prot · GG0974 · 1993-03-12 00:00:00 — Det är därför som jag i likhet med PärGranstedt redan nu vill titta in och sevad som kommer att hända.Investeringar gör man inte över . Det tarmånader, kanske år, att planera och genomförainvesteringar. Därför vill jag än en gång plågastatsrådet litet med att fråga: Vad har regeringentänkt göra för att hjälpa svenska företag, som mitteget, som vill reinvestera möjligt iSydafrika? Det gäller investeringskrediter,exportkrediter och handelskontor. Vi måste redannu börja planera för hur framtiden kommer att seut i Sydafrika.Mina herrar och damer! Glöm inte att det ärarbetslösheten som kommer att vara det storaproblemet när den nya regeringen kommer tillstånd. Det finns 7 miljoner arbetslösa. Det kommerinte att fungera politiskt-demokratiskt om man intekan få i gång tillräckligt många arbeten. Vi ser juvilka problem och vilken kris vi har i vårt eget land.Den är större i . De har medan vi i har . Jag hoppas attregeringen redan nu börjar planera för svenskaföretags återkomst till Sydafrika.Anf. 52 Statsrådet ():Herr talman! För det första har några talare här idebatten talat om att det här beslutet är förhastat.I ett fall användes t.o.m. ordet ett historisktmisstag. I en värld som präglas av att det ena landetefer det andra har avskaffat handelssanktionerna --nu senast var det per --, frågarjag mig hur man kan komma och påstå att det ärett förhastat beslut och att vi på något sätt skulle hasprungit före alla andra och därigenom ha gjort etthistoriskt misstag.Man kan alltid diskutera tidpunkten. Det har jagförståelse för. Det kan också finnas olika åsikter omvad som är den riktiga politiken i det här avseendet.Men hur man kan tala om ett historiskt misstag närSverige är det sista land som avskaffarhandelssanktionerna övergår mitt förstånd.För det andra har det talats omsysselsättningsaspekterna. De har självfallet intevarit avgörande för den svenska sanktionspolitikenmot . De har tvärtom fått stå helt tillbaka.Det ligger i själva sakens natur. Hadesysselsättningsaspekterna givits en stor tyngd är detuppenbart att vi skulle ha avskaffathandelssanktionerna långt tidigare.Sysselsättningsaspekterna har tvärtom fått stå påundantag. Skälen är huvudsakligen vår önskan attstödja den demokratiska utvecklingen i ,inte minst ANC. Det är en politik som vi alla stårbakom.När det nu blir fråga om en dispensgivning är dethär naturligt. Jag trodde att det fanns en bredpartipolitisk enighet om detta, eftersom man inomUtrikesnämnden kundeenas om att dispenser skulle kunna medges när detgäller avsevärda konkurrensnackdelar för svenskaföretags produktion och sysselsättning. Men dethar uppenbarligen skett en radikal vindkantringhos socialdemokraterna i det här avseendet.För det tredje vill jag ta upp beslut omen interimsregering. knöt beslutet omavskaffande av sanktionerna till beslut ochöverenskommelser om upprättande avinterimsregering. blev det inte så. Det blevingen interimsregering. Den utveckling somriksdagen förutsåg -- den var inte överraskande,och jag gjorde själv samma bedömning -- kom intetill stånd. Mot den bakgrunden har en ny situationinträffat. Då har jag -- trots att det är regeringensom har att fatta beslut i frågan om avskaffande avsanktionerna -- funnit det naturligt att gå tillbakatill med en redovisning av det nya lägetsom har uppstått när den gamla ordningen inte harföljts.För det fjärde har det talats om tidsplanen. Det äralldeles riktigt och jag kan bekräfta, ,att skälet till att vi inte angav ett precist datum äratt vi känner en ödmjukhet. Det är svårt att förutseutvecklingen. sammanträddeden gjorde vi från regeringens sidabedömningen att det är fråga om veckor innanbeslutet skall kunna avskaffas -- i ljuset av vad somhar åstadkommits men också i ljuset av vad somskulle komma. Vi visste inte om mötet den 5 marsskulle komma till stånd. Vi visste inte, och vi vetfortfarande inte om flerpartiöverläggningarnakommer att inledas före , vilket