prot · GG0981 · 1993-03-23 00:00:00 — Man bör dåta fasta på, som justitieministern mycket bestämtgjorde, att den svenska passlagen åtminstonehärvidlag är korrekt, och att rättigheten till pass ärstadfäst i grundlagen.Jag upprepar vad jag tidigare sade om denomfattande publicitet som kan komma till stånd isådana här fall. Det har en preventiv verkan. Vadvi diskuterar är ett avskyvärt brott, där misstankeförelåg mot en person. Vi skall dock vara rädda omvår passlag.Anf. 97 (nyd):Fru talman! Jag vill bara upprepa den fråga jagställde om huruvida det finns anledning att göraskillnad på de fall där en myndighet i t.ex. Thailandtar till vara ett pass för att vederbörande inte skallkunna lämna landet och de fall där vederbörandehelt enkelt har förlorat passet av andra skäl.Det här fallet börjar anta väldigt storaproportioner. Det har inte alls med detta att göra,men jag tycker att det är mycket märkligt attmänniskor i sådana här fall skall behöva gå ut ipressen och tala om att de inte är skyldiga. Det somman får se på löpsedlarna är mycket märkligt.Anf. 98 Justitieminister ():Fru talman! Jag är inte beredd att arbeta fram enlagändring av det slag som är uteefter. Skälet till det är att det blir omöjligagränsdragningar. Är passet tappat eller stulet? Vemhar bevisbördan för vad?Vi har färska exempel på personer som på grund avsådant som betraktas som brott i det aktuella landethar blivit fråntagna sina pass. Vi betraktar intesamma beteenden som brott och har snabbt kunnatge dessa personer möjlighet att lämna landetgenom att ge nya pass.För mig är det viktigt att vi håller fast vidgrundlagens principer. Att vara svensk medborgareinnebär att man tillhör den svenska familjen. I enfamilj öppnar man dörren även för dem som harburit sig illa åt. När de sedan kommer innanfördörren, ser man till att göra klart för dem att vi inteaccepterar detta beteende.Vi måste bli bättre på att lagföra svenskar som görsig skyldiga till brott utomlands. Vi håller på att blibättre på det.Anf. 99 (nyd):Fru talman! Justitieministern säger att man inte kanskilja mellan stulna och tappade pass. Det var intedet frågan gällde. Det gäller de fall då en domstolhar lagt beslag på ett pass eller då det har kommitbort på ett annat sätt. Det är alltså just dendistinktionen jag vill ha fram.Anf. 100 Justitieminister ():Fru talman! Jag tog också i. Men vi har fall dåmänniskor har blivit fråntagna sina pass av annatlands myndigheter på grund av att de har gjortnågonting som betraktas som allvarligt brott i detlandet, men där vi kanske inte ens betraktarbeteendet som ett brott.Då kan vi inte ha en sådan generell regel. Hur skallden se ut? Det är egentligen ointressant för mig.Som svensk medborgare skall man ha möjlighet attkomma hit, men det är vårt ansvar att se till att manblir straffad för de brott man begått.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1992/93:479 om nåd i visstfallAnf. 101 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig om jag villmedverka till att blir benådad iavvaktan på att domen mot honom omprövas.Bert hänvisar till en lagakraftvunnen domi vilken dömdes till ett långvarigtfängelsestraff för våldtäkter som han anser aldrighar ägt rum.Av allmänna principer följer att regeringen i ettnådeärende inte gör någon omprövning avskuldfrågan eller brottets straffvärde.Nådeinstitutet är inte ett korrektiv till oriktigadomar. Det är i stället resningsmöjligheten som dåskall användas.Genom nåd är det emellertid möjligt för regeringenatt efterge eller mildra påföljden i fall där denna pågrund av omständigheter som inträffat efter domenframstår som obillig.Torbjörn kan naturligtvis, liksom allaandra dömda, ansöka om nåd. Regeringen harmöjlighet att av nåd medge den dömde avbrott iverkställigheten av ett fängelsestraff. Av vad jagnyss sagt framgår dock att det knappast räcker medatt den dömde i nådeärendet åberopar att domen ärfelaktig. Regeringen kommer naturligtvis att genåd om det föreligger skäl för det. Jag kan