prot · GG0999 · 1993-04-26 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:99Måndagen den 26 aprilKl. 12.001 § Anmälan om kompletteringsval tillutbildningsutskottet och finansutskottetTredje vice talmannen meddelade att Centernsriksdagsgrupp på grund av uppkomna vakanserefter anmält ledamot i utbildningsutskottet och KarinIsraelsson som suppleant i finansutskottet.Tredje vice talmannen förklarade valda tillledamot i utbildningsutskottetMarianne ()suppleant i finansutskottetKarin ()2 § Justering av protokollJusterades protokollen för den 19 och 20 april.3 § Svar på interpellation 1992/93:108 omSveriges kandidatur till FN:s säkerhetsrådAnf. 1 Utrikesminister ():Herr talman! har i en interpellationfrågat mig om vilka planer regeringen har för attmed största möjliga kraft driva Sverigeskandidatur -- och därmed -- till FN:ssäkerhetsråd för perioden --1996.Frågan om när -- genom eller någotannat av de nordiska länderna -- skall söka plats iFN:s säkerhetsråd tillmäts självfallet största vikt avregeringen.Ett beslut om kandidatur under de närmaste 5--10åren kräver noggranna överväganden. Det finnsmånga andra länder i vår regionala grupp som harintresse av en plats i säkerhetsrådet. För att vårkandidatur skall kunna lanseras med framgångmåste vi ha klart för oss hur andra länder avseragera.Inom vår regionala grupp VOAS -- Västeuropeiskaoch andra Stater -- kommer man sällan överens omvilka länder man skall föra fram. Detta skapar enosäkerhet. Det vore självfallet en fördel om enighetinom gruppen kunde nås om två kandidater till detvå platser som står till gruppens förfogande.De perioder som är aktuella fram ärinte bara 1995--1996 utan också 1997--1998. Vi harnu, som ett första steg, under de senaste månadernamed övriga nordiska länder diskuterat hur detnordiska intresset att påta sig den viktiga uppgiftsom en plats i säkerhetsrådet innebär bäst skalltillvaratas. Dessa diskussioner, som äger rum i gottsamförstånd, är ännu inte avslutade.Det är riktigt som säger i sininterpellation, att -- och -- har ettmycket starkt engagemang i FN. Säkerhetsrådetkan -- sedan öst-västmotsättningarna upphört --arbeta på sätt som stadgefäderna ursprungligenavsåg. Kraven på att FN skall söka spela en roll i demånga svåra konflikter världen ser ökar. Somlojal och aktiv FN-medlem ställer upp i deflesta av dessa insatser. Den förväntan som finns påSverige i detta sammanhang visar på att vi är enaktad FN-medlem och att vi förväntas spela enaktiv roll, inte minst vad gäller konfliktlösning ochfredsfrämjande verksamhet. Det samarbete mellanFN och ESK som kraftigt utvecklats under detsvenska ESK-ordförandeskapet är ett exempel pådetta.I det arbete som pågår för att reformera FN idess helhet och skärpa organisationens instrument,deltar och övriga nordiska länder ocksåmycket aktivt. Jag vill understryka att detta gällerhela FN:s verksamhet, såväl inom området fred ochsäkerhet som vad gäller ekonomisk och socialutveckling, mänskliga rättigheter, miljöfrågor,icke-spridningsfrågor och förbättring av FN:sfinansiering. Sålunda kan och vill fortsättaatt vara en aktiv, ansvarstagande och pådrivandemedlem i FN. Vi vill därför vara beredda att ocksåpåta oss det ansvar som en plats i säkerhetsrådetinnebär, vid lämpligast möjliga tidpunkt.Vi måste grunda vår kandidatur på en realistiskbedömning av våra möjligheter. Det måste varjeland och varje regering göra. Det är dennabedömning som vi nu är i färd med att göra.Anf. 2 ():Herr talman! Jag ber att fåtacka för svaret.Sällan har väl frågan om säte och stämma isäkerhetsrådet varit så angelägen som i dessa dagar.Om hade varit medlem i , omSverige inte hade förlorat möjligheten att tillträdaden platsen , hade regeringen t.ex.i dag kunnat driva Bosniens och fredens sak på etthelt annat sätt än vad regeringen nu kan och gör.Men nya utrikespolitik vägdes den gångenav och befanns vara förlätt. Underbetyget var i och för sig inte oväntat. första regeringsuttalanden ''glömde''statsministern bort FN. budskap