prot · GH0917 · 1993-10-28 00:00:00 — Om baramoderaterna fick ta hand om kriminalpolitikenskulle brottsligheten minska och tryggheten pågator och torg öka.Nu av moderatstyre iJustitiedepartementet måste man konstatera attretoriken har kraschlandat mot verkligheten.Brottsligheten ökar, särskilt den grovabrottsligheten. Vi upplever en explosion av grovarån. Kriminalvården präglas av oro,överbeläggning och ett utbrett missnöje blandpersonalen. Regeringen saknar förmåga attgenomföra en konsekvent polispolitik. Denpermanenta och dramatiskt höga arbetslöshetenoch avsaknaden av en genomtänktbrottsförebyggande strategi riskerar att leda till attnyrekryteringen av brottslingar kraftigt ökar.Det finns anledning att vara utomordentligtbekymrad över den kriminalpolitiska utvecklingen.Det som har präglat regeringens kriminalpolitik ärhårdare tag och längre straff. Det är nog dags attställa sig frågan om inte vetenskap, erfarenhet ochkunskap borde få ett bättre genomslag ikriminalpolitiken. Jag menar att det på någraområden finns uppenbara brister i regeringenskriminalpolitik. I svaret på min fråga nämnsingenting om vikten av det brottsförebyggandearbetet för att bekämpa brottsligheten, även dengrova brottsligheten.Nu är det att mycket rejält och kraftfullt satsapå ett brottsförebyggande arbete framför allt istorstäderna och i de bostadsområden som ärsärskilt hårt utsatta. Det är fråga om lokalabrottsförebyggande projekt där polis, kommunalamyndigheter och föreningsliv samverkar för attförebygga brottsligheten. , som har gjort prognoser överbrottsutvecklingen fram ,understryker att det enda medlet för att långsiktigtpressa ned brottskurvan är ett konkret, lokaltbrottsförebyggande arbete. Det är nu dags förstatsmakterna och regeringen att inse det och attsätta till medel så att vi får till stånd ett sådantbrottsförebyggande arbete.Jag skulle vilja fråga om regeringenär beredd att se till att det tillförs medel för detlokala brottsförebyggande arbetet så att BRÅ fårmöjlighet att hjälpa kommuner och andra att byggaupp sådana här projekt. Jag tror att det är oerhörtbetydelsefullt, särskilt i dessa arbetslöshetstider dåungdomarna är hårt utsatta.Den andra frågan där jag ser uppenbara problemsom kan bli dramatiska gällerkriminalvårdens utveckling. Kriminalvårdenbefinner sig i en akut kris. haröverbeläggningen på anstalterna varit så absurd attsystemet har förutsatt en väl utveckladtransportorganisation. Ett visst antal intagna hartvingats befinna sig under transport för att manskulle klara antalet platser inom anstalterna.Intagna som vill arbeta och studera får stå i kö tillsysselsättning. Differentieringen omintetgörs i stortsett.Jag tror att den här hårda miljön på anstalterna kanleda till mera tvång och våld. Sannolikt får denockså till följd en ökad återfallsbenägenhet.Regeringens politik som sägs syfta till att minskabrottsligheten riskerar nu tvärtom att föda en nyoch brutalare brottslighet. När räknarjustitieministern med att vi skall komma tillbaka tillmålet om 85-procentig beläggning?Det tredje området där jag tycker att det råderstor osäkerhet gäller polispolitiken. Denosäkerheten måste snabbt skingras. Det gäller dencentrala polisorganisationens roll, men det gällerockså att se till att inte den lokalapolisorganisationen nu vidtar besparingar som gårut över det direkta polisarbetet på fältet. Jagkänner en stor oro för att de rationaliseringar sompågår ute i olika län kommer att drabba det direktapolisarbetet.Det var inte meningen med det besparingsprogramsom vi blev överens om i parlamentarisk enighet.Justitieutskottet hade uppfattningen att det skullevara möjligt att göra besparingen utan att det skullegå ut över direkt polisverksamhet. Jag har kvar denuppfattningen. Men det förutsätter ensammanläggning av polisdistrikt och enlångtgående administrativ rationalisering. Det harlångt ifrån uppnåtts på alla håll i landet.Den tredje faktorn i polispolitiken ärPolishögskolans ställning och polisutbildningen.Senast nåddes vi av rapporter om