harförutsetts. Detta är faktorer som vi kommer att tahänsyn till när vi sist och slutligen skall fatta beslutom avskaffande av sanktionerna. Vi skall givetvisockså ta hänsyn till den bedömning som riksdagengör i det här avseendet.Det här var emellertid den bedömning som vigjorde från regeringens sida. Det varuppenbarligen också den bedömning som gjordesfrån socialdemokraternas sida. efterUtrikesnämndens möte talade omatt han räknade med att sanktionerna skulle kunnaavskaffas . Han talade dessutom om att manborde tillämpa en generös dispensgivning. Vad ären generös dispensgivning? Det innebär inte att visäger ja till varenda dispensansökan. Vi har varitrestriktiva när de gäller generella dispenser förföretag som inte har varit verksamma påden sydafrikanska marknaden. Vi har varitrestriktiva när det gäller dispenser för import. Iövriga avseenden har vi tillämpat en liberaldispensgivning.Besluten kommer att fattas med beaktande av allafaktorer som rör den demokratiska utvecklingen,men utan att nödvändigtvis vara bundna till enenskild åtgärd. Detta var ett svar till upprepar jag att jag hoppas att den dagenskall komma snabbt då vi med all kraft skall kunnautveckla förbindelserna med . Då blir detfråga om exportkredtigarantier, ochinvesteringsförbudet skall släppas. Det blir frågaom satsningar från sida, och vi skallpå flera andra vägar verka för ett snabbtåterupprättande av fulla ekonomiska förbindelser.Förste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 53 HANS ():Herr talman! Den absolut viktigaste frågan är attANC och de demokratiska krafterna i fårallt tänkbart och möjligt stöd för attdemokratiprocessen skall kunna genomdrivas tillett lyckligt slut. Därför är det så viktigt attytterligare ansträngningar görs för att ge detta stöd.ANC och de demokratiska organisationerna harekonomiskt och på andra sätt ett stort underläge iSydafrika. Det kan medföra attutvecklingsprocessen blir oviss. Därför har jagockså kritiserat att regeringen har dragit ner påbiståndet till den demokratiska rörelsen i Sydafrikaså mycket, nämligen från 310 till 240 miljonerkronor. Det finns all anledning att inte bara öka dethär stödet, som föreslås i en socialdemokratiskmotion, utan också att bredda stödet långt utöverdetta med observatörer och sådant som sades iinterpellationssvaret. Det handlar om att vi skall geett brett stöd.När det gäller den andra frågan som vi har ägnathuvuduppmärksamheten åt konstaterar jag attstatsrådet inte har gått in tillräckligt på de fyravillkoren. Fyra villkor skall vara uppfyllda för skall kunna säga att det sker en förändring somär av betydelse för våra ställningstaganden. Detkrävs en bestämd valdag, att ett övergångsrådupprättas, att lagfästa bestämmelser om övergångtill demokrati kommer till stånd och att enoberoende val- och mediakommission inrättas.Dessa fyra villkor har blivit förbisedda i regeringensskrivelse, och det är nödvändigt att klara ut detta.Det här är utgångspunkten för hur regeringen skallhandla. Om man gör detta klart för sig blir det inteså svårt att göra ställningstaganden i fortsättningen,och man behöver då inte komma med förhastadeuttalanden eller skrivelser till riksdagen.Avslutningsvis vill jag ta upp frågan om dispenser.Jag vill tillägga till vad har sagt att detär viktigt med Cosatu. Cosatu hade vissainvändningar på den här punkten. Det är inte barafråga om ömsesidig nytta, utan demokrati ochmänskliga rättigheter skall främjas. Detta ärCosatus tillägg. Jag tror att det är mycket viktigt attgöra klart att man skall inhämta synpunkter frånANC och den demokratiska rörelsen, Cosatu m.fl.organisationer, så att man kan göra detta på ettriktigt sätt.Anf. 54 ():Herr talman! Låt mig återkomma till frågan omdispenser. De dispenser som regeringen harfattat beslut om kommer att granskas avkonstitutionsutskottet, så vi skall kanske inte ordamer om dem. Det viktiga är de framtidadispenserna och vad regeringen har beslutat om ochlämnat information