prot · GG0968 · 1993-02-25 00:00:00 — är en av mångaviktiga infrastruktursatsningar som behöver göras.För oss som bor i är det viktigt att fåveta hur det skall gå med trafikeringen ochbyggandet. Statsrådet har valt att låta bli att svarapå de frågorna. Det här är viktigt för alla oss sombor i östra . Men det finns en ännuallvarligare dimension i den här debatten.Propositionen om infrastruktur, som skulle ha lagtsfram , sköts den 25februari. fick vi reda på att deninte kommer att läggas fram heller. Det lärvara någon mikroskopisk chans att den möjligtvisdyker upp på bord i morgon.Det här är en sällsynt oskicklig hantering av dennaviktiga samhällssektor. Det handlar om en helsektor i samhället. Det här händer i dåinfrastruktursatsningar mer än något annat behövsför att få fart på framtidstron i vårt land. Vore detinte så allvarligt, fru talman, skulle man kunna varaskadeglad och säga att detta är ytterligare ett iraden av den borgerliga regeringensmisslyckanden. Men det här är för allvarligt för skall kunna vara skadeglad. Jag är mycketbekymrad över vart denna regeringens trafikpolitikskall leda.Talmannen anmälde att ochAxel anhållit att till protokollet fåantecknat att de inte ägde rätt till ytterligare inlägg.Anf. 26 Kommunikationsminister ():Fru talman! Det är naturligtvis oppositionensuppgift att opponera. Men jag tycker att InesUusmann går alldeles för långt.Den uppskrämda stämning och de missförståndsom ger uttryck för beror möjligtvispå att hon har läst fråga. Den är ettfullfjädrat propagandanummer för att visa på attingenting händer, att banan försenas och förhalas.Verkligheten är en helt annan. 400 människorarbetar med att bygga i dag.Regeringen har genom att agera för att finna enfinansiering utanför statsbudgeten möjlighet attspara flera miljarder i nuvarande läge. Dettakritiseras.Vi håller på att förbereda en proposition somhandlar om hur de kommande tio årens planeringav infrastrukturen -- vägar och järnvägar -- skallutformas i detta land. försöker göraen poäng av att det var meningen att det elleri morgon eller under de närmastedagarna skulle komma en proposition, och påståratt det rör sig om en försening som gör henne oroadför regeringens infrastrukturpolitik.Jag tycker att skall betänka att detunder 80-talet -- en period då hennes parti haderegeringsmakten -- i genomsnitt investerades 4,5miljarder kronor i infrastrukturen. Vi harlyckats med att tredubbla denna investering underinnevarande budgetår. De förslag som finns ipropositionen kommer att ytterligare ökainvesteringarna. Jag tycker att haranledning att gå hem och fundera på om hon ärrättvis när hon gör denna typ av uttalande.Talmannen anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att hon inte ägde rätttill ytterligare inlägg.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1992/93:75 omåtgärder för att öka intresset för teknik blandflickorAnf. 27 (m):Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag planerar att vidta för att förändraattityderna hos flickor när det gäller tekniskutbildning.Jag vill först tacka för frågan. LenaKlevenås tar upp ett av de allra mest angelägnaproblemen vi har i skolan och i helautbildningsväsendet. I årets budgetpropositionpekas det på allvaret i att man pånaturvetenskapliga och tekniska utbildningar inomsamtliga utbildningsformer noterar en vikanderekrytering. Detta är oroande eftersom ett flertalundersökningar pekar på ett växande behov avkvalificerade ingenjörer, tekniker och naturvetare.Speciellt oroande är det att den redan tidigare lillaandelen kvinnor på naturvetenskapliga ochtekniska utbildningar ser ut att minska ytterligare.Regeringen kommer att initiera ett brettprogram för att från till universitet ochhögskolor skapa möjligheter till och ett nyttintresse för teknisk och naturvetenskapligutbildning. Det är ingen tvekan om att den störstaoutnyttjade potentialen av tekniker ochnaturvetare finns just bland flickorna.Inom har enarbetsgrupp arbetat med attta fram underlag i form av statistik för att få