prot · GG09111 · 1993-05-17 00:00:00 — Tillåt mig att citera EG-parlamentets talmanEgon Klepsch ur ett tal i i år.Han sade: ''Våldtäkt som militär taktik ochinstrument för etnisk rensning skall klassas som enav de svåraste krigsförbrytelserna och som ett brottmot mänskligheten''.I har det tidigare bildats en kvinnofront förkrigets offer, och i samband med detta har deterinrats om det som slås fast i tilläggsprotokollet tillartikel 27 i : ''kvinna skallsärskilt skyddas mot varje handling som kan kränkahennes ära, framförallt våldtäkt, påtvingadprostitution och varje otillbörligt närmande''. Detstår alltså att kvinnan skall skyddas. Det finnsuppenbarligen utrymme för olika tolkningar. Det ärdet som har gjort att vi bl.a. för den här debatten . Vi borde egentligen, herr talman, ha deinstrument som behövs, men ändå tycks vi inte hadem.Alf säger att det är farligt att antyda attden konvention som finns inte skulle räcka till.Uppenbarligen gör den inte det. Det är därför somvi kvinnor fortsätter att kräva en bindandekonvention som definierar systematiska våldtäkteri krig och konflikter som krigsförbrytelser.Om förslag om ett tillägg iGenèvekonventionen, att ordet våldtäkt tas in, ären framkomlig väg, försök då med det. Gör allt somär möjligt! Vi litar på !Anf. 38 ():Herr talman! Jag om någon känner till AlfSvenssons engagemang för mänskliga rättigheteroavsett om det gäller vårt land eller andra länder.Jag tvivlar inte på det engagemanget på något sätt.Jag tror inte heller att en konvention löser problemhelt akut. Men en sådan konvention som vi hardiskuterat här skulle ändock vara en startsignal förett vidgat arbete på såväl mera djup som meraallmän och generell nivå. Det är ettställningstagande. Det är viktigt att ordet''våldtäkt'' nämns i de sammanhang, konventioneroch resolutioner m.m., där krigsförbrytelseromnämns.Kvinnans situation i världen är inte särskilt ljus.Det vet vi. Allt som kan göras för att stärkakvinnans ställning och förbättra hennes situationmåste vi göra. Jag ser det som en krigsförbrytelseatt man begår våldtäkt som ett brott mot demänskliga rättigheterna. Våldtäkt under krig måstealltid betraktas som en krigsförbrytelse iGenèvekonventionens mening. Våldtäktsbrott ärännu inte med i uppräkningen över de brott somanses vara svåra brott, s.k. krigsförbrytelser. Ordet''våldtäkt'' måste in. En våldtäkt innebär tortyr,omänsklig behandling och svår skada till bådekropp och själ. Det måste utan minsta tvekanbetraktas som en krigsförbrytelse. Det tror jag nogatt vi alla här är eniga om.Jag vidhåller att jag anser att det är viktigt med ensärskild konvention i den här frågan. Jag anserockså att texterna skall kunna ändras i nu gällandekonventioner, resolutioner, deklarationer osv.Anf. 39 Statsrådet ():Herr talman! Jag visste, säkert som ett brev påposten, att eftersom jag höjde rösten skulle jag fåhöra: Ju svagare argument, desto högre röstvolym.Det är jag van vid. Vi får inte engagera ossröstmässigt i den här kammaren -- den saken ärsäker -- för då får vi höra den kommentaren. Om nigår tillbaka i protokollen skall ni finna att det är så.Jag vill ändå säga, med låg röst, att konventionenfinns. Gång på gång tycker jag att det låter som omkonventionen inte existerar. Den ärtolkad av det internationella samfundet på ettsådant sätt att de vedervärdigheter som vi här talarom inryms i konventionen.I den deklaration som ivrigt har arbetat förskall kunna komma fram nämns våldtäkt ochsexuella övergrepp explicit.Finns det inte någon ängslan hos de värderadeinterpellanterna om att det skulle kunna medföraen risk om vi här tolkar konventionen som om deninte rymmer det här? Innebär det inte en risk omvi tolkar konventionen som om man inte kan sättatilltro till de internationella samfundets tolkningoch som om man inte behöver bry sig om dendeklaration som är på väg att gå igenom? Jagtycker att man skall fundera litet grand i debanorna, eftersom vi håller på med just det här.Viola Furubjelkes förslag