prot · GH0917 · 1993-10-28 00:00:00 — Risken är uppenbar att notan i ställetbara skickas vidare till bankakuten eller tillkommunernas socialbyråer.Den andra anledningen är att den fördelning somstatsrådet har föreslagit, och som riksdagensmajoritet har beslutat om, är felaktig. Skall enbesparing i den storleksordningen genomföras,måste alla -- även jag, statsrådet och OskarLindkvist -- som har haft förmånen att bosätta sig irelativt billiga lägenheter byggda tidigare få enchans att vara med och betala saneringen avstatsfinanserna.I morgon skall en del förslag som är väl kända läggas fram. Det finns i och försig en del sympatiska inslag. Men är detnågot som är galet. Alla är överens om vad som ärgrundproblemet. Det verkar bakvänt att lägga framförslag som hjälpligt försöker läka såren av deåtgärder som regeringen har vidtagit. Det bästa ocheffektivaste borde rimligtvis vara att i ställetundanröja orsaken till att så många människor hardet besvärligt. Man borde skjuta upp den besparingsom har gjort att så många fastighetsägare befinnersig i denna penibla situation.Jag vill återkomma till den fråga jag inledde med.Jag tycker att det är viktigt att vi som politiker ärlyhörda. Självfallet skall vi vägledas av våraideologiska värderingar. Jag inser att hur mycketjag än tjatar och sliter min kalufs kommer jag aldrigatt lyckas övertyga statsrådet om att en socialbostadspolitik och ett aktivt statligt ochsamhälleligt ansvar är riktigt och viktigt. Däremothar jag fortfarande en förhoppning om att vi vidakuta situationer skall kunna enas om åtgärder somgör att människor får en rimlig möjlighet attanpassa sig efter kraftiga svängningar iverkligheten. Vi skall ta rimliga hänsyn till vadolika intressenter säger.Alldeles oavsett utgångspunkter eller ideologiskavärderingar har jag inte mött en enda som har sagtatt dessa besparingar är nödvändiga och riktiga.Kan statsrådet nämna någon som kan verifiera denbeskrivning som statsrådet så ofta framför? Nämnnågon som ger stöd för uppfattningen attbesparingar på påbostadsområdet är nödvändiga för att skapaförtroende för regeringens ekonomiska politik.Nämn en ekonom, bankman eller aktör påmarknaden som kan stödja den uppfattningen.Anf. 12 ():Fru talman! I min egenskap av boende i enbostadsrätt i en och med erfarenhetav en 18-procentig hyreshöjning skulle jag ocksåvilja lägga mig i denna diskussion.Vi vet att bostadssubventionerna har gått och gårbåde till rika och fattiga människor i vårt land -- ienlighet med olika kalkyler kanske mest till devälbeställda. Det har varit en dåligfördelningspolitisk träffsäkerhet i de allmännabostadsstöden. Det är självklart att närstatsfinanserna skall saneras måste det ocksåberöra bostadssektorn. Hur snabbt och hur mycketär självklart en svår avvägning. Det intressanta isammanhanget är att notera attSocialdemokraterna är emot alla förändringaroavsett när de inträffar.Vi antog ett nytt bostadsfinansieringssystem iriksdagen. Det byggde på bl.a. att det skulle gåjämnt ut med det gamla systemet om räntornasjönk något. De har sjunkit mer än vad kalkylernabyggde på. Det har visat sig så till vida att inte barasubventionerna utan även räntorna avgör vadnettoeffekten blir.Jag delar uppfattningen att bostadsrätternabefinner sig i en speciellt bekymmersam situation.Det beror på bl.a. att där inte finns möjligheter attslå ut eventuella besparingar på större bestånd.Dessutom byggdes en stor andel bostadsrätterunder närproduktionskostnaderna var höga. Kalkylernagrundades på fortsatt hög inflation och höga räntor.Sedan har vi fått uppleva att inflationen drastisktgått ned och att statsfinanserna kräver besparingar.Denna situation måste pareras på olika sätt. BoLundgren har nämnt en del saker. Det finnsbostadsbidragssystem, och det har tagits hänsyn tillnya besparingar i detta avseende. Jag har själv varitmed i finansutskottet och beslutat om fördelning avbesparingar på 1994 sominte berör de nya årgångarna. Sedan är det frågaom ytterligare 1995 och en halvmiljard kronor 1996.En