prot · GG0991 · 1993-04-14 00:00:00 — Där har någotsystemskifte i ekonomiskt avseende inte skett.Ännu en aspekt på detta är att det naturligtvis finnsen fara för att man fastnar i något slags omvändmarxism-leninism när systemskiften av dettaradikala slag genomförs. Man är så inkörd i detgamla sättet att tänka att man betraktarmarknadsekonomi i sig som något slags färdigtsystem som man inte får rucka på -- på samma sättsom planekonomin antogs vara det. Dettafungerade ju som bekant inte, men i teorin skulledet vara på det sättet. Det finns givetvis skäl attnoga följa vad som sker i när det gällerdetta.När man börjar bygga upp marknadsekonomieranmäler ju sig marknadsekonomins speciellaproblem. Dessa fordrar lösningar som naturligtvisinte kan förutsägas. Poängen är attmarknadsekonomi inte innebär ett konfliktfrittidealtillstånd. Det är ett instrument för att uppnåmera övergripande mål. De kanske enklast kansammanfattas som ett civiliserat normalt samhälle.Ungefär så har det också uttryckts avledande företrädare för de östeuropeiskademokratiska rörelserna.När jag och vid andra tillfällen hör PierreSchori får jag intrycket av att man kanske skulle hagjort på något annat sätt. Detta är den enda möjligaslutsatsen jag kan dra när jag hör tali dag om att man var besatt av att privatisera ochatt man inte ville utnyttja den statliga sektorns olikamöjligheter. Vad skulle man då ha gjort? Vadgjorde Mazowiecki och och alla andra förfel? Vad skulle de ha gjort i stället? Vilket varalternativet?Jag tror faktiskt inte att det existerade någotalternativ. I den historiskt sett unika situation somreformländerna i Österuropa befann sig i var detnödvändigt att med några mycket snabbagenomgripande reformer skapa åtminstonenågonting, ett slags elementär marknadsekonomiskstruktur, i det tomrum som den kollapsadekommunistiska kommandoekonomin lämnadeefter sig. Med den reflexionen kan man konstateraatt det vi utifrån kan göra ungefär är det somSverige och många andra länder försöker göra. Viär inriktade på att hjälpa till med dettasystemskifte, i första hand genomkunskapsöverföring. Det är rimligt att vi gör detta.Vi är överens om det, vilket gläder mig. Men någotalternativ till den övergripande strategin iÖsteuropa har jag icke hört talas om. Det är intesärskilt kul att i debatt efter debatt höra att någotfundamentalt fel gjordes. Jag förstår inte riktigt vadman syftar på.Med detta, fru talman, yrkar jag bifall tillutskottsmajoritetens förslag.Anf. 134 () replik:Fru talman! Jag är något förvånad över HåkanHolmbergs inlägg. Kanske är det insikten om atthan själv inte har så mycket att komma med somgjorde att han ägnade hela sitt inlägg åt att angripaoss socialdemokrater för att ha en annorlunda synpå marknadsekonomi än han har. två meningar om vad regeringen gör iÖsteuropa: man stöder systemskiftet. Det var tvåmeningar i hela anförandet. Resten var ett angrepppå oss.Detta var dessutom ett onödigt angrepp. Det är juväldigt konstigt att han insinuerar att visocialdemokrater skulle föredra den gamlakommunistiska kommandoekonomin, bara för attvi är kritiska till delar av den typ avmarknadsekonomi som finns. Jag känner annarsHåkan som en intellektuell karl.Det vi diskuterar -- jag citerade en av EG:söstexperter -- är vilken typ av marknadsekonomisom man skall ha, om det skall vara en ohämmadmarknadsekonomi som innebär attmarknadskrafterna släpps helt fria utan att det finnsnågra sociala inslag. Detta är ju samma debatt somvi för i . Mig veterligt står jag på samma sida i fråga om att man skall haen social marknadsekonomi, i motsats till det somkallas chockterapi, som innebär att man är ganskahänsynslös och använder ganska brutala metoder iden ekonomiska politiken.Den debatt som pågår om hur man skall stödjaRyssland handlar just om detta. De nyamiljarderna som vi försöker mobilisera skall gå tillatt också ge Jeltsin möjligheter att skapa socialaförutsättningar för att driva marknadsekonominvidare. När försöker konstrueraen motsättning