 ():Herr talman! En framgångsrik skolpolitik kräverbred förankring och en gemensam vilja att så långtdet över huvud är möjligt söka brett samförståndför skolans utveckling. När nu beredningsarbetet iregeringskansliet gått alltför fort för en bredförankring och samråd med olika grupper omskolans utveckling, blir det uppgift attsöka finna samlande lösningar.Kommunerna genomför nu beslut omen treårig programbaserad gymnasieskola. Inomramen för den nya gymnasieskolan vill regeringengenomföra det man kallar för ''en merkursutformad gymnasieskola''.