prot · GG0955 · 1993-01-21 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:55Torsdagen den 21 januariKl. 12.001 § Meddelande om ändrad partitillhörighetAndre vice talmannen anmälde att att han fr.o.m. intelängre tillhör Ny demokrati.2 § till ikonferensen om säkerhet och samarbete i (ESK)Företogs val av åtta ledamöter till Parlamentariskaförsamlingen i konferensen om säkerhet ochsamarbete i (ESK).Valberedningen hade enhälligt godkänt engemensam lista för detta val.Sedan den gemensamma listan upplästs av andrevice talmannen och godkänts av kammaren befannsföljande personer, vilkas namn i här angivenordning upptagits på listan, valda för riksdagensinnevarande valperiod:ledamöter till ikonferensen om säkerhet och samarbete i (ESK)()()()()()()()()3 § till EG-SverigeFöretogs val av arton ledamöter och artonsuppleanter till EG-Sverige.Valberedningen hade enhälligt godkäntgemensamma listor för dessa val.Sedan de gemensamma listorna upplästs av andrevice talmannen och godkänts av kammaren befannsföljande personer, vilkas namn i här angivenordning upptagits på resp. listor, valda förriksdagens innevarande valperiod:ledamöter till EG-SverigeLars ()()()()(fp)()()()()()()(nyd)(m)()()()()()suppleanter till EG-SverigePer Stenmarck (m)()()()()()()Per ()()()()(nyd)()Axel ()()()()()4 § Utökning av antalet suppleanter isocialutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i socialutskottet utökades från 19 till20.Kammaren biföll denna framställning.5 § Val av suppleant i socialutskottetFöretogs val av en suppleant i socialutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i socialutskottetLennart Rohdin (fp)6 § Svar på interpellation 1992/93:59 om densociala välfärdenAnf. 1 Socialminister ():Herr talman! Med åberopande av till FN om konventionen om barnetsrättigheter har ställt följande trefrågor till mig:1. Stämmer rapportens inledning överens medverkligheten av ?2. Vilka åtgärder ämnar statsrådet vidtaga för att gekommunerna möjlighet att ordna barn- ochungdomsverksamheten på ett bättre sätt?3. Har statsrådet för avsikt att vidtaga extraåtgärder för att underlätta situationen istorstäderna?Sveriges rappport till FN inleds med ettkonstaterande om att alla barn har rätt till en godstart i livet, rätt att få sina materiella ochkänslomässiga behov tillfredsställda och rätt till ettliv i trygghet och social gemenskap. Detkonstateras att barndomen har ett värde i sig ochdärför är vars syfte uteslutande är att ge engod förberedelse för vuxenlivet.Min uppfattning är att har kommit långt närdet gäller att ge barn och ungdomar möjlighet att ide flesta fall växa upp under goda förhållanden.Det finns i det svenska samhället stor förståelse förbarns behov och respekt för deras rättigheter.Den ekonomiska situation som vårt land befinnersig i gör det nödvändigt för alla att anpassa sig tillnya förhållanden. Det gäller för enskilda, förnäringslivet och för stat, landsting och kommuner.Omställningsprocessen i den offentliga sektorn ärinte smärtfri, men nödvändig. Situationen gerupphov till svåra prioriteringar, inte minst ikommuner och landsting som svarar för väsentligadelar av den välfärdspolitik som berör barnen.Det är i denna situation som regeringen iinledningen till sin rapport till FN slagit fast attbarnperspektivet skall prägla arbetet på alla desamhällsområden där barns intressen berörs. Dettaär en klar markering från regeringens sida attbarnen, som oftast har svårt att själva föra sin talan,och deras behov skall sättas i fokus i den pågåendeomstruktureringen av den offentliga sektorn. Föratt ytterligare markera detta har regeringenaviserat att förslag om inrättande av en särskildfunktion som ombudsman för barn och ungdomkommer att föreläggas riksdagen.Från olika håll har även till mig framförts farhågorom att den omställnings- och förnyelseprocess sompågår i kommuner och landsting i alltför hög gradriskerar missgynna verksamheter som rör barn. Påmitt förslag har regeringen därför givitSocialstyrelen i uppdrag att i samråd