prot · GG0981 · 1993-03-23 00:00:00 — Det varmot den bakgrunden vi var överens om att hanteradet på ett mer socialt sätt.Anf. 123 (nyd):Herr talman! Jag är medveten om att det säkert varrätt väg att gå att slopa det här avdraget. Men jaganser fortfarande att en hel del människor kommeri kläm efter slopandet av avdraget och innan de nyareglerna från träder ikraft. Det är detta jag vill påpeka.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på frågorna 1992/93:466 och 467 ombostadssubventionerna, m.m.Anf. 124 Statsrådet ():Herr talman! har med hänvisningtill de ekonomiska problem som mångabostadsföretag och boende brottas med och somenligt bl.a. orsakas av regeringensbantning av boendesubventionerna i nyare hus,frågat mig vilka åtgärder jag är beredd vidta för attförhindra att situationen förvärras för dem som bori hus byggda under senare år.Göran har mot en liknandebakgrundsbeskrivning frågat mig om jag avser attgöra något för att mildra effekterna avbostadsbesluten så att konkurser ibostadsrättsföreningar och raseradhushållsekonomi kan undvikas.Jag besvarar frågorna i ett sammanhang.Jag vill till att börja med framhålla att de problemsom frågeställarna tagit upp odiskutabelt har singrund i den ekonomiska politik som bedrevs under1980-talet. Tillsammans med det tidigaresubventionssystemet ledde den till att man i slutetpå producerade bostäder som ingenegentligen hade råd med. Kostnaden försubventionssystemet har dessutom växt på ettokontrollerat sätt. Det är detta som utgör självaroten till det som händer i dag.Jag har tidigare i denna kammare på bl.a. en frågaav redovisat hur regeringen avseratt komma till rätta med de problem som skapadesunder . En grundläggande förutsättningför låga boendekostnader är enekonomisk politik som leder till sänkt ränta medfortsatt låg inflation. Det förutsätter att vi genomen fortsatt sanering av de statliga utgifterna kankomma till rätta med budgetunderskottet. De högaboendekostnaderna i de senast byggda bostädernavisar att det inte är möjligt att genom bidragssystemo.d. kompensera misslyckandena i 1980-taletsekonomiska politik. De senaste årens högaproduktionskostnader visar också att det tidigareräntebidragssystemet motverkat sitt syfte attbegränsa boendekostnaderna. som jagbeklagar att många hushåll drabbats av 1980-taletspolitik uppskattar jag ändå att allt flersocialdemokrater också blivit medvetna ombristerna i den tidigare politiken. Det utgör en bragrund för en riktig ekonomisk politik ifortsättningen.Enligt överenskommelse mellan företrädare förregeringen och företrädare för Socialdemokraternaskall bostadssubventionerna reduceras från den 1januari 1994 med netto, dvs.sedan hänsyn tagits till en trolig ökning avbostadsbidragen. Effekterna på hyran skallfördelas så rättvist som möjligt. Det innebär att enkostnadsutjämning bör eftersträvas mellan yngreoch äldre årgångar i beståndet av bostäder.Samtidigt är alla medvetna om att detta medförökade kostnader för många bostadsföretag,bostadsrättsföreningar och egnahemsägare och attmånga enskilda hushåll befinner sig i enekonomiskt mycket besvärlig situation. Frågan omhur reduceringen skall genomföras diskuterasdärför mellan regeringen ochSocialdemokraterna.Slutligen vill jag göra två påpekanden i anslutningtill frågorna. Först vill jag upplysa om att deproblem i Haningehem som i sin fråga inte går att hänföra tillminskade bostadssubventioner. Det är helt andraorsaker som ligger bakom Haningehems problem.För det andra kan jag nämna attbostadsrättsföreningen , som GöranMagnusson hänvisar till, har fått informationbrevledes att deras dystra framtidsprognoserbaserat sig på spekulationer som inte vilar på sakliggrund.Anf. 125 ():Herr talman! Jag har förstått att det finns enstämpel på departementet som statsrådet användervarje gång han får en fråga om bostadspolitiken.Den lyder ungefär så här: Allting ärSocialdemokraternas fel.Det är litet synd att den här diskussionen omhistorien finns med i varje svar. Det är naturligtvisviktigt att blicka