i detta är det en intellektuelltundermålig debatt som förs.Vi diskuterar samma sak nu som man gjorde närMarshallplanen kom till, efter andra världskriget.Då gällde det också att vid systemskiftet införa ensocial marknadsekonomi -- det var då begreppetmyntades. Det skulle icke vara en chockterapi. Dåvet vi inte hur det hade gått. Det är detta somdebatten gäller. Det är onödigt att föra någonannan typ av debatter.Anf. 135 ()replik:Fru talman! tycker att det är konstigtatt jag valde att angripa ett synsätt som jag har tycktmig märka i olikaframträdanden i dessa frågor och att jag inte taladeså mycket om det som står i betänkandet. Det är såmånga andra som har talat om betänkandet att jagtyckte att jag kunde ta mig den friheten.Debatten om innehållet i betänkandetsammanfattade jag, som jag tror, ganskarättvisande i början. De sakliga skillnaderna mellanmajoriteten och Socialdemokraterna är mycketmåttliga. Däremot är det ett problem för just denintellektuella nivån i debatten om gång på gång framträder och formulerar sigsom om det hade gjorts något fundamentalt fel avde demokratiska krafter som har tagit över i dessakatastrofdrabbade länder, som om det hade funnitsnågot annat att göra än att mycket snabbt försökaavskaffa resterna av det gamla systemet och läggaåtminstone en grund för ett nytt fungerandesystem.Pierre Shori säger att den här diskussionenegentligen handlar om vilken typ avmarknadsekonomi som man skall ha. Förvisso, dendebatten förs i t.ex. , och de ländersom tidigare ingick i . Denkommer att föras länge, sannolikt alltid, mellandemokratiskt inriktade partier. Men det är ickesamma debatt som förs i . Det kommerkanhända att bli det, om förändringen blirframgångsrik. Men det vi diskuterar och hardiskuterat under hela detta århundrade är hur manskall utforma ett system som i grunden bygger på enfungerande marknadsekonomi och demokrati.Den situation som man stod inför i varatt man skulle avskaffa ett slags feodaltprivilegiesystem. Detta skulle dessutom göras i ensituation när allting som förknippades med dengamla statsapparaten hade brutit samman på grundav det styrande partiets kollaps. Detta är enfundamentalt annorlunda situation. Om man intevill inse det, kan man inte heller riktigt förstå vadsom verkligen sker i de östeuropeiska länderna. Ioch för sig har det , frånSocialdemokraternas håll, sagts mycket som tyderpå att man har haft svårigheter att riktigt förstådetta historiska skeende. Jag vill inte nu gå inytterligare på detta. Men det skulle vara skönt omvi i fortsättningen kunde slippa den typ av slängarsom av demokrater i mycket väl kanuppfattas som att det i riksdag finnspersoner som anser att solidaritet,och de baltiska folkfronterna hargjort fel i något väsentligt avseende, när de harsatsat på snabba systemskiften. Det har de integjort.Anf. 136 (nyd):Fru talman! Jag skall inte uppehålla mig vidintellektuell storpolitik, utan jag skall varajordnära och diskutera och komma med förslag omhur man skall kunna öka försäljningen tillÖsteuropa, kanske framför allt till vårt närområdei och baltstaterna.Som gammal exportör och företagsledare har jagjobbat länge med dessa länder. Jag är fascinerad avde möjligheter som vi har att öka våramarknadsandelar och våra affärer. Det är en helt nyvärld som öppnar sig för oss, med nya möjligheter.Det gäller bara att man skall vara välutrustad. Manskall ha tränade exportsäljare och man skall varautrustad med samma hjälpmedel som vårakonkurrentländer har beträffande krediter,exportgarantier osv. Det är nämligen enosedvanligt svår marknad. Ett av de storaproblemen för är bristen på hårdvaluta.De olika aktörerna -- exportörer och importörer --försöker föra ut så mycket hårdvaluta som möjligt.Exportörerna underfakturerar, och importörernaöverfakturerar. Det gäller för ett land som Sverigeatt peka på dessa orättvisor och försöka komma tillrätta med dem, eventuellt med statlig svensk hjälp.Det rör sig om en mycket intressant marknad förSverige. Jag har de senaste