var attSverige skulle bli mer västorienterat, och Sverigeändrade sitt röstande i olika frågor i FN som rördeMellanöstern, nedrustning och nord-sydfrågor.Utrikesministern tycktes också i praktiken följa sinpolitiske sakkunniges råd om att ''bordelämna sin förtunnade värld av FN-stadga'', och honställde sig följaktligen, som jag upplever det,relativt kallsinnig till olika angelägna propåer frångeneralsekreterare . Med denna nyaFN-politik övergav statsministern ochutrikesministern traditionellautrikespolitik, dvs. den aktiva engagerade Palme-Hammarskjöldlinjen. Den blev också underkändvid valet till säkerhetsrådet. Efter detta fiaskogjorde statsministern saken än värre. Han sågmisslyckandet närmast som en fördel: Han varorolig för att skulle åta sig för mycketinternationellt.Det var, fru utrikesminister, mot bakgrund avregeringens dokumenterade ljumhet införvärldsorganisationen och den möjlighet nuhar att om åter ta säte i säkerhetsrådetsom jag ställde min fråga.FN är viktigare . Jag utgår frånatt utrikesministern delar min frustration över attSverige inte kan vara med i säkerhetsrådetsöverläggningar och föra fram sina synpunkter.Vad vill då regeringen med FN? Om man skall tolkautrikesministerns svar välvilligt, kan man ta fasta påvad hon säger i slutet av sitt svar: ''Vi vill därförvara beredda att också påta oss det ansvar som enplats i säkerhetsrådet innebär, .'' Det hade väl varit närmastsensationellt om hon hade sagt motsatsen, även omdet kommer från en moderatledd regering.Tyvärr innehåller resten av svaret en lång rad avreservationer och problem, bortförklaringar ochovidkommande sidospår.Jag kan inte se det på annat sätt än attutrikesministerns svar innebär att man saknarviljan, ambitionen och engagemanget i dennafråga. FN har inte prioriterats. Hur skall annars detfaktum tolkas att övervägandena ännu ett halvårefter misslyckandet inte är avslutade?Svaret avspeglar också den attityd somstatsministern visade upp , nämligen attdetta är en lågprioriterad fråga. Det är lika bra attstå utanför. I stället för att vara pådrivande väljerregeringen att ligga lågt.Jag undrar också om inte hänvisningen tillosäkerheten kring den västeuropeiska s.k. VOAS-gruppen tyder på en helt onödigförhandsanpassning till ett önskat EG-medlemskap. Vi känner ju till ambitionerna påvissa håll inom EG att skall inta en plats isäkerhetsrådet. Är det detta som utrikesministernmenar med hennes anspelning på VOAS-gruppen,dvs. att inte skall ta platsen från EG isäkerhetsrådet? Statsministern sade så sent som i TV-programmet , för vilken gång iordningen vet jag inte, att ''det inte finns skäl attha en avvikande uppfattning'' i förhållande till denpolitik som t.ex. EG för.Direkt oroande är angivandet av möjligheter till attkandidera --1998. Det är ju till åren1995--1996 som har chansen. kandå utgöra det nordiska kandidatlandet, och det ärdärför som det brådskar. Vill kandidera till1995, dvs. valet sker 1994, visar all erfarenhet attförberedelserna måste inledas snarast.Utrikesministern säger att de nordiskakonsultationerna ännu inte är avslutade. Enligtmina informationer gav den norska regeringen föröver en månad sedan klartecken. Norgestår i tur. Enligt den praxis som finns mellan denordiska länderna får ett land som missat sinkandidatur försöka en gång till. Så skedde t.ex.1983--1984 då missade sin kandidatur.Att vänta till 1997--1998 innebär däremotbetydande osäkerheter och svårigheter. kannog inte garantera att de kan vänta så . De tarsin plats i säkerhetsrådet på allvar. Dessutomkommer fler länder att kandidera 1997--1998 än1995--1996. Varför nämner utrikesministern överhuvud taget detta senare tillfälle? Hon vet lika brasom jag förutsättningarna. Det finns inget logisktsvar. Finns det något skäl som hon inte vill anförahär?Anf. 3 Utrikesminister ():Herr talman! I ett hänseende är ochjag ense, nämligen i bedömningen att FN ärviktigare . Däremot stämmer det inteatt inte skulle kunna agera om intesitter med i säkerhetsrådet. Det är