prot · GG09100 · 1993-04-27 00:00:00 — Det finns inte alls någon skillnadmellan vad jag har skrivit i den bok som Maj-IngerKlingvall talar om och det som står ikompletteringspropositionen.Min och hela regeringens bedömning är att det intefinns utrymme för en ökad real konsumtion ikommunerna under i stort sett hela detta årtionde.Det beror på de stora ekonomiska obalanserna,som till varje pris måste rättas till. Det i sin turställer mycket stora krav på kommunerna när detgäller produktivitetsutvecklingen. Man måste blieffektivare i sin verksamhet. Det gäller allaområden, också barnomsorgen.Att stora nedskärningar har skett på det områdetbehöver inte vara detsamma som att kvaliteten harförsämrats. Det finns många exempel påförändringar i barnomsorgen som inneburit , med bibehållen kvalitet, har sparat resurser.Jag är hoppfull och tror att det fortfarande finns eneffektiviseringspotential både inom barnomsorgenoch inom annan verksamhet. Men förden skull kan det naturligtvis finnas exempel påbarnstugor i där personaltätheten är väl lågoch barngrupperna väl stora för att man skall kunnaleva upp till de pedagogiska mål som finns inskrivnai program för förskolan.Spridningen är alltså ganska stor i kommunerna --på en del håll är det mycket bra, och på andra hållär det sämre.Den fråga som har ställt till miggäller om regeringen nu avser att ta några initiativ.För något sådant finns det faktiskt inte någotunderlag i . Det är sant pekar på att det ute i många kommuner finnsen viss oro för vad som skall hända under 1993.Men jag är övertygad om att man, om samma frågahade ställts , också hade uttryckt enhel del oro. När man summerar effekterna av vadsom hände 1992 säger man ändå att det här gickganska bra.Vi får se vad som händer när 1993 är slut. Jag troratt man i huvudsak också kommer att kunnahantera de problemen. Men det är klart att det kanhända saker som motiverar ingrepp. För attunderlätta för kommunerna att något bromsa uppden snabba strukturomvandling som pågår haralltså regeringen föreslagit att kommunerna skall fåbehålla en del pengar under 1994.Anf. 46 ():Fru talman! Skall jag göra tolkningen attsocialministern tror att det är fullt möjligt attfortsätta med den här omfattningen på de under1992 gjorda besparingarna, neddragningarna, inombarnomsorgen och övrig verksamhet som rör barn?Det är ju en sak att börja på en viss nivå och ta bort2--2,av verksamheten. Men till slut kommerman faktiskt ner till en nivå där det blir oerhörtpåfrestande för en verksamhet att upprätthålla denkvalitet som åtminstone vi menar att barnomsorgenskall ha. Jag har dessutom sett att BengtWesterberg, det framgår av tidningsintervjuer, ärmycket medveten om att man på många ställenfaktiskt har nått smärtgränsen när det gäller attupprätthålla en någorlunda hygglig kvalitet påbarnomsorgen.När jag läser regeringens förslag ikompletteringspropositionen blir jag synnerligenoroad över vad detta kommer att betyda förverksamheten, för barnen i kommunerna.Anf. 47 Socialminister ():Fru talman! Det är alldeles riktigt uppfattat. Jagmenar alltså att det finns en del exempel påbarnstugor där barngrupperna är för stora iförhållande till den personal som finns.Jag har besökt i , som ärett extremexempel i undersökning.Där fanns grupper om 21 barn och 2 förskollärare.De förskollärarna förmedlade till mig intrycket attdet där var svårt att bedriva verksamhet enligt depedagogiska mål som vi har. Visst finns det alltsåsådana exempel. Men kvaliteten är också mycketojämn i många kvaliteter. I ärkvaliteten ojämn. Vidare finns det en delextremexempel på verksamheter med ojämnkvalitet i Uppsala.En viktig uppgift för kommunerna, menar jag, äratt jämna ut kvaliteten inom kommungränsen. Detgäller att inte acceptera att det är väldigt storaskillnader mellan de olika barnstugorna.Jag tror dock att det finns utvecklingsmöjligheter.Vi i regeringen har beslutat att stödja ett projektsom handlar om att i pröva den s.k.Regumiliapedagogiken med grupper om 25 barnoch 2 