attPolishögskolan inte får beställningar påpolisaspiranter som skulle tas in på nästa kurs. Detfinns anledning att fråga justitieministern hur honser på ställning och den framtidapolisutbildningen.Den fjärde frågan där det finns anledning att kännastor oro gäller den ekonomiska brottslighetensutveckling. Socialdemokraterna har drivit på denhär frågan men inte mött något gehör frånregeringen när det gäller att vidta verksammaåtgärder mot den ekonomiska brottsligheten. Jagvill nu komplettera min fråga i detta avseende.Kommer regeringen, i den budget som nupresenteras, att avsätta medel så att vi kan bygga utde personella resurserna inom polis- ochåklagarväsendet för att bekämpa den ekonomiskabrottsligheten?Anf. 102 i (m):Herr talman! För undvikande av missförstånd villjag poängtera att jag inte deltar i den här debattendärför att jag på någon punkt skulle hålla medherrar eller . Jag anser att derasagerande då deras parti hade makteni är skuld till många av de problem som vi har inom kriminalvården i Sverige.Man tvistar om brottsligheten har ökat ellerminskat. Det är en lek med siffror. Jag skall ge ettexempel på hur man kan ''minska'' brottsligheten.Om man blev bestulen på sin bilradioi ringde man till polisen. Man fick ett brevhemskickat. Det var ett brott anmält, och det komin i statistiken. Sedan ändrade polisen attityd ochsade att den som hade blivit bestulen skulle kommaner till polisstationen och personligen anmälabrottet. Plötsligt försvann av brotten. Det ärett sätt att minska brottsligheten i statistiken.Hur som helst, fru statsråd, upplever mångamänniskor en ökad otrygghet. Det må vararätt eller fel. Om man följer med i medierna --tidningar, radio och TV -- finner man många inslagom just ökad brottslighet på lägre eller högre nivå.Jag kan inte låta bli att ställa en liten fråga till herrLövdén. Han undrar varför regeringen inteanvänder vetenskap och kunskap. Hans parti harhaft på sig att kunna tillgodogöra sigvetenskap och kunskap. Varför gjorde maningenting ? Det frågan kan inte få blihelt obesvarad.Det är klart att det råder missnöje blandpersonalen mot dagens kriminalvård. Jag läste idagens att justitieministernhar varit på en turné i . En fängelsedirektöruttalade att fungerar det men omöverbeläggningen blir litet större överväger han attställa sin plats till förfogande. Detta är ett uttalandeav en mycket kompetent person.Sedan till frågan om fängelsestraff och dess effekt.Ingen blir väl bättre av att sitta i fängelse. Vi skallockså ha klart för oss att många av dem som åkerut och in på fängelserna inte vill leva någotSvenssonliv. De sitter och diskuterarnya stötar och hur man kan göra snabba pengar. Jagkanske inte skall använda uttrycket att kasta pärlorför svin, men dessa människor tar inte till sigvården. En sak är i alla fall säker, så länge personersom begår eller har begått brott sitterinne finns det inga offer. Detta faktum kan man intenonchalera helt.Avslutningsvis skulle jag vilja ställa två frågor tillstatsrådet. Vi har hört att man skall dra in påeller lägga ner utbildningen påPolishögskolan. Det är förvånansvärt att man nåsav sådana uppgifter via medierna. Jag tror inte attdet här är någon genomtänkt strategi. Det är inteså, fru statsråd, att man på departementet kan sägaatt vi skall ha 16 000, 17 000 eller 18 000 poliser.Man kan t.ex. säga att man skall ha 17 500 polisernästa år. Brottskurvan kan plana ut. Är vi nöjdamed att ha 17 500 poliser och dagens högakriminalitet? Det kan trots allt inte vara avsikten.Jag har också en litet mer konkret fråga. Vi vet attdet är ont om platser på fängelserna. Mandiskuterar s.k. dubbelrum. Min fråga är kanskelitet udda, men den måste ändå bli besvarad. Omtvå interner delar rum -- man får inte säga cell iSverige -- och det visar sig att man hittar knark irummet, vem skall man då straffa om båda nekar?Eller är det kanske så att man inte skall straffanågon alls?Anf. 103 HANS ():Herr talman! Jag har begärt ordet också i den härdebatten beroende på att en av mina