prot · GH096 · 1993-10-13 00:00:00 — Detgör exempelvis att det är gynnsammare att vårda ettsjukt barn än att vara sjuk själv -- en massadumheter. Jag hoppas att vi kan återkomma till denfrågan senare.Politiker skyddar och vårdar sitt eget träsk. Det fårman inte säga, men jag säger det igen därför att detär vad man gör. Det är detta som är ohållbart. Mankan inte säga att vi inte kan hålla på med osthyvlarosv. Men vi måste angripa alla de stora frågornaoch, för att föregå med gott exempel, allra helst desom drabbar oss politiker själva.Råskäll mot räntepolitiken hjälper inte. Nej, detvet jag, så mycket som jag har skällt på den.Räntepolitiken har varit ungefär lika dum helatiden. Men vad jag säger är att vi inte skall göranågot som är plötsligt och dumt. Vi skall i ställetgöra något som är klokt -- det kan göras successivt --eller vidta en stor åtgärd som denna regering ochdessa regeringspartier hade all chans att göra förnärmare , då vi i denna kammare -- jagtror att det var -- föreslog just skulle göra ett stort finanspaket, låta svenskakronan flyta och sänka räntan. På så sätt kan manfå en kraftigare räntesänkning.Sedan vill jag rikta en fråga till omvårdnadsbidraget, som regeringen brottas medoch som vi väl alla skall brottas med. Finns det någon prislapp på detta? Jag förståratt kostnaden skall presenteras . Idetta sammanhang skulle jag vilja ställa frågan litetspetsigare. Vår familjepolitik, i ett land som gårmed jätteförlust, kostar skattebetalarna73 miljarder kronor. Anser att dennakostnad ytterligare skall ökas genom att manovanpå alltihop lägger till något som kallas förvårdnadsbidrag? Vi nydemokrater har som bekantsagt att vi inte har något emot tankegången omvårdnadsbidrag. Men hur man kan föreslåriksdagen att anta en ökning av den mest generösakostnadspost som finns i hela budgeten, förstår intejag. Detta måste alltså finansieras inomfamiljepolitikens ram. Detta vore intressant att fåett svar på. Då kanske t.o.m. börsen skullereagera -- man vet aldrig.Anf. 24 () replik:Fru talman! säger nu att han villskära rakt över, oavsett vad det rör sig om --det är rättvist och bra. Jag försökte klargöra att detär litet olika på olika områden inom politikenbeträffande vad som går att lyfta ut och vad manrimligen måste bevara i statlig verksamhet.Jag kan inte ställa någon fråga till IanWachtmeister, eftersom han inte har någonreplikrätt. I stället blir mitt konstaterande att IanWachtmeister faktiskt vill skära ned avutgifterna för Polisen. Vad tror han att gamla,åldringar, svaga, kvinnor osv. som oroar sig förotryggheten tycker om detta? , efter de stora nedskärningar som redan hargjorts, skära ned av försvarsutgifterna. Det ärrättvist och bra -- hugg till bara! Men så kan vi intelägga upp politiken. Det finns områden som måstehanteras varligt, medan man kan ta större grepp påandra.När det sedan gäller familjepolitiken vill jag sägaatt syftet med vårdnadsbidrag liksom med det somjag tycker har kommit i skymundan, men som jagfäster lika stor vikt vid, införandet av rätt tillskatteavdrag för barntillsynskostnader, är attåstadkomma rättvisa mellan olika barnfamiljer.Hittills riktas den stora subventionen enbart tilldem som har barn på kommunala daghem.Vi kommer inte att ha något emot att man väljeratt ha sina barn på kommunala daghem. Även dekommer att få vårdnadsbidrag och avdragsrätt,men de får räkna med att daghemsavgifternakommer att stiga i motsvarande mån. Detta bidrartill finansieringen. Dessutom blir det en ökadvalfrihet, som innebär att man söker sig till mycketbilligare tillsynsformer än daghemmen. Totalt settinnebär det naturligtvis en kraftig besparingjämfört med den hittillsvarande politiken, dvs. attförsöka bygga ut daghemsverksamheten till s.k. fullbehovstäckning. Jag kan hålla med IanWachtmeister om det han sade sist: Visst skall vifinansiera reformerna för familjepolitiken inomfamiljepolitikens ram.