prot · GG0986 · 1993-03-30 00:00:00 — De harinte varit goda.Självfallet behöver vi lärare med olika bakgrund.Det skall vara lärare med djup förankring i olikabarns verklighet. Där finns en risk för att den nyalärarutbildningen ytterligare ökarsnedrekryteringen till utbildningen. Lärarnaskunskaper är viktiga. Det är därförlärarutbildningen ger gedigna ämneskunskaper.Jag vill framhålla för utbildningsministern att detallra viktigaste för barnen är att ha en lärare sombryr sig. De vill ha en lärare som engagerar sig. Denlärare som är en god pedagog -- han eller hon --skaffar sig gedigna ämneskunskaper, inte för sinegen skull utan för barnens skull.Anf. 120 Utbildningsminister ():Herr talman! Om jag inte vore så väluppfostrad,skulle jag säga att var i det senastehon sade riktigt oförskämd gentemot de studentersom väljer parallell-lärarutbildningen.Inger insinuerar att en student som gåren annan utbildningsväg än den hon förordar intehar förmåga att uppträda väl och engageratgentemot barnen. Jag delar inte den uppfattningen.Jag tror att det finns en oändlig mängd kompetens,erfarenheter och infallsvinklar på läraryrket somalla tillgodoser mycket högt ställda krav påengagemang för våra barns framtid. Men återigen --det är på denna punkt vi skiljer oss åt. Jag tror påmångfald, och det gör inte Socialdemokraterna.Anf. 121 ():Herr talman! Det är bra för barn att vi haren så väluppfostrad utbildningsminister. Det hadevarit riktigt bra om vi dessutom hade haft en litetmer kunnig utbildningsminister.Jag tror, uppriktigt sagt, att utbildningsministernhar ägnat för litet engagemang åt betydelsen av attfå leva i en miljö iutbildningen där barnen sätts i centrum. Jag vet,herr utbildningsminister, att många kan först skaffasig en gedigen ämneskunskap och ändå utveckla enbra padagogisk kunskap. Men om vi generellt påden mera strukturella nivån väljer mellan tvåmodeller, är den modell som medger en integrationav pedagogisk utbildning och ämneskunskaperöverlägsen den modell som slänger in pedagogikensom man slänger in jästen efter degen.Anf. 122 Utbildningsminister ():Herr talman! säger plötsligt IngerLundberg att hon väl kan tänka sig att de som gåren lärarutbildning där pekagogiken kommer i ettsenare skede visst kan vara engagerade i våra barnsframtid. Men då inträffar den intressanta frågan omhuruvida det är möjligt att bli en god lärare på dettasätt. Varför i hela friden skall vi då förbjuda det?Inger säger att vi skall generellt se överutbildningen och välja en metod. Men det är justdet som jag inte vill göra. Jag vill skapa olikamöjligheter att bli lärare. Precis som IngerLundberg så korrekt framhåller, finner jag detsannolikt att många kan bli goda lärare också medhjälp av en annan utbildning än den gamlaintegrerade utbildningen.Anf. 123 ():Herr talman! Var det inte så, herrutbildningsminister, att utbildningsministernegentligen inte ville ha den lärarutbildning sominnebar en integration av ämneskunskaper ochpedagogik, men tvingades att acceptera den pågrund av att det fanns en riksdagsmajoritet?Utbidningsministern lade sedan fram den modellministern själv prioriterade.Jag är glad att utbildningsministern harkommit så långt i debatten att utbildningsministerninte längre prioriterar den utbildning där denpedagogiska kunskapen kommer efterutbildningen. Men jag hade varit än gladare omutbildningsministern ändå hade velat se det somvärdefullt med en integration mellan pedagogiskutbildning och ämneskunskaper.Anf. 124 Utbildningsminister ():Herr talman! En gång till: Jag har aldrig prioriteratmellan de två.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1992/93:488 om högskolornasbetydelse för regional balans i länAnf. 