en bildav hur intresset för teknisk utbildning harförändrats över tiden. Vi har också försöktanalysera vad det vikande intresset kan bero påsamt inte minst vad vi kan göra för att vändatrenden.Det är inte första gången vi ser ett vikande intresseför teknisk utbildning. Det finns en bred erfarenhetav det som har gjorts för att försökakomma till rätta med problemet. Jag är dessutomövertygad om att det finns en mängd bra idéer omnya åtgärder som kan vara lämpliga att vidta för attstimulera intresset.För att ta till vara dessa idéer anordnarUtbildningsdepartementet den 23--enarbets- och idékonferens där representanter frånskola, högskola och näringsliv samt skolpolitikeroch skolforskare kommer att delta. En viktigdiskussionspunkt under konferensen kommer attvara vilka insatser som skall vidtas för att ökaflickors intresse för teknik. Resultatet frånkonferensen skall presenteras för mig i form av ettförslag till handlingsprogram.Jag vill också nämna något om det som redan nugörs för att stimulera flickors intresse förteknisk utbildning. Mycket talar för att flickorsintresse för teknik utvecklas tidigare än pojkars.Teknikundervisningen i sker i dagendast på högstadiet. Det är olyckligt att skolan inte är så flexibel och anpassningsbar att denförmå ta till vara flickornas teknikintresse.Läroplanskommittén, som bl.a. har haft i uppdragatt utarbeta en ny läroplan och nya kursplaner förgrundskolan, föreslår i sitt betänkande att ett nyttämne -- teknik och miljö -- införs i grundskolan.Avsikten är att tidigt väcka elevernas intresse ochnyfikenhet för teknik. Det kan vara ett sätt att vidrätt tidpunkt fånga flickornas uppmärksamhet.Vad gäller förslag pågår nuen genomgång av remissinstansernas synpunkter.Vilken slutsats regeringen kommer att drabeträffande de olika förslagen är för tidigt att säga,men frågan om hur intresset för teknik skall kunnastimuleras är en viktig del i beredningsarbetet.Jag har också tillsatt en arbetsgrupp som skallbehandla frågor kring manligt och kvinnligt iskolans undervisning. Det kanske är viktigare att setill att skolans inre arbete är utformat på ett sådantsätt att det också tar till vara och utvecklar flickorsintresse för teknik och naturvetenskap än att satsapå kortsiktiga kampanjer.Jag planerar också att tillsätta en grupp underledning av på Teknikens Husi . Gruppens uppgift blir att planera ettförsöksprogram vars målsättning är att ökaintresset för främst teknisk utbildning på olikaskolstadier. Som ett resultat av detta arbete kan flerelever i allmänhet och flickor i synnerhet stimulerastill fortsatta tekniska studier.En viktig uppgift för gruppen blir att undersökavilka former för samverkan som finns mellanteknikcentrum och skolor för att genomföraprogram inriktade mot att stimulera flickorsintresse för teknik. Goda exempel på verksamheterinom detta område är Teknikstugan i ,Teknikens Hus i , i ,projektet och teknik i osv.Gruppen skall analysera arbetssätt och innehåll i detekniska utbildningarna. Av tidigareundersökningar framgår att flickor har högre kravpå helhet och sammanhang i kunskaperna. De villsamarbeta, definierar problemen annorlunda ochkommer fram till andra lösningar. Det handlar omatt föra tekniken närmare flickorna och inte längreklämma in flickorna i den form som tekniskundervisning traditionellt alltid har haft. Lärarnasroll kommer särskilt att uppmärksammas.Anf. 28 ():Jag tackar statsrådet för svaret. Jagvill passa på att tacka henne för det besökhon gjorde i min hemkommun i måndags.Jag vet att vi har en gemensam referensram när jaghänvisar till de goda insatser som gjorts i den s.k.Teknikstugan i delar verkligen statsrådets oro för att flickor ärointresserade av teknisk utbildning, men jag skullevara väldigt försiktig och inte uttrycka mig så attflickor är en outnyttjad potential för teknik ochnaturvetenskap.Det är en poäng med att jag tar upp frågan om hurvi uttrycker oss. Flickor behövs i tekniken.Tekniken behöver flickor. Men vad är teknik ochhur uppfattar flickor teknik? Undersökningar