självklart ännubättre om man sitter med i säkerhetsrådet. Men --ske lov -- alla de medlemsländer som inte sittermed i säkerhetsrådet kan ändå agera -- och de ärmånga. Det är därför det pågår många diskussionerom reformering av säkerhetsrådetssammansättning och även en utvidgning av rådet.Det går att som aktiv FN-medlem agera även omlandet inte sitter med i säkerhetsrådet. Det görSverige, och det gjorde bl.a. i den särskildaBosniendebatt som ägde rum i förra veckan.Sverige är också mycket aktiv i fråga omreformeringen av FN-arbetet. Det var det jag villepåpeka i interpellationssvaret.Vidare har vi själva sakfrågan. Den centralameningen är den jag gav i mitt svar, nämligen attregeringen är pådrivande i sitt arbete. Nästahållpunkt i detta arbete är det nordiskautrikesministermötet, som äger rum iMariefred. Då skall vi i den nordiska kretsendiskutera frågan om de nordiska ländernaskandidatur till säkerhetsrådet. Det är alldelesriktigt som säger att överläggningarnamed , som står i tur, har varit positiva. Detär jag mycket tacksam för. Men hela den nordiskakretsen måste vara ense. Tidpunkten för att göra ettväl övervägt ställningstagande tror jag kommer attinträffa när generalförsamlingen sammanträder ihöst. Vi kommer då att få bilden mycket klarare föross.Jag är alltid öppen för att diskutera dessa frågormed och få hans råd och synpunkter.Vi måste alla gemensamt anstränga oss för att fåSverige med i säkerhetsrådet.Anf. 4 ():Herr talman! Jag är tacksam för attutrikesministern är överens med mig om att det honsade i slutet av sitt svar är det viktigaste, nämligenatt denna regering är beredd att påta sig det ansvarsom det innebär om blir medlem isäkerhetsrådet. Det är särskilt viktigt nu när detfinns så oerhört viktiga frågor såsom situationen iBosnien. Det är också fråga om huruvida det skallbli fler liknande Bosniensituationer i världenframöver och vilken roll som FN och dessmedlemsstater skall inta. Det är därför oerhörtangeläget att får sitta med i ,dvs. säkerhetsrådet, när chansen finns. Vi harbeklagat att missade den chansen i fjol.Vi hoppas att regeringen vill reparera skadan från och genom ett aktivt engagemang visa attSverige är förtjänt av att få sitta i säkerhetsrådetoch att skall föra en konstruktiv politik i stilmed den , och förde.Jag vänder mig mot att det skall ta så förregeringen att konsultera sina nordiska vänner. Detfinns telefon och fax, och det går att hälsa påvarandra. säger utrikesministern att ett möteskall ske i . Nåväl, låt oss tafasta på det.Norge har redan sagt sitt ja, och det är det landetssvar som gäller. Kan vi räkna med att Sverigebestämmer sig efter det att den nordiskakonsultationen äntligen är slutförd ?Det är framför allt det nordiska ställningstagandetsom vi måste ta hänsyn till. Om viljan, ambitionenoch engagemanget finns går det att sedan sätta igång arbetet. Det vore sorgligt om vi skulle behövavänta för att höra en mängd andra länder.Sverige gör anspråk på den nordiskakandidaturen -- inget annat. hartraditionellt ''rätt'' att göra anspråk på en plats irådet.Anf. 5 Utrikesminister ():Herr talman! Jag vill säga att den frustration som jagkänner gäller tragedin i Bosnien. Den leder dockinte till handlingsförlamning från svensk sida.Jag vill också nämna för ochkammarens ledamöter i övrigt att statsministernunder helgen, som vi alla har kunnat se itidningarna, har fört mycket viktiga diskussionersåväl med och general sommed premiärminister . Jag träffade denryska utrikesministern förramåndagen och förde samtal med honom omJugoslavien.I eftermiddag kommer tillStockholm, och jag får då en möjlighet att direktmed honom efter EG:s utrikesministermötediskutera utvecklingen i f.d. ochtragedin i Bosnien. kommer jag att träffaTysklands utrikesminister och fårmöjlighet att med honom diskutera situationen iJugoslavien. kommer jag att träffaBelgiens utrikesminister och får även dåmöjlighet att diskutera denna fråga.Det är alltså gudskelov inte så att vi, därför att videnna gång tyvärr