prot · GH097 · 1993-10-14 00:00:00 — Enligt programmet är detbestämmanderätten över produktionen ochproduktionsresultatets fördelning som är detcentrala, inte äganderätten.Denna socialistiska samhällsuppfattning -- och vitalar nu om 1990! -- leder till att samhälleliga organskall ges ett inflytande över produktionslivet ochproduktionsresultatets fördelning, och attlöntagarnas organisationer tillförsäkrasbestämmandet över arbetsplatser och företag.Medlet för detta är kollektivt delägarskap via denkollektiva kapitalbildningen.Därmed, sägs det, fullföljer arbetarrörelsen sinkamp för en genomgripande förändring av detsvenska samhället.Varför tar jag då upp det här som kan tyckas varagammal skåpmat och ett försök att vifta medsocialistspöket? Anledningen är attsocialdemokraterna inte på något sätt har visat attde förstår att hela denna utveckling, som har sträcktsig över decennier, har skapat ett näringsfientligtklimat som slår tillbaka på vår ekonomi och påarbetsmarknaden.Vid den timade kongressen i Göteborgantogs ett nytt program som visar en viss förståelseför att den omvälvning som ägt rum internationelltockså kommer att få betydelse för Sverige.Det visar också en gryende insikt omnödvändigheten av att skapa en långsiktigexpansion av näringslivet. I det syftet vill manåstadkomma en överenskommelse med parterna.Om vad då, frågar jag mig?Fortfarande visar socialdemokraterna inte någonsom helst förståelse för hur viktigt skyddet av ochrespekten för äganderätten är för ekonomisktillväxt och välstånd och ytterst människors frihet.Fortfarande visar socialdemokraterna ingenförståelse för nödvändigheten av att skapa regler påarbetsmarknaden som inte hämmar företagandeoch nya jobb.Tvärtom visar man i praktisk politik att manfortfarande inte har förstått och inte är beredd tillden omprövning som är nödvändig.Socialdemokraternas svar på alla förslag som ledertill ett gynnsammare klimat för företagande och förframtidens arbetsplatser är: nej, nej och åter nej!Provanställning för att ge framför allt ungdomar enchans att få in en fot på arbetsmarknaden -- nej!Stopp för straffbeskattningen av småföretag -- nej!Stopp för den konkurrensbegränsning och denäringsförbud som utfärdas genom den fackligavetorätten mot entreprenader -- nej!Stopp för den utpressning som bedrivs motfamiljeföretag genom blockader -- nej!Rätt för arbetsgivare att ens i blygsam grad avgöravilken personalsammansättning som viddriftsinskränkningar behövs för att fortsättaverksamheten -- nej!Inlemmande av arbetslöshetsförsäkringen i detgenerella välfärdssystemet så att den kommer allatill lika del -- nej!Vad föreslås i stället? AP-fonderna skall få placeramer pengar på Börsen! Är det fortfarandedrömmen om den kollektiva kapitalbildningens ochdet kollektiva ägandets välsignelser som hägrar?Fru talman! Socialdemokraterna skyllerarbetslösheten på dels bankerna, dels dennuvarande regeringen. Bjälken i det egna ögattycks däremot ha gjort dem totalt blinda.Det finns anledning för oss alla att djupt beklagadetta förhållande. Det är inte bra, för att uttryckasig försiktigt, att det största partiet i inteförmår att ta till sig verkligheten och göra denomprövning som är så oundgängligen nödvändig.Ingela talar om konfrontation, blind för detfaktum att den socialdemokratiska politiken i dehär avseendena har inneburit en oavbrutenkonfrontation. Den konfrontationen har lett till enutarmning av näringslivet och en dramatiskt ökadarbetslöshet.Ja, det behövs överenskommelser mellan parternaoch mellan partierna. Men innehållet i sådanaöverenskommelser kan aldrig vara en i sina grunderoförändrad politik.Jag vill ändå tolka det förhållandet att retorikenfrån partiprogram inte återfinns i åretsversion som att det, trots allt, finns en öppenhet föratt släppa fram den nya tiden i praktisk politik. Jagtror, , att vi alla i denna kammare --inte bara här, utan också utanför detta hus -- skulleuppfatta det som ytterst positivt om och kunde bekräfta