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 25 () replik:Fru talman! Jag begärde replik närmast därför attLars sade att vi måste få ut ett tydligtbudskap om att skall gå med i EG, detta föratt minska den osäkerhet som finns inomnäringslivet.Jag undrar om verkligen på allvartror att det är möjligt att skapa en sådan säkerhet iett läge när en mycket stor majoritet av svenskafolket uppenbarligen säger nej till svensktmedlemskap i den europeiska unionen. Det hjälperju inte om här håller en storpredikan om att han anser att vi skall gå med i deneuropeiska unionen. Den osäkerheten kommer niatt få leva med, , oavsett vad vi sägerhär i kammaren.Jag skulle vilja att funderade litetöver vad det egentligen är som skapar osäkerheteni EG-frågan. Det har varit en våldsam oro ochturbulens i konstaterade i sin höstrapportatt valutsamarbetet, med den frivilliga knytningenav den svenska kronan till EG-valutan, ledde tillhögre räntor här i landet än vad den lågaefterfrågeutvecklingen motiverade.Vi har fått en rapport frånFinansdepartementet i vilken det sägs att svenskaklädkonsumenter förlorar i storleksordningen5 miljarder kronor på att vi vid medlemskap tvingasåterreglera inom teko.Det är också tydligt att anslutningen till deneuropeiska unionen innebär en mycket storåterbyråkratisering av svensk jordbrukspolitik.Slutligen kommer vi dessutom att netto få betala istorleksordningen 10 miljarder för att få vara med,vilket ytterligare kommer att späda påbudgetunderskottet.Jag skulle vilja att tog sig enfunderare över frågan: Kan det rent av vara så attsjälva strävan från och alla hanskamraters sida, att vi absolut och till varje pris skallvara med i denna dyra europeiska union, snarareskapar osäkerhet inom näringslivet?Anf. 26 () replik:Fru talman! När jag talade om riskerna med enovisshet beträffande anslutningen till EG, riktadejag mig till . Det råder inget tvivelom att det ute i näringslivet finns en oro för att satsai så länge man inte har klart för sig att allagoda krafter verkligen vill se till att vi får detmedlemskap i som landet behöver.Jag skall ta en liten omväg här. ärju ekonom-historiker och vet därför att det mångagånger i historien förekommit ekonomiska kriser.Före hade dessa kriser intepolitiska orsaker. har det blivit alltmer vanligtatt kriserna skapas inom politiken. Det gäller i allrahögsta grad den kris som vi nu upplever. Denpolitik som fördes undersocialdemokratisk ledning ledde fram till denmycket svåra situation som vi nu skall arbeta oss utur.Det är alldeles klart att det som har skapats påpolitisk väg också måste åtgärdas på politisk väg,men knappast med samma slags åtgärder somorsakade krisen utan snarare med motsatsen. Detkrävs strukturella lösningar som kan skapaförutsättningar för näringslivet att arbeta.Då kommer jag tillbaka till fråga.Svenska företag går inte dåligt. Tvärtom växer deoch frodas. Men skillnaden är att de gör dettautomlands. De gjorde det . Just nu börjar vi känna av en vissåterflyttning. Det är alltså inte fel på företagen utanpå den politiska miljön där de skall verka.Företagen är oroliga för att den politiska miljön iSverige inte skall vara så tillrättalagd att de harsamma möjligheter att verka här som inom EG.Det är därför betydelsefullt att alla som tycker attvi skall vara med i EG talar ut på denna punkt. Densenaste mätningen visade att andelen nej-sägarehade minskat i samtliga borgerliga regeringspartier.I det socialdemokratiska lägret hade däremotantalet nej-sägare ökat och antalet ja-sägareminskat. Därför är det angeläget att alla som trorpå EG inser betydelsen -- det tror jag inte att JohanLönnroth gör -- av att man också arbetar aktivt föratt förverkliga medlemskapet i syfte att skapa fleranya och riktiga jobb.Anf. 27 () replik:Fru talman! Det är riktigt att den politiska miljönär viktig för företagsamheten. Jag läste för ett tagsedan en mycket intressant insändare av PercyBarnevik om EG-frågan. Han skrev att om detskulle vara så att fransmännen lyckas saboteraGATT-förhandlingarna kan inte gå med iden europeiska unionen. De resonemang som