docksjälvfallet inte uttala mig om förutsättningarnaför bifall i detta enskilda fall.Avslutningsvis kan jag inte låta bli att nämna att Nydemokrati motionerat om att åklagarensbevisbörda i brottmål skall minskas.Anf. 102 (nyd):Fru talman! Jag kan förstå att man inte kandiskutera enskilda fall. Anledningen till att jag hargjort det är att jag vill belysa vilka problem som ärförknippade med ett antal domar -- inte bara denhär, utan många andra -- där allmänhetenifrågasätter domsluten. De utredningar som hargjorts i visar också att tilltron tilldomstolarna har minskat ganska kraftigt. Det härär naturligtvis oroande.Jag tycker därför att det är viktigt att man gör alltför att i så stor utsträckning som möjligt rätta till enhel del av dessa, som jag vill uttrycka det,anmärkningsvärda domar. Jag kan förstå att maninte kan gå in på detta enskilda fall och plötsligtändra någonting, men det är viktigt att man frånregeringens och sida gör allt för attförändra attityderna och motverka felaktiga domar.Anf. 103 Justitieminister ():Fru talman! När det gäller ifrågasättandet av våradomstolar är det nog snarare allmänhetensuppfattning att våra domstolar är för milda i sinbedömning.Jag kan inte låta bli att återkomma till det jag taladeom . Om vi skall ändra våra attityder i denriktning är ute efter i sin fråga måstedet rimligtvis innebära att man i Ny demokratisäger nej till sin egen motion. Den går i precismotsatt riktning. Den skall göra det lättare fördomstolarna att hitta en skyldig genom sänktabeviskrav.Anf. 104 (nyd):Fru talman! Jag medger att det kan verka litetmotsägelsefullt. Det brott det nu är fråga om,våldtäkt, är naturligtvis speciellt. Det är fråga omtilltro till olika parter. Jag kan förstå att det ärmycket, mycket svårt att döma, men det är ocksåmycket viktigt att det inte görs misstag.Jag tror att många är upprörda över detta speciellafall. Jag tror därför att det är viktigt att vara litetförsiktigare i just våldtäktsmålen. Det finns ettliknande fall där en 13-åring blev våldtagen och detefteråt visade sig att en hel del av hennes uppgifterinte stämde. Dessa uppgifter påverkade ändådomslutet.Anf. 105 Justitieminister ():Fru talman! Vi har mycket höga krav på bevisningi det svenska systemet. Det gäller genomgående.Min uppfattning är att det generellt krävs otroligtmycket för att den som påstår att brott inträffat ochinte har materiell bevisning skall vinna tilltro.Vi har ett instanssystem som är en viktig garant föratt domstolarna så långt det står i mänsklig maktskall kräva tillräcklig bevisning.Jag tycker också att vi skall påminna oss om att viså lätt för diskussioner utan att någon av oss ärinsatta. Det är möjligt att har lästdomen eller var närvarande vid rättegången. Jaghar varken läst dom eller varit närvarande vidrättegång, och jag uttalar mig alltså inte i det härfallet. Det är så väldigt lätt att vi har uppfattningarom ett domstolsavgörande. När vi sedan läserdomen ser vi att verkligheten var helt annorlunda.Anf. 106 (nyd):Fru talman! Jag har faktiskt satt mig in i det härfallet. Det är klart att det i och för sig inte spelarnågon roll vad jag tycker och tror. Jag tror att ettmisstag tyvärr har begåtts i detta fall, precis som ifallet med den 13-åriga flickan, där det visade sig atthennes uppgifter inte stämde. I rätten var honsäkert trovärdig, men efteråt ser man att det intevar som hon hade beskrivit det. Det fannsanledning att misstänka att också det hon sagt irätten i övrigt inte stämde.Det visar hur farlig denna typ av brott är och vilkamisstag som kan begås. För den som drabbas är detfruktansvärt att bli oskyldigt dömd.Anf. 107 Justitieminister ():Fru talman! Det är väldigt viktigt att vi värnar omdet s.k. resningsinstitutet i det svenska systemet,vilket ger oss möjlighet att få även enlagakraftvunnen dom prövad, om det i efterhandframkommer väsentliga uppgifter som kan påverkautgången. Det institutet får vi aldrig ge avkall på.Det är den bästa garantin vi har för att undvikafelaktiga domar.Anf. 108 (nyd):Fru talman! Jag kan inte undvika att jämföra olikautslag. I detta fall är det fråga om ett oerhört långtfängelsestraff. Man kan jämföra detta brott medandra brott. Det kan faktiskt gälla mord, men denmisstänkte åtalas för dråp och får bara ett årsfängelse fast han har tagit livet av en person. Jämförman detta med straffet i det aktuella fallet,åtskilliga år, börjar man ju undra hur straffskalornaär konstruerade. Det har jag reagerat mot just idetta fall.