att så är fallet.Anf. 24 () replik:Fru talman! Lampan vill inte lysa vid min mikrofon,men jag skall säga något ändå.Sonja Rembo och jag har en gång haft sammaarbetsplats. Skillnaden var att på direktionen, medan jag arbetade iverkstaden, på verkstadskontoret. Det kanske ärdenna olika bakgrund som gör att vi ser påsamhället från två olika håll.Det betyder inte att man inte ändå kan komma tillslutsatser i en och annan sakfråga, där man frånolika håll möts i ett förslag som kan leda till en brautveckling. Den erfarenheten har jag haft ifrån denkommunala verksamheten. Där har vi kunnat göraett oerhört konstruktivt arbete med olika grupper.Men säger att det som står fördörren är sämre ersättningar, försämringar förlöntagarna på arbetsmarknaden m.m. Att detskulle leda till en positiv utveckling är inte sant.Ingenting av den arbetsmarknadsforskning somfinns eller av de resultat som olika seriösabedömare i och internationellt har fått framvisar att det man nu är på väg att genomföra ledertill utveckling.Sedan säger att socialdemokratiskpolitik har förstört svensk arbetsmarknad ochsvenskt näringsliv.Ett av problemen under de borgerliga åren var attdet inte fördes någon vettig arbetsmarknads- ellernäringspolitik över huvud taget. Under de årsocialdemokraterna satt i regeringen fanns detförvisso förutsättningar och möjligheter för företagatt utvecklas. En del av det som har sagts är riktigt.Påfrestningarna i fråga om inflation ochspekulation harskapat ett ogynnsamt klimat för många i Sverige.Men för att förbättra utgångspunkterna för dettafattade den dåvarande socialdemokratiskaregeringen en rad viktiga beslut som borde hakunnat ge oss ett helt annat utgångsläge, om inteden borgerliga regeringen hade förstört dettautgångsläge.Herr talman! Eftersom lampan till min mikrofoninte lyser över huvud taget, så undrar jag om jag fårtala färdigt. Det är möjligt att lampan lyser hostalmannen, men inte hos mig. Jag ber att fååterkomma.Anf. 25 () replik:Herr talman! Min lampa har lyst , och detgör den tydligen fortfarande. Det har tydligen varitnågon förväxling.Ingela åberopade vårt gemensammaförflutna. Jag kan tala om att företaget hette SKF.Det är ett intressant exempel, men inte i fråga omklasskamp -- vilket försökte göragällande -- utan på vikten av att vi har ett klimatsom gynnar småföretagande. Jag skall berättadenna historia.SKF uppstod genom att en ingenjör påGamlestadens fabriker -- som var en av våra störstatextilfabriker -- uppfann ett speciellt kullager. Hanstartade ett företag kring detta kullager. Hanbörjade med 12 man. jobbar ungefär 50 000människor i den koncernen.Ur den koncernen skapades ett annat litetsmåföretag av två kreativa ingenjörer. De var 60man när de levererade sin första produkt. ärde 60 000. Det företaget heter . Det är så härdet går till, . Ur de små växer de stora.Jag vet inte om har läst den utmärktaredovisningen Den långa vägen från . Här ges mycket av deninformation och bakgrund som vi behöver för attkunna föra en politik för framtiden. Tyvärr finnsdet dåligt med statistik för detta område. Det finnsgod statistik på industriområdet. Också bristen påstatistik säger något om bristen på intresse frånbl.a. politiskt håll att ta reda på hur näringslivetfaktiskt fungerar.Ingela fortsätter att enbart diskutera 80-taletoch att skylla på bankerna och på den borgerligaregeringen. Vad var det för förutsättningar som denborgerliga regeringen hade och som att den har förstört? Jo, hararbetslösheten ökat i en sådan snabb takt, som viinte har upplevt . Det var denförutsättningen som socialdemokraterna lämnade iarv till oss. Är det detta menar? Detfanns en varselstatistik redan då som steg i höjden.Nu minskar antalet varsel och nyanställningarnaökar faktiskt, . 