125 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig om jaghar för avsikt att klart uttrycka att universiteten ochhögskolorna har ett ansvar för att bidra till regionalbalans i län.I propositionen om Högre utbildning för ökadkompetens har jag betonat vikten av attuniversiteten och de stora högskolorna tar ettsärskilt ansvar för kunskapsutveckling ochkunskapsspridning över hela landet. Detta gällergivetvis även och de övrigahögskolorna i län.Behovet av högre utbildning på är välomvittnat. bedriver Stockholmsuniversitet utbildning där inom bl.a. språk ochsamhällsvetenskap. Regeringen föreslår attStockholms universitet skall förlägga 275helårsstudentplatser till verksamheten i anslutningtill i kan en stimulerande akademisk miljöskapas. har betydande forskningsresurserinte minst i form av lokaler och utrustning.Jag vill i sammanhanget erinra om att även andrastora högskolor i redan bedriverutbildning av inte oväsentlig omfattning påSödertörn. Tekniska högskolan i t.ex. ingenjörsutbildning i ochKarolinska institutet bedriver såväl läkar- somtandläkarutbildning i . Den senareutbildningen kompletteras således med de insatserregeringen nu föreslår.Anf. 126 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaret.Det är bra att Per säger att det finns ettsärskilt ansvar för högskolorna att bidra till enregional balans och att det också gäller Stockholmslän.Det har gjorts många ansträngningar under årenslopp för att fördela den högre utbildningen på ettbättre sätt inom . Det handlarframför allt om att föra över utbildningsplatser tillSödertörn. En del försök har rönts med framgång,precis som Per säger i svaret, men mycketannat har dess värre runnit ut i sanden, en del medbenäget bistånd från det här huset.Den fråga som jag har ställt nu är föranledd av attuniversitetet lämnade besked om attde tänker dra in utbildningsplatser som redan ärförlagda till för att uppfylla regeringenskrav på placering av andra platser i . Detdrabbar i så fall språkutbildningen. Det är enmycket uppskattad kombination av språk, teknikoch samhällsvetenskap som bedrivs i Haninge.Både studerande och näringslivet där harefterfrågat den i hög grad.Detta kan väl ändå inte ha varitutbildningsministerns mening? Det är min förstafråga till utbildningsministern. Var det detta sommenades? Den andra frågan är om regeringen pånågot sätt kommer att följa upp hur högskolor ochuniversitet i den här regionen lever upp till sittansvar och hur de sköter den här frågan. Kan vi i såfall få en redovisning av hur det går, t.ex. i sambandmed att regeringen skall lägga fram en nyproposition om den högre utbildningen, om de nuär utbildningsministern som skall lägga fram den?Anf. 127 Utbildningsminister ():Herr talman! Det är det säkert, som svar på densista frågan.Låt mig när det gäller den första delen avfrågeställarens påpekande, nämligen den omunderstrykandet av högskolornas ochuniversitetens allomfattande geografiska ansvar,påminna om att vi med betydande kraft bestämdeoss för att slå fast detta i årets högskoleproposition.Det gjorde vi därför att vi -- som många andra, inteminst här i kammaren -- kunnat notera att allauniversitet och högskolor nog inte riktigt har tagitdet ansvar som vi litet till mans har förväntat oss.Däremot råder det i denna kammare bred enighetom att vi i görligaste mån skall undvika attpekpinnemässigt ange att ett universitet eller enhögskola skall bedriva undervisning på ett visstställe. Det är det ansvaret vi har velat understrykamed propositionens formuleringar. Jag ärsjälvfallet beredd att i anslutning till en kommandehögskoleproposition redovisa erfarenheterna avdetta mycket tydliga påpekande.När det gäller själva baseras det förslagetpå precis den iakttagelse har gjort,nämligen att somt har gått bra på ochsomt har gått mindre bra. Försöket att med ettextra stimulansbidrag förstärka utbildningen runtNovum är ett sätt att pröva en avvikelse frånhuvudprincipen att inte peka ut enskildautlokaliserade utbildningsplatser. Det skall jaggärna medge. Men vi ville ändå göra det för att seom det kan ge ett något bättre resultat än vad vitidigare har uppnått.Hur därutöver bedömer sittutbildningsansvar på vill jag avuppenbara skäl inte närmare kommentera.Anf. 128 ():Herr talman! Jag tycker att det är en brist påmålsättning i