medBarnmiljörådet, och Statensungdomsråd följa hur situationen utvecklas i ettantal kommuner och landsting. Uppdragetomfattar all verksamhet som berör barn, menområdena barnomsorg, utsatta barn och ungdomar,barn med funktionshinder och barn- ochundomskultur har prioriterats. En redovisning avsituationen inom de nämnda områdenaskall lämnas till regeringen senast den 1 mars 1993.Den 1 mars 1994 skall redovisautvecklingen under den mellanliggande perioden.Styrelsen är oförhindrad att i anslutning tillslutredovisningen föreslå eventuella åtgärder somkan föranledas av utvecklingen under perioden.Regeringen har vidare senast i den nyligenavlämnade budgetpropositionen aviserat enutvidgad lagreglering av kommunernas ansvar påbarnomsorgsområdet. Sedan statsbidragen tillbarnomsorgen avskaffades är det angeläget att isocialtjänstlagen precisera kommunernasskyldigheter.I den proposition med förslag till ny lag om stöd ochservice till funktionshindrade, m.m. som snartkommer att föreläggas kommer attlämnas förslag till förändringar inomföräldraförsäkringen som avser att förbättra detekonomiska stödet till föräldrar medfunktionshindrade barn. Även i andra avseendenbör förslagen i propositionen innebära ettförbättrat stöd till funktionshindrade barn ochderas familjer.Även i övrigt har regeringen vidtagit olika åtgärderför att stärka barnens ställning i samhället.Socialstyrelsen har fått i uppdrag att utforma ochgenomföra ett program för att utvecklasocialtjänstens förhållningssätt till utsatta barn ochderas familjer (i fokus-projektet). Satsningentar sikte på att höja kompetensen och ökamedvetenheten hos socialarbetare och andra somarbetar med utsatta barn. Förmågan att se, förstå,beskriva och bemöta utsatta barns behov skallutvecklas. Särskilda medel har avsatts för dettautvecklingsarbete som syftar till att sätta barnsbästa i främsta rummet.I en särskild satsning som främst berör storstädernahar regeringen på civilministerns förslag anslagit30 mkr för ett projekt för lokal utveckling genomsamverkan -- det s.k. . Syftet är att itio storstadsområden, varav sex stadsdelar iStockholms län, förebygga utslagning av ungdomari riskzonen. Projektet bygger på att lokala parter,såväl föreningslivet som den offentliga sidan,genom samverkan bidrar till en utveckling ochmångfald när det gäller allmänt förebyggande ochindividuellt inriktade insatser.Under det senaste året har vidare situationen förövergivna ungdomar i främst storstädernauppmärksammats särskilt. För att få en mer samladbild och för att få veta om samhället brister i sittansvar uppdrog regeringen till attundersöka situationen för gruppen i fråga.Socialstyrelen har vidare startatprojektet utanför. Det syftar till attutveckla en mer medveten och genomtänkthållning i ungdomsarbetet.Om kartläggningar så föranleder,är jag beredd att överväga att föreslå regeringenliknande insatser även på andraverksamhetsområden som berör barn ochungdomar.Jag vill avslutningsvis framhålla att situationen trotsallt inte är så illavarslande som ger ett intryck av. Som exempel påmotsatsen kan jag nämna att har antaletbarn i daghem ökat med över 30 000. Även om endel av denna ökning beror på något störrebarngrupper, är det uppenbart att det fortfarandesker en utbyggnad av barnomsorgen i landet.Genom rapporter kommer vi att fåett mer tillförlitligt underlag för att bedöma hursituationen för barnen utvecklas i kommunerna.Den debatt som förts har i stort rörtdiskuterade åtgärder och inte genomförda.Anf. 2 ():Herr talman! Jag tackar försvaret på min interpellation. Men visst skulle jag havarit ännu mera tacksam om sagt att det nu behövs kraftåtgärder för att detskall gå att komma till rätta med välfärdsfrågorna.Jag hade också hoppats på en större förståelse förstorstädernas dåliga ekonomi och för det faktum attden politik som bedrivs -- med nedskärningar avstatsbidragen, oviljan att häva kommunalaskattestopp osv. -- starkt bidrar till försämringarbeträffande välfärden.Statliga beslut ledde till att tappade