siffrorna över hurexporten har utvecklats. I förhållande till år 1991ökade exporten . Av de totalt 8,3miljarderna på östområdet faller 3 miljarder påSovjet. Exporten till enbart ökade med23 %. Jag skall bara nämna några ytterligare siffror.Exporten till uppgick till 1 miljard, tillPolen 2,2 miljarder och till 1,4miljarder. Det rör sig således om marknader avmycket stor vikt för -- särskilt när vihar ett budgetunderskott och vår exportindustri tillstor del fortsätter att flytta utomlands.Vi måste satsa på dessa marknader. Vi får intelyssna till dem som säger att det är svåra marknaderoch att man bara förlorar pengar. Så är inte fallet.Vi kan peka på många företag, såsom Tetra Paksom har fem sex fabriker och som satsar stenhårt påRyssland.Även importen har ökat. Den ökade med intemindre än under föregående år. På bägge hållsker det således markanta ökningar.Det är mot denna bakgrund vi i Ny demokrati haryrkat på att man skall öka ramarna förexportkrediterna. är ramen 1 miljard, och vivill öka den till 4 miljarder. Vi har i detta hänseendereserverat oss gentemot utskottets åsikt, som sägeratt en ökning från 1 till 4 miljarder avexportkreditramarna skulle medförautomordentligt stora förlustrisker. Jag tycker attdet ger uttryck för ett mycket snävt tänkande. Medde problem vi har inom den svenska industrin ,skulle jag vara glad om det fanns någraförlustrisker. Det är bättre att satsa på dessamarknader och att ta vissa välkalkylerade risker.Man får inte glömma att de exportörer som harmisslyckats har en självrisk på . Det gör nogatt de själva ser till att få betalt genom letter ofcredit och på andra sätt.Jag tror också att det gäller att reformeraExportkreditnämnden. Den är tyvärr alltförbyråkratisk. Det återspeglas i styrelsen, där detmed enstaka undantag bara sitter statligabyråkrater. Man måste få in aktivt exportfolk somvet vad det är fråga om. I mitt lilla bolag har jagt.ex. med chefen för i istyrelsen. Jag tror att det vore mycket välbetänktom tog med honom istyrelsen. Det är bara de som jobbar med affärer iRyssland och och vet hur svårt det är somkan hjälpa andra företag in på den fantastisktintressanta marknad som vi i måste arbetamed.Vi måste också ha investeringskrediter för attkomma i gång på den marknaden.Exportkreditnämnden tar bara politiska risker ochinga kommersiella risker. Jag skulle vilja rådautskottet att se till att regeringen får fart påinvesteringskrediterna. Skall man etablera sig meden försäljningsorganisation fordras detinvesteringar i landet. För att man skall kunna göralångvariga affärer är enda sättet att ha en lokaletablering med ryssar.Jag tror att det över huvud taget skulle vara nyttigtför utrikesutskottet och även för näringsutskottetom de möjligt åkte till . Det ärviktigt att vara på plats och se vilka möjligheter somdär kan erbjudas. Det är endast genom att vistas eneller annan vecka i , i och i Polensom man kan se hur de arbetar där. Då kan manockså föreslå vilka åtgärder som skall vidtas. gör bara gömma sig ochsäga att det är fråga om utomordentligt storaförlustrisker, tycker jag är oacceptabelt. Manbrände sina fingrar på stora krediter till ochtill som vi fortfarande lider av. Manförlorade i storleksordningen en halv miljard. Manfår dock glömma bort detta nu och göra någrasatsningar i det nya . I annat fall får man intenågonting tillbaka.Med dessa ord vill jag bara säga att jag naturligtvisunderstöder vår reservation om att öka ramen förexportkreditgarantier från 1 miljard till 4 miljarder.Anf. 137 (nyd):Fru talman! Jag håller givetvis med den föregåendetalaren om att det är mycket viktigtatt utöka exportkrediterna om vi skall kunna få litetbättre snurr på . Jag tänker inte gå vidarein på den frågan.Jag tänker här i stället gå in på hur Ny demokratiser på biståndsstödet till . Som alla här ikammaren vet anser vi att man inte kan ha ett såhögt bistånd som vi nu har på 13--14 miljarder utanatt vi måste skära ner det. när det är så svåratider i vill vi från Ny demokratis