26 () replik:Herr talman! lyser inte min lampa tillmikrofonen igen. Ödets lotter falla olika.Sonja Rembo säger att socialdemokraterna inte harbidragit till att skapa ett gynnsamt företagsklimat.Men detta, , är inte sant. Jag delaruppfattningen i en del av det säger,t.ex. när det gäller betydelsen av att skapa godaförutsättningar och goda regler för företag attutvecklas och växa, inte minst gäller dettanaturligtvis de mindre företagen. Men till dessagoda regler gäller givetvis också arbetsrättsligaförhållanden som gör att löntagare, de anställda,har möjlighet att arbeta under goda betingelser. Jagtror att trygga och kompetenta människor ger detstörsta bidraget på arbetsmarknaden. Människorsom saknar självförtroende och självkänsla ochsom inte har tillräcklig kompetens har mindremöjligheter att bidra med det goda arbetet. Därförförstår jag inte alls infallsvinkel påden punkten.Vidare frågar vad vi har bidragitmed. Bl.a. handlar det om en helt ny skattereform.Det handlar om ett Rehnbergavtal. Det handlar omen omväxling från hög till låg inflation. När detgäller varselsiffror och arbetslöshetstal kom detstora trycket i fråga om arbetslösheten efter det attden borgerliga regeringen genomförde en gigantiskåtstramning efter sitt regeringstillträde . Detvar ju då hela byggindustrin knuffades överbordskanten. Det var då hemmamarknadenbörjade sjunka ihop. Det var då arbetslöshetenbörjade öka som mest dramatiskt. Det handlar delsom effekten av en internationell lågkonjunktur,dels om regeringens agerande sedan regeringentillträde. Det är nu frågan om vad som kommer atthända framöver med ledning av denna regeringsförslag.Denna regering har visat riksdagenprognoser som har varit felaktiga, som har varitskeva, som har legat efter i tiden. Alltså har dennariksdag fattat beslut på underlag som inte har varitkorrekta. och jag själv har idebatten pekat på att har haftmöjligheter att ta ställning till andra förslag, menden borgerliga majoriten har avvisat dessa förslag.Anf. 27 () replik:Herr talman! gör mig bekymrad närhon talar om 80-talet. Hon glömmer de krispaketpå krispaket och regeringskriser osv. som tillkomunder den socialdemokratiska tiden. Jag är rädd föratt hon inte förstår. Det är djupt bekymmersamt.Hon talar om att den borgerliga regeringen höll fastvid kronkursen och de konsekvenser som detfaktiskt förde med sig. Ja, det är möjligt att denborgerliga regeringen allt förlänge höll fast vid denpolitik som socialdemokraterna hade lagt fast.Socialdemokraterna var faktiskt med på dennapolitik och visade ansvar i de krisuppgörelser somgjordes -- sådana de nu såg ut. Menkompromisser är kompromisser.Jag har inte fått besked av : Är detfortfarande partiprogram som gäller? Ellerkan vi förvänta oss att socialdemokraterna skall taintryck av den nya tiden och de helt annorlundaförutsättningar som gäller för den ekonomiskapolitiken, för näringspolitiken, nödvändigheten avatt skapa ett gynnsamt klimat för företagande ochnyetableringar? Det skall vara förändringar förarbetsrätten och av skattesystemet -- för att nämnanågra faktorer.Ingela har en replik kvar. Jag hoppas att hondå kan visa vad den utsträckta handen innehåller --som socialdemokraterna så gärna talar om. Vadskall de överenskommelser man talar om innehålla,? Ni måste ju ändå ha ett förslag tillkonkret politik som ni vill föra. Det räcker inte medatt säga vackra ord.Ert program från er senaste kongress är fullt avvackra ord. Jag kan skriva under mängder av dessaord. Men det finns inga konkretioner -- inte helleri det som säger här i kammaren. Skallvi få ordning i ekonomi, stabilitet iförhållandena så att företagen vågar lita på despelregler som gäller, våga börja nyanställa? Ellerskall vi nu efter replik till HansAndersson vänta oss förslag på lagregler somstoppar övertidsuttaget också? Vad är det ni vill,?Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 28 HANS () replik:Herr talman! är rak i sitt budskap.Jag brukar också försöka vara det. Därför har viibland häftiga debatter.Sonja Rembo vill riva upp allt vi har haft . Jag brukar läsa i den tjocka utredningen frånArbetsrättskommittén en sats i . Hon skriver där att hon anser att det ärarbetsgivarens naturliga, odelade ansvar attbestämma arbetsstyrkans sammansättning i olikasituationer. Turordningen vid driftsinskränkningarborde därför inte göras till föremål för lagstiftning.Det är i enlighet med ideologin att ägande ger rätt,att kapital skall ge makt. Sedan får andra rätta sigefter det. Vi har i grunden olika uppfattningar,!Så till den ekonomiska politiken. Med tanke påfelprognoserna, budgetunderskotten, deofinansierade skattesänkningarna och ert nej tillvarje inkomstförstärkning av betydelse har ni ingentrovärdighet när det gäller att på allvar ta hand omdet rekordhöga budgetunderskottet, som hotarsysselsättning, välfärd och framtid.När det gäller industrin delar jag uppfattningen har negligerat den industriella och denproduktiva sektorn. Jag har jobbat länge inomindustrin och har sett utvecklingen, hur politikenhar arbetat. Men tro inte att de framgångsrikaländerna är de länder som industriellt har arbetatutan politiska insatser. Jag gillar inte riktigt det mangör i . Men man har där haft en mycket starkstatlig industripolitik. Jag gillar inte heller de nyatigrarna. Men de har en våldsam statlig inverkannär det gäller uppbyggnaden av industrin.På samma sätt förhåller det sig i de sektorer och deregioner där industrin gått bäst. Det gällerTyskland, osv. De har haft den ambitiösastenäringspolitiken.Näringspolitiken under Per i den härregeringen är lika med noll. Det är något kusligtöver diskussionen om vilka effekterVolvoutförsäljningen till skall fåbeträffande sysselsättning och svenska intressen.Politikerna deltar inte. Regeringen har ingentingatt säga i de frågorna. Ni har på alla sätt sett till attdet är marknaden, aktieägarna, som avgör sådanafrågor.Jag är talesman för en helt annan politik, en politikdär demokratiska beslut har en inverkan även idessa frågor.Anf. 29 () replik:Herr talman! Jag är inte speciellt förtjust i attdebattera med och det parti somhan företräder. Men sådana är demokratins villkor.Väljarna har försett oss med de partier som finnsrepresenterade i denna kammare.Jag kan väl hålla med om attindustripolitiken har negligerats. Det är detta jagförsökte få fram i mitt huvudanförande och i minadiskussioner med men som hon inteförstod.Jag är inte säker på om den statliga inblandning iJapan osv. som här talar om ärdetsamma som den politik som och hans parti driver i denna kammare. Vadman definitivt inte gör i de framgångsrikaindustriländerna är att reglera ihjäl sitt näringsliv.Hans Andersson föreslog i sitt huvudanförandetidigare något som jag uppfattar som ettförbud mot övertid. Ytterligare regleringar är vadHans Andersson och hans parti talar om. Ni är inteett dugg intresserade av att skapa ett näringsklimatsom gynnar näringslivet och företagandet. Tvärtomvill ni lägga ännu mer av makten på politiska ochfackliga nivåer. Det är just den politiken som vimycket riktigt har fått för mycket av här i Sverigeoch som vi absolut till delar måste riva upp.Däremot skall vi inte riva upp sådant som skapartrygghet för människorna och förutsättningar förnya jobb. Självfallet skall vi skapa förutsättningarockså för de enskilda människorna. Men vi skallriva upp allt det som har skapat denplanhushållning som vi har i . Vi skall alltsåinte ha planhushållning, utan vi skall ha enframgångsrik politik som är till förmån förföretagandet och som bygger påmarknadsekonomisk grund. Det är en enormskillnad mellan detta och den politik som HansAnderssons parti förordar.Socialdemokraterna har styrt politiken decenniumefter decennium med en majoritet som varitbaserad på kommunisterna, numeraVänsterpartiet -- dvs. Jagförsökte tidigare få fram om det är den typen avpolitik som vi skall ha i också ifortsättningen. I så fall säger jag: Arma land!Anf. 30 HANS () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningen att det iboken ''Den långa vägen'' finns en del intressantating att läsa om. Men den strategi somrekommenderas innebär lösare kontraktsformer,fullständig flexibilitet