dessa avseenden som kan bli mycketallvarlig.Den här utbildningen har byggts upp i medmycket stora investeringar, både från kommunenoch från andra intressenter. Den riskerar nu huxflux att läggas ner. Då har många av dessainvesteringar gjorts förgäves.Under dagen har det kommit besked frånuniversitetet om att man kan tänka sig att behållaen del av den här utbildningen, och det är jutacksamt att höra. Det visar att man kanske lyssnarpå signaler som kommer. Man kanske vet att denhär frågan har kommit upp. Då är det viktigt att talamycket tydligt. Kan det vara meningen attuniversitetet får dra bort andra utbildningar somredan ligger på för att klara det härpekpinneåtagandet?Anf. 129 Utbildningsminister ():Herr talman! För att vara mycket exakt tillbaka, villjag säga att jag tror att och jag harsamma uppfattning i huvudfrågan, nämligen att detär bra om kan avstå från att ange på exaktvilka orter universiteten skall bedriva undervisning.Jag tycker att den principen har varit riktig. Denger möjlighet för en nödvändig flexibilitet.Jag skall vara lika tydlig nu också. När regeringenhar tagit ställning för att göra en avvikelse frånprincipen för att bygga upp något nytt ochspännande kring , där som sagt redan godutbildning bedrivs och där förutsättningarna ärsärskilt goda, har vi inte ansett att detta beslut i sighar något som helst att göra med beslut omförläggning av annan utbildning på . och högskolor själva ta ansvar för.Anf. 130 ():Herr talman! Jag kan konstatera att det finns ettundantag här. gjordesytterligare ett undantag som dess värre medfördeatt blev utan . Där var juriksdagen också inne och pekade ut att den i varjefall inte fick ligga i Södertälje.Jag vet inte om detta skall ses som en prioriteringfrån utbildningsministerns sida att det är viktigt attdet kommer utbildningsplatser till , meninte att den utbildning som redan är i gång ochfungerar bra ligger kvar i . På det sättet haruppenbarligen uppfattatden här pekpinnen i propositionen. Jag tror att detär viktigt att vi talar tydligt, och gärna högt, omutbildningssituationen på . Det behövstydliga signaler.Anf. 131 Utbildningsminister ():Herr talman! Låt mig säga detta en gång till.Regeringen har inte haft anledning att reflekteraöver de beslut ochhögskolorna i övrigt i har att fatta inomramen för sitt regionala ansvar. Därutöver harregeringen fattat beslut om att avvika frånprincipen att inte ha synpunkter för att pröva om vikan få mer fart på utbildningen på Södertörngenom en riktad insats på . Jag hoppas attden skall lyckas. Den innebär en förstärkning avutbildningen på Södertörn.Herr talman! Därutöver är, med förlov sagt,parallellen till eventuellautflyttning till inte speciellt väl vald,eftersom det i detta fall var fråga om att flytta en hellärarhögskola. Det ligger faktiskt inom riksdagensbeslutsmakt.Anf. 132 ():Herr talman! Det får i alla fall avsevärdakonsekvenser för fördelningen avutbildningsplatser på . Det är det viktiga,Per Unckel.Jag håller med om att satsningen vid är välvärd allt stöd och uppmuntran den kan få. Men jaghoppas ändå, Per , att vi kan fåbesked om att det inte får innebära att man läggerner annan utbildning på för att den skallkomma till stånd. Då flyttar man inteutbildningsplatser från de norra delarna som ärmycket välförsedda, utan flyttar de som redan ärplacerade i regionen.Jag kan inte förstå att man måste ta några tiotalplatser från för att uppfylla satsningen vidNovum när det finns 30 000utbildningsplatser vidStockholms universitet. Det är för mig obegripligt,och det borde det vara för utbildningsministernockså. Jag tror att en tydlig signal skulle kunnaha en mycket stor effekt.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1992/93:486 om s.k.livstestamenteAnf. 