förskollärare. Det här fungerarutomordentligt bra. Det har jag själv på platskunnat konstatera. Vi får se om det går att överförade erfarenheterna till Sverige.Anf. 48 ():Fru talman! Jag har också besökt Regumilia vid ettpar tillfällen och vet att man där bedriver en väldigtbra verksamhet. Men barnomsorgen där ser intealls ut som vår, därför att den bedrivs mellan och . Vi däremot skall haen barnomsorg som fungerar --06.30till . Det gör att väldigt stora krav ställs häri Sverige.Vår barnomsorg är ju utformad så, att den passarföräldrar som vill kombinera vården av barn medförvärvsarbete. Pedagogiken kan vi säkert användaoss av. Men ta inte för mycket intryck avRegumilias gruppstorlek och personaltäthet sominte är jämförbara med svenska förhållanden.Ja, visst går det att utveckla verksamheten på olikasätt. Men även i det avseendet finns det självfalleten smärtgräns.En annan sak i kompletteringspropositionen somjag har reagerat mycket på -- jag förstår att det ären väg när det gäller att uppnå den häreffektiviseringen -- är detta med att använda sig avavgifter. Avgifter i barnomsorgen kan naturligtvisanvändas som ett styrinstrument. Men omavgifterna används till att stänga ute barn, att tabort närhetsprincipen -- som man är inne på i en delkommuner -- är det en mycket dålig utveckling förbarnen.Anf. 49 Socialminister ():Fru talman! Det är naturligtvis fullt möjligt att ävenmed tillämpning av denna pedagogik ha längreöppethållandetider. Man erbjuder också tillsyninnan man sätter i gång med den pedagogiskaverksamheten och efter det att den är avslutad pådagarna. Men vi får som sagt se vad dessa försökkan leda till för slutsatser i , om det äröverförbart till våra förhållanden eller inte.Jag håller självklart med omatt det finns en smärtgräns. Men jag tror inte attden smärtgränsen går vid de normer som vi hade förnågra år sedan då man ansåg att barngrupperna intekunde vara större än 15 barn, att de behövdes treförskollärare eller barnskötare för varje barngrupp.Erfarenheterna av något lägre personaltäthet ochnågot större barngrupper är inte alls entydigtdåliga, utan det kan ibland t.o.m. fungera ganskabra.Jag delar också uppfattningom att avgifterna inte skall användas på ett sådantsätt att man i praktiken utestänger föräldrar frånbarnomsorg. Avgifterna måste ligga på etttillräckligt låg nivå för att barnomsorgen skall varatillgänglig.Anf. 50 ():Fru talman! Jag blir väldigt glad över detsocialministern sade senast. Det är faktiskt så attdetta i kompletteringspropositionen framställs somett sätt att begränsa utbudet i den offentligaverksamheten. Jag skall inte läsa upp det, för jagvet att socialministern väl känner till vad som därstår.Det här blev verkligen aktuellt när jag lyssnade påEkot , där , folkpartistiske kommunalrådet iLinköping berättade hur man tänker höjaavgifterna i och i och meddetta faktiskt helt gå ifrån näringsprincipen. Mantänker ha en sådan differentierad avgiftstaxa attbarnen måste flytta runt för att hitta till rätt dagissom har rätt öppethållandetider. Man tänker hafyra olika öppethållandetider. Dessutom tänkerman chockhöja avgifterna för barn föratt så att säga inte behöva ha dem idaghemsverksamheten, såvitt jag kan förstå.Det här är den typ av effektiviseringar som jagtycker leder helt fel. Jag utgår från attsocialministern instämmer i att detta kommer attleda helt fel.Anf. 51 Socialminister ():Fru talman! Svaret är både ja och nej. En vissdifferentiering av avgifterna med hänsyn tillutnyttjande tycker jag är möjlig. Detta är ocksåförenligt med de sociala mål som vi har.Jag vet att det finns ett daghem i Norrtäljekommun, i , som heter Månskenet och somhar blivit omtalat därför att en differentieradavgiftssättning tillämpas där. Man får tala om närman tänker lämna barnen och när man tänkerhämta dem. Vill man utnyttja tider dessförinnaneller därefter, får man betala litet extra.Den typen av användning av avgifter för att styraefterfrågan tycker jag är faktiskt ganska rimligockså inom barnomsorgen. Men de andra exempelsom redovisade känns merskrämmande, även om jag naturligtvis måste tittapå dem mera i detalj, innan jag kan bedömma ifalldet är rimligt eller inte.