annan sak som är intressant att diskutera isammanhanget och som är viktig är det långaperspektivet för bostadsrätterna. Vikristdemokrater har arbetat fram en rapport ombostadsrätternas situation. Vi pekar på denskuldbomb som finns inbyggd i mångabostadsrättsföreningar. Kalkylerna har grundats påhöga produktionskostnader och en högskuldsättning men också på att inflationen skulleamortera bort skulderna. Därför har det inte lags innågra större amorteringar för dem som bor ibostadsrätt. Hela boendekalkylen har byggt på attinflationen skulle rädda en del av kalkylen. Närinflationen sjunker och vi kommer i ett läge därräntebidragen måste trappas ned hamnar vi i enbekymmersam situation. När räntebidragen efterett antal år trappas ned har bostadsrättshavareningen avdragsrätt för den del i föreningens skuldsom man har såsom bostadsrättshavare.Villaägaren har rätt att dra av sin skuld, men intebostadsrättshavaren.I den här rapporten skissar vi kristdemokrater påolika förslag för att åstadkomma mer neutralitetmellan exempelvis villaägare ochbostadsrättshavare. Vi har exempelvis tagit uppavdragsrätt även för föreningens skuld ochräntebörda och samma nedtrappningsregler avboendesubventionerna för villor som förbostadsrätter. I dagens system ligger en skevhet,som är konstruerad av en gångenmajoritet i riksdag.Min fråga till är: Vad händer i detlångsiktiga persektivet i regeringens arbete? Pågårnågot arbete med att lägga fram förslag för attkomma till rätta med den skuldbomb som jag trorär det kanske allvarligaste problemet i dagenssituation?På många håll i landet är bostadssituationenbekymmersam när det gäller bostadsrätter ochboende i övrigt. Men framför allt ser jag en stor faranär nedtrappningarna av subventionerna slårigenom och inflationen fortfarande ärlåg och den här skulden skall betalas, om man somprivatperson inte har någon avdragsrätt för den.För att hjälpa till i det arbete som jag hoppaspågår -- eller i alla fall borde komma i gång -- iFinansdepartementet skulle jag vilja överlämna vårrapport från kds. Jag hoppas att den skall vara tillnytta i statsrådets fortsatta arbete.Anf. 13 Statsrådet ():Fru talman! tyckte att jag skullebidra till att undanröja orsakerna till att så mångamänniskor har det besvärligt . Det är just detsom jag gör. I det politiska valet i september 1991undanröjdes en av de stora orsakerna, nämligenden förra regeringen. Det är ju den förraregeringens politik som har lett tillde allmänna ekonomiska problem som vi har atthantera.Det är också den bostadspolitik som bär denregeringens , inte minst med medverkan avOskar här i , som har skapatväldigt mycket av besvärligheterna. OskarLindkvist kommer att gå upp här i talarstolen ochsäga: upprepar han sig igen! Men någonting somär fast klart dokumenterat måste man ta upp,eftersom åtekommer med sammatyp av frågeställningar gång efter annan.Oskar resonerade även mycket kring denallmänna ekonomisk-politiska situationen, vilketjag tycker är rimligt och bra. Bostadspolitikenmåste ju numera ses i ett totalt ekonomisk-politisktsammanhang. hänvisade till demånga familjer som drabbas av den ena partenseller bägge parters arbetslöshet och de ekonomiskaproblem och andra problem som följer av detta.Det beror främst på tre saker. Det beror på destrukturella problem som byggdes upp under desenaste decennierna, en allför stor offentlig sektoroch generösa transfereringssystem, som minskadeproduktiviteten på ett sätt som dämpadekonkurrenskraften.Det beror också på de höga skatterna med sinasnedvridande effekter, skatter som ändå inte räcktetill för att undvika det strukturellabudgetunderskott som redan i mitten av 70-taletväxte fram, vilket i sin tur drev uppräntenivåerna.Det beror inte minst på den finanssektorkris somfrån och framåt har präglat ekonomin ochsvarar för det största problemet bakom dagensnedgång, och som också är motivet till uppgångeni dagens byggkostnader som är så förödande.Problemet är att dessa hus byggdes alldeles för dyrt.Det kan väl inte ens beskylla denhär