till om i sin skrivelse.Det avser att man tänker ha en fortsatt generöspolitik när det gäller dispensgivning.Det är klart att man kommer in på tolkningsfrågorhär. Om man tolkar det som hargjort, att det handlar om att långsiktigt planera förett återinträde, kan även jag acceptera enförändrad dispensgivning. Det kan också vara iskenet av vad säger, där Cosatu ochANC har diskuterat hur man kan hitta enmellanväg. Den uppfattning jag har fått av detidigare fattade dispensbesluten är att det i principhar varit grönt ljus för de svenska företag som harvarit i tidigare bara de har angettsysselsättningsskäl. Jag menar att detta inte harvarit avsikt. Utrikesnämndensöverläggningar är hemliga, men statsrådet taladeom en del av nämndens beslut. Det innebär att ibegreppet konkurrensnackdelar kan man väga inväldigt många olika saker. Jag tror att regeringenhårdtolkar och besluti det här avseendet. Det ser jag som att manavskaffar handelsförbudet bakvägen.Jag fick inget riktigt svar på min fråga och uppreparden därför. Om ett svenskt företag vill ha dispens,vilka skäl skulle medföra att man inte får det? Denuppfattning som jag har bibringats genom deninformation jag har fått är att företagen i principkan få dispens bara de uppger sysselsättningsskäl.Herr talman! Det här är information till riksdagensom regeringen gör möjlig genom sin skrivelse,men i praktiken har regeringen beslutat attupphäva handelsförbudet. Kommer man frånregeringens sida att avvakta tills harfattat beslut om den här skrivelsen? Kommerregeringen således att avvakta med att gå vidaremed dessa beslut till dess att har givitsmöjlighet att tycka till?Anf. 55 Statsrådet ():Herr talman! Jag skall först svara på frågan vilkadispensprinciper vi tillämpar. ,det är inte ANC:s principer utan det är våra egnasom vi har fastställt efter samråd iUtrikesnämnden. Jag har tidigare redovisat vilkautgångspunkter vi har. Det innebär inte -- jag tyckteatt jag uttryckte mig klart på den punkten -- att vimedger alla dispenser. Vi har intagit en restriktivhållning när det gäller dispenser för import frånSydafrika. Vi har också varit restriktiva när detgäller generella dispenser för företag som intetidigare har varit verksamma i Sydafrika.Jag är för en gångs skull enig med Hans GöranFranck om att det gäller att åstadkomma ett brettstöd för utvecklingen ochdemokratiseringsprocessen i . Det skallgöras med biståndsmedel. haranvisats i årets budgetproposition. Det skall ocksåske -- och jag tror att det är minst lika effektivt --genom att utveckla handeln, främja investeringaroch ekonomiskt samarbete. Vi skall med dessamedel på allt sätt uppmuntra förbindelserna medSydafrika när sanktionerna väl har avskaffats. Jagtror också att vi kan vara eniga om att vi önskar attden dagen skall komma så snabbt som möjligt.Sedan kan vi ha olika uppfattningar om exakt närdet skall ske.Slutligen vill jag ta upp frågan om tidsplanen. Omdet vore så att regeringen hade beslutat att avskaffasanktionerna skulle vi ha kunnat göra det. Jagtrodde att skälet till att vi inte gör det varuppenbart; det förvånar mig att frågan över huvudtaget ställs. Skälet är att vi, som jag sade i entidigare replik, i ljuset av att det inte blev eninterrimsregering kom till slutsatsen att det varnaturligt att gå tillbaka och redovisa läget förriksdagen i en skrivelse -- som det finns möjlighetatt motionera på -- och på så sätt inhämtariksdagens synpunkter på detta. Det är i ljuset avdetta, i ljuset av utvecklingen i och iljuset av hela den fortsattademokratiseringsprocessen som vi sedan kommeratt fatta vårt beslut. Hade vi avsett att fatta beslutetinnan vi över huvud taget hade sett någon reaktionfrån sida hade vi -- det är väluppenbart -- avskaffat sanktionerna nu.När det gäller tidsplanen vill jag säga att det som vibedömde som sannolikt var april. Vi får se, i ljusetav den utveckling som sker framför allt i ,inte minst vad som händer före den 5 april.