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1992/93:622 omkommunernas äldreomsorg för invandrareAnf. 52 Socialminister ():Fru talman! har frågat statsrådet om han är beredd att ge iuppdrag att göra en kartläggning om hurkommunernas äldreomsorg för invandrarefungerar. Arbetet inom regeringen är så fördelat attdet är jag som skall besvara frågan.Regeringen gav Socialstyrelsenoch i uppdrag att kartläggaoch beskriva de äldre invandrarnas situation iSverige. Uppdraget redovisades till regeringen iseptember 1991.Rapporten ''En mångkulturell äldreomsorg''bekräftar bilden av ett framväxande mångkulturelltsamhälle. Många av de stora invandrargruppernanärmar sig ålderdomen, vilket ställer allt störrekrav på beredskap att möta de omsorgs- ochvårdbehov som hör till åldrandet.Enligt rapporten anses dock kommunernas ochlandstingens beredskap vara ganska låg, och detbrister i måluppfyllelse vad avseräldreomsorgsinstanser för gruppen äldreinvandrare. I rapporten presenteras förslag somfrämst gäller att på ett bättre sätt tillvarata redantillgängliga resurser. Det handlar t.ex. om tillgångtill tvåspråkig personal, bättre planering och ettutökat samarbete med invandrarorganisationerna.I rapporten anges att har för avsiktatt påbörja en ny uppföljning i frågan under 1994.Jag har också erfarit att i samarbetemed och Livsmedelsverketinom kort kommer att ge ut en skrift kringmatfrågor som berör bl.a. religiösa och kulturellaaspekter på detta ämne. Denna skrift rörinvandrargrupperna generellt och kanförhoppningsvis utgöra ett värdefulltkunskapsunderlag för t.ex. personal.Jag har också erfarit att ävenplanerar andra aktiviteter inom området.Jag vill dessutom tillägga att den svensk-finskaarbetsgruppen SFINKS beslutat att ge ensärskild arbetsgrupp i uppdrag att göra en analys avde äldre finska invandrarnas situation i Sverige.Anf. 53 ():Fru talman! Jag vill tacka socialministern för svaret.Jag kan hålla med socialministern till en viss del.Som jag också vet finns det ganska mångakartläggningar och olika typer av rapporter. Detsom är gemensamt för dessa rapporter ochkartläggningar är att man har kunnat peka påbehoven, vet vad man behöver göra för invandrare,men det finns väldigt få förslag till åtgärder. Det ärvad min fråga egentligen gäller.Nu har lämnat ansvaret föräldreomsorgen för invandrare till kommunerna ochdelvis också till landstingen. I den här ekonomiskasituationen kanske inte kommunerna prioriterarjust den här gruppen, som jag tycker är en väldigtviktig grupp i samhället. I och för sig kan mankanske kalla invandrarna för den osynliga gruppen.De syns kanske inte på samma sätt i samhällslivetsom alla andra grupper. Jag tänker då mest på des.k. de gamla arbetsinvandrargrupperna, som komtill , vad med om att bygga ,medverkade till den tillväxt som behövdes för att viskulle kunna bygga upp den sociala välfärden.Nu ser man, speciellt bland kvinnorna, attutslagningen från arbetslivet är ganska stor.Sjukskrivningar och förtidspensioneringar ärmycket mer frekventa bland invandrarkvinnornaän t.ex. hos de svenska kvinnorna. Det är den härgruppen som är morgondagens pensionärer ochkunder, om vi kan kalla dem så, inomäldreomsorgen.Därför skulle jag vilja fråga socialministern om hanär beredd att medverka till en långsiktig planeringoch kartläggning, där man sammanstrålar alla dessarapporter och utredningar, så att vi får en helhetsom handledning för kommuner och landsting iframtiden.Anf. 54 Socialminister ():Fru talman! Låt mig först säga att den inventeringsom gjordes 1990/91 av och somledde fram till den rapport som jag nämner ifrågesvaret syftade till att visa hur problemet ser utoch därmed till att stimulera kommunerna att merauppmärksamma denna fråga.Jag tror precis som att det handlarväldigt mycket om att ute i kommunerna seinvandrargrupperna och deras problem. Har