inte kom med i säkerhetsrådet,inte har möjlighet att i denna den just nu tyvärrstörsta europeiska frågan agera med bestämdhetoch kraft.Vid lunchen kommer regeringen att i extrasammanträde fatta beslut om den svenskauppföljningen av säkerhetsrådets sanktionsbeslut.Som ESK-ordförandeland verkar vi nu vidämbetsmannakommitténs sammanträde i föratt ESK ännu mera aktivt skall tillse attsanktionspolitiken följs upp.Det finns ännu mer att redovisa, men vi kommer attha en särskild Bosniendebatt , och jagavvaktar därför med detta. Jag vill ändock säga tillkammarens ledamöter att vi för en mycket bestämdoch aktiv Jugoslavienpolitik.Anf. 6 ():Herr talman! Det är riktigt att vi skall ha en särskilddebatt om Bosnien och det gamla påtorsdag. Jag tycker att det finns synpunkter attanföra också på hur regeringen har agerat utifrånsin ställning, både i utövandet av regeringsmaktenoch med tanke på att är ESK-ordförandeland. Det vill jag gärna återkomma tillpå torsdag.Vad gäller FN, som vi nu här diskuterar, kan manfråga sig om regeringen har den tillräckligaambitionen och viljan och är målmedvetet inriktadpå att skall söka medlemskap isäkerhetsrådet. Har utrikesministern ochstatsministern utnyttjat alla de möten somutrikesministern räknade upp, sådana som har ägtrum och sådana som kommer att äga rum, för attsäga att vill söka den aktuella platsen isäkerhetsrådet? Har man eller har man inte gjortdetta?Anf. 7 Utrikesminister ():Herr talman! Det kommer vi självfallet att göra närbeslutet om kandidaturen har fattats. Beslutetmåste först fattas på ett realistiskt underlag, och jagbedömer att vi kommer att ha detta närgeneralförsamlingen har återsamlats under hösten.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1992/93:91 om Peruoch de mänskliga rättigheternaAnf. 8 Kulturminister ():Herr talman! har frågat mig vilkagarantier den har för att de somnu skall avvisas till inte drabbas av''försvinnande'', tortyr eller annan omänskligbehandling.Bertil Måbrink ställer interpellationen medanledning av att regeringen i beslut i juli 1992beslutade att avvisa ett antal asylsökande från Peru.Han hänvisar i sin interpellation till en stor mängdmaterial rörande , bl.a. från AmnestyInternational och 's Watch. Detta materialär känt för regeringen, som får information frånmånga olika källor, bl.a. just AmnestyInternational, rörande de länder varifrånasylsökande söker sig till . Vad gäller Peruföljer regeringen, liksom också myndigheterna,utvecklingen där mycket noga och har tillgång tillomfattande material, inte minst därför attperuanska asylsökande utgör en relativt stor gruppav de asylsökande i och inströmningen harökat . Jag vill understryka att det ärviktigt att komma ihåg när man studerar läget i Peruatt terroristorganisationerna, främst SenderoLuminoso, står för en stor del av de grymheter sombegås mot enskilda i Peru.Först av allt vill jag reda ut några missförstånd iinterpellationen. säger attregeringen gjort bedömningen att ingen som rest utur med eget pass har anledning att fruktaförföljelse från peruanska myndigheter ellerparamilitära grupper. Jag vill påpeka att regeringenaldrig fattar några generella beslut i asylärendeneller gör några generella uttalanden. Varjeasylansökan prövas individuellt med hänsyn tillsamtliga omständigheter i det enskilda fallet, motbakgrund av situationen i hemlandet. Det betyderatt regeringen naturligtvis inte heller rörandeperuanska asylsökande har gjort något generelltuttalande om vikten av att asylsökande inneharpass. Man har i enskilda fall naturligtvis tagithänsyn till vad den asylsökande berättat om utresanur , eftersom detta tillsammans med övrigaomständigheter kan ligga till grund förbedömningen av skyddsbehovet, men regeringenhar inte påstått att enbart det faktum att en personlämnat med eget pass betyder att han eller honinte kan ha skyddsbehov. Sådana generellabedömningar görs helt enkelt inte.Bertil Måbrink anför vidare i interpellationen vadsom framställs som ett citat ur regeringens