bakåt, men med tanke på hurallvarliga problemen är och hur oerhört snabbtsituationen försämras för enskilda människor är detbeklagligt att statsrådet inte ägnar mer kraft och tidåt att fundera på framtiden.Vi är överens på en punkt och det vill jag gärnasäga. Vi är överens om att minska boendetsbelastning på statsbudgeten. Det framgår också avsvaret. Men frågan är hur den här belastningenskall minskas och vilka människor det är som skalldrabbas.Det alternativ som statsrådet med full kraftföreträder och håller på att genomföra innebär attenskilda familjer i det här landet de senaste årenhar fått ökade boendekostnader med ett par tusenkronor . Det tillhör inte ovanlighetenbland dem som drabbats. är det ungefär80 % som över huvud taget inte har berörts av dessaförsämringar.Den här verkligheten och dessa orättvisor har juenligt massmedieuppgifter också trängt in istatsrådets och regeringens värld. Företrädare förregeringen, det gäller folkpartister, har gjortuttalanden om att man i fortsättningen måste spridadessa nedskärningar så att alla berörs och delardetta solidariskt. Delar statsrådet denuppfattningen att man måste lägga om kursen, såatt även de som inte har varit med ochburit bördorna i fortsättningen skall vara med ochsolidariskt bära dem?Anf. 126 ():Herr talman! Jag måste säga att när man läsersvaren på bostadspolitiska frågor som ställs här iriksdagen så tänker inte jag på en stämpel, utan jagtänker snarare på formulär 1 A för besvarande avfrågor i beträffande bostadspolitik. Detär den vanliga upprepningen om 80-taletsekonomiska politik och att man skallföra en politik som skall göra allting väldigt mycketbättre. Vad som har inträffat där emellan avkraftiga försämringar av bostadssubventionernaoch en omläggning av bostadspolitiken berörstatsrådet inte.Jag vill ta upp ett par punkter i svaret, nämligendetta att de som flyttade in i t.ex.bostadsrättsföreningen i slutet på 80-taletegentligen inte hade råd att bo i dessa bostäder.Problemet för bostadsrättsinnehavarna i Lästen äratt de gjorde en kalkyl som grundade sig på vad dedå visste och vad de kunde bedöma förfortsättningen. De gjorde den bedömningen skulle kunna bo på ett bra sätt där.Sedan har det alltså fattats bostadspolitiska beslutsom innebär att de har fått en mycket kraftigstegring av hyran. Deras bedömning avDanellalternativet eller Bo Lundgrenalternativetsom de har i sitt material leder fram till slutsatsenatt de knappast inte har möjligheter att bo i dessabostäder fram emot slutet av 90-talet. Det avfärdarnu statsrådet som spekulationer som inte vilar påsaklig grund. Men om vi bortser ifrån hur man skallbedöma fortsättningen måste vi ändå konstatera attdet som har hänt och det man kan se, inte ärbra för dem som bor i bostadsrättsföreningar. Jagber att få återkomma till vad man kan göra i ettsenare inlägg.Anf. 127 Statsrådet ():Herr talman! Jag har ingen stämpel och inte hellernågot fomulär. Det har inte heller minamedarbetare. Men om jag får frågor med ungefärmotsvarande inriktning som jag har fått fleragånger innan, blir svaret ungefär av sammainriktning som frågans karaktär. Det är självklart.Det är viktigt att ta upp detta med historia. Attredovisa för allmänheten det som har hänt innan,de misstag som har begåtts och de som kräverförändringar legitimerar de åtgärder som vi måstevidta, hur smärtsamma de än är. Det är inte förskojs skull som vi drar ner bostadssubventionerna.Det är för att rätta till allt det som har ställts tilltidigare. Då måste vi förklara det också.Socialdemokraterna har genom uppgörelsen ihöstas accepterat både de neddragningar som harskett tidigare och den som kommer 1994 och fannsmed i uppgörelsen. Om man tyckte att det var förmycket innan, fanns det ingen anledning att taytterligare 3 miljarder. Det innebär att vi är påsamma nivå volymmässigt.Problemet i svensk ekonomi är att statsutgifternahar svällt. Jag tror inte att någon av frågeställarnakan hävda att vi har alldeles för låga skatter iSverige. Trots det antyder åtminstone