regeringen för att ha åstadkommit. Det är juOskar och de som var beredda att lurahyresgäster och bostadsrättshavare att göraglädjekalkyler, att tro på en hög inflation och attacceptera byggkostnader som var fullkomligtorimliga, som har gjort det.Det som vi nu ägnar oss åt är att försöka förbättrasituationen och få en ny sådan. som vi görde nödvändiga åtgärderna försöker vi så långtmöjligt lindra effekterna av den förra regeringensbostadspolitik för de människor som drabbats avden. Att rensa upp i den sörjan är inget roligtarbete. Det måste jag säga.Låt oss se på kostnaderna för att producera den härtrerumslägenheten med normalstandard -- det av alla så omhuldade exemplet. Denlägenheten kostade i bara ränteutgifter, meddåvarande byggkostnader och ränteläge, 9 300 perkr månad. Tycker att den summanär rimlig? Eller är det rimligt att den totalahyreskostnaden egentligen var ? ÄrOskar stolt över den politiken? Jag tar ilitet grand, därför att jag tycker att vi går påtomgång i debatten. Var och en skall ju ta sittansvar, både i den finansiella och i den politiskasektorn.Vi har lyckats få ned byggkostnaderna. Vi harlyckats skapa utrymme för de räntesänkningar somsammantaget gör att motsvarande lägenhet i dagbyggs med en ränteutgift på . Vifinner kanske att det blir mindre än så, om vi jämförmed dagens räntenivå. Det är alltså dramatiskaförändringar till det bättre. Det är det här som gerbåde dagens och morgondagens boende en bättresituation.Att gå in med åtgärder som syftar till att ta tillbakadet som åstadkommits för att ge en tillräckligstramhet i finanspolitiken och därmed få nedräntorna skulle ju vara förödande för människornai . En sådan politik är jag inte beredd attmedverka till.Däremot skall vi naturligtvis vidta alla de åtgärdersom vi kan som syftar till att lindra effekterna förde människor som drabbas av Socialdemokraternasbostadspolitik.Problemet med bostadsrätterna, som StefanAttefall tog upp, är gränssättandet. Vi har t.ex. detextrema fallet där man i en förening har enfastighet, ingen fördelningsmöjlighet, sammaårgång. Man ligger alltså illa till. När vi har lagt utde som Socialdemokraternahösten 1992 var överens med regeringen om attspara, har vi till skillnad från vadSocialdemokraterna då förutsatte lagt ut sparandetöver , med lindring förde senaste årgångarna. Det har regeringen gjort.Regeringen lägger nu fram ytterligare förslag för attförbättra deras situation. Vi ser också ljusglimtar iekonomin, efter det mörker som skapades av denförra regeringen, vilket också, som sade, hjälper till. Vi försöker alltså ta hänsyntill den här kategorin och underlätta derassituation.Fastighetsbeskattningen, som togupp, måste man fundera på när det gäller hur denskall utformas. har ettutredningsuppdrag där han redovisar vissa tankarom bostadsrättsföreningarnas beskattning förframtiden. Det finns ytterligare utredningsförslag,som det finns anledning att lägga fram påriksdagens bord . Visserligen kanjag inte förutse de eventuella svårigheter som finnsi det här avseendet. Men det är i vart fall minambition, för att på det viset kunna förbättrasituationen. Då diskuteras ju bl.a. de frågor somStefan Attefall tog upp i sitt inlägg här.Anf. 14 ():Fru talman! Jag konstaterar att det inte är särskiltlätt att vara oppositionspolitiker i den härkammaren och i dessa tider. Först säger statsrådetBo Lundgren att allt det som vi socialdemokraterhar gjort är fel. Sedan säger att visocialdemokrater inte har gjort ett dugg. I all minblygsamhet konstaterar jag att det vore bättre omde som företräder majoriteten i den här kammarenägnade sig mer åt att regera och försöka styralandet och mindre åt att försöka skärskådaoppositionen. Jag säger detta särskilt av denanledningen att ni aldrig lyssnar på de klokasynpunkter som vi kommer med.Det som nu säger, i upprördatongångar, om de 3 miljarderna och deras oerhördabetydelse för statsfinanserna, för saneringen avstatsfinanserna och för respekten för denekonomiska politiken, är inte trovärdigt.Stefan Attefall