var intressant. Det skalljag gärna understryka. Men talade ViolaFurubjelke också om preventiv verkan ochretroaktivitet. Just i de begreppen ryms det som jagär ängslig för och som jag också tror att ni ärängsliga för, nämligen att man inte skall anse att dethär redan gäller. Det har gällt som de härvedervärdigheterna har fortgått. Det behövs ingenretroaktiv lagstiftning. Det gäller , och detgällde i går och i förrgår.Av fick jag en fråga som jaggärna skulle vilja kunna svara på litet merakonkret. Jag vet inte exakt. Vad jag kan säga, vilketockså nämndes här av , är att detfinns ett svenskt initiativ. Det finns inte enbart ettsvenskt initiativ, men vi trycker på. Det är denallmänna uppfattningen från svenskt håll. Det finnsinte någon invändning från något håll. Som jag sadei mitt svar skall de som har beordrat och de som harbegått våldtäkt dömas. De har begått något somskall räknas in som brott i denna krigstribunal. Detfinns inget tecken på att någon från något håll görgällande något annat -- mig veterligt, är det bäst atttillägga.Det är på denna punkt vi skiljer oss åt. Vi anser frånvårt håll att det är starkt om vi använder deinstrument som finns. Vi kan naturligtvis vässadem. Det är vad vi har hållit på med. Kommitténstolkning, den internationella uppslutningen ochdeklarationerna är led i detta.Anf. 40 MAJ ():Herr talman! Jag skall försöka att bena upp det härså, att det inte skall föreligga någon tvekan om vaddet är fråga om. Det är i lag förbjudet -- det sadeockså klart och tydligt -- att begåvåldtäkt, men det är icke en krigsförbrytelse. Tortyr och annan omänskligbehandling är specifikt utpekade somkrigsförbrytelser. Om våldtäkter inte blir utpekadesom krigsförbrytelser är det en tolkningsfråga näroch i vilka sammanhang våldtäkt skall betraktassom en krigsförbrytelse. Vi vill inte ha tolkningar.Vi vill ha ordet ''våldtäkt'' infört, så att det klart ochotvetydigt sägs ifrån att det är en krigsförbrytelseoch skall behandlas därefter.Varför är vi så angelägna om detta, eftersom detändå trots allt förekommer våldtäkter? Det finnsett mönster runt om i världen, där våldtäkt är ettsätt att förtrycka kvinnor såväl i fred som i krig.Jag tycker att utomordentligtvisade på att vår enda vettiga, framkomliga väg äratt vara alldeles klar och otvetydig när det gällerlagtexten. Det skall inte finnas någon möjlighet attsmita undan. Det skall vara helt otvetydigt ochklart. Det skall inte finnas något som helst utrymmeför tolkningar från den ena eller den andra sidan.Jag tyckte att det var positivt att biståndsministernsade att han skall undersöka . Det avgörande för oss är inte vilken väg ochvilken form ni använder er av från regeringens sida.Det avgörande är att våldtäkt utpekas som enkrigsförbrytelse. Om ni får igenom det i etttilläggsprotokoll eller genom en ändring i denparagraf som talade om, förstatillägsprotokollet, artikel 76, är det naturligtsvismycket bra, eftersom det då blir specificerat som engrov krigsförbrytelse.Det centrala är att som har varit i ledningennär det gäller mänskliga rättigheter också är iledningen här. Det blir en folkstorm. Det kan jaggarantera. Det kommer att bli folkstorm runt om ivärlden, vid , vidgeneralförsamlingen, vid kvinnokonferensen ochvid alla tänkbara tillfällen. Denna folkstormkommer att inrymma såväl parlamentariker somicke-parlamentariker. Det är mycket bra om man äri ledningen för den folkstormen och inte emot den.Jag hoppas på aktiva arbete för attföra in våldtäkt som krigsförbrytelse.Anf. 41 ():Herr talman! Jag nöjer mig med att ställa migbakom senaste inlägg. Hur skallman kunna genomföra och få genomslag ochrespekt för alla de andra konventionerna,deklarationerna och initiativen som upp i sitt svar utan en internationelltbindande lag? Det förstår jag inte.Anf. 42 ():Herr talman! Det är litet svårt att hålla isär olikabegrepp. Jag vill göra ett försök till ytterligare ensortering av det internationella regelverket.Biståndsministern har t.ex. nämntkvinnokonventionen. Det