manväl gjort det kan man säkert -- utan attnödvändigtvis tillföra en massa nya resurser --genom bättre planering, utbildning av personal ochinte minst genom utnyttjande av personalåstadkomma en ganska bra service.Kommunerna är av mycket varierande storlek. Vihar och å ena sidan, Fagerstaoch å den andra som har mångainvandrare och som har erbjudit särskildaservicehus för invandrare. Vad som inte finns mensom faktiskt skulle behövas på sina håll är t.ex.gruppbostäder för äldre invandrare och ocksåandra arrangemang.Inom vården finns det väldigt mycket personal varsspråkkunskaper skulle kunna utnyttjas. Där trorjag att det mer handlar om planering ochnaturligtvis kompletterande utbildningsinsatser.Jag kommer självklart att försöka se till attkunskaperna om hur situationen ser ut successivtförbättras, både genom ochförhoppningsvis också genom Kommunförbundetsinsatser, och till att vi skall använda kunskapernaför att anpassa äldreomsorgen så långt det överhuvud taget är möjligt till de äldreinvandrargrupperna.De problem som pekar på finnsförvisso runt om i . Jag tror att vi på en heldel håll kan göra kvalitativt bättre insatser än vad vigör för närvarande.Anf. 55 ():Fru talman! Jag håller med socialministern att alladessa probleminventeringar har behövts, därför attkunskapen om invandrarnas förhållanden kanskeinte har varit så bra tidigare. Visst har vi nu kommiten bit på vägen. Man kan också använda samladeresurer i kommuner och landsting för att hitta derätta formerna. Men jag är rädd för att man inteprioriterar detta . Man har kunskapen, mankänner till behoven, men gör ingenting.Beträffande invandrarnas möjligheter att påverka idagens samhälle kan jag citera ur en SIV-utredning:''-- Är man kvinna, befinner man sig i underläge pågrund av sin könstillhörighet.-- Är man invandrare, befinner man sig i ettflerfaldigt underläge beroende på invandrarstatus.-- Är man arbetare, längst ner på botten, tillhörman den mest maktlösa delen avarbetarkollektivet. ''Vi måste från sida göra ett mycket starktuttalande, så att kommunerna verkligen tar sig andessa människor, som kanske inte har sammapåverkansmöjligheter i kommunalpolitiken somandra grupper i samhället.Anf. 56 Socialminister ():Fru talman! Jag tycker att vi på detta område sompå andra måste acceptera och stödja denarbetsfördelning som finns mellan stat ochkommun. Statens uppgift är att försöka få enöversiktlig bild av hur situationen är, att spridakunskap och sprida idéer om vad man kan göra förnågonting ute i kommunerna. Sedan är detkommunernas uppgift att planera, handla ochutnyttja den här kunskapen och de tips som de harfått från statsmakternas sida. Där får SinikkaBohlin försöka agera genom våra representanter påden kommunala sidan, så att de verkligenuppmärksammar dessa problem och försöker hittalokalt anpassade lösningar.Det är som sagt självklart att statsmakerna, i förstahand och också , påolika sätt skall bistå kommunerna medkunskapsöversikter och med, som jag sade tidigare,uppslag om vad man kan göra för att möta behovetpå ett bättre sätt.Anf. 57 ():Fru talman! Visst ställer jag gärna upp för att spridakunskap tillsammans med socialministern. Jag troratt det finns en viss enighet i varje fall i denna frågamellan våra partier.Jag tror fortfarande att man från riksplanet pånågot sätt måste starkare poängtera vikten av denhär frågan, just därför att dessa människor inte harsamma påverkansmöjligheter i kommunerna somandra.Socialministern sade tidigare att han var beredd attmedverka till att samordna de olika rapporterna, sepå de framtida möjligheterna och kanske också getips från centralt håll till kommunerna. Jag tyckeratt det är bra. Jag kanske får återkomma litetsenare i frågan.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1992/93:589 om åtgärder föratt minska försurningsskadorna i VästsverigeAnf. 