jaghört föra innebär en mycket starkpolitisk kritik mot den europeiska unionen.Jag har studerat en del ekonomisk historia. Jag ärinte någon proffshistoriker, men jag har åtminstonelärt mig mycket efter att ha läst en del böcker omutvecklingen i och . Bl.a. har en mycket känd amerikanskekonom som heter Krugman skrivit om detta ämne.Det är nu ett historiskt faktum att den enda vägenspolitik, den högerpolitik som föra in här i , har kapitaltmisslyckats i såväl som EG-länderna.Den ekonomiska historien visar också att alla storablock med imperieambitioner och med ambitionenatt styra för mycket centralt kapsejsar med tiden.Framgångsrika ekonomiska system är de systemsom bygger på demokrati underifrån. Det gör inteden europeiska unionens projekt. Det är också enav anledningarna till att jag tror att er nästandogmatiska vilja att till varje pris få in oss i deneuropeiska unionen skapar osäkerhet även inomden svenska företagsamheten.Anf. 28 () replik:Fru talman! Jag har hört flera företagare säga:Egentligen kommer det oss inte riktigt vid vad nipolitiker håller på med, om ni får in oss i EG ellerinte. Oavsett om ni lyckas kommer vi alltid med iEG. Vi flyttar över gränsen.Men detta vill inte jag se. Jag vill se att vi i Sverigehar livaktiga möjligheter att bedriva näringsliv ochföretagsamhet och få till stånd jobb. Därför arbetarjag aktivt för detta medlemskap.Johan gjorde en liten lustig krumelur, närhan citerade , som skulle ha sagt attSverige inte kan gå med i EG om Frankrikesaboterar GATT-förhandlingarna. Det intressanta idetta sammanhang är ju att vi just genom attFrankrike är med i EG har press på fransmännenatt inte bedriva den protektionistiska linje som deannars vill bedriva. Det är just inom EG som dessadiskussioner förs i syfte att tillrättaföra Frankrikeoch kanske andra sydeuropeiska länder med merprotektionistiska vanor. Länder såsom ,och är angelägna om att viskall komma med i EG för att förstärkafrihandelssidan inom EG. Vi kan i demedlemskapsförhandlingar som vi nu bedriververka för att man inte behöver återkalla deframsteg som har gjorts beträffande frihandeln medteko, något som tidigare var innepå. Genom att öppna stora marknader inom EGkan vi nå fram till någonting.Johan talade om en stor centraliseradkoloss. Så är inte fallet. Själva idén är att det skallvara mindre politiskt inflytande. Genom att mantar bort tullar och andra handelshinder av olika slagsom politiker sätter upp skapar man möjligheter förmarknaden att fungera. Därmed skapar man ocksåett större välstånd för alla och en ökadsysselsättning för alla grupper, inte bara i Sverigeutan även i andra europeiska länder därarbetslösheten har varit hög på grund avtidigare misskötsel genom en interventionistiskpolitik som varit gällande i många länder. Dethjälper inte att kommer dragandemed vänsterekonomen , som ärganska ensam om sina omdömen. Det visar sig ändåatt det är de länder som arbetar med en frimarknadsekonomi som har lyckats bäst. Det gällerbåde den utvecklade världen och inte minst blandutvecklingsländerna, där just frihandel ochmarknadsekonomi har inneburit stora uppsving,t.ex. i Sydostasien.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare repliker.Anf. 29 ():Fru talman! Detta är för gratulationer. Visänder en tanke till den frånvarandehuvudpersonen, som firar sin 50-årsdag, och vigratulerar till hans befordran inomdet socialdemokratiska partiet. En sådanpersonförändring som Socialdemokraterna nu hargenomfört ger ju, om man så vill, en del öppningar.Det skall bli intressant att se om villutnyttja förändringen på det sättet.Jag tycker mig känna ganska välefter våra gemensamma år i utbildningspolitiken.Där åstadkom vi ett och annat positivt, menframför allt tog vi del i ett par av efterkrigstidensvärsta praktgräl på utbildningspolitikens område.Som påpekade här blev det enmycket betydande misstämning inom skolväsendetefter de reformer som initierade.Det har förekommit kraftfulla demonstrationeräven mot den nuvarande regeringen -- det skall jaginte förneka -- men var detdemonstrationer ända till avmänniskor som protesterade mot man säga någonting utifrån kan mansäga att om har planer på att försättasvensk ekonomi i det skick i vilket han efter ett parår lämnade svenskt skolväsende, är det bäst förSverige att han inte får den möjligheten.Jag tänkte tala om proportionerna mellankonfrontation och samarbete i politiken. Bådaföreteelserna behövs i en demokrati, men det ärviktigt i den ekonomiska politiken för närvarandeatt proportionerna förskjuts till mer av samarbete.Jag har läst en intressant intervju med GöranPersson. Där sade han att om han blirfinansminister vore det första han skulle göra attsträcka ut en hand till oppositionen.Det yttrandet vittnar först och främst om enrealistisk syn på regerandets villkor. Vill man varaelak kan man säga att det möjligen också vittnar omen realistisk syn på hur långt socialdemokratiskpolitik räcker. Men jag skall försöka avstå frånden typen av enkla elakheter, eftersom jag tyckeratt det är rätt intressant att ta fasta påmöjligheterna till mer av samarbete i denekonomiska politiken. I ett litet land med en öppenekonomi, som möter förändrade menhårdnande konkurrensvillkor från omvärldenmåste man ibland hålla ihop och hävda landetsintressen gemensamt.Jag tror att vi ofta tänker på oppositionsrollen i ettanglosaxiskt perspektiv, där man har bilden attregeringen regerar och oppositionen opponerar.Men det gäller i ett annat valsystem, och framförallt tror jag att det har gällt i en annan tid. I vårtvalsystem med proportionella val och i densituation som nu befinner sig i har ocksåoppositionen ett stort ansvar för landet.Men om man har den insikten att man, om manskulle bli finansminister, skall sträckaut en hand till oppositionen, måste man naturligtvisockså, för att det skall bli trovärdigt, ioppositionsrollen vara beredd att ta emot dehänder som regeringen sträcker fram.Handlingsutrymmet i den ekonomiska politiken ärinte särskilt stort. Större länder än harmärkt att det inte går att föra en ekonomisk politikhelt på tvärs mot omvärldens. Men vi kan vidgahandlingsutrymmet en aning genom att samarbetamer, eftersom det ökar trovärdigheten i politiken.Jag tänker beröra några områden som vi tycker ärviktiga.Jag vill först beröra småföretagen. Vi är allaöverens om -- det verkar i varje fall som omsocialdemokraterna verbalt ansluter sig till det -- attdet är därifrån som de nya jobben måste komma.Regeringen har länge haft den inriktningen. Vi harslopat skatten på arbetande kapital, och nukommer förslaget om att slopadubbelbeskattningen. Vi rättar också till en deloformligheter i arbetsrätten. Detta är tankar somGöran själv har varit inne på. Han har talatom vikten av riskkapital, och han har uttryckligenpå en småföretagarriksdag, som anordnades så sentsom , sagt att han kan tänka sigförändringar i arbetsrätten som gällerturordningsreglerna, rätten till provanställning ochannat. Men i sin nya position har han tagit avståndfrån detta. Detta måste reda ut.Som varit inne på har oppositionenmöjligheten att förta en del av de positivaeffekterna av sådana här ändringar. Om de somskall satsa känner en osäkerhet, grundad på att devid ett eventuellt regeringsskifte på nytt kan hamnai de nuvarande orimliga reglerna, är risken att manväljer att skjuta satsningarna . Det göratt vi går miste om många nya jobb.Jag hade utgått från att skulleanvända detta tillfälle till att klara ut det här, mendet har han inte gjort. Jag tror att det är mycketviktigt att han använder någon replik till att göradet. För jobbens skull, : Ge beskedatt det som gäller är att socialdemokraterna är medpå att göra dessa förbättringar för småföretagen!En annan viktig fråga som har tangerats här är enrobust pensionsreform. Det har talats om att manvill öka konsumtionen. Folk sparar för mycket,säger , och det kan i ettkonjunkturperspektiv ligga något i det. Men en avde viktigaste anledningarna till att folk nu skjuterupp konsumtion och