prot · GG09105 · 1993-05-05 00:00:00 — Det är ingetöverförmynderi.Det som och den borgerligamajoriteten i utskottet gör genom att vilja bevaravårdhemmen är däremot att neka en utsatt gruppden självklara rätten till en egen bostad och attkunna påverka hur denna egna bostad skall se ut.Leif måste vara medveten om att detta intebara är en avvikelse från propositionen ochutredningen. Det är även en avvikelse från debeslut som fattades . Besluten omavvecklingen av vårdhemmen och en ökning avgruppboendet har varit av oerhört stor betydelseför de utvecklingsstörda.Anf. 110 () replik:Fru talman! Jag är både medborgare och kund. Enav fördelarna med att ha ett kundperspektiv --vilket här försöker utmåla somnågot i grunden negativt -- är att jag som ''kund'' --jag sätter här ordet kund inom citationstecken,eftersom det är ett begrepp -- kan välja något annatom det som producenten gör inte passar mig. Detär därför bra att det finns kooperativa lösningar,samhälleliga lösningar och privata lösningar så attjag som kund, kanske med hjälp av någon om jaginte klarar det själv, kan göra ett val som är bra.Det är inte något fel att ha ett kundperspektiv.Jag är heller inte särskilt bekymrad över att man nuhar en annan uppfattning än den man hade med de beslut som då fattades. Vi vet att vi dåbrände oss en del. Boendet är mer komplicerat.Det är bra att det finns alternativ. Jag vet också attdet finns små väl fungerande ''institutioner''.Självfallet är stora institutioner inte bra. Men detfinns institutioner som byggdes vilka harmycket hemliknande förhållanden. Det finns i dagsådana med få boende som skall läggas ner för i stället i ett hyreshus skall byggagruppboende. Där bor man ändå samlat i en miljösom inte någon, vare sig de som arbetar somvårdpersonal, huvudmannen eller berörda, ansertillför något nytt. Det kostar mycket mer pengarutan att ge något extra.Jag menar att det måste finnas möjlighet för deberörda huvudmännen och de berörda boende attsjälva diskutera och se om detta är bra eller inte.Man skall inte döma ut en typ av boende rakt av.Det bör alltid finnas en möjlighet att väljaalternativ och se om det finns positiva värden i deformer som finns.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 111 TALMANNENJag får meddela att anslag har satts upp om att dettasammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.Anf. 112 () replik:Fru talman! berörde mitt krav på enrättighetslag för hjälpmedel. Han invände att manvid tillämpningen av en sådan lag råkar ut för svåradefinitionsproblem och gränsdragningsproblem.Det är riktigt. Men mot detta vill jag invända att viunder hela utredningsarbetet har arbetat medgränsdragningsproblem och definitionsproblem. Viär väl medvetna om att detta är en stor materia ochatt man inte kan göra alla lyckliga och tillfreds närman formulerar sig. Men det går att hantera.Vi försökte i utredningen formulera någon sortsledord eller paroller för vad som skulle gälla. Detvar paroller som jämlikhet, full delaktighet,respekt för självbestämmande, integritet, störstamöjliga inflytande och medbestämmande samtkontinuitet. Rätten för den enskilde att få sinabehov av hjälmedel tilfredsställda överensstämmerbättre med de paroller som Handikapputredningenformulerade än med att man ålägger en myndighet,landstingen, att sörja för att hjälpmedel finns.Det är att stärka den enskilde att ge honom ellerhenne rätten att leva så delaktig och jämlikt sommöjligt.Anf. 113 () replik:Herr talman! På sätt och vis är vi rätt ense i dennafråga. Detta är svårt. Man kan dela in svårigheternapå olika sätt. Innan man har provat är det svårt attsäga om man värderar rätt. Jag tror att man kanhamna i närmast olösliga överklaganden om maninför en rättighetslag och att en skyldighetslagdärför fungerar bättre.Men om det skulle visa sig att man stöter påsvårigheter som icke kunde förutses eller om detfinns skäl att tro att en annan lösning skulle varabättre är det självklart -- det andas hela utskottetsbehandling av