harvisat att flickor ofta uppfattar teknik som någontingmanligt och komplicerat och något som är skadligtför miljön och som har med krig och förstörelse attgöra.Teknik är ju mycket mer. Om vi skall intresseraflickor för teknik, måste vi utgå från flickorna ochinte från tekniken. För att åstadkomma enhelhetssyn och den insikt om att man kan användatekniken praktiskt som flickor kräver, tror jag attvi helt och hållet måste ändra på undervisningen iteknik. Man måste utgå från flickorna istället för attundervisa på traditionellt sätt.Jag vill peka på några goda exempel från bl.a.Teknikstugan. Där har man utnyttjat flickor somhandledare. Litet äldre elever har alltså handlettyngre kamrater.Detta resonemang leder mig till frågan om vadkompetens är. har i mångasammanhang pekat på behovet av kompetentalärare. Är en kompetent lärare en lärare som harformella meriter i teknik, men ett språk av den typvi politiker ofta använder? Om det är så, fungerarinte undervisningen. Problemet är attundervisningen inte har fungerat.Vi kanske i stället skall använda handledare --flickor -- som inte alls har någon formell tekniskeller ens pedagogisk utbildning, men som har enförmåga att nå sina yngre kamrater och att ta bortderas rädsla för teknik. De skulle kunna visa vadteknik är i praktiken.Vi skulle också kunna använda de 3 000civilingenjörer i som är arbetslösa. Deskulle kunna stötta lärare som visserligen har enformell kompetens, men som kanske fick sinutbildning för 20, sedan.Allting utvecklas så snabbt , inte minst påteknikens område, och kunskaper får man intelängre bara från lärare utan från datorer, fråndatabaser och också från allt det som händer isamhället. Jag tror att statsrådet måste omprövalitet grand just kunskapssyn och syn på vadkompetens är. Om undervisningen för flickor skalllyckas, måste den vara intresseväckande, och då ärdet oerhört viktigt hur man handleder.En annan erfarenhet som man har gjort är att mankanske måste ha undervisningen för flickor skildfrån undervisningen för pojkarna, därför att pojkarhar en tendens att ta överundervisningssituationerna, lägga alltför mycketbeslag på handledarens eller lärarens tid ochplatsen vid apparaterna, som det sällan finnstillräckligt av i skolan.Man måste alltså börja mycket tidigt, och det harstatsrådet sagt i svaret. Jag håller inte med om attdet inte pågår någon teknikutbildning igrundskolan på låg- och mellanstadiet. Det gessådan undervisning av intresserade lärare. Ämnetkanske inte finns på papperet i läroplanen, menlärare vet att teknikutbildning är nödvändig ocharbetar i stor utsträckning med sådan undervisning.Vad jag är litet orolig för är att om man inför ettnytt ämne som heter teknik och miljö och inte sertill att det är kompetenta -- i ordets verkligabetydelse -- lärare eller handledare som har handom undervisningen, kanske vi bara får en grupplågstadielärare, t.ex., som förmedlar sin egenosäkerhet, och då gör vi mer skada än nytta.Jag är alltså orolig för hur undervisningen ipraktiken skall ske i det som kanske kan vara engod tanke, att förena teknik och miljö till ett ämne.Hur skall den undervisningen ske, och vilka skall hahand om den undervisningen?Anf. 29 ():Fru talman! Jag vill i likhet med för besöket i . Det är inte minhemkommun, men det är min grannkommun, ochjag har också haft en hel del kontakt medTeknikstugan. Jag tycker att det var väldigt roligtatt ministern kom dit på besök och såg det finaarbete som utförs där. Jag är övertygad om attbesöket gjorde stort intryck.När man pratar med unga tjejer, möter man ofta:''Jag vill jobba med människor. Teknik är ingentingför mig, för jag vill ha människor omkring mig. ''Det är en missuppfattning om hur jobben ser ut.Jag tycker att det var väldigt bra, när några avflickorna i redovisade att arbete medteknik mycket ofta kan vara kombinerat med attarbeta med människor. Inte minst i sjukvården ärdet ju på det sättet.Jag vill mena att projektet som pågår i haren mycket långsiktig karaktär och verkligenkan bidra till att