LarsStjernkvist att en lösning på problemet är enhöjning av fastighetsskatten -- det är så jag tolkarhans synpunkter. Med rekordhögaskattetryck och våra problem med skatterna tyckerLars ändå att skatterna är för låga ochatt de skall höjas ytterligare.För mig är det en självklarhet att den neddragningav subventionerna som skall ske, skall ske på ett sårättvist sätt som möjligt, så att belastningen påvarje specifik kategori blir så liten som över huvudtaget är möjligt. Det är en självklarhet att det skallgå till på det viset. Jag har också sagt att vi med denförändring som skall ske 1994, och som vi harkommit överens med Socialdemokraterna om,närmar oss -- för att uttrycka det milt -- den gränsvid vilken man inte kan göra särskilt mycket mer isnabb takt på subventionssidan.Anf. 128 ():Herr talman! Jag glömde tidigare att tacka försvaret. Det skall jag naturligtvis göra.Utgångspunkten för våra frågor är att vi nästa årskall spara på boendet. Om manlägger den besparingen ensidigt på de avsvenska folket som bor i nyare hus, innebär det attde som bor i och de som bor ibostadsrättsföreningen kommer att få detoerhört svårt. De som redan bor dyrast kommer attfå bära hela bördan. Det kommer att leda till attföretag får bekymmer, det kommer att leda till attekonomin fullständigt rasar samman för enskildamänniskor, och det kommer att leda till mångatragedier.Det enda sättet att få oss som bor i hus som redanhar fått del av generösa subventioner delaktiga ibesparingarna är att se till att vi skattevägen betalartillbaka en del av de subventioner vi har fått. Jagtycker att det är fullt rimligt, och jag har förstått också inom regeringen börjar öppna sig förden typen av diskussioner.Skall jag tolka statsrådets svar som att han ändå ärberedd att fortsätta diskussionerna om hur den härbesparingen skall fördelas?Anf. 129 ():Herr talman! Jag ställde min fråga utifrån denutgångspunkten att just bostadsrättsföreningar,oberoende av vilken huvudorganisation de kanråka tillhöra, hamnar i en särskilt besvärligsituation genom att de inte har någon möjlighet attfördela kostnaderna även på bostäder som liggerutanför subventionssystemet eller på bostäder somligger innanför systemet men för vilka det ändåfinns en möjlighet att höja avgifter eller hyror.Finns det i departementet några tankar på att taupp dessa bostadsrättsföreningars särskildaproblem? Det står inget om detta i det skriftligasvaret. Dessa problem kommer ju att kunna ledatill konkurser och därmed, såvitt jag kan bedöma,ökade förluster i banksystemet, och en snöboll sättsdärmed i rullning. Det här måste man enligt minmening på något sätt angripa. Vore det inte bra, BoLundgren, att till Lästens medlemmar och andrakunna säga att vi ändå har det här under uppsiktoch att vi försöker åstadkomma en förbättring istället för att bara vifta bort det som osakligaspekulationer?Anf. 130 Statsrådet ():Herr talman! Jag är medveten ombostadsrättsföreningarnas situation. Det är juockså deras situation och deras ekonomi somegentligen är gränssättande, eftersom de inte harnågon möjlighet att fördela utgifterna. Vi ser ocksåproblemet i bostadsföretag med ett väldigt ungtbestånd.Orsaken är att man tidigare släppte i väg kostnaderpå ett sätt som är fullkomligt orimligt. LarsStjernkvist har tidigare -- och jag tror att hanfortfarande står för det -- sagt att det var en felaktigpolitik. Det är bra att vi är överens om detta. Detinnebär att det finns restriktioner. Vi kan inte gåfram hur snabbt och tufft som helst, utan vi måstehantera situationen. Det är självklart. Men vi skallinte göra det genom att höja skatter. Om LarsStjernkvist föreslår det är han inne på den politiksom ledde fel under 80-talet.Jag är medveten om att besparingskravet för 1994måste hanteras så att man undviker en alltförkraftig belastning exempelvis på debostadsrättsföreningar som talarom.Jag kan däremot inte gå in på det som förnärvarande är föremål för diskussioner medSocialdemokraterna. De diskussionerna kommerslutligen att resultera i att