ärendet, liksom propositionen -- är villig att göra justeringar när utvecklingenföljs av m.fl.Jag tror att det här är den rätta bedömningen, menjag är fullt medveten om att verkligheten kan visaatt det är en felaktig ståndpunkt som majoritetenoch regeringen har intagit. Det finns då också enberedvillighet att finna bättre lösningar.Anf. 114 () replik:Herr talman! Jag tycker att det var ett positivtinlägg av tog upp en annan viktig aspekt sominte är helt tillfredsställande behandlad ibetänkandet, och det gäller möjligheterna att se tillatt lagen om stöd och service verkligen fårgenomslag. Det saknas i förslagetsanktionsmöjligheter riktade mot landsting ochkommuner.Jag vet att utskottet hänvisar till attLokaldemokratikommittén överväger den härfrågan. Men jag tycker att vi har så mycketerfarenhet av omsorgslagen att det redan nu bordevara möjligt att skriva in en sanktionsparagraf iLSS. Beslut enligt omsorgslagen har överklagats.De överklagade har fått rätt, och det finns talrikaexempel på att kommuner eller i förekommandefall landsting inte har rättat sig efter utslagen. Detär oerhört kränkande för den som råkar ut för dettaatt ha lagen och domstolen på sin sida men ändåinte få sin rätt.Anf. 115 () replik:Herr talman! Inte heller på den här punkten råderdet några djupgående åsiktsskillnader. Det ärsjälvklart för alla människor att man vill hamöjlighet att få prövat om man har rätt, och omman har det vill man också få rätt. skallvi ha klart för oss att detta inte är alldeles lättlöst.Även om vi har sett att man har låtit bli att följalagen och även om vi känner till behovet avsanktionssystem är det inte så lätt att utforma ettsådant så att det passar i det här fallet för landstingoch kommuner. Vi har inte erfarenhet av det sedantidigare.Därför tycker jag att det finns skäl att följa de godatraditionerna här i huset att avvakta resultatet av deutredningar som är på gång och särskilt den därman kommer att behandla just sanktionssystemet,nämligen . När detkommer måste man på något sätt -- det tror jag attvi är ense om -- kunna understryka att lagen faktisktgäller och att lagbrott alltid är lagbrott.Anf. 116 ():Herr talman! Det är en viktig reform som vi nudebatterar och som vi skall fattabeslut om -- vi kanske inte hinner fatta beslut ,men i så fall blir det ett beslut om det här i morgonbitti.När handikapputredning tillsattes varuppgiften att utreda frågor kring samhälletsåtgärder till stöd för människor med storafunktionshinder; det har berörts här tidigare.Utgångspunkten var de omständigheter somförelåg för barn, ungdomar och vuxna medomfattande funktionshinder samt de små ochmindre kända handikappgrupperna.Det är helt korrekt, som handikapprörelsen självhar konstaterat -- och det instämmer jag i -- attfunktionsnedsättningar skall betraktas som en avflera naturliga och oundvikliga variationer hos enbefolkning. Människor medfunktionsnedsättningar och deras behov är inteständigt ''nya problem'' som skall lösas i särskildordning. Mångfalden och människorsfunktionsnedsättningar finns alltid att räkna med.Den kunskapen skall vara utgångspunkten för dengenerella välfärdspolitiken och samhälletsutveckling -- det framförde ocksåHandikapputredningen. Vi är många som delar deninställningen. Alla människor skall ges likarättigheter samt möjligheter till ett rikt liv.Vad kan vi då som beslutsfattare åstadkomma föratt utjämna de skillnader som trots allt finns idagens samhälle?I en rapport lade liberalernafram ett program i 13 punkter med förslag att stärkasåväl det ekonomiska som det psykologiska ochpraktiska stödet till de handikappade. Vi lyftesärskilt fram det handikappade barnet. Vi ställdeoss frågan: Vad kan vi göra för att öka familjernasintegritet, valfrihet och självbestämmande?Svaret som vi fann var att varje familj är unik.Därför måste samhällets stöd och insatser knytastill den enskilda familjen. Valfrihet är en viktigutgångspunkt för hur stödet bör vara utformat.Valfrihet stärker den enskilda familjens