sida skäraned det totala biståndet till 7--8 miljarder. Frågangäller om vi över huvud taget skall kunna ge biståndfortsättningsvis eller om vi skall behöva sökabistånd. Om vi inte får ordning på vår ekonomi iSverige kanske vi får söka bistånd om ett par år.Jag avser nu att tala om och Baltikum.Hur vill vi då fördela biståndet på 7--8 miljarder?Jo, vi vill ge en tredjedel till de baltiska ochösteuropeiska länderna, en tredjedel till FörentaNationerna och en tredjedel till frivilligahjälporganisationer och till utbildning ochutveckling i tredje världen. Ny demokrati villsåledes satsa 2--3 miljarder på bistånd tillÖsteuropa. Om inte hela västvärlden gör detta, ärjag till säker på att vi kommer att få upplevaden största folkvandringen någonsin i historien.Om vi inte hjälper folket i att utvecklasig, producera och vara självförsörjande är detsjälvklart att de söker sig till väst. Jag är ocksåövertygad om att det i så fall kommer att bli ett ochannat storkrig där borta, om vi inte sätter in krafteroch hjälper dem.Jag skall ge ett exempel på ett typisktbiståndsprojekt som vi från Ny demokrati skullekunna tänka oss. Som ni vet släpper den ryskastålindustrins anläggningar ut en massa skit. Omjag inte minns fel bad ryssarna sedanFinland och om en offert för att renastålindustrin på och moderniseraanläggningen. Jag tror att de fick en offert på 2miljarder. Detta skulle väl ha utgjort ett ypperligtbiståndsprojekt för del. Vi skulle då kunnaanvända svensk teknologi och svensk arbetskraft,och vi skulle få chansen att lära ryssarna hur manskall hantera teknologin och utveckla sin industri.Den stora pluspoängen är att vi i på köpetskulle få renare miljö.Jag vill tala om för ledamöterna här i kammaren attjag tar upp dessa frågor ganska mycket på lokalnivå när jag diskuterar med olika partier ochkommunalpolitiker. De säger då att vi harfullständigt rätt i detta. Era partikamrater långt neri leden tycker alltså att det här är rätt. När mankommer hit till blir det precis tvärtom.Är det bara för att förslagen kommer från ''fel''håll? Ni kan gärna få våra förslag. Vi skall då hållamasken och säga att vi inte har kommit medförslagen. Förslagen kan komma från vilket partisom helst. Vi tycker att det är sunt förnuft.Om vi skall kunna hjälpa dem i öst måste vi satsaminst en tredjedel av biståndet och, vilket SimonLiliedahl var inne på, öka exportkrediterna för attutveckla Östeuropa.Fru talman! Jag ställer mig givetvis bakom samtligade reservationer som har yrkat bifalltill.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )AjourneringKammaren beslöt att ajourneraförhandlingarna till för middagsuppehåll.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 19.00.10 § Situationen i det tidigare betänkande1992/93:UU21 Situationen i det tidigareJugoslavien.Anf. 138 ():Herr talman! I pågår nu för första gångenefter ett långt, utdraget, grymtoch blodigt krig. Det är självfallet ett allvarligtbakslag för alla de krafter som har arbetat för attgöra denna kontinent till en fredens kontinent. Detär ännu mer ett bakslag för folken i det fornaJugoslavien, ett land där olika nationaliteter ochfolkgrupper kunde hålla ihop. I dagdjupnar fiendskapen mellan de olika folkgruppernai detta land.För oss som utifrån betraktar den jugoslaviskatragedin ger den anledning både till handling ochtill reflexion. Det ger anledning till handling därföratt det är en fullkomligt självklar och naturligimpuls för människor som står runt en katastrof attrusa till undsättning och försöka göra vad man kanför att lindra lidandet för de människor som ärdrabbade.Det är därför självklart för att vi tar emotflyktingar från krigets . Det är självklartatt vi på de sätt vi kan försöker ingripa också påplatsen med olika typer av katastrofbistånd. Försvenskt vidkommande har det huvudsakligenkanaliserats via Förenta nationernasflyktingkommissariat men också via en delfrivilligorganisationer som är verksamma iJugoslavien.Riksdagen har haftanledning att återkomma till fråganoch