prot · GG09124 · 1993-06-08 00:00:00 — I som avregeringen kallas för infrastrukturens årtionde, dådet läggs ned miljarder på nya järnvägsspår ellerupprustning av järnvägsspår, är det nödvändigt attmotsvarande satsning görs på de fordon som skalltrafikera de nya spåren. Om inte dessabeställningar görs nu är risken stor för att enbetydande del av denna industri som vi har i Sverigekommer att vara nedlagd när järnvägsspåren blirklara för att tas i bruk.Sedan ett år tillbaka är produktionen vid ABBRailcar i nedläggningshotad. Om inteföretaget får ytterligare beställningar riskerarytterligare 250 man att mista sina jobb. Detta fårockså stora följdverkningar för underleverantöreroch andra. Det är därför av trafik- ocharbetsmarknadspolitiska skäl viktigt och ett måsteatt AMS, SJ och industrin tillsammans verkar föratt skyndsamt få till stånd ytterligare beställningarav regionaltåget X12.Därför vill jag yrka bifall, herr talman, till densocialdemokratiska reservationen 17 som fogats tilldetta betänkande.Herr talman! Det går undan därför att det är ontom tid. Men utan att spåra ur vill jag ändå passa påatt beröra vägarna i vår del av landet.När det gäller länets vägar och Norrlandsvägar harmånga känslor upprörts. Vägstandarden i vårt länoch i tillhör utan jämförelse landetssämsta. Det är inte med stolthet och glädje som jagkonstaterar att vi leder den ligan, tvärtom. Vi inservilka oerhörda problem som finns istorstadsregionen, men hos oss handlar det iblandom att ha en väg värd namnet. händer detibland att man tror att man har kört fel och hamnati det nyplöjda potatislandet. Därför måste vi harätning i den debatten. Bra vägar är ettöverlevnadsvillkor för hela Sverige.Det är bra att nu byggs. Det är också braatt ett enigt utskott fullföljer det den tidigaresocialdemokratiska regeringen föreslog, nämligenatt bygga . Men förutom Vedabronavsätts inte en krona för E 4-an norr om kräver därför ytterligare medel förupprustningen av E 4-an norr om talman! Slutligen frågan om våra länsvägar.För att uppnå den målstandard som harsatt upp, anser vi att anslaget måste fördubblas upptill 2 miljarder.Anf. 141 ():Herr talman! Som liberal är jag för mångfald. Detgäller inte minst inom infrastrukturen. Det ärviktigt att det satsas på olika kommunikationssättför att alla människor i vårt land skall få ett fullgottinfrastrukturnät. I mitt inlägg avser jag att ta uppen del av de satsningar som görs på järnvägar i detbetänkande som vi nu behandlar.Järnvägsnätets uppbyggnad under den senare delenav var av stor betydelse för Sverigesutveckling till en modern välfärdsstat. Under del av har järnvägen kommit iskymundan för bilismen och dess utveckling. Menunder senare år har järnvägen och satsningar påjärnvägar återigen kommit i fokus. Det beror inteminst på en allt större miljömedvetenhet frånallmänhetens sida.Under en lång rad år eftersattes dockbehovet av investeringar i järnvägar av dendåvarande socialdemokratiska regeringen. När dennuvarande regeringen tillträdde på hösten 1991förändrades den strategin genom att beslut fattadesom att tidigarelägga flera järnvägsprojekt. Och nui dag skall vi ta ställning till ännu större satsningarpå järnvägen och järnvägstrafiken. Jag skulle viljapåstå att ingen annan regering i modern tid harsatsat lika mycket på att bygga ut järnvägarna somvår nuvarande regering är i färd med att göra. Detär vidare rätt tidpunkt att satsa påjärnvägsutbyggnad. I dagens lågkonjunktur medöverkapacitet i byggsektorn finns chansen att byggabilligare än någonsin, och det gäller att passa påmedan den möjligheten finns kvar.En stor satsning på järnvägens infrastruktur kräveräven investeringar i modernt högtekniskt rullandematerial. Detta tryggar i sin tur mångaarbetstillfällen och ger den svenskajärnvägsindustrin en möjlighet att även förutländska kunder visa upp vad svensk högteknologikan prestera även på detta viktiga område.Herr talman! Det är starka miljöskäl ochregionalpolitiska skäl som talar för att görajärnvägen till ett så slagkraftigt