intresset för teknik ökar. Vi harsett resultat som tyder på det, och jag är alldelesövertygad om att det är en riktig väg att gå.Det är bra att statsrådet säger att skolan skall görasmer teknikvänlig. Jag vill instämma i det som LenaKlevenås sade, att det är viktigt hur det görs. Detnya ämnet teknik och miljö kan vara bra -- det låtermycket bra -- men det är återigen viktigt hurundervisningen sker. Det finns de som tror att dettaär lösningen, men allt beror på läraren man har.En lärare som kan teknik, som tycker att det ärroligt och som känner sig säker på sin sak kan säkertstimulera eleverna till ett större intresse. Men enlärare som är osäker och skapar en känsla hoseleverna att det här är någonting så svårt att inteheller fröken eller magistern begriper det -- ''och dåär det alldeles för svårt för mig'' -- kan naturligtvisinte skapa något intresse för ämnet. Det är oerhörtviktigt att ha kompetenta lärare.Det är bra med greppet att se över manligt ochkvinnligt i skolans undervisning -- det är sådanasaker som vi har efterlyst länge -- och det är bramed konferenser. Jag har suttit iutbildningsutskottet, där vi har diskuterat dettamycket. Man känner en viss vanmakt. Alla tyckersamma sak, och sedan händer egentligen ingenting.Det som görs i är så konkret.Jag vill också anknyta till diskussionen omhandledare på . Det ärfritidsundervisning i det är fråga om.Man går ut i trean, i femman och i sjuan ochinbjuder tjejerna att vara med på kvällskurser, somde får betala för t.o.m. I många klasser deltar 90 %av eleverna!Handledare är unga tjejer som går på T-linjen. Medunga flickor som handledare blir teknikenautomatiskt flicktillvänd, om jag får uttrycka migså. Jag tror att det är mycket det som är lösningen,att unga människor som är intresserade och tyckeratt teknik är roligt också kan väcka intresset förtekniken hos de unga tjejerna. Resultaten äroerhört positiva.Den modell som man har i är den som jagkänner till. Jag vet inte så mycket om hur man göri och . Just detta att man väckerintresset tidigt och att ungdomar, helst unga flickor,är handledare är något som ger resultat. Jag villrikta en uppmaning till skolministern att medverkatill att sprida den modellen över landet.Man gör mycket annat för arbetslösa kvinnor somhar med teknik att göra och som jag inte hinner gåin på här -- jag är säker på att statsrådet känner tilldet. Det går säkert att utveckla detta med att anlitaarbetslösa civilingenjörer och en hel mängd sådanasaker. Men det jag särskilt vill understryka är:Hjälp till att sprida Alingsåsmodellen, som jag villkalla den, över landet!Anf. 30 ():Fru talman! Jag skulle vilja knyta an till det mycketviktiga påpekande som skolministern gör i sitt svar,nämligen att flickornas intresse för teknik utvecklastidigare än pojkarnas, med understrykande av justordet ''tidigare''. Jag tror nämligen attteknikundervisning är något som vi behöver få medredan i förskolan, i barnomsorgen.Då kan man fundera över hur detta skulle kunna gåtill. Självklart är studiebesök på institutioner avtypen Teknikens Hus och annat av liknande slag,som glädjande nog finns på allt fler ställen, en brametod. Jag tror också att det har väldigt storbetydelse att i lärarutbildningen knyta an till frågorom teknik -- med tanke på kvinnliga förebilder,självklart.Just inom barnomsorgen tror jag att teknikenkommer in som en väldigt naturlig del i det sombarnen upplever runt omkring sig. När någontinggår sönder, skickar man i regel efter några grabbarfrån en serviceenhet på kommunen eller, om det ärett dagis som fungerar i privat eller kooperativform, så kommer det någon annan manlig personoch lagar. Jag tror att om man i stället kundeutnyttja barnomsorgspersonalens eget kunnande,skulle det ha stor betydelse.Därför skulle jag vilja fråga om ni i departementethar funderat någonting kring kopplingar mellanteknisk utbildning och utbildning till lärare ellerförskollärare. Dessutom förekommer det mycketfortbildning för dem som sysslar med undervisningeller barnomsorg. Den har