133 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte mikrofonen är på. Åandra sidan lär det nog vara mycket lätt för oss atthöra varandra här framme. Det är väl bara vi somär här. Är den på nu? Tack för det, herrutbildningsminister.Herr talman! har frågat mig om jaghar för avsikt att förbereda införande av s.k.livstestamenten.Enligt hälso- och sjukvårdslagen skall all vårdbygga på respekt för patientens självbestämmandeoch integritet. Vad patienten själv önskar skall haavgörande betydelse. När en patient som drabbatsav en allvarlig och dödlig sjukdom som det intefinns något bot för, inte är i stånd att uttrycka sinegen vilja t.ex. på grund av medvetslöshet, bör manförsökta ta reda på om patienten tidigare i livetuttalat sig för eller emot en viss behandling i livetsslutskede.Ett livstestamente är en skriftlig viljeförklaring dären person redan innan någon sjukdom brutit ututtryckt sin inställning till livsuppehållandebehandling i livets slutskede.På flera håll i världen har olika system medlivstestamenten införts. är t.ex.läkare i enligt lag skyldiga att följaönskemål som framförts i livstestamente.Livstestamentet blir enligt den danska lagentillämplig först i situationer där patienten intelängre kan uttrycka sin vilja. Även i och iolika delstater i och har systemmed livstestamenten införts.Också i förekommer s.k. livstestamenten,spridda av organisationer som Rätten till vår död.Dessa testamenten är dock inte juridiskt bindande,de registreras inte någonstans, och läkaren är inteheller skyldig att följa dem.Riksdagen har under senare årbehandlat och avslagit motionsförslag ominförande av rättsligt bindande viljeförklaringar omatt slippa livsuppehållande behandling.Socialutskottet, som pekat på olika svårighetermed livstestamenten, menar att dessa endast börses som ett indicium på den sjukes önskan. Värdetoch styrkan av en skriftlig viljeförklaring hängerenligt utskottets mening bl.a. samman med för hurlänge sedan och under vilka omständigheterviljeförklaringen avgavs.Frågan om att avstå från eller avbrytalivsuppehållande behandling i livets slutskede ärmycket svår. Som jag sade inledningsvis skallpatientens önskan respekteras så långt detta ärmöjligt. Frågan är bara hur man bäst får reda påpatientens önskan i den aktuella situationen.Livstestamenten kan vara ett sätt att få reda påpatientens vilja. Ett system med ställföreträdare förpatienten kan vara ett annat.Jag är helt klar över de svårigheter av både etiskoch juridisk art som är förknippade medlivstestamenten, som jag anser att deberör en väldigt angelägen fråga. Jag följer nu medstort intresse utvecklingen i ochannorstädes och avser att med ledning averfarenheterna från andra håll överväga om det några initiativ för svensk del.Anf. 134 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för detfylliga svaret. Jag skall erkänna att jag själv är litetosäker på vad som är rätt och fel i den här frågan,som har aktualiserats i tidningarna i min hemtraktHelsingborg.Om vi skall ha ett system med livstestamenten,kommer vi i så fall att följa de vanliga reglerna förtestamenten, t.ex. att namnunderskriften skallbevittnas? Skulle man i så fall kunna tänka sig attlägga in lagtext om donationer av organ? Hur längeskulle man kunna tänka sig att ett dyliktlivstestamente gäller innan det blir för gammalt?Statsrådet nämnde detta i förbifarten. Ettlivstestamente bör, som jag har förstått det, kunnauppdateras det gäller, så att det bliraktuellt. Det finns också några risker med detta,som jag vill återkomma till senare.Anf. 135 Statsrådet ():Herr talman! De frågor nu ställerhar att göra med den konkreta utformningen av ettsådant livstestamente, och med hänvisning tillavslutningen av mitt skriftliga svar, att jag följerutvecklingen och i den mån jag finner anledning tilldetta tänker återkomma till frågan, tänker jag intebesvara de frågor nu har ställtmuntligt.Det är bara att konstatera att dessa frågor hanteraslitet olika i olika länder. Jag tror mig minnas i inte har någon bevittning avlivstestamenten, medan man i har det. Detfinns alltså flera olika sätt att gå till väga.Det är enligt min mening av stort värde att se vadsom händer i våra olika grannländer, länder medungefär samma juridiska struktur och