58 Miljöminister ():Fru talman! har frågat mig omjag anser att bästa tillgängliga teknik skall användasför att minska försurningsskadorna i Västsverige.Svaret är ett ja från min sida.I det fall refererade tillfastställde regeringen de villkor, somkoncessionsnämnden föreskrivit förraffinaderierna i det överklagande beslutet. Dessakrav står sig väl i jämförelse med tillämpade krav iDanmark och , vilka är de strängaste i EG-området.Frågan om vad som är bästa tillgängliga teknikfordrar ofta ingående överväganden av bådeekonomisk och teknisk karaktär. Den teknik somfastställts för raffinaderierna har befunnits vara väli linje med de olika typer av bästa tillgängligateknik som beskrivs i underlaget till EG:s direktivpå området.Anf. 59 ():Fru talman! Det hör till debattreglerna att manskall tacka för svaret vare sig man vill det eller ej.Så jag ber att få tacka för svaret. Jag måste säga attdet gör mig en aning uppröd.Arbetet med miljöskadorna i Göteborgsregionenoch i har pågått . Vi har storaskogsskador, mängder med försurade sjöar. IGöteborg är vi ibland tvungna att varna människorför att röra sig utomhus, därför att luften är fördålig. Miljöprojekt i visar attraffinaderierna till stor del bidrog till dessaproblem.Det finns nu tekniska möjligheter att i princip fåbort problemen från raffinaderierna. Det skullekosta ett öre per en liter bensin resp. diesel.Koncessionsnämnden vill inte ställa så hårda krav.Länsstyrelser och miljö- och hälsoskyddsnämndertillstyrkte de högre kraven när ärendetöverklagades till regeringen. gickpå beslut, emotLänsstyrelsen och miljö- och hälsoskyddsnämnder.Olof säger att bästa tillgängliga tekniknaturligtvis skall användas och blandar in EG isammanhanget. Mig veterligt är intemedlem i EG, och vi har inte ens ett ikraft . Jag vill då fråga miljöministern: miljöministern med bästa tillgängligateknik? Är det något slags framförhandlad bästamöjliga teknik, eller är det vad man tekniskt settanser som bästa teknik? Det är den tekniken jag ärute efter. Menar miljöministern att den skallanvändas när man kan minska miljöskadorna omdet inte är förenat med alltför orimliga ekonomiskavillkor?Anf. 60 Miljöminister ().Fru talman! använder ungefärsamma ton som hon brukar. Hon vägrar att åläggasig själv någon sorts restriktion och bevisbörda närhon säger att de tekniska möjligheterna nu finns.Kan jag då få höra var de finns i full skala som lagensäger? Innebörden av det är alltså att inte följerlagen. Jag vill gärna ha svar på den här frågan. Iannat fall kan vi fortsätta denna debatt hur längesom helst. har nämligen attfölja miljöskyddslagen i det här fallet.Jag blandar inte in EG. Inom EG har de nämligeni full skala de anläggningar som vi ochmyndigheterna har att jämföra med och som gördet möjligt att ställa krav på tillståndsinnehavarenoch på den som ansöker om tillstånd.Det är klart att man alltid kan önska sig det som ärbättre. Men för ordningens skull skall jag nämna attraffinaderiet i har en svavelåtervinning somsedan 1989 har ändrats från till 500ton . Överhuvudtaget är egentligengenomsnittet av de förändringar som det nyatillståndet innebär att man minskar till en tredjedelav vad man hade 1989, när man förra gångenbeviljades tillstånd. får därförförklara sin upprördhet.Anf. 61 ():Fru talman! Jag blir upprörd eftersom, som jagsade, , har insett att de högre kravenär nödvändiga för att i alla fall i den delenunderlätta att få ordning på miljösituationen.Flera gånger får man varnaföräldrar för att gå ut med sina barn exempelvis.Man får också varna människor som har astma ellersom i övrigt har känsliga luftrör för att gå ut, därföratt luftförhållandena är så dåliga. Som jag tidigaresade var man under Miljöprojekt att raffinaderierna står för en stor delav de här problemen.Olof kanske också kan tala om för mighur mycket kolväteutsläppen minskar. Demotsvarar med det beviljade tillståndet utsläpp från300 000 bilar.Anf. 62 Miljöminister ():Fru talman! Ja, det är liksomsjälvklart att det finns mycket som är nödvändigt attgöra med hänsyn till de skador vi haråsamkat naturen utan att ta tillräcklig hänsyn. Jagnämnde i ett fall siffror och jag kanfortsätta att göra