frågorbesvaras i interpellationssvaret till Lars-ErikLövdén. Han har själv varit inne på den. Det gällerfrågan om brottsutvecklingen och detbrottsförebyggande arbetet.Den nya kriminalpolitik som regeringen för sägsvara ett försök att reparera socialdemokraternasmissriktade politik. Regeringen 1982-1991 läggs tilllast ökad brottslighet och en ökning av den anmäldabrottsligheten med 216 000 brott.När det gäller brottsutvecklingen har antaletanmälda brott ökat med 24 000 undernämnda period 1982-1991. Siffran skall dockjämföras med motsvarande för de borgerligaregeringsåren som var 31 000 . Detgår därför inte att säga att borgerlig kriminalpolitikskulle vara mer framgångsrik än socialdemokratiskvad gäller brottsutvecklingen.Enligt den prognos om framtida brottslighet somgjorts inom BRÅ, vars styrelse jag tillhört undermånga år, kommer brottsligheten att öka med ca200 000 brott om inte massivabrottsförebyggande åtgärder genomförs.Justitieministern säger att regeringen gör storasatsningar på brottsförebyggande åtgärder. Jag kaninte dela den uppfattningen. Hon besvararegentligen inte konkret min fråga om vilkaytterligare satsningar på direktabrottsförebyggande åtgärder regeringen vill göra.Jag har därvid givetvis främst i åtankebehandlingen av Brottsförebyggande rådetsverksamhet. Även om den förväntadebrottsutvecklingen med en annan kriminalpolitikskulle kunna hejdas, så har vi en storekonomisk och miljöbrottslighet liksom vålds- ochintegritetsfientlig brottslighet, bl.a. mot kvinnor,som hitintills inte uppmärksammats tillräckligt ochdärmed inte heller erhållit tillräckliga resurser förförebyggande arbete.Utöver den traditionella brottsligheten har vi ocksåfått en brottslighet med rasistisk ochinvandrarfientlig bakgrund, som kommer att krävany kunskap och nya verksamma åtgärder.När regeringen nu kraftigt har skurit ner BRÅ:sresurser som BRÅ:s ställning somsjälvständig myndighet förändras kommer det att fåkonsekvenser för möjligheten att bedriva effektivtbrottsförebyggande arbete. Det är nödvändigt attrelationen mellan den repressiva kriminalpolitikenoch det brottsförebyggande arbetet förändras så attdet brottsförebyggande arbetet inom BRÅ ochandra samhällsorgan liksom frivilligorganisationerfår vida större del av resurserna inom rättsväsendetän vad den nuvarande regeringen ochriksdagsmajoriteten varit villiga att anslå.Jag vill nämna att den ändradeverksamhetsinriktningen för BRÅ innebär bl.a.kraftiga inskränkningar i verksamheten. Den nyaorganisationens bemanning innebär en indragningav inte mindre än elva tjänster och inrättandet avendast två nya tjänster.Inskränkningarna i verksamheten är givetvismycket olyckliga och vittnar om en bristandeförståelse för betydelsen av det brottsförebyggandearbetet.Av rättsväsendets totala resurser, 10,5 miljarderkronor, får endastomkring 20 miljoner kronor.Det behövs en omfattande satsning i helalandet på det lokala brottsförebyggande arbetet,vilket varit inne på. Det gällersärskilt den som riktar sig till ungdomen. Det ärnödvändigt att starta fler brottsförebyggandeprojekt. Polis, kommunala myndigheter ochföreningsliv måste i ökande omfattning samverkaför att förebygga brottslighet. Skolans roll ärmycket viktig. Det gäller att utveckla positivanormer, lösa konflikter och utveckla samarbetemellan generationer och i grannskap.Det mycket lovande arbetet med grannsamverkanmot brottslighet, som jag själv deltagit i inom minkommun och som inletts på åtskilliga håll i landet,fordrar långt större resurser än vad den har i dag.Samhället gör stora förluster på grund avomfattningen och inriktningen av brottsligheten.Satsningarna på den brottsförebyggandeverksamheten kan ge mångfaldiga samhälleliga ochenskilda besparingar. Det är därför en kortsyntpolitik att inte göra nya och verksamma insatser pådetta område. Sådana insatser skulle komma att gemycket god utdelning -- på kort sikt, men framförallt på lång sikt.Anf. 104 (nyd):Herr talman! Anledningen till att jag ger mig in idebatten är det svar som justitieministern