integritet.Det är familjens behov som skall vara styrande.Familjen skall inte behöva känna sig prisgiven åtmyndigheternas godtycke. Vidare framförde vikravet på personlig assistent -- en människa somman lär känna och som man litar på. Ett annat kravvar att förvärvsarbetande föräldrar till svårthandikappade barn skulle ha rätt tillledighet med ersättning.Självfallet är de konstateranden som vi gjorde 1987relevanta även för den enskilda individen. Valfrihetoch integritet är inte bara honnörsord utan minstlika mycket reell verklighet för en framsynthandikappolitik.Många av våra förslag blir nu äntligen verklighet. Idet betänkande som vi diskuterar redovisasbl.a. åtgärder som personlig assistent,ledsagarservice, rådgivning och annat personligtstöd och bostad med särskild service för barn ochungdomar som behöver bo utanförföräldrahemmet. Det är kort sagt enverklighetsförankrad reform bakom dengemensamma beslutsformuleringen om en godservice och ett gott stöd oavsett var defunktionshindrade bor.Nu kommer vi att genomföra en rättighetslag för ca100 000 gravt funktionshindrade. har denborgerliga regeringen -- som också har påpekatsfrån kammarens talarstol -- även genomfört beslutom bl.a. förbättring av vårdbidragen och ökat stödtill handikapporganisationerna.Allt detta genomförs trots en mycketbekymmersam ekonomisk situation för vårt land.Folkpartiet liberalerna gav ett enda vallöfte inför1991 års val, och det var att öka insatserna för dehandikappade. Detta befästs genom beslutet i dag.Vi anser att den generella välfärdspolitiken måsteomfatta även de grupper som varitåsidosatta. De handikappade har inte fått följa medi den mycket kraftiga allmänna standardutvecklingsom ägt rum i vårt land utan har fåttstå tillbaka. myntade på sin tiduttrycket det glömda . Vi för nu framåtgärder för det glömda . Trots att dentotala kakan krymper är den borgerliga regeringenberedd att satsa nya resurser för de handikappadeoch funktionshindrade. Det är en stor och viktigreform som vi får vara med om att genomföra.I stora drag tillstyrks regeringens proposition avutskottets ledamöter. Men ytterst förvånande är,tycker jag, Socialdemokraternas reservation nr 1,där man begär att regeringen skall återkomma tillriksdagen med en samlad bild av läget i landet ochmed förslag till åtgärder för att förbättrasituationen för människor med funktionshinder.Det är ju riktigt att gruppen funktionshindrade äravsevärt större än den personkrets som kommeratt omfattas av lagen. Men regeringen avser juockså att återkomma senare i denna fråga. Detframgår av betänkandet.Hela propositionen handlar ju om att förbättra, attfrämja människors jämlikhet i levnadsvillkoren ochatt man skall kunna välja olika lösningar --enskilda, offentliga och kooperativa -- förservicefunktionerna osv.Denna omfattande handikappreform genomförstrots att den svenska ekonomin, som jag sadetidigare, upplever en av de svåraste perioderna.Jag var själv med i FN i . Därredovisade olika länder de insatser som genomförsunder det av FN proklameradehandikappårtiondet. Jag känner mig stolt, och jagkan gott säga att med sin handikappolitikvar ledande i fråga om den redovisning somsocialminister då lämnade.Det största hotet mot välfärdsstaten och satsningarpå handikappåtgärder är en stagnerande ekonomi.Det krävs strukturomvandlingar och vissautgiftsminskningar som ni socialdemokrater tyvärrsaknar mod att ställa upp på. Åtgärderna ärförvisso smärtsamma men måste göras för att manbl.a. skall kunna satsa på trygga system för dehandikappade. Ekonomin är alltjämt välfärdensryggrad.I dessa dagar saknar vi budgetförslaget frånSocialdemokraterna om en förstärkning av svenskastatens ekonomi.Reservationerna 2 och 4 från socialdemokraternakan också ses som önskemål om ökade utgifter.Dessutom kommer ju färdtjänsten att behandlas iett senare sammanhang.Jag vill säga några ord om reservation 3 omavveckling av vårdhem. Majoriteten i utskottetdelar i huvudsak propositionens förslag omavveckling och anser