jämförelser med 1989.Nödvändigheten är skapad av den situation som vialltför länge har haft på detta område. Det ärviktigt att driva på den tekniska utvecklingen. Meninnan vi har fått en miljöbalk med skärptalagbestämmelser, har myndigheterna att tillämpaden gällande lagen.Vi har inte kunnat hitta de fullskadeobjekt somvisar att en annan teknik finns. Jag är naturligtvisfylld av intresse att få reda på var dessa finns. Sedanfår denna fråga tas upp på nytt.Anf. 63 ():Fru talman! De myndigheter på somnärmast är berörda har bedömt att det är teknisktmöjligt. De har bedömt att användningen av dessaanläggningar motsvarar ett öre per producerad literbensin och diesel. Vid raffinaderierna har man sagtatt det skulle innebära att de skulle få läggaproduktionen någon annanstans. Jag förstår att detär det som gör att man hänvisar till reglerna iDanmark och , vilka är de strängaste i EG-området. Jag trodde i min enfald att vi i Sverigeäven fortsättningsvis skulle försöka att gå före medhårda miljöregler och därigenom visa att vi är itäten. Men jag förstår att nu är förbi.Anf. 64 Miljöminister ():Fru talman! Vi talar här om olika saker, Inga-BrittJohansson. Frågan är om man skall följa lagen ochi så fall naturligtvis använda bästa tillgängligateknik. Det är detta som utredningarna iKonsessionsnämnden och regeringskansliethandlar om. Jag är fortfarande fylld av intresse attfå veta: bortse från ochkommunens förslag, om man där konkret hadekunnat påvisa att det var möjligt att finna en annantillgänglig teknik? Så fungerar inte vi, utan vi tarnaturligtvis alla de möjligheter som finns att flyttafram positionerna. Det är precis vad som har sketti det här ärendet, därför att här ställs högre krav påalla de tre berörda raffinaderierna och i många fallhar omfattningen minskat till en tredjedel av vadsom har gällt. Det gäller inte minstsvavelåtervinningen, där ambitionsnivån underlång tid har varit alltför låg. Det är därför vi nu harmiljöproblemen i Västsverige.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1992/93:597 omkärnkraftsreaktorn i ÅgestaAnf. 65 Miljöminister ():Fru talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta åtgärder så attomständigheterna kring det som skedde vidÅgestareaktorn blir klarlagda.Jag har informerat mig via Statenskärnkraftinspektion (SKI) om vad som hände den1 . Av den redogörelse som SKI i dagarnahar lämnat framgår följande.Reaktorn i befann sig i normaldrift. Isamband med normal driftrutin ställdes en pump avi kyltornssystemet och vattenflödet kopplades övertill en pump i en parallellkrets till systemet. Enbackventil havererade då och ca 400 kubikmetervatten rann ner i turbinhallen innan man hunnitstänga av andra ventiler. Det utläckta vattnet orsakadeomfattande skador på den elektriska utrustningen iturbinhuset och i ställverksdelen, vilket ledde tillatt man inte hade fullinformation om och kontroll över läget hosreaktorn.SKI har klassificerat incidenten som nivå 1 påINES-skalan, dvs. den skala som användsför att klassificera tillbud och olyckor ikärnkraftverk. Vägledande för SKI:s klassificeringav Ågestahändelsen är att inga utsläpp avradioaktivitet skedde och att säkerhetsbarriäreråterstod som kunde förhindra allvarligarekonsekvenser. Enligt SKI hade graderingen blivitINES 2 om det gällt ett fullstort kärnkraftverk,eftersom hänsyn vid klassificeringen tas, enligtpraxis, till storleken av potentiella utsläpp.Tillsynsmyndighet vardelegationen för atomenergifrågor. Efter haverietden ålade delegationentillståndshavaren, , attinkomma med kompletterande klarlägganden omsäkerhetsläget med anledning av det inträffade ochatt föreslå åtgärder för förbättring av säkerheten.Detta ledde till att ett antal säkerhetshöjandeåtgärder vidtogs.Händelsen uppmärksammades i utredningen (SOU 1979:86) som utgjorde en del avunderlaget inför kärnkraftomröstningen 1980.Uppgifter om tillbudet i har såledespublicerats tidigare. Det är självklart attallmänheten informeras om driftsförhållandena idagens kärnkraftverk.