alternativ sommöjligt till biltransporter för både gods ochmänniskor. Därför har järnvägen stor betydelseoavsett var i landet man bor. För storstadsbon blirjärnvägen viktig för att han eller hon skall kunnaåkta tåg till jobbet och därmed slippa sitta i bilköermed ökad miljöförstöring som följd. Glesbygdsbonhar stor nytta av bra järnvägsförbindelser för att tasig till sitt länscentrum eller till någon knutpunkt förvidare transport ut i landet. Glesbygdsbon harockså nytta av järnvägen, eftersom tillgång påjärnväg kan innebära att ett företag etablerar sig påen ort och därmed skapar nya och i många fallvälkomna arbetstillfällen.Det var inte minst av omsorg om glesbygden somFolkpartiet liberalerna motsatte sig en nedläggningav persontrafiken på . Det är medtillfredsställelse som vi nu kan konstatera atttrafiken hålls i gång. Detta är betydelsefullt förutvecklingen i våra inlandskommuner i norr.Som representant för en del av är detmed stor glädje jag kan konstatera att Mälarbananoch fullföljs genom olikainvesteringar i den grundsatsning som Banverketgör. Utbyggnaden innebär radikalt förbättraderesmöjligheter till och från för boende iÖrebro, och län.Det är också en utbyggnad som betyder mycket förnäringslivet i dessa län. Minskad restid tillhuvudstaden innebär större möjligheter för företagatt etablera sig i regionen kring . Snartligger t.ex. inom pendelavstånd tillStockholm. Med det nya snabbtåget tar man sig densträckan på ca 50 minuter.Mälarbanan är nog tveklöst ett av de mestintressanta järnvägsbyggena i modern tid. Det ärett infrastrukturpojekt som innehåller de flesta avde faktorer som framtiden kommer att kräva av denhär sortens järnvägsarbeten. Jag tänker då påvisionärt tänkande, helhetssyn och samarbetemellan näringsliv och myndigheter i syfte attkraftigt snabba upp handläggnings- och byggtider.På bara litet har arbetet med att bindasamman orterna mellan och Stockholmkommit en bra bit på väg. Delar av sträckankommer att vara färdig 1995, för att senast år 2000vara helt utbyggd för snabbtågstrafik. Dettainnebär t.ex. att det blir fullt möjligt att bo iVästerås och jobba i eller vice versa. Påsträckan --halveras nästanrestiden från dagens till ca 95 minuternär utbyggnaden är helt klar.I propositionen anför kommunikationsministernatt projekteringen av skall påbörjasoch att en första etapp skall byggas underplaneringsperioden. Detta är i och för sig bra, menfrån liberalernas sida hade vi gärna settatt denna bana hade byggts i snabbare takt. Menman kan inte få igenom alla sina goda förslag i olikatidevarv.Som kommunikationsministern konstaterar, ärBotniabanan viktig om skallkunna behålla och förbättra sin konkurrenskraft.Ytterligare ett stort antal bansträckor är värdauppmärksamhet. Tiden tillåter inte att jag tar uppdessa bitar i dag.Herr talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillutskottets hemställan och avslag på reservationernaoch meningsyttringarna, självfallet med undantagför reservation 3, som jag kommer att rösta för.Anf. 142 ():Herr talman! Tillåt mig först att ge mitt samtyckeoch stöd till utskottets betänkande TU35!Vid denna debatt är det många med mig som haruttryckt sin glädje och siat om framtiden angåendejärnvägen. Många har talat om att man skall satsamer på järnväg, och varför inte? Somkristdemokrat vill jag vara med i den satsningen ochmed emfas uttrycka behovet av kollektivatransportmöjligheter med järnväg.Vi har inte på flera årtionden sett rallare ute föranläggning av nya spår. Nej, i stället har det varitreparationer och nedläggningar man har sysslatmed. Det är därför helt i sin ordning att glädjen stårhögt i tak över de satsningar som görs just påjärnvägen.Vi har sett hur järnvägsresandet harminskat i stället för att öka. Detta är, av ganskaenkla förklarliga skäl, beroende på den njuggainfrastrukturpolitik som tidigare förts avsocialdemokrater iKommunikationsdepartementet. Ingen kanobemärkt notera skillnaden som vårt betänkandelyfter fram. Om vi ser på skillnaderna i satsningarpå