beslut,men som är felaktigt. menar attregeringen slagit fast att den som ''kan antas haverkat för'' bl.a. Sendero Luminoso under ingaförhållanden kan få uppehållstillstånd som defacto-flykting. Det är viktigt att understryka att i defall regeringen hänvisat till aktivitet för enorganisation, det har rört sig om personer som''verkat'' för organisationen, dvs. inte sådana somkan antas ha verkat för den. Beslut i asylärendengrundas främst på det som de asylsökande självaframför om bakgrunden till sin ansökan.Jag vill också påpeka att regeringen inte sagt attpersoner som verkat för Sendero Luminoso ellerMRTA under inga förhållanden kan fåuppehållstillstånd som de facto-flyktingar. Jagmåste upprepa vad jag sagt om att regeringen intefattar generella beslut eller gör allmängiltigauttalanden. Jag kan inte kommentera enskildabeslut i asylärenden, men jag vill understryka attdet är just beslut i enskilda ärenden som det rör sigom. Regeringen har och under1993 fattat beslut i 28 ärenden rörande peruanskaasylsökande. Av dessa beviljades uppehållstillståndi 6 fall.Vad som kan sägas allmänt om bedömningen avperuanska medborgares asylansökningar är attStatens invandrarverk och ,som är de myndigheter som självständigt fattarbeslut i asylärenden, inte anser att det motbakgrund av läget i finns anledning att anta attsamtliga asylsökande har skyddsbehov. Regeringenhar inte funnit anledning att göra någon annanbedömning i de ärenden som överlämntas tillregeringen för beslut. Garantier, som BertilMåbrink efterlyser, kan regeringen inte lämna.Men mot bakgrund av kunskapen om läget i Peruoch vad de asylsökande anfört till stöd för sinaansökningar har varken myndigheterna ellerregeringen haft anledning att anta att det generelltskulle finnas hinder mot avvisning av peruanskamedborgare. Ett antal av de peruaner som avvisatsur -- av regeringen eller myndigheterna --har återvänt till . Regeringen har inte fåttnågra uppgifter om att de skulle ha behandlats illavid återkomsten. Dock pågår just nu inhämtandeav information beträffande en person somkvarhölls en dag.UNHCR har varit i kontakt medKulturdepartementet för att diskutera de härärendena. Vi har gått igenom ett antal ärendentillsammans med dem, och de har inte tagitytterligare kontakt efter det.Jag vill också återigen, liksom jag gjort redantidigare här i kammaren, upplysa om att deneuropeiska kommissionen för mänskliga rättigheterden fattade beslut i två ärenden, ivilka peruanska asylsökande som enligt beslut avregeringen skall avvisas från klagat tillkommissionen. De hade anfört att de skulle löparisk att torteras om de avvisades till . I bådafallen fann kommissionen att ärendena inte skulletas upp till prövning, då klagandenas påståendenbedömdes vara uppenbart ogrundade.Kommissionen anförde att svenska myndigheterhar omfattande erfarenhet av att bedömaasylansökningar från peruanska medborgare ochatt regeringen noggrant prövat omständigheterna iärendena. Prövningen enligt svensk lag om enavvisning kan verkställas med hänsyn till risken förtortyr överensstämmer enligt kommissionen välmed de krav som ställs enligt den europeiskakonventionen om mänskliga rättigheter.Kommissionen fann därför att det inte fannsanledning att anta att klagandena riskerar tortyreller annan behandling som strider mot deneuropeiska konventionen om mänskliga rättighetervid återsändande till Peru.Jag tycker därför att det är uppenbart attasylsökande från , liksom alla asylsökande, fårsin sak noga prövad i . Det finns ingenanledning anta att de som avvisas härifrån löpernågon särskild risk att behandlas illa vidåterkomsten.Anf. 9 ():Herr talman! Jag tackar för svaret. Jag är förvånadöver hur tystlåten statsrådet är när detgäller situationen för de mänskliga rättigheterna iPeru och att hon i stället ägnar sig för mycket åtteknikaliteter, vad det nu kan bero på.Hon säger icke ett kritiskt ord om regimensförbrytelser. Hon säger attterroristorganisationerna, främst SenderoLuminoso, står för en stor del av de