man naturligtvismöjligheter att ge en speciell inriktning.Statsrådet har i sitt svar pekat på gruppen som skallfundera vidare. Jag tycker för övrigt att det är enmycket bra metod att ta vara på kunskaper hos demsom arbetar med barn, för att se hur man sedan kangå vidare. Men jag skulle gärna vilja tillföra justtankegångarna kring att fortbilda, kanske specielltkvinnor som arbetar med barn.När det sedan gäller det som sker eller inte sker iskolan har det ju funnits -- det var väl i och för sigunder den socialdemokratiska regeringens tid --projekt som handlat om teknik i skolan. Somlågstadielärare hade jag själv förmånen att få gå påen sådan fortbildning, och vi hade då ett projektmed barnen kring teknik. Det är klart att den typenav riktade satsningar också kan användas.Det var de punkterna som jag ville ta upp, alltsåflickornas förebilder, förskolan och fortbildningen.Anf. 31 (m):Fru talman! tar upp en hel delintressanta saker, exempelvis mitt ordval. Det ärockså min uppfattning att man kan uttrycka sigannorlunda. Jag uttrycker mig också annorlunda ien del direktiv till andra kommittéer. Det framgårnog där att jag har samma uppfattning som LenaKlevenås när det gäller vad som är centralt idebatten.Men låt mig gå över till lärarfrågan som har berörts.I mitt svar påpekar jag att lärarrollen kan kommaatt påverkas och att vi kanske måste titta över denextra med anledning av de resultat som kommerfram i grupperna. I det sammanhanget vill jag sägatill att det är självklart attförskolelärarutbildning hänger ihop medlärarutbildning. Enligt min uppfattning finns detinga fasta gränser utan de hänger ihop. Men det ärför tidigt för min del att säga vad man precisbör göra.Jag tror att modell med handledare är branär det gäller lärarfrågan och när det gäller dettamed teknik och flickor. Det är många fördelarförenade med att äldre elever lär yngre i olikaavseenden. Man överbryggar ett avstånd mellanbarn och vuxna som i många sammanhang kan varasvårt att överbrygga. Det har visat sig särskilt svårtnär det gäller kvinnliga elever och äldre manligalärare i tekniska ämnen.Det här är också en bra pedagogik när det gäller detekniskt begåvade och intresserade eleverna som ärnågot äldre. Man kan tänka sig att den myckettekniskt inriktade ungdom som söker den här typenav utbildning, genom att möta många barn som ärlitet allmänt ljumt intresserade och genom atttvingas förklara vad man håller på med, faktisktutvecklar kompetenser som annars skulle slumratill när man går den här tekniska utbildningen. Jagtror alltså att det är utmärkt.Däremot skulle jag aldrig ställa handledare och dentypen av verksamhet i motsatsställning till kunnigaoch kompetenta lärare. Vi har målat in oss i etthörn när det gäller tekniska ämnen -- det kan jaghålla med om. Och det tycks finnas specifikasvårigheter här. Men det är oerhört viktigt att vi harbra lärarutbildningar. Självfallet skall teknisktkunniga människor från arbetslivet utnyttjas i detarbete som vi har framför oss. Arbetslösacivilingenjörer kan säkert göra mycket gott.Jag vill bara påpeka att ett av de skäl till att vi iregeringen lade fram ett förslag om ny parallelllärarutbildning var att vi ville ge människor medandra erfarenheter möjlighet till att kompletterasin utbildning med de kunskaper som man faktisktfår i en lärarutbildning. Jag tror nämligen att visspedagogik och annat är bra att ha när man står ikatedern med elever i klassrummet.Teknik finns naturligtvis också , som LenaKlevenås påpekar, i låg- och mellanstadiet. Jagvågar dock påstå -- utan någon tydligforskarrapport -- att de lärare som engagerat ochfrimodigt tar sig an detta i de lägre årskurserna ärfå. Jag tror att många lärare på låg- ochmellanstadiet känner osäkerhet och rädsla fördetta, bl.a. därför att de till övervägande del ärkvinnor.Jag önskar att vi kunde komma dithän att det förden som tänker sig att bli lärare vore lika självklartatt välja det naturvetenskapliga programmet igymnasiet, som att välja det samhällsvetenskapliga.Jag skulle önska