vi presenterar enproposition, och då kommer jag naturligtvis attnärmare redovisa vilka överväganden som legat tillgrund för den.Anf. 131 ():Herr talman! Så här efteråt med facit i hand kan vikonstatera att det var många som under 80-taletgjorde dramatiska felbedömningar. Det varbanker, det var företagsledare, och det varnaturligtvis också många enskilda, som köptelägenheter.Det statsrådet säger skrämmer mig, eftersomslutsatsen av hans resonemang är att man skall hastor förståelse för banker och företag och att manskall ha förbarmande med dem som begått misstag,medan det för de enskilda människor som köptebostäder och som enligt statsrådet byggde sinaförhoppningar på orealistiska kalkyler inte finnsnågon förståelse och inget förbarmande. Jag tyckeratt detta är ett oerhört cyniskt resonemang.Självfallet måste vi försöka fördelanedskärningarna på ett solidariskt sätt. Det finnsinget självändamål i att höja fastighetsskatten, menjag anser det vara mer rättvist i en situation där vimåste välja. Trots en del cyniska formuleringartolkar jag statsrådets ord som att det ändå finns enöppning för att fortsätta resonemangen, och dettycker jag är positivt.Anf. 132 ():Herr talman! Jag har frågat vad mankan göra åt bostadsrättsföreningarnas problem, ochBo Lundgren har sagt att det inte är någon lösningatt höja skatter.Sedan hänvisas till överläggningarna mellanSocialdemokraterna och regeringspartierna medanledning av höstens uppgörelse, men i denuppgörelsen behandlades ju faktiskt intebostadsrättsföreningarnas problem. Tvärtom harman i fallet Lästen inte beaktat effekterna av denuppgörelsen, utan Lästens dystra situation äralldeles oberoende av uppgörelsen. Situationen blirnaturligtvis ännu dystrare när ochkanske också andra regeringsföreträdare säger attbesparingen om 3 miljarder skall göras inomsubventionsbeståndet.I svaret står att besparingen skall fördelas så rättvistsom möjligt mellan äldre och yngre årgångar. Skalldet förstås som att besparingen skall fördelasmellan äldre och yngre årgångar isubventionsbeståndet, eller gäller det samtligabostäder i landet? Får jag som borosubventionerat vara med och bidra till attmänniskorna i kvarteret kan bo kvar?Anf. 133 Statsrådet ():Herr talman! Jag hade inget hellre önskat än att vihade kunnat backa tillbaka klockan till 1970 ochbörjat om från början, utan att begå misstagen medden svällande offentliga sektorn, de kraftigabostadssubventionerna och de höga skatterna, somledde till exempelvis spekulationsekonomi och somockså ledde till att företag och banker kom i kris.Men befinner vi oss i den situationen att vi måstehantera de problem som har uppstått, och det är våruppgift att hantera dem.Det är inte så att vi på något vis skyddar bankereller företag. Jag antar att både ochGöran är medvetna om all denarbetslöshet som uppkommer därför att företagenhar fått alltför dåliga arbetsbetingelser. Vi kan interädda varje enskilt företag, och vi räddar heller intenågra banker i sig, utan vi räddar insättare ochfordringsägare för att garantera det finansiellasystemet.Jag har ingen som helst åstundan att skapa problemför enskilda människor. Jag söker förbättra derassituation med utgångspunkt i vad som hände under70- och 80-talen.Anf. 134 ():Herr talman! Företrädare för sade fören vecka sedan -- med utgångspunkt, antar jag, idet som drabbar människor i Lästen, Haningehemoch på andra ställen -- att man hade kommit framtill att det nu var nödvändigt att omfördela en delav neddragningen av subventionerna och lägga endel av besparingen på fastighetsskatten. Jagupplevde det uttalandet som väldigt positivt.Om jag nu väljer att tolka vad statsrådet inte sägeroch bortser från vad han faktiskt säger, att hanupprepar en del politisk retorik, konstaterar jag --och det glädjer mig -- att han inte tar avstånd fråndet som företrädare för har sagt och detsom vi länge har hävdat, nämligen att de härbesparingarna måste fördelas på ett rättvist sätt, såatt , och jag självfår vara med och solidariskt bära den börda sommåste