harlämnat till beträffandepolispolitiken.Det har gjorts en hel del utredningar och man harlämnat olika förslag. Riksdagsrevisorerna harlämnat förslag till och senast harHåkan lämnat sin utredning. Det finnsmotstridiga uppfattningar om vad som är bäst förpolisen i dessa frågor. ochSvenska polisförbundet har olika uppfattningar omvad som är bäst för det svenska polisväsendet.Beträffande besparingskraven sadejustitieministern att man var överens. Jag kommermycket väl ihåg det, för jag reserverade mig genast.Jag tyckte det var märkligt att framföra ettbesparingsförslag, som då var 500 miljoner men är . Majoritetensade att detta inte skulle drabba den operativaverksamheten. Eftersom jag, som ny politiker,kommer från den verksamheten, så ställer jag migförvånad inför hur detta kan gå ihop. Tyvärr verkardet inte som om det går ihop.Detta har ställt till mycket stora problem förpolisverksamheten i hela vårt land. Inte barajustitieministern, utan hela regeringen, har juambitionen att öka antalet poliser på gatan. Mendessa besparingskrav kommer de facto att leda tillatt det minskar.Man skall spara och det leder till att man haren övertalighetssituation. Man har lagt fram förslagom att låta poliser som är eller äldre sluta iförtid för att ersätta dem med nyrekryteradepoliser.Besparingskraven medför attlänspolismyndigheterna inte anser sig ha råd attskicka aspiranter för utbildning. Det är, som sade, så att man kanske inte kangenomföra någon verksamhet alls påPolishögskolan, därför att man inte får tillräckligtantal elever, så att skolan blir bärkraftig. Hela denframtida polisutbildningen hotas.Så några ord om den ekonomiska brottsligheten.Riksdagen beslöt att inrätta en finanspolis ochantog en lag mot penningtvätt, som finanspolisenskulle arbeta med. Men finanspolisen har stött påpatrull från den statliga . Jagskulle vilja fråga justitieministern om man harkommit till någon lösning när det gällerförutsättningarna för finanspolisens arbete.Alla dessa problem med polisverksamheten i dagtycker jag att man borde samla under en hatt. Jagvill fråga justitieministern om hon kan tänka sig atttillsätta en bred parlamentarisk kommission för attutreda dessa saker.Nu måste polisen få dessa möjligheter. Det ligger inationens intresse att klara ut vad som är polisensframtida roll både internationellt och nationelltangående inte minst de stora ekonomiska problemsom finns. Vad har justitieministern att svarabeträffande finanspolisen och den parlamentariskakommissionen?Anf. 105 ():Herr talman! Jag ser att de båda interpellationernakommer att gripa in i varandra. Jag anmäler migdärför till ett anförande nu för att spara tid totalt.Mitt anförande gäller det brottsförebyggandearbetet.Enligt min mening bör det brottsförebyggandearbetet ske på både kort och lång sikt. De meralångsiktiga åtgärderna måste inriktas på attåstadkomma attitydförändringar som gör attantalet motiverade gärningsmän minskar. Det ärnödvändigt om vi i någon nämnvärd utsträckningskall få brottsutvecklingen att långsiktigt vändanedåt.En mängd saker har förändrats i samhället sedan1950-talet. De har säkerligen haft en påverkan påbrottsutvecklingen. Koncentrationen av människori tätorterna har ökat dramatiskt, antalet bilar harökat, mängden stöldbegärliga varor och deraslättillgänglighet har ökat och knarket har kommitin i samhället på ett helt annat sätt än tidigare.Herr talman! Det har emellertid också hänt en delsaker när det gäller familjen, skolan, värderingaroch normbildning. Andelen upplösta äktenskapoch samboförhållanden har ökat dramatiskt.Därmed har ensamföräldrar och barn som levermed endast en av sina biologiska föräldrar ökat istor utsträckning. har vi i Sverigehaft en mer eller mindre värderingsneutral skola.Det har inte minst varit 1960-talets och 1970-taletsenorma sexliberalism. Många sådanaattitydförändringar, förändringar i värderingar ochförändringar i familjestrukturer har skett sedan1950-talet. För att få en plattform att stå på och föratt kunna åstadkomma