är en konvention sominte automatiskt ger möjlighet att ställa någon införrätta. Man kan utse en rapportör och prickanationen i fråga för att konventionen inte efterlevs.Den fjärde som vi talar omhär ingår i krigets lagar. Den ger möjlighet att ställasåväl överordnad som den som utför våldtäkt,vilket vi pratar om i det här fallet, inför rätta.Skälet till att jag har föreslagit att detta skall in i denhär konventionen som ett av de brott som klartdefinieras som krigsförbrytelse är att då har vi det iinternationell lag, lika för alla och vid varje tillfälle.Man skall inte tolka i efterhand om det var ett brotteller inte.Detta har klart en preventiv verkan. Det måste detha, och det måste vi tro på. Det är dessa instrumentvi har att använda oss av.Jag tycker att det är mycket bra att rättschefen påUtrikesdepartementet har kommit medförslaget om krigstribunal. Jag tror dock att det inteär känt för alla här att han vill att förövarna skalldömas enligt nationell lag. Det finns nämligeningen internationell lag som det är möjligt attdöma detta brott efter. Mitt förslag har alltsåtillkommit för att förstärka rättsväsendet iframtiden. Det skall finnas internationell lag, likaför alla nu och framöver och med tillägget attvåldtäkt skall vara med bland de brott somuppräknas som grova krigsförbrytelser. Då kanman åstadkomma det vi är ute efter på ett ganskaenkelt sätt, som jag bedömer det.Jag instämmer i vad de andra har sagt. Jag hoppasverkligen biståndsministern prövar detta. Jag ärglad att han antydde att saken skulle undersökas.Jag ser fram emot att vi får ett svenskt agerande förden här saken.Anf. 43 (-):Herr talman! Jag uppfattade också att herrstatsrådet sade att han skulle överväga det förslagsom tog upp, den här tänkbaravägen. Jag tycker också att det är mycket positivt.Biståndsministern ställde en fråga till oss: Ser visom har interpellerat inte risken med att krav omen ny konvention skulle försvåra tolkningen av deredan befintliga? Mitt svar på den frågan är nej.Jag funderar litet över vilka erfarenheter avinternationellt regelskapande det är som fårbiståndsministern att tro att ett förtydligande ochpreciserande skulle innebära en försvagning när detgäller de nuvarande konventionerna.När jag tänker efter kan jag för egen del intepåminna mig ett enda fall där den typen avprecisering och förtydligande lett till att den gruppvars krav man tagit upp skulle ha försvagats av debefintliga regelverken. Tvärtom!För att återgå till , som vi nysstalade om, var det så att redan tanken på att viskulle skapa den och hela processen fram till detden skapades faktiskt innebar att man stärktebarnens situation. Jag kan inte förstå varför detskulle vara annorlunda i det här fallet.Jag tycker att all erfarenhet pekar i motsattriktning, att kravet på en ny konvention skulle varaett oerhört betydelsefullt redskap för det konkretaarbetet att förbättra kvinnors situation i krig ochkonflikter.Anf. 44 Statsrådet ():Herr talman! Jag vet inte om jag har så mycket meratt tillägga. Vi har ganska utförligt avhandlatinterpellationerna. Jag tror att jag kan vara överens om att det skulle varaförödande om krigsförbrytarna började göragällande att de här vedervärdiga brotten inte rymsunder den konvention som finns. Någotsådant skulle väl ändå vara till förfång för oss alla.Det kunde kanske vara intressant att citera ur detexter som har tagits upp här, men jag tror att allaär väl förtrogna med dem.Min uppfattning är alltså -- och jag tycker jag harstöd av de texter som finns -- att våldtäkt ärkrigsförbrytele och skall betraktas somkrigsförbrytelse och ingenting annat.