bäras.Anf. 135 ():Herr talman! säger att han inte villskapa dåliga förutsättningar för någon enskildmänniska, och det tror jag i och för sig är alldelesriktigt. Frågan är bara hur medlemmarna i Lästenoch i andra bostadsrättsföreningar skall uppfattaBo Lundgrens svar. Det söker sig tillbaka -- nämnde nu även 70-talet -- ochsäger att det var då vi grundlade problemen och attberäkningarna har varit alldelesfelaktiga. Bortsett från vad som har hänt, befinnervi oss nu faktiskt i en viss situation.Frågan är då: Vad har att säga till deenskilda människor som känner oro över detta ochsom sitter i en mycket besvärlig situation? De är juinte hjälpta av att hänvisar till det enaeller andra förhållandet bakåt i tiden, utan debehöver stöd och hjälp just nu för att klara av sinsituation. Det blir ju heller inte bättre inombanksystemet om bostadsrättsföreningar börjar gåi konkurs och därmed förorsakar nya förluster isystemet.Låt mig ställa en fråga: Är en fastighetsskatteller en boendeavgift på det icke subventioneradebeståndet det som nu förhandlar medSocialdemokraterna om?Anf. 136 Statsrådet ():Herr talman! Om problem till stor delberor på att vi har skaffat oss för höga skatter, kanvi inte lösa problemen genom att höja dessa redanför höga skatter. Det är en självklarhet.Vad jag säger till de människor som råkar illaut -- till människor som blir arbetslösa eller som harproblem därför att vi faktiskt tvingas skära i detsom de har trott är något för evigt givet -- ärföljande: När man har misskött ekonomin på detsätt som skett och det finnsett strukturellt budgetunderskott -- dvs.utgiftsnivån är väsentligt överstigande de möjligainkomsterna -- måste man rätta mun efter matsäck.Man måste ändra det sätt på vilket ekonominfungerar, så att det blir möjligt att återigen få tryggajobb och att få företag att fungera och så man fårett finansiellt system som fungerar. I det läget måstevi hålla nere räntenivåerna och spara i fråga omoffentliga utgifter.Det är tuffa tider, därför att vi måste komma tillrätta med misstag som begåtts . Menvi skall göra det jobbet.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1992/93:471 om det statligabolaget . 137 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att olikaengagemang skall kunna utföras med den oväld ochden integritet som uppdraget kräver. Frågan ärföranledd av uppgifter i massmedierna rörande delsanlitande i av förre styrelseordföranden iNordbanken, , dels anlitande avtidigare anställda i ett fastighetsbolag som gått ikonkurs för att hantera de av övertagnafastigheterna.Björn utsågs till ordförande iNordbankens styrelse . Hanavgick på egen begäran som styrelseordförandeden . har ett avtal medNordbanken och , enligt vilket hankvarstår till utgången av som Nordbankensoch rådgivare i industriella frågor. Fördetta uppbär han ersättning från Nordbanken ochSecurum. Detta offentliggjordes i Nordbankensdelårsrapport hösten 1992.Securum har utnyttjat tjänster bl.a. vidrekonstruktion av ett engelskt företag somSecurum övertagit. har dock inte någonanställning i Securum.Jag har från inhämtat att anledningen tillatt bolaget anlitat tidigare anställda i ett företagsom måst överta på grund av konkurs äratt ännu inte hunnitorganiseras, att det övertagna fastighetsbeståndetkrävde skyndsamma åtgärder för att inte öka riskenför att ekonomiska värden skulle gå förlorade ochatt de anställda var väl insatta i bolagetsfastighetsbestånd. Det bör uppmärksammas attingen av de anlitade tidigare hade arbetat medupplåning av kapital i fastighetsbolaget.Ledningen för har klart uttalat att bolagetskall undvika de intressekonflikter som kan uppstågenom att låta tidigare ansvariga för lämnadekrediter syssla med samma engagemang i Securum.Jag har -- som ansvarig för ägandet av --för avsikt att aktivt följa den fortsattaverksamheten i , bl.a. genom lämpligstyrelserepresentation. Självfallet kommer jagockså att fortlöpande hålla kontakt med ledningeni , på samma sätt som jag gjort.Anf. 138 ():Herr talman! Jag tackar för