ca2,7 miljarder av sina inkomster för 1993.Skattestoppet förhindrade att kundehöja skatten, trots att staden har en kommunalskattsom ligger ca under riksgenomsnittet.Det råder inget tvivel om att bl.a. dessa åtgärderbidragit till försämring av välfärden. Den slår hårtpå många områden.Jag bor själv i en förort till och ser mereller mindre hur negativa effekterna blir.Lokaler står tomma. Ingen bedriver längreverksamhet i dem. Barn och ungdomar samt ävenpensionärer som tidigare vistades där har fått sökasig andra vägar. Ungarna drar till stan.Pensionärerna sitter hemma i sina lägenheter.Idrottsrörelsen, Vår teater, skolan,fritidsverksamheten, mellanstadieverksamheten;listan kan göras lång över områden därförsämringar leder till att ungdomars situationförvärras.I den interpellation som jag har ställt har jag ocksååberopat rapport till FN. Där står talat omatt en valfrihetsrevolution genomförs inombarnomsorg, familjepolitik och skola. Det rimmarilla, , med kommunernas egnarapporter och budgetbeslut. Där talas hela tidenom neddragningar i verksamheten.Den alltmer utökade arbetslösheten gör att mångafamiljer utsätts för extrema påfrestningar. Jaghörde på radion att informerat om att allt flerbarn kontakter dem. Barnen har det dåligt hemma.De blir misshandlade osv. Detta kan i många falldirekt kopplas till arbetslösheten.Föräldrar måste också kunna vara trygga iförvissningen om att deras barn har det riktigt bra iden skola och i den barnomsorg som erbjuds. Ävenför de äldre barnen måste det erbjudas en tryggvärld efter skolans slut. Antalet s.k. nyckelbarn fårinte öka. Behovet av vård och omsorg ökar isamhället av snarare än minskar. Ändå skärsresurserna ned.I takt med alla de negativa effekter somarbetslösheten bär med sig ökar ocksåsocialbidragskostnaderna för kommunerna. För1993 beräknas dessa till minst 1,3 miljarder förStockholms vidkommande, som en följd avarbetslösheten. verksamhet handlarinte om välgörenhet till de sämst ställda, utan omatt tillhandahålla ett basutbud av nyttigheter somgagnar alla kommuninvånare.Den nationella ekonomiska politiken, såvälbudgetpolitik som finanspolitik, får i fleraavseenden betydelse för kommunernas egenekonomi. En ineffektiv arbetsmarknadspolitikminskar skatteintäkterna somkommunernas utgifter för bl.a. socialbidragenstiger. Ett växande budgetunderskott driver uppränteläget och påverkar därmed ocksåkommunerna och deras bolags kapitalkostnader. Såflätas ekonomierna samman, och så styrs vårasamhällsmedborgares öden.Nu arbetar med en uppföljning avKommunalekonomiska kommitténs förslag. Det ärdå oerhört viktigt att man tar hänsyn tillstorstädernas speciellt utsatta situation. Det finnssärskilda kostnader i storstäderna som man inte hartagit hänsyn till när man utformat det nyastatsbidraget.Vi måste lyssna på människor. Vi måste förståsambanden i det som håller på att ske, sambandenmellan arbetslöshet och sämre barn- ochungdomsverksamhet, sämre beting för idrotten ochsämre tillgång till bra service. Vi måste takonsekvenserna av de signaler som ges.Till att börja med, : Hjälp till ochriv upp skattestoppet! , som har en lågkommunalskatt, måste åtminstone få höja tillriksgenomsnittet. Hjälp till så att storstäderna fåren rättvis behandling vid uppföljningen avKommunalekonomiska kommitténs förslag!Anf. 3 ():Herr talman! Jag skall inte uppta någon längre tidmed att kommentera de frågor som i sin interpellation eller de svar som BengtWesterberg lämnar. Men jag tycker att det ärangelägna frågor som har ställt tillsocialministern. Jag kommer i en egeninterpellation senare att ta upp de frågor somspecifikt berör barnomsorgen. Jag väntar svar på defrågorna i februari.Det jag tycker att det finns anledning attkommentera och det jag till fullo instämmer i är attstorstäderna får dålig tilldelning av statsbidrag.Särskilt för del är en minskadandel av statsbidragen mycket allvarligt med tankepå att problemen ökar.Jag tror att både och jag, och deflesta i den här , är väl medvetna om attsvenska