att större institutioner böravvecklas. Något slutdatum kan på nuvarandegrunder inte fastställas. Men i vissa fall anser vi attsmå vårdhem -- de välfungerande med brapersonal -- kan erbjuda en god vårdmiljö. Vi anseratt huvudmannen utifrån de individuellaönskemålen och vårdbehoven underavvecklingstiden bör kunna ta ställning till fråganom nedläggning eller fortsatt drift. På längre siktkan man också tänka sig en ombyggnad tillgruppboende av dessa hem. Den enskildes och deanhörigas önskemål måste alltid vara vägledande.Den principen kan vi inte tumma på.Det finns flera tusen människor som bor påvårdhem och specialsjukhus. Vi känner väl till attstora institutioner har, och har haft,en mycket negativ inverkan på dem som bor där.De tappar sin egen identitet. Däremot redovisasmånga positiva erfarenheter av annat boende somman har kunnat erbjuda, exempelvis gruppboende.Denna fråga måste därför noga följas. Jag uppreparatt huvudmannen för verksamheten får ett mycketstort ansvar när det gäller att följa frågan omboendet för den funktionshindrade. Somvägledning ligger i botten också Socialstyrelsensallmänna råd.Herr talman! : Vi har ett stort ansvar för enfungerande handikappolitik inom välfärdsstatensramar. På många sätt leder de nu föreslagnaåtgärderna till väsentliga förbättringar. Vi måsteändå utgå från målet att välfärdspolitiken skallutvecklas. Vi bär alla inom oss visioner om en ökadtrygghet för just dessa människor i vårt samhälle.Med det anförda yrkar jag bifall till hemställan ochavslag på samtliga reservationer i betänkandet.Anf. 117 () replik:Herr talman! tycker att det ärförvånande att vi vill att regeringen skallåterkomma med en samlad bild över läget.Vi har beskrivit att det sker stora förändringar ivåra kommuner och landsting, bl.a. på avgiftssidanmen också när det gäller tillgängligheten i t.ex.färdtjänstsammanhang.Det borde inte vara särskilt förvånande att vi vill attregeringen skall återkomma med en samlad bild.Det som händer går snabbt. Alla är medvetnaom att avgifterna höjs och att tillgänglighetenförsämras. Det har hänt saker sedanHandikapputredningen lade fram sitt betänkande,bl.a. När det gällersysselsättningen i landet totalt sett har ju endramatisk förändring skett . har vi snart en arbetslöshet som motsvarar EG-genomsnittet.Vi har skäl att tro att det också har skettförsämringar för människor med funktionshinder.Vi har velat ge regeringen till känna att vi finner detangeläget att den sysselsättningsgaranti som byggdepå konstaterandet att av de svårastfunktionshindrade vid det tillfället stod utanförarbetsmarknaden borde prövas. Vi har ställt upp pådet. Det fanns ju inte pengar i det här läget. Mensamtidigt borde det vara angeläget att man i någoneller i några kommuner skaffar sig erfarenheter aven sådan här verksamhet.Till sist skall jag ta upp frågan om vårdhemmen.Hur många vårdhem har tänkt skallvara kvar? Hur många personer i den personkretssom vi diskuterar skall nekas rätten att få ett egetboende? Inser inte -- med tanke på dengrupp vi talar om, nämligen de utvecklingsstörda --att risken är uppenbar att avvecklingen avvårdhem, vilken har varit av godo, kommer attavstanna? Åtminstone kommer avvecklingen heltsäkert inte att gå lika fort, beroende på de signalersom , hennes kamrater i socialutskottetoch ev. en riksdagsmajoritet sänder ut.Anf. 118 () replik:Herr talman! är onyanserad i denhär debatten när det gäller på vilket sätt somregeringen och vi i utskottet flyttar frampositionerna.Det är egentligen en fantastisk seger för denhandikappolitik som den borgerliga regeringen nukan presentera. måste vara ganskaså medveten om det svåra ekonomiska läget. Trotsdetta genomförs nu en rättighetslag, som bl.ainnebär rätt till personlig assistent.Det borde ändå inge även en visstrygghet att en borgerlig regering lägger fram ettsådant här förslag. Jag vet att harsuttit med i och har storakunskaper inom det här området. Men vi brottasmed en besvärlig ekonomi, och vi kan bara göra detsom är