järnväg, finner vi att de är ganska betydande.Mitt satsade man blygsamma 600miljoner , vilket skall jämföras med våraåtaganden som är cirka tio gånger så mycket,dvs. i runda tal till järnväg!Herr talman! Flera har säkert redan före migpåtalat skillnaden mellan t.ex. OECD-ländernaoch . satsar av BNP,medan vi ligger på . Det kommer att bli en klar förbättring, omregeringen får det stöd som utskottets betänkandeuttrycker.Utskottet står enigt bakom strategiska satsningarpå järnvägs- och kollektivresandet. Det är av storvikt att utbyggnaden av får fortgåtill gagn för snabbtåg mellan ochStockholm. Men även ärbetydelsefull, och här vill jag tala litet för min egenhemmaregion.Att satsa på dubbelspår på kommersnart att visa sig vara lyckosamt. Men även en nydragning som en fortsättning på den sträckningenblir en klok investering och kommer att hälsas medtacksamhet och glädje. Jag ser fram emot att kunnahälsa välkommen tillHelsingborg, tågresande, för att se HIF:s fortsattaspel i allsvenskan.Det är inte bara som en efterlängtadarbetsmarknadseller stödinsats vi skulle få upplevaden fortsatta dragningen av . Nej,herr talman, den kommer också att bli enmiljöinsats, eftersom många väljer den egnabilen för pendlandet mellan bl.a. ochHelsingborg.Sedan kan jag inte låta bli att nämna om en fastförbindelse mellan och . Det ärsjälvklart att en fast förbindelse behövs för att göradet enkelt och rationellt för snabbtågen att nåDanmark och därefter vidare ner till deneuropeiska kontinenten. För många av osskristdemokrater i är en fast förbindelse förjärnväg ett alternativ.Det är inte svårt att glida över till miljöaspekternanu. är ur miljö- och energisynpunkt denbästa transportören av såväl personer som gods.Utskottets önskan om att föra över mycket avtransportarbetet från väg till järnväg bör realiserasgenom denna av kommunikationsminister såkraftfulla insats. Det finns exempel på konkretalösningar av besvärliga biltrafikstockningar vidHamburg. Där håller på attarbeta med en tåglösning som skall transporteragods och bilar till och förbi staden, i stället för ensatsning på ytterligare motorvägar.Hur skall vi då få svensken att resa med tåg?Avslutningsvis, herr talman, kvarstår just dennafråga. Vi kan bygga hur mycket järnväg som helst,utan att folk utnyttjar detta kollektiva resesätt.Regeringen har nu i dagarna att ta ställning till lägremoms på bl.a. kollektivresandet, och SJ harförtjänstfullt gått före med att sänkabiljettpriserna. Detta är strategiskt riktigt. Detmåste bli ''inne'' att resa tåg, och det måste varalönsamt. Det måste finnas incitament som gör atttågresor blir attraktiva även för affärsmän.Kristdemokraterna har alltid förordatjärnvägsresandet, och vi ser med stortillfredsställelse på de satsningar som regeringengör till fördel för spårbunden trafik.Slutligen vill jag med tanke på SJ:s goda föredömeställa frågan: När skall då länstrafikbolagen sänkasina priser? Det borde vara ett axiom att dettakollektiva transportsätt gör allt för att lockaprivatbilisterna in i sina bussar.Vi kristdemokrater anser trafikutskottetsbetänkande 35 vara bra. Vi kan utan problemplocka fram ännu flera behov -- självklart! -- mensatsningarna på järnväg är en klar miljösatsningsom ligger väl i linje med kristdemokratiskideologi.Anf. 143 ():Herr talman! Det förslag till åtgärder i trafikensinfrastruktur som regeringen lagt på riksdagensbord är den största satsning som gjorts inom dettaområde i modern tid. Den ekonomiska svältkursom infrastrukturområdet hållits på ersätts nu med mycket kraftfulla insatser.De planeringsramar som enligt propositionen ärföreslagna innebär att järnvägsprojekt för 32miljarder kommer att genomföras fram till år 2003.Därtill kommer den ram på 7 miljarder i anslag förlänstrafikanläggningar som genom länsstyrelsernasprioriteringsramar kommer att till viss del tillförasjärnvägssektorn.De satsningar som föreslås i regeringensproposition innebär att upprustning av delar i detbefintliga bannätet sker som betydandenysatsningar görs på ett antal