barn, med internationella mått, har det rättbra. Det finns ett väl utbyggt skyddsnät för svenskabarn. Men vi ser också olika tecken på att dettaskyddsnät håller på att rivas upp. Jag tror inte kan ta för givet att svenska barnsvälbefinnande är en självklarhet . Jagtror att vi skall vara mycket noga med vilka delar ivälfärdssystemet som förändras och hur de ändras.I rapporten till FN om barnets rättigheter, somSocialdepartementet har lämnat, nämns bl.a.Socialstyrelsens och flera organisationersuppföljning av de klara orosmoln som finns när detgäller barn och hur de förändringar som sker ute ikommuner och landsting drabbar barn. Därbeskrivs att slutversionen av rapporten kommerförst och att man därefter kan vidtaåtgärder. Jag tycker att en självklar fråga att ställasig är varför man inte kan vidtaåtgärder, när det redan finns allvarliga tecken på attbarn kommer i kläm.De olika projekt som är på gång, somsocialministern nämner, Barn i fokus,och Ungdom utanför är alla utmärktaexempel på hur man kan se till att barn inte hamnarutanför och att särskilt utsatta barn och ungdomarfår ett berättigat stöd. Men det gäller att ligga stegetföre, så att barn inte hamnar utanför eller blirsärskilt utsatta barn. Då gäller den generellavälfärden och att barnomsorgen, som har enmycket viktig roll, får fungera på bästa möjliga sätt.Jag vill här bara ta upp en speciell fråga, som nämnsi svaret och som den borgerliga regeringenåterkommer till, och det är valfriheten. Jag tyckeratt det är bra med valfrihet inom barnomsorg ochpå de flesta områden. Men det sätt som regeringengår ut med detta på stämmer inte.Ute i en del kommuner har man i sitt närområdenämligen bara ett privat alternativ. När man i mittområdet, -- en söderförort tillStockholm, som jag har diskuterat om tidigare medBengt -- talar om att lägga nedmellanstadieverksamheten och att den skall förasöver på föreningslivet, har vi föräldrar ingenvalfrihet. Trots att av föräldrarna ärmycket nöjda med barnomsorg skall ettprivat, föreningsdrivet alternativ pressas fram. Dåmenar jag att talet om valfrihet rimmar illa medverkligheten.Det har presenterats att regeringen börjar bliöverens om vårdnadsbidraget. Jag vill fråga BengtWesterberg, vars parti har varit mycketskeptiskt till om vårdnadsbidraget skulle befrämjabarns utveckling på ett så mycket bättre sätt än deandra skyddnät vi har, de generellavälfärdsinstrumenten med en utbyggdföräldraförsäkring: Är nuberedd att gå med på ett alternativ medvårdnadsbidrag?Anf. 4 ():Herr talman! Jag tycker att detta är en mycketviktig debatt om barnomsorgen, inte minst förkvinnor, eftersom kvinnor är beroende av att detfinns en bra barnomsorg för att de skall kunna haförvärvsarbete.Vi har tidigare i debatten hört talas omstorstädernas problem. Jag kan instämma i detta.Även har stora ekonomiska bekymmer.Däremot vill jag inte förorda någon skattehöjning iGöteborg. Det är inte någon lösning på Göteborgsproblem. Men det finns stora ekonomiska problemi många kommuner , och det gör attbarnomsorgen kanske kommer i kläm. Därförtycker jag att det var tillfredsställande att i svarethöra att regeringen är beredd till någon form avreglering när det gäller kommunernas skyldigheteratt tillhandahålla barnomsorg.Däremot vill jag ta fram ett annat problem somhänger samman med barnomsorgen. Det är intebara fråga om att den skall finnas i olika former.Det är också fråga om vilka avgifter som gäller. Vihar kunnat läsa om i tidningarna att man planeraratt höja avgifterna ganska rejält. Det kan också bliett hinder för kvinnor att över huvud taget kunnautnyttja den barnomsorg som ges. Hur man skalltackla problemet vet inte jag. Har statsrådet någotförslag?Det viktiga är att det finns en barnomsorg som kanutnyttjas av kvinnor. Inte minst gäller detta fördeltidsarbetande kvinnor. Om avgifterna blir förhöga kommer de helt enkelt inte att ha råd. Dåtvingas de hem. Det kan inte vara meningen.Anf. 5 Socialminister ():Herr talman! Låt mig först nämna det som vi alla ärmedvetna