och försäkringsformer för attge människor en grundtrygghet. I övrigt skallkapitalägarna/arbetsgivarna, bestämma allt. Detstår att läsa: Företagen bör kunna säga upp sinaanställda på ett okomplicerat och rationellt sätt.Detta är den politik som står för.När det gäller industripolitik i övrigt kan jag noteraatt har rätt: Den svenskakompetensen och även utbildningsnivån harsjunkit. Det är en skandal, med tanke på läget härunder . Ja, jag delar denuppfattningen. Men jag tänker på hur SAF bedrevpropaganda : Satsa på digsjälv! Bli din egen frisör! Tjäna pengar påingenting!Detta var just att göra industrin en otjänst. Det somkan rädda industrin är att vi kan få ett samförståndinom industrin. Den politik som innebär en total konfrontation och entotal avsaknad av förtroende mellan parterna.Slutligen: Jag har ställt en serie frågor omarbetsmarknadspolitiken tillarbetsmarknadsministern men har inte fått någrasvar. har kanske några synpunkter.Det skulle förvåna mig om , sombrukar vara rekorderligt kameral i fråga om sinasynpunkter, tycker att det finns något vettigt i att vihar så låg kvalitet på våra arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, att vi har fri dragningsrätt på Riksgäldenbeträffande den första, den främsta och den störstaarbetsmarknadsåtgärden --arbetslivsutvecklingen -- att vi har knappt hälftenkvar av den inriktade arbetsmarknadsutbildningenjämfört med vad vi hade , att vi har lämnatarbetslinjen samt att vi har misslyckats med deprioriterade grupperna.Detta står faktiskt bakom sommedlem av ett av de partier som bildar underlagetför regeringen. Jag menar att det här är en oskäligarbetsmarknadspolitik, och den är dyr. Det ärhemskt att låna till dåliga saker.Vi har föreslagit en serie konstruktiva lösningarsom faktiskt motsvarar det somArbetsmarknadsverket säger är vad vi skulleha haft i stället för regeringens politik. Jag skullealltså vilja höra några kommentarer beträffandearbetsmarknadspolitiken, !Anf. 31 () replik:Herr talman! nämnde boken''Den långa vägen'' och talade om förslagen till nyaförsäkringsformer. Ja, för att vi skall klara deåtgärder som nämns i utredningen -- för övrigtinstämmer jag i väldigt mycket av det som sägs i denhär utredningen -- och kunna skapa trygghet förmänniskorna, så att dessa vågar satsa på och tasprånget mot något nytt, måste ekonomisk trygghetskapas. Det är alldeles riktigt. Det är bättre att vifår ett ekonomiskt trygghetssystem som fungerarpå ett sådant sätt att företagen inte hindras från attutvecklas. Det är det som är meningen.Jag tror alltså att vi måste göra en helt annanåtskillnad mellan vad som är arbetsgivarens ansvaroch vad som är det fackliga ansvaret. Densammanblandning som förekommer leder till entotal oansvarighet från bägge hållen, och det är detvärsta.Jag beklagar att inte var med påarbetsmarknadsutskottets resa till . Menhan har kanske varit på den sidan av den gamlajärnridån tidigare. Där har i stort sett bedrivits denpolitik som parti har föreslagit i dennakammare. Det gäller då statlig styrning,planhushållning.I kunde vi studera det totala förfall somdenna politik har lett till. Det finns anledning föross att betänka -- och talar kortsiktigt omarbetsmarknadspolitiska åtgärder och om 80-talets bankeufori -- att de signaler som gått ut frånpolitikerna decennium efter decennium har lett tillett utarmat näringsliv samt i slutänden till engigantisk arbetslöshet.Man kan, , säga mycket omarbetsmarknadspolitiken och de olika detaljerna.Vi har volymer som det av naturliga skäl inteär alldeles lätt att hantera. Jag delar HansAnderssons uppfattning att vi så långt det någonsinär möjligt självfallet skall ha kvalitet i fråga omarbetsmarknadspolitiken. Det är en strävan hosalla som arbetar med detta.Satsar på utbildning är precis det regeringen gör nu.Man satsar på skolan. Det finns fler platser iutbildning på alla nivåer. Löntagarfondernaspengar går till utbildning och forskning, för attnämna ett par exempel.Titta