att bevilja mer pengar för attkunna vidga dessa insatser. Vi har bakom oss enkall vinter då människor har frusit i det fornaJugoslavien. Jag vill erinra om att idecember beviljade ytterligare 150 miljoner förinsatser. Därefter återkom regeringen medanhållan om ytterligare 150 miljoner, och det är nupå tal att ytterligare spä på dessa insatser. Det ärfullkomligt självklart att måste bidra tilldetta arbete.Det är också självklart att bidrar medopinionsbildning i de internationellaorganisationerna. Jag vill särskilt nämnaCorellgruppens insatser för att förberedatillkomsten av en krigsförbrytartribunal. Rätten måförefalla bräcklig ställd inför de våldsamheter sompågår i . Men vi måste värna folkrättenoch skyddet för de mänskliga rättigheterna. Vimåste se till att respekten upprätthålls genom attdet finns rättsinstanser som kan döma debrottslingar som har begått de oerhördavåldsamheter och grymheter som vi sett i det fornaJugoslavien.Herr talman! Det finns alltså ett behov av handling,men det finns också ett behov av reflexion. Kriseni ger anledning till många funderingaroch många tankar på vad vi kan göra föratt förhindra denna typ av utveckling. Det är heltklart att det råder ett djupt samband mellan dennakris och den ekonomiska nedgången i . Detär när ekonomin sviktar som de etniskamotsättningarna får fart. Vi ser alltför mångaexempel på detta även i det forna Sovjetunionen.Det är också därför som arbetet med att utvecklaekonomin är en viktig krigs- ochkonfliktförebyggande insats. Vi måste funderamycket djupt och mycket grundligt över frågan omvad vi kan göra för att förhindra våld avden typ vi ser i . Jag tror att det finnsutrymme för insatser på en mängd olika områden.Vi måste försöka stärka den bräckliga fredsordningsom finns i . Man har de senaste månadernatalat mycket om FN:s tillkortakommanden, ESK:stillkortakommanden och EG:s misslyckade försökatt medla. Det finns förvisso anledning att riktasjälvkritik mot alla dessa organ som vi antingen ärmedlemmar i eller vill bli medlemmar i. Samtidigtskall vi inte glömma bort de stora insatser som hargjorts.Flyktingkommissariatet arbetar framgångsrikt.Stora mängder förnödenheter forslas fram avmodiga människor till de svältande och de lidande iofta isolerade bergsbyar och bergsstäder. Denmilitära övervakningen har också börjat fungera.Den fyller en funktion även om mandatet är mycketbegränsat.Om ett fredsavtal träffas enligt Vance-Owen-planen, eller enligt någon annan plan som kantänkas komma som en vidareutveckling av denplanen, är det sannolikt att det behövs eninternationell övervakningsstyrka. bör dåenligt min uppfattning vara berett att delta i dettanödvändiga övervakningsarbete.Vi måste fundera över hur vi skall fåbättre möjligheter att utifrån reagera på regionalakonflikter. Kan ESK bli en fredsordning, en stramregim som reagerar aktivt och effektivt motverkaretniska och regionala konflikter? Än så länge ärESK en mycket viktig process med betydandelegitimitet och betydande landvinningar bakom sig.Men det är inte någon operativ organisation somkan skicka trupper eller som kan gripa in ochförhindra våldsutbrott.Vi måste delta i den dialog som pågår i omhur man skall kunna göra ESK mer aktivt och mereffektivt i sitt arbete. Sannolikt måste det slås enbrygga mellan ESK som beslutsfattande ochopinionsbildande organisation och andra organsom är mer operativa och har möjligheter att sättaaktiva åtgärder i verket. Hela den diskussion somförestår om den gemensamma europeiskasäkerhetspolitiken är intimt förknippad medbehovet att ingripa i regionala konflikter av den typsom Jugoslavienkrisen exemplifierar.Herr talman! Jag tror att vi har mycket arbete kvarnär det gäller att analysera Jugoslavienkrisen och urvåra lärdomar av denna kris konstruera en bättreordning i och ett bättre sätt att angripa deproblem vi nu står inför. När det blåstbort har vi ändå kvar en kontinent där det finnsgrogrund för många små konflikter. Det är en typav säkerhetspolitisk situation