Överläggningen var härmed avslutad.6 § Svar på interpellation 1992/93:88 om detplanerade tredje järnvägsspåret genomStockholmAnf. 56 Kommunikationsminister ():Herr talman! I en interpellation har sex frågor till mig om det planerade tredjejärnvägsspåret genom . Han har frågatmig om miljöeffekter och miljöprövning, detekonomiska utrymmet för tredje spåret resp. entunnel, under vilka omständigheter jag skulleompröva att inte ställa medel till förfogande för entunnel samt varför utbyggnaden inte kan vänta tillsekonomiskt utrymme finns för en tunnel.I dag satsas det stora summor på utbyggnad avjärnvägar i och Mälardalen.Arbeten pågår med Grödingebanan,, , ochanpassning av och Ostkustbanantill snabbtåg. tas första spadtaget förutbyggnaden av dubbelspåret mellan ochVästerhaninge. De flesta av dessa utbyggnaderkommer att vara klara under åren 1996 och 1997.Med dessa omfattande investeringar söder omÅrsta och norr om framstår det med allönskvärd tydlighet att något måste göras åtkapaciteten mellan och Årsta.När det gäller utbyggnad av infrastruktur står olikaintressen mot varandra. I varje enskilt fall vägskostnader och behov mot det intrång i natur- ochkulturmiljö som en utbyggnad av järnvägeninnebär.Även om regeringen har beslutat att inte prövautbyggnaden till tre spår enligt naturresurslagens4 kap. och 2 §, har noggrannamiljökonsekvensbeskrivningar gjorts. För attförsäkra sig om god hushållning med naturresurservid genomförandet av Dennisöverenskommelsenhar regeringen begärt att de kommuner som berörsskall redovisa hur de avser att tillgodosehushållningen med naturresurser vidgenomförandet av de olika projekten.Det finns inom järnvägssektorn ett flertalolika projekt som är angelägna att genomföra mensom av olika skäl inte kan finansieras. I minbedömning av de olika projekten inom hela landetkan jag inte motivera ytterligare nästan tvåmiljarder kronor till en tunnel genom Stockholmnär t.ex. varken eller Nordlänken kanfinansieras fullt ut.I fråga om ytterligare medel till en tunnel genomStockholm har jag uppvaktats av borgarråden iStockholm. Jag har givit dem samma svar som UlfKristersson får, nämligen att det inte finnsekonomiskt utrymme i statsbudgeten för enjärnvägstunnel genom Stockholm.Enligt vad jag tidigare redovisat sker en omfattandeutbyggnad av järnvägarna i Stockholmsområdetoch . Att i detta läge avvakta enkapacitetsökning av järnvägen genom Stockholminnebär att de investeringar som görs inte kanutnyttjas full ut. Därför är det angeläget attomgående fortsätta arbetet med det tredje spåretgenom Stockholm.Anf. 57 ():Herr talman! Tack för svaret! Jag fick inte det svarjag väntade mig, utan jag fick det jag befarade.Uppriktigt sagt har inte alls svarat påmina frågor. Han har lämnat sitt standardsvar omvarför det är bra med kommunikation i Sverige.Han nonchalerar fullständigt, tycker jag, alla deseriösa människor som säger att Riddarholmenfaktiskt är ett för högt pris att betala för det.Mats går vidare i en katastrofal situationav stängda ögon inför vad som händer i Stockholm.Med en fartblindhet som inte ens ett snabbtåg kange visar ointresse både för tidigaregenerationer och -- vilket faktiskt är värre -- mot degenerationer som kommer efter oss.Jag trodde och hoppades att jag i mina frågor hadelyckats förklara vad många stockholmare faktisktkänner för det som har hänt och det som fortsätteratt hända med stadsbilden och stadsmiljön iStockholm. Men förstår inte ellerlyssnar inte.Mats kommer inte från utan frånVärnamo, och även där har säkert arkitektoniskamonster som Domus- och Åhlensvaruhus fåttersätta historiska miljöer. I hargrävskoporna varit osedvanligt brutala. Detbörjade och fortsatte på 60- och 70-talen.Förstörelsen tog faktiskt paus , mennu vill börja om igen. Han kommer i ettsällsynt otrevligt sällskap. Genom görden här regeringen gemensam sak med de politikersom trodde att man kunde riva och bygga om heltutan respekt för vår historia. Man brukade tala ombetongsossar när man ville peka på den typ avpolitiker som tyckte att allt gammalt kunde ersättasmed glas och betong, stål och räta linjer, den typ avpolitiker som bokstavligt talat ville byggaparkeringsplats tvärs över . Som vi vetkom grävskoporna inte ända dit. De stoppadesnågra därifrån, just i de kvarter därMats har sitt tjänsterum.Nu har den gamla betongsossen ersatts av enbetongkapitalist, en betongkapitalist nödtorftigtförklädd till humanist. Och det är inget felpå kapitalism, men den kräver då och då politikersom tar sitt ansvar för det som är genuintgemensamt i Sverige.Frågan om tredje spåret är inte en fråga ompartipolitik, och det borde inte heller vara en frågasom skiljer socialdemokrater eller stockholmarefrån andra människor i resten av landet. Stockholmär mer än de flesta andra städer alla svenskars stad.Många av oss har kommit hit från landet. Mångasom inte bor här älskar staden i alla fall. Vi har heltenkelt inte rätt att nu göra ont värre, att ta ännu ettsteg i förstörelsen av Stockholm.Konkret handlar det här om tre saker. För detförsta: pengarna. Det är världens enklaste sak attsäga att vi inte har råd. Men då vill jag veta hurMats har kommit fram till att vi har råd medprecis så mycket att det räcker till ett spår överRiddarholmen men inte under Riddarholmen.Ett spår som förstör kostar 1,6 miljarder. Två spårsom inte förstör kostar enligt själv 3,5miljarder. Det är mycket pengar. Men det äralldeles uppenbart att vi behöver ett fjärde spår enbit in . Då skall man jämföra de 1,6miljarder kronorna för spår i ytläge med ungefär1,75 miljarder per spår i tunnel.Dessutom kommer det fjärde spåret -- och det ärkanske det viktigaste -- att ställa en mycketobehaglig fråga. Skall vi då, en bit in ,lägga det fjärde spåret bredvid det tredje och dradet rätt igenom ? Eller skall vidå inse att en tunnel är ofrånkomlig och att det i daginte finns anledning att kasta bort ett par miljarderhelt i onödan? Var vill placera det fjärdespåret ?För det andra handlar det om konsekvenserna förstadsmiljön. Man kan tycka att 1600-talsbyggnaderär viktiga, eftersom de är en del av vår historia,eller man kan tycka att ett hus mer eller mindre intespelar så stor roll. Men man skall veta vad man gör.Läser man åsikter i frågan inserman att det inte är bagateller det här handlar om.Jag vill veta om tycker attByggnadssstyrelsen helt enkelt har fel.För det tredje handlar det om var någonstansgränsen går. Visst har de rätt som säger att debrutala brotten faktiskt begicks redan på 50-taletnär man byggde trafiklederna. Det kan varken jageller göra någonting åt . Vi kan barai likhet med alla andra titta på bilderna av hur deten gång såg ut, skaka på huvudet och ställa ossfrågan: Hur kunde de ?Men kan jag och framför allt påverka. Skall vi då gömma oss bakomden kriminellt fula sexfiliga trafikleden och baraköra vidare eller skall vi säga att gränsen är nådd förvad vi har rätt att göra? Jag tycker att vår uppgift äratt vända utvecklingen -- inte att driva den vidare.Varje generation har rätt att sätta sina spår i enständig utveckling av den här staden. Och varjegeneration har en moralisk skyldighet att lämnaden i ett bättre skick än vi själva fick den. Det är ensak att bygga nytt och skapa någonting som iframtiden kan bli lika historiskt som Riddarholmenär för oss som lever . Det är en helt annan sakatt riva, förstöra och radera ut sådant som aldrigkommer att kunna ersättas.När jag får barn, och vi kommer hit tillRiksdagshuset, som jag säkert stolt kommer attguida i, då skall de inte säga: Pappa, var du med ochförstörde och ? Räcktedet inte med den fula vägen? Var det verkligeningen som varnade?I värsta fall får jag då svara: Jo, vi var många somvarnade. Men de andra ville inte lyssna på oss.Anf.58 (nyd):Fru talman! Jag trodde faktiskt attjag hade ett ganska eldigt tal. Men jag inser att jagbara skulle tillstyrka allt som sade.Jag går därför och sätter mig i bänken igen,eftersom jag håller med om allt det som UlfKristersson sade.Anf. 59 ():Fru talman! Jag är nästan benägen att hålla medföregående talare. Det var ett oerhört eldigt tal somUlf höll. Han tog dessutom alla depunkter som är väsentliga i denna fråga om ökadspårkapacitet inom centrala Stockholm.Jag vill understryka några saker. När regeringenfattade sitt beslut om att det tredje spåretskulle förläggas på ytan och inte i tunnel sade densamtidigt att den gav ett uppdragtillsammans med och kommuneratt redan nu börja planeringen för ett fjärde spår.Det som inte kan komma ur min hjärna, och somockså tog upp, är att det spåretkommer att behövas en bit in . Med deinvesteringar som regeringen själv nu föreslår,snabbjärnvägar och satsningar på järnvägsnätetrunt , ned till , upp till Sundsvallosv., kommer helt uppenbart tågtrafiken att ökakraftigt. I och med det kommer det fjärde spåretockså att bli så att säga akut inom en mycketkortare framtid än vad vi trodde för bara ett parmånader sedan. Då måste man ställa frågan: Varskall då det fjärde spåret dras?Om man hade valt att lägga det tredje och detfjärde spåret vid eller på någonannan plats i stället för att dra det genomStockholms getingmidja, hade varit en sak. Menregeringen har bestämt sig för att det tredjespåret skall gå i ytläge över Riddaholmen. Detinnebär att lösningen med att lägga ett fjärde spårnågon annanstans är i princip utesluten. Då återstårfrågan, såvitt jag förstår, var man skall lägga detfjärde järnvägsspåret, som vi kanske kommer attbehöva , eller åtminstone börja byggainom . Det alternativ som finns då är antingenatt borra en tunnel, vilket blir en oerhört kostsamlösning för bara ett spår. Om man väljer att läggadet på ytan, är det väl sommåste ge plats. Jag vet att vi har det gustavianskakoret i . Det finns en , och detkanske vore lämpligt att lägga det fjärde spåret raktöver hans grav -- fyra som fyra ungefär.Jag vill ställa en fråga och understryka det som UlfKristersson sade. Vad gör man när den kapacitetsom det tredje spåret medger inte är tillräcklig? Varlägger man då det fjärde spåret?När det gäller finansieringen är det också viktigt atten tidigareläggning av det fjärde spåret naturligtvisinnebär en högre kostnad . Men man måsteväga det mot de miljömässiga och historiska skälen.Om man gör jämförelsen med att ett spår i ytlägekostar , skall man komma ihåg,, att i den kostnaden ingår inteombyggnaden av , vilket medförytterligare merkostnader för att få detta attfungera, ungefär 300 miljoner kronor.Om man jämför ett spår med ett spår, utfallertunnellösningen inte som speciellt dålig. Om manjämför ett spår i ytläge med två spår i tunnelläge, ärdet klart att det blir något dyrare med två spår. Mendet hör till sakens natur.Avslutningsvis, fru talman, kan man säga att entunnellösning skulle, förutom att ge bättreomstigningsmöjligheter förkollektivtrafikresenärerna än vad en ytlösning ger,också skapa större säkerhet i denna centrala del avStockholm. spårade ett tåg uroch blockerade större delen av ochSveriges tågtrafik. Med en tunnel skulle vi slippadet problemet, eller åtminstone minska problemet,både när det gäller eventuella konfliktrisker medandra länder men också när det gäller vardagligaproblem som urspårningar, krockar och problemmed trafikleden bredvid som också kan påverkatågtrafiken.En tunnellösning har därför en mängd fördelar.Men det är självfallet fråga om den politiska viljanoch hur man gör bedömningen. Är den historiskamiljön och den nuvarande miljön så pass viktig attdet i kombination med säkerhetsfrågor ochkapacitetsfrågor gör att man är beredd att ta denmerkostnad som en tidigareläggning av det fjärdespåret innebär?Anf. 60 ():Fru talman! Jag vill också börja med att instämma iallt vad som har sagts här av interpellantenoch efterföljande talare.Jag anser inte att kommunikationsministerns svarär något under av logik. Vad han säger är nämligenatt å ena sidan finns det så många viktigainvesteringsbehov på trafikområdet att man intehar råd att bygga detta spår i tunnel.