attitydförändringar som påsikt leder till minskad brottslighet tror jag att detvore bra om vi kunde få fram en politiskt ochpraktiskt hanterlig sammanställning ochutvärdering av den forskning som finns beträffandesambandet mellan ökad brottslighet och deförändringar som skett ivärderingar, familjesyn osv. Vid behov bör enfördjupad forskning ske.Vill justitieministern verka i brottsförebyggandesyfte med hjälp av forskning? Det här tangerarLars-Erik tidigare fråga om BRÅ:smedverkan.Anf. 106 Justitieminister ():Herr talman! Jag tackar föromtanken att spara tid. Vi skall ha klart för oss atttvå av frågeställarna inte kan vara intresserade avatt få svar på frågorna. Det är mera fråga om etttaktiskt spel. Här har jag totalt på migatt svara, och sedan ställs det frågor som icke harmed interpellationen att göra. Interpellationen harbegränsats till mycket konkreta, smala frågor. Jagvill ha detta sagt för att markera att det ärfullständigt omöjligt för mig med denna tidsgränsatt besvara alla frågorna.Jag utgår från att vi när vi sedan kommer till HansGöran interpellation som behandlarövergripande frågor kan diskutera det viktigabrottsförebyggande arbetet. Det är inriktningen påden interpellationen.Jag skall ändå försöka besvara så många frågor sommöjligt. En fråga som har återkommit hos flera avfrågeställarna är kopplad till den information somkom ut genom massmedia . Jag vaknadesjälv till den och hoppade till, bl.a. av det skälet attdet som sades var fullständigt missvisande. Det haraldrig funnits ett beslut om någon kurs ,alltså går det inte att fatta något beslut om att ställain utbildningen. Det har tidigare beställts att litetmer än 300 polisaspiranter skall utbildas underinnevarande budgetår. Då beslutades att samtligadessa apsiranter skulle påbörja sin utbildning iaugusti. Något ytterligare är inte beställt.Jag har bett att få kommentera dessa uppgifter iEkot. Det har inte vad jag har hört skett. Däremothar jag noterat att samma information inte har säntsunder eftermiddagen. Man vet alltså nu att detta ärfelaktig information. Jag är tacksam för att jag fickfrågan nu så att jag har fått möjlighet att rätta tillsituationen.En annan fråga som kom fram i litet olikaskepnader gäller beläggningen på våra fängelser.Det är helt rätt att vi har en hög, på en del hållalldeles för hög, beläggning på våra fängelser.Genomsnittligt sett är beläggningen ,men här finns variationer.Jag vill passa på och påpeka att detta hängersamman med den successiva förgrovningen avbrottsligheten. Många tror att det är de nugenomförda lagändringarna som spelar in, men dehar ännu inte hunnit få genomslag. Utvecklingen på80-talet borde ha noterats och det ökade behovetborde ha förutsetts. Det har alltså inte skett.Vi har projekterat och håller på att bygga ut. Detkommer att ta att komma ned till en 85-procentig beläggning. Men behovet av permanentalokaler kommer att täckas . Vi hargett klara besked till måste ordna provisoriska lokaler.Vi måste vara ytterligt försiktiga meddubbelbeläggning, bl.a. beroende pånarkotikaproblemen. Jag var i går påFosieanstalten. Där blev jag informerad om att detfinns en viss överinskrivning och en vissdubbelbeläggning. Men vi skall ha klart för oss attingen har delat cell . Det är alltidfråga om nyinskrivna. De som har kommit in isystemet förs inte samman.Hans Göran sade att vi inte gör något närdet gäller våldsbrott mot kvinnor, och han menarvidare att vi inte inser problemen med rasism. Jagvill peka på två exempel när det gäller våldsbrottmot kvinnor. Utöver att vi har skärpt straffen påflera områden har vi startat livvaktsverksamhet förförföljda kvinnor. Vi har infört larmpaket förkvinnor som känner otrygghet. Vi har ocksåbeslutat om en lagrådsremiss i den senare frågan,dvs. rasistiska motiv som försvårandeomständigheter vid brottslig gärning.Jag håller fast vid vad jag har sagt vid mångatillfällen. En bidragande orsak till utvecklingen avkriminaliteten i är inte i sig densocialdemokratiska regeringen utan densocialdemokratiska ideologin