om, att en utgångspunkt för alla sådanahär resonemang är att befinner sig i storaekonomiska svårigheter. Detta drabbarnaturligtvis -- det var jag inne på i mitt svar -- alladelar av samhället. Det berör kommunerna,enskilda hushåll och självfallet staten. Det måste viväga in. Självklart skulle jag önska att vi kundebedriva välfärdspolitiken och all annan politik i ettlitet bättre ekonomiskt klimat. Men när nusituationen ser ut som den gör måste vi ta hänsyntill det, och det måste kommunerna också göra. Detkommer att beröra alla verksamheter.Jag nämner detta därför att komtillbaka till sina erfarenheter från ochStockholms kommun om mellanstadiebarnen. Minuppfattning är att kommuner måste få pröva nyaoch billigare lösningar. Jag kan inte, innan jag harsett hur det fungerar, ta avstånd från en lösning ochsäga att det är en dålig lösning som vi inte kan tänkaoss. Jag tycker att det är rimligt att kommunerna fårpröva nya lösningar.Det är självklart att skolorna skall ha ett ansvarockså för mellanstadiebarnen, så att vi undviker ensituation med nyckelbarn. Men att utan vidare sägaatt en viss lösning inte går att ha kan jag inte hållamed om, även om jag förstår att mamma tycker att den lösning som funnitsmed mer fristående fritidshem har varit ännubättre. Detta tillhör den typen av rationaliseringarsom man måste vara beredd att acceptera.Sylvia var inne på uppföljningen av denkommunalekonomiska reformen. Där är det tvådelar som är viktiga. Den ena är skattestoppet.Sylvia uppmanade mig att medverka tillatt riva upp det. Det är inte aktuellt, därför attstoppet bara gäller . Vad som skall hända1994 kommer regeringen tillbaka till ikompletteringspropositionen i slutet av april.Den andra frågan gäller strukturindexen, som är enav de ingående faktorer som påverkar de utgåendeskatteutjämningsbidragen. Där pågår, som SylviaLindgren också nämner, en översyn. Den kommeratt föreligga och kommer attleda till justeringar i skatteutjämningsbidragen för1995, men inte . Jag delar helt SylviaLindgrens och syn att det ärangeläget att man då tar hänsyn till de speciellaförhållanden som finns i storstäderna. Jag tror,precis som ni, att storstäderna har blivitmissgynnade i skatteutjämningssystemet, såsomdet nu ser ut.Sylvia var också inne på detta medvalfriheten och menade att det inte blivit någonutvidgad valfrihet. Det kan jag inte riktigt hållamed om. Jag tycker nog att kommunerna, trots attdet är kärvt och att de har svårigheter att skapamånga alternativ, ändå försöker att vidgavalfriheten på olika sätt.Jag fick som pappa till en liten pojkeett brev från , där manmeddelade att vi nu själva kunde välja vilkentandläkare pojken skall gå till, tandläkare inomfolktandvården eller privat tandläkare. Vi valde förvår del folktandvården därför att vi tycker att denfungerar utmärkt. Jag tycker att frihet att få väljaär viktig. Det kommer på område efter område ,också när det gäller barnomsorgen.Däremot är det alldeles självklart att skall mankunna tala om valfrihet på t.ex.barnomsorgsområdet, är det viktigt att det finnsbarnomsorg över huvud taget. Den sämsta formenär att det inte finns något alternativ alls att välja.Den näst bästa att det åtminstone finns enbarnomsorg, även om man inte kan välja. Denbästa är om man får välja mellan olika former avbarnomsorg. Det är bl.a. för att säkerställa dettasom jag tycker det är angeläget med den utvidgadelagreglering av socialtjänstlagen som vi har talat omoch som jag skall återkomma till när jag besvararEva interpellation om några veckor.Sylvia var vidare inne på att det finnsmånga tomma lokaler, vilket leder till att ungdomaroch pensionärer antingen drar ut på gatan -- det ärungdomar -- eller sitter hemma -- pensionärer. Detär olyckligt om det är så. Finns det tomma lokalerhar jag svårt att se varför inte ungdomar ochpensionärer, om kommunen inte har råd att behållalika mycket personal som tidigare, själva kan fåsköta dessa lokaler. Det är ett typiskt område därjag tycker att en s.k. övervältring på