och många andra människor har fåttkraftiga bostadskostnadsökningar, men StefanAttefall tillhör de privilegierade, som har en rimligchans att betala kostnadsökningarna. Han kännersäkert till att åtskilliga av hans grannar har detkämpigare. Många har blivit arbetslösa, och mångahar det besvärligt på olika sätt.Hur skall jag kunna förklara för dem att de 3miljarderna är nödvändiga för att skapa balans istatens ekonomi, när regeringen och riksdagensamtidigt anser sig ha råd att skänka 30 miljarderkronor skattefritt till företagen -- om än i ettvällovligt syfte --, när man anser sig ha råd att sänkabolagsskatten, när man sänker skatten föraktieägare?Jag kan förstå att det finns motiv för alla dessaåtgärder, men de innebär ändå att den oerhörtdisciplinerade budgetpolitiken, som statsrådet härslåss för när det gäller de 3 miljarderna, saknartrovärdighet.Vi är inte bara några övervintradesocialdemokrater som här i kammaren i förtvivlanförsöker peka på vilka problem de människor harsom framför allt bor i nyare hus, utan det gör i stortsett alla jag möter. Det är minsann inte barapåhejare av socialdemokratisk bostadspolitik, utanockså en massa människor som delar Bo Lundgrensgrundvärderingar när det gäller bostadspolitik, somsäger att de hårda besparingar som genomförsav den sittande regeringen är felaktiga. Det ärekonomer, bankfolk och många andra. Jag berödmjukt statsrådet att namnge en som ger stöd förBo Lundgrens uppfattning att den här besparingenär nödvändig för att rädda landets ekonomi.Anf. 15 ():Fru talman! Jag fick frågan om jag kände någonstolthet över den socialdemokratiskabostadspolitiken. Ja, jag är fruktansvärt stolt överden socialdemokratiska bostadspolitiken.Sverige är det enda landet i västvärlden som harhaft och har möjligheter att föra en bostadspolitikdär var och en skall kunna efterfråga en bostad somsvarar mot behovet för familjen och för denenskilde medborgaren. Jag är fruktansvärt stoltöver att det har förunnats mig isvensk politik, som företrädare för svenskarbetarrörelse i Socialdemokratiskaarbetarepartiet, att vara med om att bygga upp densociala bostadspolitiken. Jag har också varit medom att bidra till att skapa de ekonomiskaförutsättningarna för en sådan socialbostadspolitik.Svaret på frågan om jag är stolt är ett obetingat,mycket bestämt ja.Bo Lundgren säger att han undanröjde en avorsakerna till svårigheterna på bostadsmarknadengenom att se till att det kom en ny regering 1991.Men hur var det , ? Vilka var detsom utlovade hyressänkningar i valet ? Jag harför mig att det var Moderata samlingspartietsordförande som t.o.m. utlovade hyressänkningar ikronor räknat. utlovade ocksåhyressänkningar.Det gjorde vi aldrig i socialdemokratin. Vi visste attdet fanns ekonomiska problem som gjorde det svårtatt lova några hyressänkningar. Hur kunde niutlova hyressänkningar 1991?Under 1992 och 1993 har ni radikalt försämratekonomin för stora grupper i det svenska boendet.Det är helt ofattbart att ni har kunnat göra detta.Bo Lundgren känner till, genom att han har variti länge, att vi i socialdemokratin gjordeansatser , 1989 och 1990 att lägga inen byggskatt för att förhindra att resurserna togsfrån bostadsområdet. Det bidrog bl.a. till att ökakostnadsutvecklingen.Nu har jag talat till protokollet, och jag har bara ettlitet önskemål om svar på denna fråga: Är BoLundgren klar över att det förslag som läggs fram -- som jag antar är snarlikt den -- inte betyder någonting annat än attmånga bostadsrättsföreningar kommer att gå ikonkurs och att många bostadsrättshavare intekommer att kunna fortsätta att inneha sinabostadsrätter?Anf. 16 ():Fru talman! framställer det somom det bara var Socialdemokraterna som varbekymrade för människor som har det svårt medhyror m.m. Jag kan försäkra ochalla andra att även jag och många andra politiker,däribland alla från regeringspartierna, ärbekymrade.De bekymmer man upplever är en utgångspunktför att försöka hitta lösningar som är långsiktigthållbara. Det är därför vi diskuterarbostadssubventioner