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.20 § Svar på fråga 1992/93:476 omfamiljehemsvårdenAnf. 109 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder regeringen avser att vidta för att utvecklaoch stärka familjehemsvården. Frågan är ställd motbakgrund av att revisorer i en rapport(1991/92:4) om familjehemsvård för barn ochungdom har riktat kritik såväl mot kommunernassom mot tillsynsmyndigheternas arbete.Socialutskottet har i ett betänkande(1992/93:SoU4) sammanfattat kritiken och ansettatt åtgärder behövs för att utveckla och stärkafamiljehemsvården, bl.a. genom utbildning, stödoch handledning till familjehemsföräldrarna.När samhället tar på sig ansvaret att omhändertabarn genom att lyfta dem ur sin miljö väcker det,som frågeställaren påpekat, hopp om förbättringför barnet och familjen.Jag har tagit fasta på den kritik som anförts i olikaundersökningar. Samhällets ansvar för barn somomhändertas och placeras i familjehem ärotvetydigt. Därför är de brister som redovisatsoacceptabla.Jag avser att föreslå attregeringen ger ett brett uppdrag till Socialstyrelsenmed syftet att utveckla familjehemsvården.Uppdraget har utarbetats i samråd medSocialstyrelsen. Synpunkter har också inhämtatsfrån flera personer med långvarig erfarenhet påområdet.I uppdraget ingår att tillsammansmed länsstyrelserna till kommunerna bör föra framoch diskutera den kritik som anförts för attdärigenom ge ett underlag för att åtgärda de bristersom finns i dag.Utbildning av familjehemsföräldrar har i alltför höggrad lämnats till familjehemmens organisationer.Organisationerna gör ett bra och många gångernödvändigt arbete och har också i mycket stått förden utveckling som skett på området. Dock måstesocialtjänsten ta ett större ansvar för att de familjersom på uppdrag av tar emot andrasbarn i sina hem får den hjälp och det stöd somuppgiften kräver.Jag föreslår att , utifrån sin samladekunskap om nationellt och internationelltutvecklingsarbete och forskning, sammanställer ettutbildningsmaterial att användas vid utbildning avfamiljehemsföräldrar.Ibland utvecklas en olycklig kamp om barn somvarit länge i familjehem eller som placerats i spädålder. ställs ofta inför svårabedömningar, t.ex. om när det kan vara motiveratatt begära vårdnadsöverflyttning tillfamiljehemsföräldrarna.Socialstyrelsen bör därför få i uppdrag attsammanställa kunskap och överväga behovet avallmänna råd till vägledning för socialsekreterare idenna fråga.Jag föreslår också att följerutvecklingen för invandrarbarnen ifamiljehemsvården och bedömer om åtgärder krävst.ex. för att barnen skall kunna bibehålla kontaktenmed den egna kulturen och anknytningen tillanhöriga i andra länder.Slutligen föreslår jag även att Socialstyrelsenutarbetar kvalitetsmått för regelbundenuppföljning och utvärdering av familjehemsvården.Uppdraget är, med alla sina delar, en samlad aktionför att åstadkomma en positiv utveckling avfamiljehemsvården i landet.Anf. 110 ():Herr talman! Jag tackar socialministern för svaret.Det är oerhört positivt att det kommer att händanågonting så snart som . Det gläder migverkligen.Det är mycket svårt att riktigt föreställa sig hur detkänns eller vad det innebär för ett barn att bliomplanterat. Det är oerhört svårt att föreställa sighur ett litet eller stort barn kommer att fungera ifortsättningen eller reagera som vuxen. Men det ärockså oerhört frustrerande för de biologiskaföräldrarna men även för familjehemmet när dettabarn börjar visa reaktioner.Utbildning för familjehemsföräldrar är därförnågonting som inte får glömmas bort. Kanskemåste även en omvärdering ske med tanke på denekonomiska situationen. Vissa kommuner kan varaöverbelastade med den typen av familjer sombehöver ett större stöd. Jag vill också skicka medsocialministern att man kanske borde fundera påvem som skall stå för kostnaderna för utbildningen.Det är oerhört svårt att få kommuner attutbilda familjehemsföräldrar, fastän det kan finnasbehov, intresse och de som vill utbilda. Om manutbildar i förväg, får man ändå helt plötsligt ingafamiljehem. Andra kommuner kommer och tarplatserna innan man lyckas placera rätt barn på rättställe.Det är mycket viktigt att det finns en ''bank'' avfamiljehemsföräldrar för att få rätt familj till rättbarn. Det är minst lika viktigt. All utbildning ivärlden kan inte förebygga problem med det vikallar för personkemi och olika förutsättningar ifamiljerna.Det vore intressant att höra vilka resurserfamiljehemmen kommer att erbjudas. Vadkommer socialministern att föreslå i detta fall?Vilken tidsaspekt kommer socialministern attanlägga på uppdraget? Kommer uppdraget attomfatta någon form av professionalisering avuppdraget som familjehemsföräldrar? Det måsteinnebära ersättningsnivåer som också gör detmöjligt för verkligt professionella och utbildademänniskor att fortsätta sin verksamhet. Det äroerhört svårt att få anställning somfamiljehemsförälder. Det är mycket tillfälligauppdrag.Anf. 111 Socialminister ():Herr talman! Jag tror att vi är ganska överens omde brister som finns och vad som krävs i form avförstärkningar på detta område. Vilkaersättningsnivåer som kan bli aktuella i framtidenkan jag inte säga. Det får bli ett utflöde avutredningen. Man skall titta på deutbildningsinsatser och inte minst den uppföljningsom kan behövas inom familjehemsvården.Som jag sade i mitt svar har det riktats en hel delkritik mot sätt att sköta detta. Detgäller många olika aspekter av familjehemsvården.Det gäller utbildningen av föräldrar som skall taemot barn, kontakterna mellan de biologiskaföräldrarna och barnen samt uppföljningen efteråti samband med en vårdnadsöverflyttning -- kansketillbaka till de biologiska föräldrarna -- frånfamiljehemsvården. Det finns en lång rad andraaspekter i dessa frågor.Jag har tagit till mig kritiken och ger detta uppdragtill . Vad man sedan kommer attföreslå i slutändan har jag inte någon alldelesbestämd uppfattning om. Uppdraget skallnaturligtvis skötas skyndsamt, så att vi snabbt kanfå litet bättre ordning på dessa förhållanden.Anf. 112 ():Herr talman! Jag vill ytterligare betona en viktigfaktor när det gäller utbildning. Det finns enolycklig kamp mellan familjehem och biologiskaföräldrar, som socialministern nämner. Det ärnågot som jag menar inte helt men till stora delarkan förebyggas genom att den familjehemsföräldersom ställer upp i förväg har fått gedigen utbildningoch information om vad det egentligen innebär.Det behövs inte bara utbildning och information iförväg. Det måste också till handledning undertiden. Det är oerhört svårt att ta till sig svårinformation när man mycket gärna vill ha ett barn.Jag menar att handledning är en del av det sommåste till efter det att barnet är placerat. Det gällerspeciellt individuell handledning med anledning avdet barn som har placerats.Jag tror att detta är lika viktigt förinvandrarbarnen. Det är också något som jag villskicka med. Det finns helt nya problemjämfört med vad vi är vana vid ifamiljehemsvården. Det finns en stor andelinvandrarbarn med en helt annan kultur. Där måsteman fundera på vad som ytterligare behöver göras.Anf. 113 Socialminister ():Herr talman! Jag har inte så mycket att tillägga.Efter att ha lyssnat till konstaterarjag att vi har ungefär samma syn på dessa frågor ochsamma förhoppningar om att vi skall kunna få enbättre ordning på detta område.Jag delar helt uppfattningen om behovet avhandledning som barnen är placeradei familjehem. Vad gäller invandrarbarnens speciellasituation finns det naturligtvis