frivilligsektornär fullt möjlig att genomföra. Jag tycker att varjekommun som har en ungdomsgård eller enpensionärslokal skall ställa sig frågan: Om vi intehar råd att ha personal i dessa lokaler,på vilket sätt skall vi hålla i gång verksamheten?Skall vi inte låta ungdomar och pensionärer ta översjälva?Jag tror att man då skulle lösa problemet, och jagtror att det kan bli väl så bra som när kommunenhar anställd personal som håller i lokalerna.Eva frågade om man inte kan vidtaåtgärder redan nu och menade att man inte behövervänta med allting till 1994. Jag håller helt och hålletmed om det. En rad åtgärder planeras . Vi läggerom fram, som jag har sagt, ett förslagtill en ny handikapplag som innehåller flerareformer som rör mindre barn. Vi kommer med ettförslag om en barnombudsman . Vikommer med ett förslag om lagreglering avbarnomsorgen. Vi kommer med ett förslag omfamiljerådgivning som i alla fall indirekt berörbarnen. En lång rad förslag är alltså på gång. Mendyker det upp några väl underbyggdalarmrapporter, måste vi sälvklart gripa in. Dåkommer vi inte att sitta med armarna i kors ochvänta till 1994.Allra sist vill jag svara på fråga omartikeln i vad gällervårdnadsbidraget. Det är sant att vi i regeringendiskuterar frågan om barnomsorgslag ochvårdnadsbidrag. Det har vi hållit på med nästansedan regeringen tillträdde. Det finns inget sakligtunderlag alls för den artikel som finns i DagensNyheter . Eftersom jag inte är inblandad i alladikussioner som pågår i regeringen, har jag försäkerhets skull diskuterat med mina kolleger påmorgonen, och ingen av dem känner till vad detfinns för grund för denna artikel. Den är faktiskttillkommen på något sätt som inte har någon sakliggrund alls.Anf. 6 ():Herr talman! Det är i alla fall viktigt att se till attskattestoppet för kommuner och landstingupphävs, om inte 1993 så 1994. Självfallet kanskatterna alrig bli något självändamål. Därförmåste kommunerna ges möjlighet och frihet atthöja skatten när statsbidragen försämras och manmärker att man inte klarar av att hålla denservicenivå som man så väldigt gärna vill.Jag tycker också som att det ärbra att man prövar nya metoder. Men man måsteförst kontrollera om det blir billigare och om mankan hålla samma kvalitet. Tyvärr är det ofta så i dagatt många drar i gång bra verksamheter i tron attdet blir billigare. Man har inte gjortkonsekvensbeskrivningar ellerkonsekvensanalyser, innan man river upp i och försig bra verksamheter.Vad hjälper det med lagregleringar omkommunernas ansvar på barnomsorgsområdet omman i praktiken nedrustar barnomsorgen? Det är juvad man gör . Även om vi internationellt settär bra, är vi på väg att bli sämre än vad vi är i dag.Barngrupperna blir större. Barn med föräldrar somär föräldralediga med mindre syskon får inte varapå dagis mer än . 6-åringarna fåröver huvud taget inte vara kvar på dagis. Vad ärvalfriheten?Lokalersättningen kommer att schabloniseras.Dagis i t.ex. nybyggda områden i både kommunaloch kooperativ regi kommer att få det svårt attklara sig. Fler barn eller lägg ned verksamheten!Vad är valfriheten?Ersättningen för s.k. tretimmarsbarn är så låg attbarngrupperna måste bli väldigt stora för att detskall gå ihop ekonomiskt. Till detta kommer attsocialdistrikten, för att sänka sina kostnader, läggerned enavdelningsdaghemmen och försöker slå ihopavdelningarna -- naturligtvis i effektiviserings- ochrationaliseringssyfte.För barnen blir alla dessa förändringar för mångapå en gång. De flyttas runt som schackpjäser. Defår byta både kamrater och personal. Det blirmycket oro i leden. Många dagis föreslås läggas utpå entreprenad, ofta utan att ens föräldrarna ärinformerade eller själva har önskemål om ändradedriftsformer. Många av barnomsorgens lokaler ärbundna med långa kontrakt. Man får betalalokalkostnader utan att verksamhet bedrivs där.Inte heller då blir det några besparingar påpersonalen. På kort sikt har man uppsägningstidero.d. På lång sikt ökar socialbidragen mest -- däravneddragningar i välfärden.Anf.