sparar är osäkerheten omframtidens pensionssystem. Regeringen försöker fåmed socialdemokraterna på en robust och rejälreform.Jag vill bara stämma av med att hansom ekonomisk talesman delar bedömningen attdet är mycket angeläget att vi snabbt kommer framtill en bra och robust pensionsreform. Det kommerinte bara att stimulera konsumtionen på kort sikt.Det är kanske det minst viktiga. Det mest viktiga äratt det är en mycket betydelsefull strukturreform,som till omvärlden skickar just den signal sombehövs, nämligen att svenskarna nu har fattat att viinte kan lova ut mer i välfärdssystemen än vadproduktionen räcker till.Som sista område vill jag ta upp kommunerna, somockså har varit uppe i debatten. Ett problem är attvi har skapat en offentlig sektor som på 80-taletvisade sig vara större än vad svensk ekonomi kanbära. fyller den viktiga funktioner, ochman har ställt kravet att verksamheterna måsterationaliseras.Detta gick länge mycket trögt. Socialdemokraternavar dogmatiskt inställda till en del avförändringsinstrumenten -- alternativadriftsformer, entreprenader och sådant -- men nuhar det ändå blivit en väldig fart på arbetet. Ettkortsiktigt perspektiv som har tagits upp här gälleratt de som friställs inte, som hade varit fallet på80-talet, kan få nya jobb. Frågan är då om man iavvaktan på att arbetsmarknadssituationenförbättras kan göra någonting på den punkten. Detstora problemet är att om kommunerna görnågonting, kan det uppfattas som en signal frånderas sida att de kan skjuta upp rationaliserings-och effektiviseringsarbetet.Till den känslan bidrar att socialdemokraterna harvarit mycket förvirrade och förvirrande i sinabesked om kommunsektorns ekonomiska villkor.Om vi fick beskedet att socialdemokraterna hållermed om att den kommunala verksamheten måsteklaras inom oförändrade eller rent av krympanderesursramar och att kommunerna skall få ha kvarde möjligheter de har fått att pröva alternativadriftsformer, skulle regeringens möjligheter atthitta någon lösning på detta huvudsakligenkortsiktiga problem vara betydligt större. Då skullesignalen inte missuppfattas.Jag har tagit upp några viktiga frågor. Jag hadekunnat ta upp många fler, t.ex. detsaneringsprogram som rimligen ocksåsocialdemokraterna till mycket stor del måstegenomföra, om de kommer i regeringsställning.Det hade inte bara varit bra utan också mycketrimligt att socialdemokraterna hade givit dettaprogram ett aktivt stöd. Också EG-frågan har varituppe. Jag har dock nöjt mig med dessa frågor, inteminst därför att de har direkt betydelse förmöjligheterna att skapa nya jobb.Ingvar har sagt att man intekan begära av socialdemokraterna att de skall tamera ansvar, eftersom de har gjort mera än debehöver göra i opposition. Jag tror att det är ettresonemang som vanligt folk inte begriper. Manmåste väl göra det som läget kräver. Det är det sommänniskorna kräver av oss. Vilken roll vi än harmåste vi i detta läge ta gemensamma tag.Till sist, herr talman, blir alltså frågan till GöranPersson om han är öppen för att göra upp medregeringen om en långsiktig politik, som hanterarbudgetunderskottet, som ger oss ett robustpensionssystem och som skapar fler jobb ismåföretagen. Beskeden från socialdemokraternahar varit förvirrande. Ge det beskedsom många längtar efter, att det finns en öppenhetfrån socialdemokratins sida att ibland samverkamed regeringen för att lösa viktigasteproblem!