och bostadspolitik. Vi skall juinte gå tillbaka till hög inflation, stora statligasubventioner, som skapar ekonomiska problem ivårt land, utan vi måste försöka hitta en modell föratt få bort problemen, som gör att vi får långsiktigtgoda spelregler på bostadsmarknaden. Det vardärför jag tog upp de långsiktiga aspekterna förbostadsrättsföreningarna, som har en specielltbekymmersam situation.Jag tar fasta på vad sade, dvs. att detförhoppningsvis kommer ett förslag . Jagkan bara hälsa att vi kommer att bevaka frågornaoch vara aktiva i diskussionerna, både iregeringskretsen och i riksdagsarbetet.Lars påstod att jag hade sagt attSocialdemokraterna inte har gjort ett dugg ibostadspolitiken och att hade sagt attde har ställt till kaos. Problemet är bara attSocialdemokraterna tidigare ställde till kaos på dethär området, och har de sagt nej till allaförslag.Mitt exempel med det nyabostadsfinansieringssystemet visar bara att manmed en politik som sänker räntorna också kan sparastatliga pengar till subventionerna, utan attboendekostnaden blir högre. Vi måste finna ensådan politik, som är både kortsiktigt någorlundarimlig och långsiktigt hållbar.När det gäller att försöka undvika besparingarkortsiktigt är Socialdemokraterna gärna med pånoterna, men när det gäller att hitta långsiktiga,konstruktiva lösningar saknar de kreativitet. Jagskulle välkomna om och kunde bidra med sådant. Då tror jag attdet skulle bli lättare att föra samtal i riksdagensutskott i de här frågorna. Tyvärr verkar det varatrögt på den punkten.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! Jag respekterar somperson. Jag tycker dock att det är litet ledsamt atthan, trots den säkert goda ambitionen med denpolitik han har företrätt, inte inser att man inte kankalla en bostadspolitik för social som leder till attden egentliga kostnaden för en trerummare byggd islutet av den socialdemokratiska regeringsperiodenär 11 000--. En sådanbostadspolitik är snarare asocial.Är vi inte överens, , om att det ärdär problemet ligger? Så höga kostnader kan intevare sig skattebetalarna bära i form avsubventioner -- det vore fel att utlova det --, deenskilda hyresgästerna eller bostadsrättshavarna,med sina hyror och bostäder.Det vi nu har gjort är att sänka kostnaderna ochdärmed pressa ned den totala hyreskostnaden iframtiden. Jag tog exemplet med en sänktränteutgift för samma lägenhet från 9 300kr till . Det är väl en rätt positiveffekt, ? Det förslag som läggs frami morgon kommer också att underlätta för en heldel av de personer som har problem.Jag vill alltså påstå att vi bedriver en i ordetsegentliga bemärkelse social bostadspolitik, men detär ingen bostadspolitik som bygger på socialingenjörskonst, där man försöker planera framallting -- med de risker som det har visat siginnebära. Vi har dragit ned byggkostnaderna.Dessutom får vi , så vitt jag kan bedöma,de lägsta hyresökningarna totalt sett.Samtidigt minskar det totala behovet avkostnadsökningar för framtiden.I en debatt med mig tyckte fastighetsskatten absolut inte skulle höjas. Medtanke på de hyreshöjningar som skulle kunnainträffa om fastighetsskatten ökadeautomatiskt, är det förvånansvärt att LarsStjernkvist nu anser att man skall höjafastighetsskatten. Han sade ju att man skall göradet i stället för att spara 3 miljarder, utlagt på detsätt som vi har föreslagit. Det där med att hahomogenitet i synpunkterna kan alltid diskuteras.Människor ställs ibland inför ett enda problem,nämligen detta: Är just den här besparingen denrätta? Då säger de kanske: Nej, just det härbehöver vi inte göra, utan vi kan ta det någonannanstans i stället.Det är helheten som är det viktiga. Vi måste föraen finanspolitik som är tillräckligt stram, och då ärdet här en mycket viktig ingrediens för att räntornaskall kunna sänkas totalt sett.Lars tog sedan upp frågan omföretagsbeskattningen. Man skall ju aldrig beta i dehagar som man inte kan hantera frågorna i.Lars säger att regeringen skulle skänka30 miljarder till företagen. Jag vet inte vad