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:134 omVolvos fabrik i m.m.Anf. 45 Näringsminister ():Herr talman! har frågat mig dels omregeringen avser att vidta åtgärder som innebär atten nedläggning förhindras av Volvos bästa ochmodernaste industrienhet i framför andrafabriksenheter, dels om vilka åtgärder i övrigt somregeringen är beredd att vidta för att , medutgångspunkt från som ledande svensktbiltillverkningsföretag, skall behålla och utvecklasin tätposition som ett föregångsland vad gälleravancerat tänkande och effektiv, kvalificeradindustriproduktion.De frågor som väcker bör enligt minuppfattning sättas in i ett större sammanhang.Volvos nedläggningsbeslut är tyvärr bara ett avmånga symtom på den industrikris som upplever, vilket sätter djupa spår hos bådeenskilda och företag. Det är en kris som har skapatsgenom långsamma och stegvisa försämringarav vårt närings- och företagarklimat.Den internationella lågkonjunkturen har gjort våraproblem akuta och förstärkt de underliggandeutslagningsmekanismerna. Vi måste nu inrikta allkraft på att bygga upp ett konkurrenskraftigtnäringsklimat i vilket hela näringslivets förnyelseoch utveckling kan stimuleras. Ett sådant arbetekommer att ta tid och kräva både tålamod och storauppoffringar av oss alla. Det gäller inte baraenstaka företag och branscher, utan även storadelar av vårt näringsliv.En stram finanspolitik som minskar de offentligautgifterna och avvecklar budgetunderskottet gerförutsättningar för låg inflation och låga räntor. Ensådan politik är därför den viktigasteförutsättningen för stimulans av tillväxt i såvälhemmamarknad som export.Därutöver har regeringen en offensiv näringspolitikför att skapa goda betingelser för långsiktig tillväxt.Denna politik är generell till sin inriktning och gårut på att både skapa ett omvandlingstryck, somsätter press på företagen, och att stärka dedrivkrafter som stimulerar företag och anställda attutveckla verksamhet och att sträva efter ökadproduktivitet.Jag skall här bara nämna några exempel på dennapolitik. De små- och medelstora företagen gesbättre förutsättningar för tillväxt genom bl.a.skattelättnader, satsningar på riskkapital ochregelförenklingar. Vi ökar konkurrensen i helaekonomin och vidgar fältet för nyföretagandegenom bl.a. den nya konkurrenslagen,upphandlingslagen för kommunala bolag ochavregleringar. Vi privatiserar de statliga företagenoch ger dem mer aktiva ägare. Det sker en satsningpå kompetensutveckling, industrirelevantforskning och investeringar i infrastruktur för attdärigenom höja den nationella tillväxtkraften pålängre sikt.Sverige skall inte bli ett låglöneland. För att behållaoch utveckla vår standard och klarasysselsättningen , måste våra höga lönermotsvaras av en hög kompetens. Vår ambition äratt utveckla till ett av ledandeländer i fråga om industriell kompetens genombättre och mer utbildning inom universitet ochhögskolor och i våra ordinarie skolor.Skattelättnaderna för industrin och dendeprecierade kronan kommer att förbättrakonkurrenskraften för svensk exportindustri medmellan 25 och . Denna konkurrensfördelmåste vi nu se till att behålla genom sådanaallmänna åtgärder som jag här har redovisat.Jag besökte Volvos Kalmarfabrik för attsamtala med företagsledningen och representanterför de anställda. Mitt och regeringens budskap äratt vi är beredda att medverka att finnakonstruktiva lösningar inom ramen för vad somöverensstämmer med näringspolitikens långsiktigainriktning och karaktär. Det måste alltid vara deenskilda företagens ansvar att genomförastrukturomvandlingar enligt sina egna beslut ochprioriteringar samt att därvid tillvarata godaerfarenheter. Vi deltar gärna i en diskussion om hurdetta bäst kan göras, också i enskilda fall som detta.Anf. 46 ():Herr talman! Jag ber att få tacka näringsministernför svaret.Nedläggningen av Volvos fabrik i är enmycket allvarlig fråga sett ur regionalpolitisksynpunkt, men också ur industripolitisktperspektiv, eftersom fabriken i , jämte den iUddevalla, är den industriellt mest utveckladetillverkningsenhet som har.Jag delar näringsministerns uppfattning omorsakerna till den industriella nedgången och dengenerella inriktningen av näringspolitiken somuttrycks i svaret. Näringsministern nämner i sittsvar en rad allmänna åtgärder som genomförts ochskall genomföras och som är viktiga