möjligt med de resurser som vi har i dag.Jag beklagar lika mycket som att vihar det svåra sysselsättningsläget, men det framgårju ganska klart av vårt betänkande att regeringenkommer att följa den här frågan. Punkten är intesatt. I och med det som vi får vara med om attgenomföra kommer vi en bra bit på vägen mot enutmärkt handikappolitik.Jan tar upp de små vårdhemmen. Vi hargjort många förbehåll i betänkandet kring den härfrågan. Vi säger att vi skall utgå från den enskildesbehov och framför allt önskemål och atthuvudmannen noga skall följa det här. Det är intefråga om att många vårdhem skall vara kvar, utandet gäller det enskilda vårdhemmet, bl.a iJämtland. Där finns nämligen ett vårdhem medenskilt boende i små villor. Det har utvecklatsväldigt mycket som frågan harfokuserats.Jag är övertygad om att den här frågan nogakommer att följas även i fortsättningen.Anf. 119 () replik:Herr talman! Jag tycker att det här är en fantastiskreform. Jag sade det i mitt inledningsanförande.Jag sade också att det inte är den första reformenmen att den är ett viktigt steg på vägen. Sedankommer vi att få Handikapputredningensslutbetänkande. Den svenska handikappolitiken äri grunden bra, men det finns fortfarande brister.Vi har också blivit överens med regeringen ikrisuppgörelsen om de ekonomiska ramarna förden här reformen. Jag har ingen annan uppfattning.Det har medfört att även om vi inte gillar frågan omsysselsättningsgarantin och åldersgränsen har vi fåttacceptera det. Vi tycker ändock att det inom deekonomiska ramar som finns borde vara möjligt attpröva sysselsättningsgarantin. Det är intressant,inte minst . Jag hoppas på attsysselsättningsgarantin skall kunna införas.När det gäller vårdhemmen måste jag däremot sägaatt vi varken diskuterar utredningens förslag ellerregeringens förslag. Vi hade bara en synpunkt medanledning av regeringens förslag. Vi ansåg attsamtidigt som man tar ställning till vård oberoendeav samtycke borde man komma överens om ettslutdatum för vårdhemmens avveckling. Den frågajag ställer mig är om utvecklingen, sedan manfattade beslut om avveckling av vårdhemmen, harvarit negativ och därför föranleder ett annat beslut.Eftersom ni ändrar beslutet, , måsteutvecklingen ha gått i fel riktning. Jag kan inte tolkaert ställningstagande i socialutskottet på någotannat sätt.Jag tycker inte att utvecklingen har varit felaktig.Jag tycker att utvecklingen mot en större frihet förde utvecklingsstörda har varit fantastisk. I den månden har varit olycklig har det gällt fall där enskildahar nekats rätt till gruppbostad. Hur skall mankunna pröva det med ert förslag? Ni urholkardenna rätt genom att säga att det nu skall bli tillåtetatt ha vården kvar. Hur skall den enskilde kunnapröva sin rätt , ?Anf. 120 () replik:Herr talman! Det var fint att att det här är en fantastisk reform. Det ären fantastisk reform att få genomföra med deekonomiska bekymmer vi har i landet just . Detär bra att vi är överens om att det är en fantastiskreform och att den kommer många människor tillgodo. Vi måste utjämna de olikheter som rådermellan de som saknar funktionshinder och defunktionshindrade.Jag har emellertid en känsla av att nisocialdemokrater alltid skall ha litet grädde påmoset. Det är aldrig riktigt bra. Ni har dock mycketsvårt att anvisa de ekonomiska medel som krävs förgrädden på moset. Vi ser fram emot att få förslagtill finansiering av en rad av de sociala reformersom vi så väl behöver. Det går inte bara att kommamed kritik. Man måste ange varifrån pengarna skalltas.Det är självklart att det här inte är någon slutpunktför handikappolitiken och för stödet till defunktionshindrade. Det vore skräp med svenskafolket om man skulle sätta punkt . Vi måstesjälvfallet gå vidare. Jag tror att vi kommer att göradet helt besjälade av tanken att förbättrasituationen för handikappade ochfunktionshindrade.När det gäller sysselsättningsgarantin påpekade själv att vi har ett mycket svårtarbetsmarknadsläge i landet. Då läget förbättrasoch