med dess annorlundasyn på familjen. Men har tappat bort familjensviktiga betydelse. Det finns ingen bättrebrottsförebyggare än familjen. Det är min fastaövertygelse. Självfallet är det viktigt att bygga sinkriminalpolitik på kunskap. Men det finns enkunskap som ligger i generationers erfarenheter.Man skall inte underskatta vetenskaplig forskning,men man skall inte heller underskatta den avmänniskor överförda kunskapen från generationtill generation.Anf. 107 ():Herr talman! Jo, justitieministern, jag är i hög gradintresserad av att få svar på mina frågor. Jaguppehöll mig i mitt föregående inlägg strikt vid defrågeställningar jag hade i min interpellation. Detär möjligt att syftade på den del avmitt anförande som gällde brottsförebyggandeverksamhet. Men jag ställde faktiskt en fråga i mininterpellation om vilka konkreta åtgärder somregeringen avser att vidta för att minska den grovabrottsligheten och för att komma till rätta med detoprovocerade gatuvåldet.Jag tyckte därför att det var ganskaanmärkningsvärt att justitieministern inte med ettord berörde vikten av att satsa kraftfullt på detbrottsförebyggande arbetet. Jag är fullkomligtövertygad om att det enda sättet för oss att nu brytabrottskurvan, och få det betående, är att göra enmycket kraftfull satsning på det brottsförebyggandearbetet.Att svänga över resurser från reaktiva åtgärder tillmer proaktiva åtgärder, lokala brottsförebyggandeprojekt ute i bostadsområden, blir ännubetydelsefullare i den sociala situation som vi nuupplever i ; en situation med permanent högarbetslöshet, där hela ungdomsgenerationerriskerar att ställas vid sidan av det normalasamhället.Om åker ut på i ,eller till i eller till iGöteborg så kan hon se den tunga socialaproblematiken. Där räcker det inte att vädja tillfamiljeansvaret, utan det krävs kraftfulla åtgärder ibrottsförebyggande projekt.Regeringen har här visat en oerhörd passivitet.Regeringen har liksom inte haft tid att syssla medde frågorna, när man så snävt uppehållit sig vidhårdare tag och strängare straff.Jag anklagar inte för regeringen föratt vara skyldig till den tilltagande brottsutvecklingsom vi haft när det gäller den grovavåldsbrottsligheten. Den utvecklingen har vi haft1992, och den fortsätter nu 1993. Det är interegeringen som är skyldig till det. Men man måsteanalysera, för att se vilka åtgärder som behövs föratt långsiktigt få bukt med denna utveckling. Denanalysen har inte regeringen gjort med tillräckligkraft.Jag vill ta upp polispolitiken. Det som står iinterpellationssvaret när det gäller synen på polisenhar jag i mångt och mycket samma uppfattning om,exempelvis det som framförs om hur polisen börutvecklas lokalt. Men regeringen undviker att se tillatt få ett genomförande till stånd på dessa punkter.Det gör man genom att bortse från att den lokalapolisorganisationen nu utvecklas i helt felaktigriktning. Besparingarna går ut över konkretpolisarbete på fältet. Då krävs det att regeringenoch statsmakterna säger ifrån att detta inte får blikonsekvenserna av besparingarna.Konsekvenserna måste bli att man slår sammanpolisdistrikt och att man genomför åtgärder,exempelvis åtgärderna i det förslag som är framlagtför Stocksholms vidkommande. Det brister frånregeringens sida när det gäller polispolitiken.Anf. 108 HANS ():Herr talman! Det finns ingenting isocialdemokratisk ideologi som skulle innebära inte vill satsa på att göra familjen medvetenom de skyldigheter som man har inför såväl släktoch barn som vänner. Det är tvärtom viktigt attsatsa på. Men det behövs något mer.I mitt första inlägg var jag inne på att familjernamåste kunna utveckla denna grannsamverkan, somjag tycker är så viktig. Jag har varit på tre sådanamöten i min hemkommun. Dit kommer väldigtmånga familjer och vill vara med och diskutera,men de vill också organisera verksamhet för attskydda sig och för att utveckla sina områden för attgöra dem bättre och för att motverkabrottsbenägenheten.Ett faktum är att den här verksamheten har kommiti gång alldeles för sent i .