för att stärkaSverige som ledande industrination.Av svaret framgår att regeringen har en uttaladambition när det gäller att utveckla en högindustriell kompetens. Det är i det perspektivetnedläggningen av Kalmarverken och Volvosomstruktureringsbeslut är intressant och fårbetydelse för våra möjligheter att nå dennainternationella tätposition. Många, för att inte sägaen enig omvärld, ser nedläggningen avKalmarverken och ett bibehållande avTorslandaverken som ett klart steg tillbaka iindustriell utveckling.Kvalificerad kunskap går förlorad närKalmarfabriken läggs ned, sägs det rakt ut frånforskare. När företagsledningar och forskare skallskissa på vad som är möjligt ellersöka exempel på den bästa produktionsmodellen,då går man till Kalmaranläggningen.Kalmartänkande har nämligen inneburit enkonkurrensfördel för dem som infört detta.Nu har beslutat lägga ner dennamönsterenhet och koncentrera produktionen tillden ursprungliga och inte alls så teknisktutvecklade anläggningen i är klart att ett sådant beslut väckerinternationell uppmärksamhet. Eftersom det harväckt denna uppståndelse kommer ocksåVolvoledningens beslut att bli en belastning för ossi när vi i enlighet med regeringensambitioner vill utveckla vårt land till en ledandeindustrination i världen. Det finns t.o.m.internationella forskare och även andra som tolkatdetta beslut som en signal om att man i iframtiden inte räknar med någon biltillverkningöver huvud taget.Detta är naturligtvis oroande. Det borde oroaockså näringsministern. Jag vill fråga: Är det så illaatt vi i famtiden inte skall ha någon bilindustri iSverige?I så fall borde regeringen enligt min uppfattningsöka förmå Volvoledningen att ompröva sittnedläggningsbeslut när det gäller VolvoKalmarverken. Är regeringen beredd att göra det?Det framgår inte av svaret. Det borde vara ennaturlig åtgärd, eftersom Volvosomstruktureringsbeslut klart går emot regeringensindustripolitiska ambition och strävan.Jag noterar att det enligt svaret finns en vilja och enberedskap från regeringens och näringsministernssida att medverka till konstruktiva lösningar inomramen för regeringens långsiktiga industripolitiskainriktning och karaktär. Även beträffande Volvooch Kalmarverken är regeringen beredd att delta idiskussioner om hur detta bäst kan göras.Det är bra, och det kanske kan lugna en del. Meden välvillig tolkning är svaret positivt urKalmarenhetens synpunkt. Regeringen är bereddatt medverka till en lösning, men det framgår intenärmare hur.Jag delar inte näringsministerns uppfattning att deti alla lägen enbart är det enskilda företagets ansvaratt genomföra sturkturomvandlingar enligt sinaegna bedömanden och beslut. Här har vi ettdominerande företag och ett beslut som fårkonsekvenser för landets industripolitiskaambitioner. Då måste en regering kunna ingripa.Det logiska är då att kräva av Volvoledningen attbeslutet om nedläggning av Kalmarenhetenomprövas. Frågan kvarstår om näringsministern ärberedd att förmå Volvoledningen att ompröva sittbeslut.Anf. 47 ():Herr talman! Jag ber att få tacka näringsministernför möjligheten att här under några minutersamtala om Kalmarverken. Det är enindustri som är mycket viktig för regionen, viktigför landet, och som jag ser det ett av de modernasteindustriprojekt som vi har i Sverige.Industriministern säger i sitt svar att nedläggningenav Kalmarverken beror på att intehaft ett näringsklimat där förnyelse och utvecklingstimulerats, vilket har resulterat i ett lågtomvandlingstryck. Detta skulle speciellt ha gällt desenaste 25 åren.Jag konstaterar att vi haftolika regeringar, varav borgerliga regeringar haft35 % av regeringsansvaret. Det har varit höginflation och växande underskott, som ministernockså säger i sitt svar.Sverige är inget höglöneland, ochkapitalskatterna är låga. Genom nedskrivningen avden svenska kronan har vi ett gynnsamtkonkurrensläge.Volvo Kalmarverken är en föregångare somarbetsplats beträffande omvandlingstryck inomområden som kvalitet, leveransprecision