svaret, som ger enutförlig beskrivning av de speciella frågor som jaghar ställt. Det tackar jag extra mycket för.Det är alltför många märkligheter som vi får höratalas om då det gäller , ett bolag som -- omjag är riktigt underrättad -- fått 24 miljarder tillsanering i de ytterst anmärkningsvärda fastighets-och utlåningsaffärer som en del banker har gjort sigskyldiga till.Nordbanken är en gigant bland understödstagarna.Just har vi med anledning av bankensbokslutsrapport fått höra att ännu en jätteförlustföreligger. Förlusten är större . Om jaghört rätt uppgår den till mer än 16 miljarder.Detta lägger ytterligare mycket tungt ansvar påskatte- och bankministerns breda skuldror.Naturligtvis får vi också se detta utifrån det faktumatt det är svenska folket, åtminstone denskattebetalande delen, som är synnerligen stormedintressent här. Därför är det mycket angelägetatt bolaget inte ens kan misstänkas för attinte arbeta med största oväld. Genom TV --förmodligen gäller det också radion -- och tidningarfår vi veta hur det arbetas i ett slags ljusskygghet.Företaget hade inte ensförstånd att släppa in massmedierna.Öppenheten bör i detta sammanhang varautomordentligt stor, eftersom det är justskattebetalarna som får stå för det hela.Jag vill fråga statsrådet: nu detta tillräckligt?Litar statsrådet på att kommer attuppträda med, låt oss säga, större oväld ochintegritet än man visat prov på?Anf. 139 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker att det är bra att det bådei och i medierna förekommer en öppengranskning av vad som händer. Det är bra, därföratt man då kan sätta i fokus sådana saker som bördiskuteras. visar det sig att det finns ennaturlig och rimlig förklaring till en viss situation.Nordbanken är extra hårt drabbad avkreditförluster. Det är ingen tröst att säga att mankunde förutse stora förluster i årets bokslut. Det ärju en av bedömningarna bakom den rekonstruktionsom har gjorts här. Men detta visar i och för sig skall undvika statligt ägande av banker. Jagtycker att Nordbanken är ett exempel i detavseendet. Så fort som möjligt tänker vi privatiserabanken, även om, som var och en inser, det finnsproblem i det avseendet just nu.Självfallet skall Nordbanken och --är ju en bildning till följd av de dåligakrediterna i Nordbanken -- hanteras på ett bra ocheffektivt sätt. Det är också möjligt att det viduppbyggnaden av ett företag inträffar olika formerav misstag, vilka man sedan snabbt måste kommatill rätta med.Jag har själv informerat mig om en del olika sakervad gäller och har konstaterat attSecurums ledning exempelvis i ett tidigareomdiskuterat ärende hanterade en omorganisationså, att personer som sysslat med kreditgivning intelängre hade att hantera upprensningen beträffandeegna krediter. Man har en ambition att fortsätta pådet viset. Jag kan försäkra att ocksåjag i min roll som skattebetalarnas representant --det är ju skattebetalarna som äger de här bäggebankerna -- skall se till att allting fungerar på ett braoch tillfredsställande sätt. Så fort någotuppkommer som inte borde vara på ett visst sättskall jag se till att det hela kan ändras och rättas till.Anf. 140 ():Herr talman! Det är alldeles utmärkt att hörastatsrådet säga att krafttag skall tas när det gälleratt se till att möjligheten inte finns att personer somtidigare gjort sig skyldiga till denna miljardrullningoch till alla stora förluster får städa undan efter sigsjälva. I vardagslivet kan det vara en god sak städar efter sig. Men i detta sammahang finnsalltså risken att man städar undan, sopar undermattan, döljer osv. Den som tar del av vad som sägsi massmedierna får onekligen ett intryck av att detär så.Det av mig åberopade äregentligen en rysare. Eftersom de inblandade intehar dementerat utgår jag från att det är så illa försöker lägga locket på. Det är främstaanledningen till att jag väckte den här frågan. Enannan anledning är det faktum att statsrådet underen vistelse utomlands sagt att han icke kände till attBjörn blivit engagerad i Securum.Anf.