som vi tidigare intehar mött men som vi nu på allvar kommer att mötapå många ställen på kontinenten. Jag är övertygadom att de bittra lärdomarna av Jugoslavienkrisenmåste bearbetas mycket noga för att möta det nyaläget.Herr talman! är enigt i sittbetänkande. Vi tar ställning till ett antal motioner.Vi ställer oss bakom en aktiv svensk politik iJugoslavienkrisen. Vi är engagerade och ställer ossinte vid sidan av. Det är en humanitär plikt förSverige att hjälpa de otaliga offren för den härkonflikten. Låt oss gemensamt fundera över ocharbeta på hur vi bäst skall kunna utföra denuppgiften.Anf. 139 ():Herr talman! Fruktansvärda bilder från krigetsBosnien når oss genom TV:sutsändningar. När man tror att man har settdet värsta, visas än mer fasansfulla bilder. Det ärbilder som de som visades på bosniska barnsom på sin skolgård blivit offer för serbiskakrypskyttars kulor. Man känner sorg och vrede,men också vanmakt inför den här ofattbaradårskapen.Kriget i det tidigare har ställt FN:shumanitära arbete och internationellakonfliktlösning inför oerhörda svårigheter. Otaligavapenvilor har under stor möda ingåtts och sedansnabbt brutits. Man kan i efterhand tycka att allahittillsvarande insatser från internationellaorganisationer har varit för små och kommit försent. För att få ett slut på det folkmord påmuslimska bosnier som pågår krävs flera kraftfullaåtgärder och ett större engagemang frånvärldssamfundet.Herr talman! Kriget i Bosnien kräver åtgärder påkort och på lång sikt. På kort sikt måste FN påallvar överväga hur man skall gå till väga för att setill att den etniska resningen, som om den lyckas iBosnien kan få sin efterföljd i andra konflikter iEuropa, skall få ett snabbt slut.Några av de allra grövsta grymheter som man kanföreställa sig begås mot kvinnor och barn.Systematiska våldtäkter används som medel ikriget. I två socialdemokratiska motioner för vi,mot den här bakgrunden, fram krav på attregeringen tar initiativ till att den internationellarätten på det här området stärks.Vi kräver bl.a. att regeringen tar initiativ till enbindande där det klart framgår attvåldtäkt som medel i krig uttryckligen skalldefinieras som krigsförbrytelse. Man kan säga att vihar blivit halvvägs tillgodosedda genom attregeringen säger sig vilja ta initiativ till en FN-resolution med denna innebörd under höstensgeneralförsamling. Vi har därför inte reserveratoss. Det är som sade ett enigtutskott som står bakom betänkandet.Men det betyder inte att vi tycker att det ärtillräckligt med en resolution. Vi anser att det börvara en bindande konvention. Den häruppfattningen delas av kvinnliga ledamöter frånalla riksdagspartier här i . Vi kommerdärför gemensamt, här och i andra forum, attfortsätta att kräva en bindande somsärskilt tar upp och definierar sexuellt våld somvapen i krig och konflikter som krigsförbrytelser.Herr talman! Jag har inte för dagen några andrayrkanden, utan biträder utskottets betänkande.Anf. 140 ():Herr talman! Kriget i Bosnien har pågått i ett år.Det är ett krig som av alla bedömare ansesöverträffa när det gäller brutaltvåld mot civilbefolkningen i form av massmord,våldtäkter, tortyr och deportationer och där offrensenda brott är deras nationella eller religiösatillhörighet. Det är ett krig som upprör ochengagerar oss alla. Vi kan också genom massmedierdagligen följa detta mänskliga lidande och denmateriella förstörelsen.Det är i den etniska resningens namn sommuslimska civila i det serbiskkontrolleradeområdena inte bara utsätts för militära attacker,utan också för utstuderade grymheter, systematisktgenomförda massvåldtäkter och avsiktligtframkallad svält. Minst 25 000 människor harhittills blivit krigets offer. De flesta har varit civila,och många har varit kvinnor och barn. Mer än tremiljoner människor -- muslimer, kroater ochserber -- har tvingats fly.Att allvarliga övergrepp har begåtts av såvälkroater som muslimer är klarlagt. Det har ocksåkonstaterats att förband från själva harvarit engagerade i Bosnien.