ochekonomi.Kvaliteten på de produkter som lämnar VolvoKalmarverken har givits högstaprioritet. Genom verksamhetsutveckling medständigt nya förändringar och förbättringsmål harmycket goda resultat uppnåtts inom alla områden.Ett av kvalitetsmålen är att antaletkundanmärkningar på en levererad ny bil minskas.Undersökningar visar att världsklassnivån här är100 fel per 100 bilar, dvs. 1 fel per bil. Genomsnittetför japanska bilar är 120 fel per 100 bilar. Bilarbyggda vid Kalmarverken har 64 fel per 100bilar.Samtidigt har tiden för att bygga en ny 960minskat från 73 under de senaste 15månaderna.Herr talman! Dessa goda resultat har uppnåttsgenom fabrikens utformning och den grundaarbetsorganisation som präglarproduktionsprocessen.Flera forskare har i sina rapporter understrukit attVolvo Kalmarverken på flera områden --ekonomiskt, tekniskt, miljömässigt ochproduktionsmässigt -- befinner sig i världstoppen.Produktiviteten har enligt forskarrapporter ökatmed , som nedgången förarbetsskador och sjukfrånvaro är markant.Mot den bakgrunden är det svårt att förstå och attsamtidigt acceptera att en produktionsenhet integes möjlighet att fortsätta på den väg som innebäratt de mål som satts upp mer än väl har kunnatuppnås.En nedläggning av Kalmarverken skulle varaförödande för sysselsättningen också bland allaunderleverantörer och dem som arbetar medkringservicen samt för den allmänna kompetenseni regionen.Herr talman! efterlyste jagåtgärder från regeringens ocharbetsmarknadsministerns sida. Jag fick då svaretatt det pågick överläggningar mellan regeringenoch . säger näringsministern attregeringen är beredd att medverka när det gäller attfinna konstruktiva lösningar.Mina frågor till näringsministern är:1. Vilka lösningar har framkommit sedandebatten ?2. Vad har regeringen gjort konkret för attproduktionen skall kunna fortsätta vid VolvoKalmarverken?3. Är regeringen beredd att ge stöd genomexempelvis krediter, om vi från regionen kanpresentera konkreta industriella framtidsprojekt?Anf. 48 Näringsminister ():Herr talman! Jag förstår så väl de problem somdyker upp i med anledning av varslet om ennedläggning av Kalmarverken. Det ärnaturligtvis en mycket stor påfrestning för deanställda och deras anhöriga samt för regionen somhelhet.Det råder inget tvivel om att vi för närvarandegenomgår en mycket smärtsam omvandling av heladen europeiska bilindustrin. Det gör attmonteringstiderna för en fabrik, t.ex.Kalmarverken, dramatiskt går ner per bil. Dettainnebär att monteringskapaciteten i fråga omantalet anläggningar minskar.Jag har själv vid mitt besök hos Kalmarverken välkunnat se de utomordentligt goda förbättringarsom gjorts där. Det finns ingen anledning attbetvivla kvaliteten och kvalitetsutvecklingen vidVolvo Kalmarverken.Men ytterst måste det ändå vara Volvos ledning ochrepresentanter i styrelsen för såväl fack som ägaresom avgör vad som är bäst för och för Volvoslångsiktiga överlevnad som biltillverkare. Det kanaldrig föreskrivas av andra som inte är ägare ochsom därmed heller icke tar ansvaret fullt ut försjälva Volvo.Jag är övertygad om att Volvos ledning kommer attgöra vad som på den ankommer -- dvs. att manförsöker klara sysselsättningen och tillverkningen iKalmar, om detta är förenligt med Volvoslångsiktiga strategi och möjligheter att kvarstå sombiltillverkare.När det sedan gäller möjligheterna att hittalösningar i just är vi självfallet beredda, ochdet har vi även markerat vid besöket nere i ,att diskutera, pröva och undersöka vilka åtgärdersom kan behöva vidtas för att det skall gå att hjälpatill vid en omställning om en sådan blir aktuell viden nedläggning.Vi är mycket öppna för förslag, idéer och tankarsom dyker upp i . Men det finns ingalösningar när det gäller att flytta tillverkningar ellerföretag med tanke på den ganska jämnt fördeladeoch omfattande arbetslösheten i större delen avlandet. I stället måste det handla om nyakonstruktiva förslag, och jag vet att en del sådanavarit aktuella i .