bansträckningar.Målsättningen är att överföra andelar avtrafiktillväxten till järnvägsnätet, som endel av den befintliga gods- och persontrafiken pålandsväg med fördel kan överföras till detspårbundna alternativet.De järnvägssträckor som knyter ihopinternationella förbindelser måste få en snabb ochprioriterad utbyggnad för att kunna svara mot debehov som finns såväl på gods- som påpersontrafiksidan.När det gäller godstrafiken måste en samladtransportstrategi ligga till grund för var olikaframtida knutpunkter som hamnar, broar,färjelägen, rangeringskapacitet osv. kommer attfinnas tillgängliga. Vidare måste godstrafikensflexibilitet öka och satsningar på effektivterminalhantering, kombitrafik, heltågssystem osv.fortsätta och vidareutvecklas. De är alla exempelpå åtgärder som leder till att järnvägensattraktionskraft ökar även på godssidan.Bedömningen av var den största samhällsnyttan förpersontrafikområdet finns måste göras i samklangmed godssidans förutsättningar och krav. Etteffektivt samutnyttjande av spårens kapacitet gernaturligtvis det bästa underlaget för ytterligaresatsningar, och därmed ökar dessa linjer sinekonomiska bärkraft.Den begränsade satsning som gjorts för att höjakvaliteten på ett antal högtrafikeradejärnvägssträckor har inneburit att det av SJlanserade snabbtågskonceptet fått ett mycketpositivt mottagande av resenärerna. Hög komfort,kombinerad med hög servicenivå, i de snabbgåendeX2000-tågen har blivit ett attraktivt alternativ tillframför allt flyget, även på relativt långa avstånd.Ett antal nya relationer är aktuella för dennasnabbtågstrafik, och resandeutvecklingen koppladtill möjligheten att upprusta banorna förbättrarframtida utveckling även på detta område.Det ekonomiska utrymme som skapas genom detbeslut som förväntas fatta i detta ärendei dag innebär fortsatt satsning på järnvägssträckordär persontrafiken är eller kan förväntas blitillräckligt omfattande och olika varianter avsnabbtåg kommer att kunna erbjudas.Främst kommer den s.k. storstadstriangeln attfärdigställas. Därefter kan motsvarande lösningarbli aktuella på andra sträckor. I och kring vårastorstäder och i andra regionalabefolkningscentrum kommer den satsning som nugörs att innebära att järnvägens storatransportkapacitet fullt ut kan nyttjas och bli enpositiv faktor för miljön och för regionernasutveckling.För att mera effektivt utnyttja olikakollektivtransportmedel är det av vikt att de olikaaktörerna på marknaden strävar mot ettökat samarbete. SJ ansvarar för såvälplanering som genomförande av trafiken påstomjärnvägarna. Ansvaret omfattar såväl denlångväga som den lokala och regionala trafiken.Samtidigt har trafikhuvudmännen i de olika länenansvaret för trafiken på det regionala och lokalavägnätet och på länsjärnvägarna. Itrafikhuvudmännens ansvar ligger att klaratidtabelläggning mot de tågavgångar som finns iregionen samt att i ett antal fall genom att tecknaavtal med SJ köpa tågplatser i det befintligautbudet. Möjligheter att påverka tidtabell och antaltåg eller andra trafikförutsättningar är starktbegränsade. Jag tror därför, herr talman, attmöjligheter att upplåta viss trafikeringsrätt på såvälstomjärnvägarna som det regionala järnvägsnätettill länshuvudmännen måste tillskapas. Därigenomges förutsättningar för både ökad konkurrens ochbättre samarbete mellan olika aktörer. Sådanalösningar är möjliga, och de måste genomföras tillalla skattebetalares och kollektivresenärers bästa.Den investeringsram som har föreslagits avregeringen i infrastrukturpropositionen är avmycket betydande storlek. Av många skäl, t.ex.transportekonomiska, arbetsmarknadsmässiga ochpolitiskt-strategiska, och för att korta vårtavståndshandikapp gentemot , är detmycket viktigt att dessa pengar snabbt kommer tillnytta. Det är därför närmast en självklarhet attinvesteringar som görs tidigt kan komma tillutnyttjande där man har satsat dem.Byggetapperna skall därför planeras på ett sådantsätt att varje om- eller tillbyggnad som tas i bruk germiljö-, säkerhets- och