särskilda aspektersom man måste beakta, t.ex. vilket språk de talaroch vilka familjer de kommer till.Det finns en färsk studie som ännu inte ärpublicerad där man har tittat på hur socialtjänstentar hand om finska invandrarbarn. Den tyder i ochför sig inte på att de behandlas annorlunda änsvenska barn. De brister som finns iomhändertagandet av finska barn är samma bristersom finns i omhändertagandet av svenska barn.Det är alldeles uppenbart att det finns vissaaspekter som man måste fästa särskild vikt vid närman har med invandrarbarn att göra. Också dettabehöver bli bättre på.Anf. 114 ():Herr talman! Jag tycker att detta låter mycketlovande. Det som fortfarande bekymrar mig ärrekryteringsfrågan. Det är ett svårt problem somkommer att bli ännu svårare . är det svårt att rekrytera. Det gäller i synnerhettonårshem.Utvecklingen går mot fler yrkesarbetandekvinnor och män. Det är sällan som någon ärhemma med barnen.Det tycker jag i och för sig är en positiv utveckling.Men när det gäller de drabbade barnen är det ettproblem. Det finns inte så många familjer kvar därman kan välja bort ett yrke till förmån för ett skadatbarn om man inte får ekonomisk ersättning. Jagskulle gärna vilja höra om socialministern skullekunna tänka sig att ta med i beräkningen attrekryteringsproblemet faktiskt kan bli mycketstörre om man inte ser över den ekonomiskaersättningen redan från början. Det gäller ocksåvillkoren för pensioner, ledigheter, veckoslutshemäven om barnet har placerats i familjehem, osv.Anf. 115 Socialminister ():Herr talman! Som jag redan har sagt är detsjälvklart att även kommer att seöver dessa frågor inom ramen för sitt uppdrag. Näruppdraget är slutfört får vi se vilka slutsatser manhar dragit. Allt är naturligtvis inte dåligt som det är.Det har skett en utveckling även på detta område.Inte minst genom intresseorganisationernas försorghar det skett en utbildning av familjehemsföräldrar.Men det finns som sagt åtskilliga brister som vimåste göra någonting åt. Detta är motiveringen föruppdraget, och låt oss nu avvakta och se vadSocialstyrelsen kommer fram till.Socialstyrelsen skall för övrigt samarbeta medlänsstyrelserna. Man skall ordna konferenser föratt samla på sig information om hur det fungerar.Avslutningsvis vill jag säga att det är klart att ävenför dessa barn, som kommer från miljöer som ärproblematiska på olika sätt, är naturligtvis det stödsom man t.ex. kan få från daghemsverksamhetmycket värdefullt. Även om dessa barn ärfamiljehemsplacerade är daghem ofta ett viktigtkomplement. Internationell forskning visar att detär särskilt betydelsefullt för sådana barn. Det trorjag också att det är för de barn som placeras iSverige.Anf. 116 ():Herr talman! Jag håller verkligen med om detta.Daghems- och fritidshemsverksamhet behövsverkligen. Dessa barn behöver ha många barnomkring sig. Det finns emellertid alltid enövergångsperiod som är olika för olika barn. Detvarierar hur det tar innan ett barn kan vistasi en större grupp, dvs. hur det tar innanbarnet har lugnat ner sig efter en omplacering frånoerhört dramatiska förhållanden. Det är detta jagsyftar på när jag talar om ekonomisk ersättning ochledighet.Avslutningsvis skulle jag vilja trycka påsamarbetet. Det är bra om ,länsstyrelserna och kommunerna samarbetar. Detfinns emellertid två föreningar som helt ideelltjobbar med familjehemsföräldrar. Jag vädjar för attden verksamheten skall finnas med iutvärderingarna och i samarbetet. Den skall finnasmed vid sammanträffanden. Dessa föreningar börockså ges ekonomiskt utrymme att arbeta. Detfinns en oerhörd kunskap i föreningarna, där manhar jobbat fram utbildningsmaterial och programav olika slag. Jag vill understryka att denverksamheten bör få utrymme.Anf. 117 Socialminister ():Herr talman! Inte heller på denna punkt har vinågra delade meningar.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av förste vicetalmannen att ajournera förhandlingarna till i väntan på att statsrådet skulleinfinna sig i kammaren för att lämna svar på fråganr 429.