samma typ avvärderingar som . Vi får nu möjlighet att sehur systemet faller ut i ett par av våra grannländer,trots att vårt eget socialutskott och vår egen riksdaghar avstyrkt förslaget. Detta kan ge oss anledningatt återkomma till frågan.Anf. 136 ():Herr talman! Det statsrådet säger känns bra.Det finns emellertid en risk förenad med ettinförande av livstestamente. Jag tänker då på atthandikappade kan känna sig pressade i en dyliksituation. Det finns ingen människa som dör för sigsjälv. Kommer vi att skydda och värna om dessamänniskor, eller skall vi acceptera en ''slipperyslope'', att lagtexten kring dessa frågor är luddig?Jag tycker att det är angeläget med en säkerhet förde svaga människorna, de handikappade, i vårtsamhälle, så att de inte känner sig pressade i endylik situation.Anf. 137 Statsrådet ():Herr talman! kommer in på enav de enligt min mening svåraste frågor som vi har idet svenska samhällslivet: I vilken utsträckning kanman vidga människors möjligheter till valfrihetinom sjukvården, även i sådana här svårasituationer, utan att andra människor upplever enökad oro? En grupp som kan uppleva en ökad orohar redan nämnt, nämligen dehandikappade. En annan grupp är förstås de mångaäldre i vårt samhälle. Om det -- förmodligen heltutan anledning -- i vissa situationer kan upplevassom att våra sjukhus har ändrat policy, skapasförstås en hel del oro och ångest, och ingen av ossär naturligtvis intressad av det.Det rent juridiska är lättare att markera. Man kaninte i -- definitivt inte med nu gällandelagstiftning, och jag har svårt att tänka mig att detskulle bli möjligt med någon framtida lagstiftning --ålägga en läkare att utföra en viss behandling ellerinsats som vederbörande inte vill ge en patient. Åandra sidan däremot gäller att vi, så länge vi ärmyndigförklarade och vet vad vi gör, har rätt attsäga nej till varje form av behandling.Anf. 138 ():Herr talman! Avslutningsvis skulle jag vilja hänvisatill , som har tagit upp en del av de härfrågorna. Hon påpekar hur svårt det är för läkarnaatt fatta dessa beslut, och det förstår jagnaturligtvis. Det hade varit bra om läkarna hadehaft möjlighet att följa patienten under ett antal år.Det finns naturligtvis både etik och moral på högnivå, men kan man uppnå en tillräckligt hög nivå påetiken och moralen, finns det till slut ingenanledning att behålla något livstestamente. Men dåkrävs att man ställer oerhört höga krav på etik ochmoral hos de personer som skall behandla oss ilivets slutskede, när vi kommer dit.På det sättet tror jag inte att vi behöver någonlagstiftning som reglerar frågan omlivstestamenten.Anf. 139 Statsrådet ():Herr talman! Vi skall förstås slå vakt om högstamöjliga etik och moral i all vår sjukvård, ochspeciellt i de svåraste av situationer. Till dessa hörnaturligtvis hur man agerar i livets slutskede.För min del tycker jag att det i de generellabestämmelser som finns, alltså exempelvisSocialstyrelsens allmänna råd, finns en braavvägning av hur mycket man skall sätta in avmodern teknik i ett skede då det inte ger någotpåtagligt gott resultat för patienten. Det vi nu hardiskuterat, och det som jag har uppfattat attKenneth fråga går ut på, är om människorskall ha möjlighet att avstå ytterligare genom enaktiv viljehandling. Frågan är hur mandokumenterar denna vilja, hur man är säker på attden är den rätta.Som sagt var: Vi får återkomma till frågan. Jagtänker göra det när vi vet litet mer om vad som harhänt i våra grannländer.Överläggningen var härmed avslutad.25 § BordläggningAnmäldes och bordladesPropositionerna1992/93:195 Ändring i lagen om marknadsdomstolm.m.1992/93:213 Delegering av arbetsuppgifter tillkanslipersonal vid domstol1992/93:214 Ändringar i upphovsrättslagen1992/93:216 Prövningstillstånd i hovrätt ochinstansordningen i utsökningsmål1992/93:222 Ändringar i svenskförsäkringsavtalsrätt med anledning av EES-avtalet1992/93:225 Godkännande av protokoll medjusteringar av avtalet om Europeiska ekonomiskasamarbetsområdet (EES) m.m.Skrivelse1992/93:224 Redogörelse för den svenskakrigsmaterielexporten år 1992Motionernamed anledning av prop. 1992/93:179 Åtgärder motklimatpåverkan m.m.1992/93:Jo83 av (-)1992/93:Jo84 av m.fl.