tidsvinster.Byggandet av det tredje spåret och Arlandabananhär i är angelägenheter inte endast förinvånarna i vår huvudstad. Utskottets skrivningarom tredje spåret visar att staten är beredd att ta enrimlig del av det ekonomiska ansvaret för attgenomföra projektet. Den slutgiltiga lösningen fårdock inte fördröjas genom långt utdragnaförhandlingar. Hela övriga landets järnvägstrafiktill och från påverkas av dennabansträcka.Den resurs som avsätts för upprustning avBotniabanan innebär att en efterlängtad och viktigsatsning på förbättrad järnvägskommunikationlängs påbörjas, vilket vi tycker ärpositivt.De ekonomiska ramar som har givits har inte rymtalla projekt. Jag beklagar att Götalandsbanan intehar fått det utrymme som den kanske hadeförtjänat. Men man får använda tiden fram tillnästa planperiod på ett sådant sätt att det gesförutsättningar för att ta fram underlag för attbygga landets första höghastighetsbana ochdärigenom binda ihop den befolkningstätaregionen mellan och viaJönköping, och Norrköping.Avslutningsvis vill jag instämma i det av RolfClarkson i debatten framförda yrkandet.Anf. 144 ():Herr talman! utplånades en stor delav kollektiva minne. Gamla träkåkar,slingrande gator och 1700-talspalats revs för att geplats åt glas och betong. citybokstavligen förvandlades under . Intebara byggnader och gator försvann.Rivningsmarodörerna gick t.o.m. så långt att deförändrade själva naturen. Av Brunkebergsåsenfinns inte mycket kvar.Det är väl få som är nöjda med miljön kringSergels torg. Miljön där har aldrig attraheratstockholmarna utan betraktas mest som en platssom det gäller att ta sig bort ifrån så fort sommöjligt. Området har inte heller blivit charmigaremed tiden.Nu riskerar vi att återigen göra om samma gamlamisstag. För att få ett tredje järnvägsspår tillStockholms central är vi, dagens politiker, bereddaatt ytterligare förstöra miljön kring Riddarholmenoch Årsta.På finns historia. Här harSveriges riksdag en gång haft sitt säte. Kungar harbåde fötts och blivit begravda på denna ö. Genomtiderna har varit centrum för detpolitiska livet i . rymmerRiddarholmen en del av myndigheter. Härhar JämO, diskrimineringsombudsmannen ochSvea hovrätt sina lokaler.Denna miljö kommer, om tredje spåret blirverklighet, att skadas. är redan i dagsvårt sargat av trafikleder. Att bygga det tredjespåret i ytläge förvärrar situationen ytterligare. Enbit till av går åt för att järnvägenskall fram.Tredje spåret kommer att dras rätt igenommedeltida valv. Under Riddarholmskyrkankommer tågen att dundra förbi ifrånkyrkans kor. Jag anser att det är viktigt att kommaihåg att är en av Stockholmsäldsta byggnader. Det är en byggnad som man intebör behandla hur som helst.Men problemen med dragningen av tredje spåretstannar inte vid . Även Årstabronutsätts för stora skador om spåret byggs i ytläge.Vem bryr sig om en gammal bro, kanske någonsäger. är dock en av vackrasteoch mest värdefulla broar. Den är den enda bron iSverige som av regeringen utsetts tillbyggnadsminnesmärke. En ny bro för det tredjespåret skulle anläggas alldeles intill den gamla, ochdärmed förstöra vyn över Årstabron.Riksdagen skulle kunna besluta sig för attsätta punkt för betongpolitiken. Genom att säga ettklart och tydligt nej till tredje spåret i ytläge skullevi nu kunna bevisa, en gång för alla, att gamlabyggnader och miljöer faktiskt är värda att bevaraoch att detta måste gå före kortsiktiga ekonomiskaintressen.Jag väljer att säga kortsiktiga intressen. Enligt SJ:sbedömning kommer det att behövas ytterligare ettspår . Det spåret måste gå i en tunnel omman inte vill spränga bort Riddarholmskyrkan.Därför vore det samhällsekonomiskt riktigt attredan nu bygga en tunnel som rymmer både dettredje och det fjärde spåret. Då har vi löstStockholmsregionens trafikproblem för många årframöver.Med det anförda, herr talman, vill jag yrka bifall tilldet särskilda yrkande som finns utdelat påbänkarna och som har följande lydelse:39. beträffande planeringsinriktning för järnvägaratt med anledning av