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.15.21 § Svar på fråga 1992/93:429 omkompensation för slopat avdrag för nedsattskatteförmågaAnf. 118 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vad jagavser att göra för att kompensera de långvarigtsjuka som tidigare kunde få extra avdrag för nedsattskatteförmåga vid inkomsttaxeringen.Fram års taxering fanns möjlighet att fåett extra avdrag vid nedsatt skatteförmåga på grundav långvarig sjukdom, olyckshändelse m.m.Avdraget var maximerat till . Ett yrkandeom sådant avdrag prövades avskattemyndigheterna efter vissa kriterier om vadsom kunde utgöra merkostnad och till vilka beloppdessa uppgick vid olika sjukdomar. Vidare fick detutredas om den skattskyldige fått bidrag tillsjukdomsutgifterna.I samband med skattereformen slopades avdragetmed motiveringen att bl.a. frågorna om extraavdrag innefattade bedömningar som inte lämpadesig för prövning i skattesammanhang. I riksdagenframhölls att ett slopande av avdraget inte varavsett att ge en budgetförstärkning utan detförutsattes att andra stödformer i stället gavs medeli ungefär motsvarande utsträckning.För egen del anser jag inte att det finns anledningatt överväga att återinföra enavdragsrätt för sjukdomskostnader m.m. av detslag som fanns före skattereformen bl.a. medhänsyn till de brister som detta avdrag hade.Exempelvis kan nämnas att de inkomstmässigtsämst ställda pensionärerna inte hade någon nyttaav avdragsrätten eftersom de normalt ändå intebetalade någon inkomstskatt.Frågan om ekonomiskt stöd till personer med storasjukdomskostnader bör därför i första hand lösasutanför skattesystemets ram. Sådant stöd gesdessutom redan nu i många olika former. Jag villockså framhålla att det betänkande avMerkostnadsutredningen som hänvisartill enligt vad jag inhämtat har överlämnats tillstatsrådet och förnärvarande bereds inom Socialdepartementet.Anf. 119 (nyd):Herr talman! Statsrådet gjorde enmycket lång utläggning om vad som hände närbeslutet fattades och sade att det inte ledde tillnågra budgetförstärkningar. togvidare upp att han inte har tänkt återinföraavdraget. Det är inte detta jag har frågat om.Jag har frågat vad människorna skall göra efter detatt avdragsrätten slopas och fram till dess attMerkostnadsutredningens förslag träder i kraft.Skall de gå till socialen eller skall de söka annanhjälp? Det är detta min fråga gäller. Jag vill inte halånga utläggningar om huruvida Bo Lundgrenämnar att ta tillbaka avdraget igen. Det är inte detsom är intressant. Frågan lyder: Vad skall dessamänniskor göra ? Jag hoppas attMerkostnadsutredningens förslag kommer attträda i kraft snabbt.Anf. 120 Statsrådet ():Herr talman! Det är nu en gång så att jag iregeringskansliet handlägger skattefrågor och endel andra frågor som inte alls har beröring meddetta. Jag svarar gärna på frågor som rörberedningsområdet, men jag kan inte svara påandra frågor. Som framgår av frågesvaret är detfullt möjligt att exempelvis vända sig till statsrådetBo Könberg för att närmare diskutera problemen idet här avseendet.Anf. 121 (nyd):Herr talman! Då får jag väl bolla över denna frågatill och tacka för detdelsvar han kunde ge i denna fråga. Eftersom BoLundgren tillhör regeringen hoppas jag att hanpåverkar i rätt riktning, för att hjälpa de människorsom kommer i kläm.Anf. 122 Statsrådet ():Herr talman! Regeringen har ju visat en vilja i detavseendet. Vi hade ett annat problem som gälldeden skattereduktion som fanns för ensamstående.Regeringen kompenserade för den i efterhandgenom ett speciellt bidrag.Det är klart att ambitionen inte är att försämrasituationen här, men det var ett ohållbart system.Jag såg själv som oppositionspolitiker -- då man juhar större frihet att kunna hantera olika saker,vilket säkert är medveten om -- hurmotioner väcktes om utvidgningen av än det ena ändet andra avdraget och förbättringar av avdragen.Men det var ogörligt för skattemyndigheterna sominte hade någon kompetens att hantera det.