sysselsättningen ökar kommer dessaförhållanden säkert också att förbättras. Jag ärövertygad om att både och andra --även jag själv -- kommer att driva på i den frågan.Det är viktigt att alla människor får sysselsättning.Till sist vill jag ta upp frågan om vårdhemmen, somJan fäster sig vid. , denavveckling som har skett och sker av de storainstitutionerna är efterlängtad. Dessa institutionerhar inte utgjort någon bra miljö för deutvecklingsstörda som har bott där. Jag har besöktmånga sådana inrättningar och sett läget. Däremotförnekar att det har skettförändringar på de små vårdhemmen. Det harfaktiskt skett sådana förändringar. Det finnsexempel på många bra, små vårdhem. Vi skall äveni fortsättningen utgå ifrån den enskildeutvecklingsstördes egna behov och önskemål. Viskall skydda den personliga integriteten.Anf. 121 ():Herr talman! Jag vet att det är många människorsom gläds över det beslut som vi skall fatta här iriksdagen . Det gäller många människor medfunktionshinder av olika slag och naturligtvis inteminst de som är svårast drabbade. En gravthandikappad man uttryckte det så här: ''Så längejag kan minnas har jag väntat på ett erkännande attockså mitt liv har ett värde och att också mina småmöjligheter till aktivt liv skall tas till vara. ''Det har varit en lång och stapplande väg förbeslutsfattare och olika samhällsorgan att kommafram till den medvetenhet som ändå finns ochsom nu kan tyckas självklar, nämligen att graden avfunktionshindret avgörs av hur vi lyckas anpassaden fysiska miljön och servicen till människorsbehov.Det är inte så förfärligt länge sedan som det vartämligen ovanligt att man ordnade en rullstolsramptill en offentlig lokal, bara för att ta ett exempel.Det finns många andra exempel som visar på desmå steg man tagit under ganska lång tid.Fortfarande återstår mycket när det gäller attförbättra den fysiska miljön, bl.a. när det gäller attgöra den kollektiva trafiken mer lättillgänglig.Den här propositionen och det här riksdagsbeslutetkan ses som ett svar på mångas krav ochförväntningar . Jag minnsreaktionerna när den nya omsorgslagen tillkom imitten . Den gällde alltså bara enbegränsad grupp. Då var det många, exempelvissvårt rörelsehindrade, som med visst fog undrade:Vad kommer att hända med oss? Kommer intevåra behov att bli eftersatta när en annan grupp nuomfattas av en rättighetslag? En viss risk finns jualltid med en rättighetslag, så att förverkligandet avden inte sker på bekostnad av insatserna till andragrupper -- även om det naturligtvis aldrig äravsikten.Med den här nya lagen vidgas personkretsen.Fysiska och psykiska handikapp jämställs i stortsett. Det är graden av funktionshinder som äravgörande. Ett undantag finns dock, och det harnämnts här . Det gäller rätten tilldaglig verksamhet, som också fortsättningsvisomfattar bara omsorgslagens personkrets.Anledningen är beklagligtvis att det just nu fattaspengar. Men det sägs också i propositionen attfrågan om att ge den nya lagens hela personkretsrätt till daglig verksamhet måste omprövas när detstatsfinansiella läget så medger.Det är mycket, mycket viktigt att ta fasta på detbeskedet och hålla ambitionen levande. Att ha ettarbete, en daglig sysselsättning betyder så oerhörtmycket. Man måste få känna att man klarar av vissauppgifter.Den fråga som kanske har vållat mestuppmärksamhet är frågan om personlig assistans.Enligt propositionen skall den upphöra viduppnådd pensionsålder. Alla tidigare talare harberört detta. Jag vill bara understryka vad som sägsi utskottets betänkande, nämligen att vi naturligtvisinte tycker att det är tillfredsställande att denna rättupphör vid en viss uppnådd ålder och på en vissdag. Det här är en av de frågor som man måste följamed stor uppmärksamhet, för att se efter att detkommer att fungera på ett godtagbart sätt. Detkommer utan tvivel att ställas stora krav påkommunerna.Andra frågor som också måste följas med särskilduppmärksamhet gäller habilitering ochrehabilitering samt rådgivning och stöd.