inte bara på vad som sker inombudgetanslaget som går tillarbetsmarknadspolitiska åtgärder, utan titta påhela politiken! Den drar entydigt i en enda riktning,nämligen mot att få på fötter, att få ettkonkurrenskraftigt näringsliv.Förste vice talmannen anmälde att HansAndersson anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 32 ():Herr talman! Att vara utan meningsfullsysselsättning är ofta en tragedi för den enskildeoch en stor påfrestning för hela samhället, bådeekonomiskt och socialt. Enorma resurser går tillspillo om människor inte får arbeta. Därför är detviktigt att vi i anstränger oss ännu mer föratt upprätthålla en god arbetslinje. Även omarbetslösheten har pressats något tillbaka genomframför allt olika åtgärder är den alltför hög för attkunna anses som acceptabel. Därför får ingenmöda sparas för att komma till rätta med det justnu tyngsta politiska problemet.Alltsedan hösten 1990 har läget påarbetsmarknaden drastiskt förändrats ochförsämrats. Vi har i denna kammarediskuterat den alltmer bekymmersammasituationen. Betydande insatser har beslutats ikampen mot arbetslösheten. har såstora resurser satsats som . Det är värt att nämnaatt innevarande budgetår kommer ungefär 100miljarder att tas i anspråk för insatser på olikaområden.Jag tror, herr talman, att det är ganska lätt att bliöverens om analysen av hur det står till. Om denallmänna inriktningen av målen är vi i stort settense, vilket t.ex. innebär att arbetslinjen skallhävdas. Men när det gäller medlen går åsikternaisär. Då känns det som en plikt, herr talman, attsöka konstruktiva lösningar på de problemen.Vi har som politiker att hantera både det långa ochdet korta perspektivet. I det korta perspektivetgäller det att hävda en rad aktivaarbetsmarknadspolitiska insatser, därtyngdpunkten måste ligga på förberedelse för attkunna vara användbar i en förhoppningsvis snartuppåtgående konjunktur. I ljuset av detta skall sesbåde ungdomspraktiken ocharbetslivsutvecklingen.Det finns ibland med rätta kritiska synpunkter påbåda dessa instrument. Men tänk bortungdomspraktiken och tänk bortarbetslivsutvecklingen och vi hade haft helt andratal när det gäller öppen arbetslöshet. Därför var detatt beklaga att socialdemokraterna först motsattesig ungdomspraktiken. I efterhand har man nuaccepterat den, och det gäller för oss att gemensamtutveckla ungdomspraktiken så att den verkligenblir en skjuts för unga människor in i ett rejältarbete.När det gäller ALU-projekten gäller det attvaksamt följa den verksamheten så att intereguljärarbeten tas i anspråk då de här skall fyllas.Regeringens inriktning, att det skall vara entyngdpunkt också på utbildning inom högskola,folkhögskola, komvux, studieförbund, m.m., är igrunden riktig. Men jag tror att det behövs enkombination av praktik och teoretisk utbildning.De här bägge linjerna får inte bli varandrasmotsatser.De arbetsmarknadspolitiska insatserna kan inteensamma reda upp dagens situation. Här finnsockså en betydande enighet i . Detinnebär att det krävs åtgärder inom snart sagt varjepolitikområde. Men det viktigaste är dock att detförs en ekonomisk politik som lägger grunden fören stabil utveckling, som ger företag och demänniskor som arbetar där framtidstro, samt enökad tillväxt så att vi kan hålla fast vid och värnavårt välfärdssystem. Detta är mycketgrundläggande för linje och enhelhetssyn som måste utvecklas i ett alltmerföränderligt samhälle.När det gäller det långa perspektivet är tillväxten avutomordentlig betydelse. Det räcker inte bara medAMS-jobb, ALU eller ungdomspraktik, utan det ärriktiga jobb främst inom produktions- ochtjänstesektorn som krävs.Vi har en mycket gynnsam situation påexportmarknaden. Industriproduktionen har ökatkraftigt och även industrinsinvesteringar visar uppgång. Men ändå måste sägasatt denna del av ekonomin är för liten för att skapaen allmän uppgång. Vad vi i behöver är ettrejält mått av nyföretagande, både inomproduktionssektorn och inom tjänstesektorn.