att fler elever lästenaturvetenskapliga och tekniska ämnen, därför attde tänker sig en framtid som lärare i skolan. Det ärsorgligt att man så tidigt tror att det bara ärhumanistiska och samhällsvetenskapliga ämnensom gäller för att kunna fungera som lärare igrundskolan -- så är det naturligtvis inte.Vi har inte på regeringsnivå diskuterat barnomsorgoch förskola särskilt ingående. Det kan jag intepåstå. I slutsatsen som drogs i samband med att viskrev direktiven till påpekadevi att intresset för teknik ligger tidigare i tiden förflickor än för pojkar -- tror forskarna i alla fall.Forskare är ju aldrig säkra, det är bara politikersom är. Tankarna finns, och jag tror att detframöver kommer att finnas anledning att ännu merfundera kring hur det arbetas i förskolan, isynnerhet som vi diskuterar flexibel skolstart ochtidigare förskoleträning. Det kommer alltså attfinnas stor anledning att diskutera innehållet både iförskolelärarutbildningen och i verksamheten somskall bedrivas inom barnomsorgen. Mitt besked är att jag ser utbildning för föreskolelärare ochlärare som en helhet. Innehållet i dessautbildningar kommer att behöva ses över såsmåningom, det är alldeles klart.Anf. 32 ():Herr talman! Jag delar statsrådets uppfattning attdet är verkligen sorgligt att så få lärare söker sig tillNO-utbildningen på , i synnerhetnär det gäller de s.k. tidigare-lärarna. Det berorsäker på att det är väldigt många kvinnor somutbildar sig till den här typen av lärare.Vårt behov av att ändra detta är ju mycket stort,inte bara därför att skall fortsätta att varaen industrination utan också därför att många av deproblem som vi har måste lösas på andra tekniskasätt. Det är då beklagligt att kvinnors erfarenheter,sätt att tänka på och sätt att söka lösningar på intekommer in i lösningen av miljöproblem,husbyggen, osv. Vi har fått en mängd tekniskalösningar som inte passar människor särskilt bra.Jag önskar att vi kunde locka flickor till att utbildasig i teknik. Vi skulle kanske använda ett annat ord.Teknik låter som om det handlar om smutsigamaskiner. Men om flickor förstod att man medteknik kan lösa det som även de vill uppnå,nämligen bra möjligheter för människor att leva,barns överlevnad och bevarandet av miljö ochnatur, skulle en lust hos flickor väckas att ägna sigåt teknik.Jag återkommer till frågan: Vad är kompetens? Detkan inte vara detsamma som en medelålders manmed teoretiska kunskaper på pappret, utan detmåste vara en förmedlande länk av människor medförmågan att förmedla lust, intresse och nyfikenhetpå dessa ämnen, dvs. att tankar väcks att man somflicka, kvinna, behövs och kan få förändrasamhället utifrån en kvinnlig utgångspunkt medmer mänsklig inriktning.Marianne säger att man bör göratekniken mer flicktillvänd. Jag tycker det är fel attsäga så. Men man måste ge flickorna en insikt omatt de verkligen behövs i arbetet att rätta tillframför allt miljöproblemen, dvs. att göraproduktionen kretsloppsanpassad. Ämnet miljöoch teknik måste alltså få ett bättre innehåll. Jagtror att om flickor medverkade mer får det ettannorlunda innehåll, bl.a. när det gällerproduktionen. Det är därför oerhört viktigt att tabort denna rädsla och i stället inbjuda flickor attstudera det här.Det är beklagligt att man inte har kunnat organiseraskolan mer praktiskt och att regeringen nu vill tabort praktiska och estetiska ämnen. Skolan måsteju ordnas så att den är miljö- och teknikvänlig. Dåkan man inte ta bort möjligheten för eleverna atttillämpa tekniken.Anf. 33 ():Herr talman! Jag håller med om att det inte får bliett motsatsförhållande mellan handledare ochkompetenta lärare. Men problemet som vi hardiskuterat är att det inte finns kompetentalärare i tillräcklig mängd.De unga handledarna är mycket till för att väckaintresset för teknik. Det är så man måste börja. IAlingsås väcker man detta intresse i --hos de unga eleverna. På den punkten tror jag i är oöverträffad. Det handlar här omfritidskurser. Naturligtvis kan dessa handledare varmed även vid undervisningen.