grymheter sombegås mot enskilda i . Detta är inte en korrektbeskrivning.Mellan 1980 och 1992 dödades 28 809 personer i detpolitiska våldet i . Staten bar ansvaret för53 %, Sendero Luminoso för och MRTA för1 % av dessa dödsfall. Det finns två parter som stårför det politiska våldet och som grovt förbryter sigmot de mänskliga värdet i . Det är staten medhela sin maktapparat, och det är SenderoLuminoso.America's Watch publicerade en 62-sidig skrift med --våld mot kvinnor i väpnade konflikt. Statensföreträdare använde i nästan ofattbar utsträckningvåldtäkter som ett medel att förtrycka kvinnor sommisstänks för gerillasympatier eller anses skyldigatill att ha kritiserat militärens övergrepp motmänskliga rättigheter.Journalister, aktivister i organisationer förmänskliga rättigheter och advokater har på senaretid blivit föremål för regeringens vrede. Så får denadvokat som åtar sig att genom domstolsförfarandefå fram sanningen om en students försvinnande enbrevbomb till sitt kontor och mister därmed sin enaarm. På kuvertet med brevbomben fanns presidentFujimoris sekreterares sigill. Så döms den advokatsom i rättegången försvarade Senderos ledareGusman till livstids fängelse för innehav avSenderolitteratur.Statsrådet säger att Amnestys ochAmerica's Watchs material är väl känt avregeringen. Jag frågar mig då varför regeringen intefäster avseende vid detta material när den fattarbeslut i asylärenden som rör . Anserregeringen att det finns några sakfel i dettamaterial?Statsrådet säger i svaret beträffande betydelsen avatt en asylsökande rest ut ur med eget pass attregeringen aldrig fattar några generella beslut iasylärenden eller gör några generella uttalanden.Strikt formellt är detta riktigt. är det så,att regeringen fattar beslut i de asylärenden däravsikten är att lägga fast en praxis förUtlänningsnämnden och . Vadgäller betydelsen av utresa med eget pass framgårdet mycket tydligt av regeringens beslut att det ärfråga om en mycket distinkt och kraftfull styrningav praxis.Standardmotiveringen i besluten lyder som följer:Mot bakgrund av omständigheterna i ärendet, bl.a.att X kunnat lämna landet legalt, bedömerregeringen att han inte numer riskerar förföljelse ihemlandet.Jag har haft tillfälle att i detalj gå igenom ett avdessa praxisskapande fall. I det fallet hänvisadesförutom till utresa med eget pass också tillomständigheterna i övrigt som stöd för attkonventionsflyktingskäl inte förelåg. Försiktigtvisangavs inte vari ''omständigheterna i övrigt''bestod. Jag kan bara konstatera att det inte fannsnågra sådana omständigheter.Trots att den person det gällde bevisligen fängslatsoch torteras oerhört svårt ansågs utresamed eget pass som tillräcklig grund förbedömningen att risk för förföljelse iflyktingkonventionens mening inte förelåg. Det äralldeles klart att regeringen styrt praxis så, attutresa med eget pass skall spela en avgörande rollvid bedömningen att flyktingstatus inte föreligger.Statsrådet leker med ord när hon invänder attregeringen inte sagt att personer som verkat förSendero Luminoso eller MRTA under ingaförhållanden kan få uppehållstillstånd som defacto-flyktingar. Även om inte dessa ord används,är detta den verkliga innebörden av regeringenspraxisskapande beslut.Standardformuleringen lyder något förkortad såhär: Av utredningen framgår att X verkat för enorganisation som enligt vad som känt är gjort sigskyldig till upprepade grova övergrepp i . Ävenom X inte har deltagit i sådana aktiviteter har hanverkat för en organisation vars metoder får ansesomfatta förhållanden som faller inom ramen förartikel 1 F Genevekonvention. Därförfinns särskilda skäl att inte bevilja asyl som defacto-flykting även om skälen annars voretillräckliga.Anf. 10 ():Herr talman! Vi hade en långinterpellationsdebatt här i kammaren om huruvidaflyktingpolitiken hårdnat eller inte. då att hon inte visste om den hårdnat. Honskulle låta utreda det. Det var i alla fall interegeringens önskan att det skulle vara så, om jagförstod rätt.