det ärför 30 miljarder, men antagligen är detskatteutjämningsreservbeloppet, det halva beloppsom återförs till företagen utanskattekonsekvenser. Anser attdessa 30 miljarder är statens pengar? Är detföretagens pengar? Ja, naturligtvis är detföretagens pengar, ingenting annat än företagenspengar. Det är pengar i företagen som ni med ertskattesystem har ansett aldrig egentligen skallbeskattas. De skall vara obeskattade som reserveri ett fortfarighetstillstånd.Det som händer nu när vi ändrar bolagsskatten ochägarbeskattningen är att hälften av det här skattasav, dvs. skatteinkomsterna blir större än de annarsskulle bli. Det är ingen gåva. Det är företagenspengar. Skattekonsekvenserna blir nu större änannars. Det innebär att bolagsskatten höjs, densänks inte. Bolagsskatten i sig höjs, och det är endelfinansiering av lindringarna vad gällerdubbelbeskattningen. Den andra är en höjning avarbetsgivaravgiften , dvs. att vifinansierar denna lindring inom ramen förnäringslivssektorn, precis som socialdemokraternasjälva har krävt. För inte tycker väl att det är bra att vi har kvarden dubbelbeskattning som hindrar framväxten avde nya jobb som gör att man lättare kan hanteraockså sin bostadssituation?Anf. 18 ():Fru talman! Jag förklarade tidigare att jag var stoltöver den socialdemokratiska bostadspolitiken. Nusäger att han är stolt över regeringensbostadspolitik. Eftersom de är fullständigt åtskildai sin uppläggning, har vi klarat ut var vi stårpolitiskt. Det behöver inte råda något tvivel på denpunkten i den fortsatta debatten.Jag skulle vilja säga ett par saker som jag tror kanspela en viss roll för fortsättningen på den härdebatten. Jag kommer att framställa eninterpellation om bostadspolitiken. Det har jagbestämt när jag hört lägga utresonemanget om bostäderna. Jag tror att det ärväldigt viktigt att vi får en debatt, där vi tar uppbostadspolitiken till diskussion och där vi klargörvåra ståndpunkter, så att folk kan gå tillriksdagsprotokollet och se vad vi har deklarerat försynpunkter på bostadspolitiken. Det är svårt förbåde mig och att i en debatt av det härslaget ordentligt klara ut de synpunkter som vi harpå bostadspolitiken.Jag har tagit upp frågan ombostadsrättsföreningarnas prekära situation. Detgäller de bostadsrättsföreningar som sedan 1988och framåt råkat i ett utomordentligt besvärligt lägesom innebär, och har inneburit för flertalet av dem,att de har fått gå i konkurs.Jag sade i en tidigare replik till att detinte bara var bostadsrättsföreningar jag talar för.Det finns också villaägare som har tagit lån, för devill bo i villa. De har valt denna boendeform. Dehar varit beredda att satsa på den boendeformen.De har också nu råkat ut för besvärligheter. Dekunde ju inte förutse att det inte skulle finnas enarbetsmarknad som ger jobb. De kunde inteförutse att det skulle vara arbetslöshet och attbostadsområdet skulle få bära så enorma kostnadersom det har blivit genom regeringens politik.Därtill kommer att åtskilligabostadsrättsinnehavare har fått lämna hus och hem.En politik, , som tvingar folk i Sverigeatt lämna de bostäder de har varit beredda att satsaoch offra på, vilket den ekonomiska utvecklingen isamhället genom regeringens politik haromöjliggjort, tycker jag inte är någonting att varastolt över.Men som sagt vi har inom socialdemokratin ettprogram för arbeten och ett program för bostäder.Jag skall framställa en interpellation så att vi bådafår tillfälle att ta upp en rejäl bostadspolitisk debatt.Anf. 19 Statsrådet ():Fru talman! Jag tycker att det alltid är trevligt attföra en debatt för att klargöra olika alternativ. Inteminst är det viktigt för medborgarna att se vad manhar att vänta sig efter ett val. Då måste man tittapå de effekter som politiken enligt det ena eller detandra alternativet har fått. politikledde till att mot slutet av den period då han hademöjlighet att påverka bostadspolitiken varränteutgifterna för en nyproducerad trerummare9 . och sannolikt också nästaår är de . Då kan vi diskutera vad som ärrimligt.