motionerna1992/93:T509, 1992/93:T536, 1992/93:T552 ochmed avslag på motionerna 1992/93:T35 i denna del,1992/93:T36 yrkande 5, 1992/93:T48, 1992/93:T52,1992/93:T59 yrkande 4, 1992/93:T61 yrkande 3,1992/93:T62 yrkandena 9, 17, 18, 20 i denna del ochyrkandena 22--25, 1992/93:T63 yrkande 3 i dennadel, 1992/93:T69 yrkandena 2 och 3, 1992/93:T71yrkande 7 i denna del, 1992/93:T73, 1992/93:T76yrkande 2, 1992/93:T78, 1992/93:T201 yrkande 3 idenna del, 1992/93:T203 yrkande 4, 1992/93:T204yrkande 2 i denna del, 1992/93:T205 yrkande 3 idenna del, 1992/93:T208 yrkande 6, 1992/93:T215yrkande 8, 1992/93:T219 yrkande 3, 1992/93:T225yrkande 1 i denna del, 1992/93:T501 yrkande 1,1992/93:T514, 1992/93:T517, 1992/93:T519 i dennadel, 1992/93:T525, 1992/93:T526, 1992/93:T527yrkande 3, 1992/93:T528, 1992/93:T529,1992/93:T530, 1992/93:T537 yrkande 1,1992/93:T538 yrkande 1, 1992/93:T541 yrkande 1,1992/93:T544, 1992/93:T545, 1992/93:T547,1992/93:T555, 1992/93:T557, 1992/93:T559,1992/93:T561, 1992/93:T563, 1992/93:A416yrkande 7, 1992/93:A472 yrkande 5 i denna del och1992/93:Fi211 yrkande 23,dels godkänner den långsiktiga inriktning förinvesteringar i järnvägstrafikens infrastruktur somföreslås i proposition 1992/93:176,dels godkänner den planeringsinriktning förjärnvägsinvesteringar för som föreslås iproposition 1992/93:176,dels med anledning av regeringens förslag omavvägning beträffande stomnätet och det tredjespåret genom som sin mening gerregeringen till känna följande:Det tredje spåret bör lösas genom en tunnellösningi stället för genom en ytspårlösning. Det börankomma på berörda myndigheter, kommuner ochandra intressenter att gemensamt finna en sådanlösning.dels godkänner den inriktning beträffandeinvesteringar i vissa av delar, dets.k. Fyrspåret och den s.k. Norra böjen somföreslås i proposition 1992/93:176,dels som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört om och i övrigtgodkänner den avvägning beträffande de s.k.storprojekten som föreslås i proposition1992/93:176.I detta anförande instämde (fp) ochJohan (-).Anf. 145 () replik:Herr talman! Jag vet inte om var ikammaren när jag höll mitt anförande omjärnvägstrafiken. Men det mesta går ju att läsa iutskottets betänkande, eftersom det var detta somjag refererade till.Vi enades i utskottet i stort sett om den skrivningsom kom fram i slutet av behandlingen, och det ärden som jag har redovisat. Bl.a. skriver utskottetatt den nu förordade ytsträckningen överRiddarholmen bör kunna frångås. Alltså harutskottet inte på något sätt låst sig för att det ärdenna ytsträckning som det är fråga om, utan vi kanockså tänka oss en tunnel. Men, som jag sade,vi kan inte tänka oss att 2 miljarder av bl.a. de 6miljarder som anslås för järnvägstrafik skall gåtill när vi vet att mängder av ledamöterhar berättigade krav ute i landet om byggande.Jag vet, vilket också har stått i tidningarna ochframkommit i en del utredningar, att det i helaStockholmsregionen är fråga om ganska mycketpengar både till kollektivtrafik och vägar, inte minstgenom . Men riksdagenskall inte peka ut för er vad ni skall ändra på. Ni iStockholmsregionen, dvs. ,kringliggande kommuner och , är självabäst skickade att se över detta, diskutera det medkommunikationsministern och komma fram meden lösning. Vi är inte på något sätt emot det frånutskottets sida. Det finns en öppenhet.Anf. 146 () replik:Herr talman! Jag tycker inte att detta bara är enfråga för . Jag tycker att det ären riksangelägenhet. I det här området finnsSveriges historia. Det var här som en gånggrundades. Det är mer än någon annan del avlandet.Det handlar inte ens bara om . Det handlarom historia. Det handlar omÖstersjöområdets kollektiva historia. Det är därförjag är så angelägen om att här och nuskall säga att man tycker att det här är så viktigt attvi vill bestämma oss för att spåret faktiskt skall gå itunnel och inte i ytläge.Anf. 147 () replik:Herr talman! Om vi fattade det beslutet nu skulle visamtidigt säga att det är som skall stå förden totala kostnaden för tunneln.