(c)1992/93:Jo85 av ()1992/93:Jo86 av m.fl.(s)1992/93:Jo87 av m.fl.(v)1992/93:Jo88 av (-)1992/93:Jo89 av och ()1992/93:Jo90 av (nyd)1992/93:Jo91 av m.fl.(kds)1992/93:Jo92 av ()med anledning av skriv. 1992/93:240 Statsrådensarvoden1992/93:K28 av (-)betänkande1992/93:KU28 Valkretsindelningen i länKulturutskottets betänkanden1992/93:KrU14 Idrott1992/93:KrU17 Övergripande kulturfrågor1992/93:KrU18 Allmän kulturverksamhet m.m.1992/93:KrU19 Ersättningar och bidrag tillkonstnärer1992/93:KrU21 Bibliotek, bildkonst,konsthantverk m.m.1992/93:KrU23 betänkande1992/93:NU23 Vissa anslag inomUtrikesdepartementets område26 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 26 mars1992/93:110 av Hans Nyhage (m) tilljustitieministern om ersättning till nämndemän:I det svenska rättsväsendet finns nämndemän somskall svara för att lekmannasynpunkter kan anförasvid rättsskipningen. Att så sker anses allmänt varaav stor vikt för rättssäkerheten.Det är således viktigt att tillnämndemannauppdragen kunna rekryterapersoner som allsidigt företräder medborgarna ivårt samhälle. föreligger vissa svårigheter attfå personer att engagera sig eftersom det för mångainnebär en direkt ekonomisk förlust.Ett exempel är följande:En lågstadielärare är nämndeman vid Hovrätten.För henne gäller följande ekonomiskaförutsättningar per dag vid tjänstgöring:Arvodel0 > 300:00 krErsättning för förlorad arbetsinkomstl0 > 350:00 krv-4 > ------------------650:00 krAvdrag för tjänstledighetl0 > 839:50 krInkomstförlust per tjänstgöringsdagl0 > 189:50 krDessutom räknas bilersättningen med /km() samt ersättning för parkeringskostnader(), dvs. totalt , in i bruttolönen förbeskattning. (Sifferuppgifterna gäller för förraåret).Efter skatt blir förlusten (!) följande:Inkomstförlust med ,minus skatt ()l0 > 94:75 kr50 % i skatt på reseersättningarmed 149 krl0 > 74:50 kr169:25 krNettoförlusten per dag blir alltså 169:25 kr.Anser statsrådet det vara rimligt att en person skallförlora ekonomiskt på att fullgöra ett uppdrag isamhällets tjänst?Vilka åtgärder avser statsrådet vidtaga för att få enändring till stånd?1992/93:111 av () tillutbildningsministern om i Boden:En särskild utredare har i sitt betänkandeVårdhögskolor lagt förslag som i praktiken skulleinnebära att i läggs ner!Enligt utredningen skulle social- och omsorgslinjensamt rehabiliteringslinjen (med arbetsterapi ochsjukgymnastik) flyttas till i en konsekvens av detta hotas då ocksåsjuksköterskeutbildningen i , eftersom denskulle bli den enda utbildningen som blir kvar ochalla utbildningar behövs för att skallvara intressant och kunna locka studerande. Härbedrivs också forskningsverksamhet som behöveren stabil utbildningsbas att bygga på.Utredaren gör i sitt förslag ingen som helst analysav konsekvenserna av sitt förslag för hälso- ochsjukvården i olika regioner, tillgången på utbildadarbetskraft inom sektorn, vikten av närheten tillutbildning eller effekterna av långa avstånd tillhögskoleutbildning. Med andra ord, helhetssynensaknas.En nedläggning av i skulle fåstora negativa konsekvenser för hälso- ochsjukvården i norra . Högskolan har byggtsupp för att man inom hälso- och sjukvårdenbehöver välutbildad personal.Kunskapsutvecklingen inom sektorn går mycketsnabbt och utbildningen har därför strategiskbetydelse för möjligheterna att möta kommandesekels behov med motsvarande kunnande ochteknik. De stora pensionsavgångarna från mittenav 90-talet kräver också många nyutbildade.Vårdhögskolan har också stor regionalpolitiskbetydelse för . Den bidrar tillkompetensutvecklingen i regionen, och den harstor betydelse för kvinnorna i och övreNorrland. Här kan de få högskoleutbildning i sinayrken, men de får också här möjlighet att genomforskningsverksamhet och samarbete med bl.a.Högskolan i och mötaannan utbildning och forskning.