(Applåder)Anf. 30 () replik:Herr talman! Jag vill först tacka välkomsthälsningen, även om den inte varalldeles befriad från de enklare elakheter som hantalade om. Jag erinrar mig vår skolpolitiska tidtillsammans. Det var en del strider. Jag erinrar migockså att högtidligt deklareradeatt om bara hans parti kom i regeringsställning,skulle det som den hemske hadedrivit igenom rivas upp. Ingenting avdet har ändrats.Så är det, och av detta lär jag mig att man skall varaförsiktig med att lova att riva upp det som tidigareregeringar har gjort, såvida det inte är principielltvidriga saker. Ett av de verkligt principiellt viktigaområden som regeringen nu attackerar ärarbetsrätten. Jag har tidigare, påsmåföretagarriksdagen och i samband med andraevenemang, redovisat min linje, som har utgått ochutgår från att arbetsrätten är dispositiv. Det innebäratt parterna har ett utrymme att förhandla om.Detta regleras i kollektivavtal.Detta är en grundbult i svensk arbetsmarknad. Nuhar såväl TCO:s ordförande somLandsorganisationens ordförande sagt att de ärberedda att förutsättningslöst sätta sig ned ochprata med arbetsgivarsidan om eventuellafelaktigheter och kantigheter i lagstiftningen. Ingensådan förhandlingsinvit har kommit.Då går regeringen fram med ett lagstiftningsförslagoch bryter mot en av de absolut mest centralaprinciperna på svensk arbetsmarknad, nämligendetta att parterna genom kollektivavtal reglerarförhållandet sig emellan. hör vi hurWachtmeister står här och beskriver det somregeringen har gjort som någonting som är futtigt isak, något som inte påverkar det hela meraavgörande.Om man på den borgerliga kanten tycker att det ärfuttigt i sak men ändå är beredd att göra dettaenorma ingrepp i kollektivavtalsrätten, tycker jagatt är mig svaret skyldig -- precissom , som har varit ute i sammadebatt som jag, är mig svaret skyldig -- varför mangör det här och varför man inte låter parternahantera frågan, när de har sagt att de är beredda attgöra det. Det är där diskussionen finns, och det ärdet debatten gäller.Om man ser så här lätt påkollektivavtalsregleringen, vilket är nästa områdesom regeringen i så fall tänker ge sig på? Det ärdetta som förorsakar vår ilska, och det är därför vihar protesterat så våldsamt mot det som sker.Anf. 31 () replik:Herr talman! Det kanske var bra att jag tog upp detdär med skolan, därför att det fick säga att man skall vara mycket försiktig med attlova att riva upp saker och ting. Man skall bara rivaupp sådant som är principiellt vidrigt, sade han. Omdet kommer att prägla Socialdemokraternas politikefter en eventuell valseger, tror jag att det är ganskabetryggande för en del. Så räntan borde väl kunnasjunka några punkter efter ett sådant uttalande, förså mycket som är principiellt vidrigt ens ur GöranPerssons synvinkel har vi väl trots allt integenomfört.När det gäller det här med kollektivavtal vet jag attvi många har hört socialdemokratersäga så här: Arbetarrörelsen består av två grenar.Vi arbetar först fackligt för att uppnå vissa mål,men när det inte går tar vi till lagstiftningsvägen.Det är alltså inte alls något konstigt eller orimligtatt man lagstiftar för att få bort missförhållanden,och det har för övrigt skett tidigare att man genomlagstiftning har undanröjt kollektivavtal.Det är ju en sådan bred samstämmighet om att detfinns missförhållanden. Om ochStig nu plötsligt inser det, så är det ju enomvändelse under galgen, men om de har insett dettidigare, varför har de då inte åtgärdat det som ärfel? Man kan inte gärna skylla det på att de inte harfått någon inbjudan från arbetsgivarna.Socialdemokraterna inbjöd några småföretagare.50 stycken fick de ihop. En bad man t.o.m. prata,, VD för hade alltså möjlighet att tala på en sådan härsmåföretagarriksdag, och bland det hon efterlystevar just förändringar i arbetsrätten det viktigaste.Det är bred uppslutning kring att detta behövs. Vigör just de marginella förändringar som det är breduppslutning kring. Varför inte säga attSocialdemokraterna på denna punkt stöderregeringens förslag?Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag är ledsen att behöva säga det, menLars går runt den principiellt storafrågan, den som är avgörande i diskussionen, synenpå kollektivavtalen. Bakgrunden till att jag tyckeratt det är allvarligt är ju att det inte har kommitnågon förhandlingsframställan på arbetsrättensområde från arbetsgivarsidan.Då säger att TCO och LO skall vara desom begär att få förhandla om att ändra iarbetsrätten. Var och en som följer den härdebatten begriper naturligtvis att det är detomvända som skall gälla.