prot · GH0947 · 1993-12-17 00:00:00 — Denslutsats som vi drar beträffande vårdnadsbidragetsinverkan, dvs. att det kraftigt minskar valfrihetenför kvinnor och barnfamiljer, är mycketvälgrundad.Anf. 68 () replik:Fru talman! Jag kanske misstog mig men jag tyckteatt tidigare sade att honhälsade den här propositionen medtillfredsställelse. Det måste betyda att man harupptäckt att där föreslås väldigt många bra saker,även utifrån socialdemokratisk utgångspunkt.Jag måste tydligen upprepa att kommunerna härges skyldighet att tillhandahålla dem somefterfrågar det barnomsorg för barn mellan ett . När det gäller andra alternativ står det i mån av plats är skyldig att ta in barn medsärskilda behov osv. Det står i propositionen attsamma kvalitetskrav skall ställas på de privataalternativen som på de kommunala, och det haringen i denna kammare förnekat. Där bör riskernainte var så stora som vill utmåladem.Det är litet märkligt att man avvisarvårdnadsbidraget, trots att man inte har settkonstruktionen. Då menar jag att man avvisarockså tanken att ge kvinnorna det stöd som de i dagbehöver. Det är i alla fall kvinnorna somSocialdemokraterna anser det bör gälla.Naturligtvis gäller det den förälder som väljer att gåned i arbetstid.Vi har från utskottets sida tydligt understrukit attvårdnadsbidraget skall ges en sådan utformning, attdet ger en reell valfrihet för inte minst dem som harlåga inkomster. Det förvånar mig att man frånarbetarpartiet inte bryr sig om alla dekvinnor som inte har ekonomisk möjlighet attutnyttja sin rätt till förkortad arbetstid.Anf. 69 ():Fru talman! Det utmärkande för den svenskabarnomsorgen måste vara god kvalitet, rättvisfördelning och en reell valfrihet. I föreliggandeproposition föreslås att kommunerna skall bliskyldiga att tillhandahålla barnomsorg för barn iåldrarna . Dessutom föreslåskommunerna bli skyldiga att ge bidrag till enskildaförskolor och fritidshem med ett belopp per barnsom inte oskäligt avviker från kommunens kostnadper barn i den egna verksamheten.För att få en riktig och verklig valfrihet krävs dockäven ett vårdnadsbidrag. Jag skall använda minaminuter till att ge litet bakgrund till varför vikristdemokrater tycker att det är så viktigt.Ett vårdnadsbidrag är nödvändigt, inte i förstahand för att få konkurrens mellan olikabarnomsorgsformer, utan för att ge svenskafamiljer en chans att välja hur och vem som skall tahand om deras barn. Idén med vårdnadsbidraget äregentligen ganska enkel. I själva verket bygger detpå den grundläggande tesen, att det inte är stateneller vi förtroendevalda som är mest kompetentaatt avgöra exakt vilken barnomsorg varje barn skallha. Vad som är bäst för barnen kan ingen annanavgöra bättre än barnens föräldrar.Fru talman! Alla barn är olika. Av det följerbetydelsen av valfrihet inom barnomsorgen: att gesvenska föräldrar rätt att välja om de vill ge mer tidtill omsorgen om sina barn eller om de vill arbetaoch låta den kommunala barnomsorgen,familjedaghem, familjekooperativ eller privatadaghem ta hand om barnen. Det är faktiskt intemer än rätt att föräldrarna får avgöra det.Så här vill dock inte utskottsmajoriteten se på ettvårdnadsbidrag. I stället påstår man att ettvårdnadsbidrag motverkar jämställdheten mellanföräldrarna och skapar stora marginaleffekter förden som vill övergå från hemarbete tillförvärvsarbete. Denna argumentation är rentoförskämd. Det är oförskämt att på det här sättetomyndigförklara svenska föräldrar. Det somutskottsmajoriteten förmyndaraktigt säger är attföräldrarna inte är kompetenta att välja det rätta tillsina barn.I själva verket går utskottsmajoritetensresonemang ut på att många föräldrar kommer attstanna hemma när de får en möjlighet att självavälja, men det dras inte några konklusioner avdetta.Fru talman! Kan det inte vara så, att mångaföräldrar värderar möjligheten att mer kunna tahand om sina egna barn, särskilt under de förstaåren, högt? Kan det inte t.o.m. vara så, att de allraflesta föräldrar önskar att de hade haft mer tid tillsina barn, när barnen var små, och att de för sentinser vad de har gått miste om? Av erfarenhet vetvi att det faktiskt är så.Den andra kritiken mot ett vårdnadsbidrag är attnivån är för låg. Bidraget räcker inte, menar man.Givetvis vore det önskvärt med en hög nivå på ettvårdnadsbidrag. Det anser vi också. Men dessaargument är egentligen inga argument emot ettvårdnadsbidrag. Tvärtom, båda invändningarnabygger på att många föräldrar vill ha ettvårdnadsbidrag. Att kunna välja typ avbarnomsorg är varken en kvinnosaksfråga eller enfråga om hinder i karriären. Det här handlar ombarnen och vad som är bäst för dem.Jag tror att svenska föräldrar och svenska kvinnorinte låter sig fösas tillbaka till spisen. Svenskakvinnor och män är kloka, och de kan välja själva.Detta handlar också om rättvisa. får ca390 000 barn, eller egentligen deras föräldrar,offentligt stöd för sin barnomsorg. Men ca 255 000barn i samma åldrar får inte en enda krona. Avdessa 255 000 barns familjer lever dessutom cirkaen tredjedel under existensminimum.Det här handlar också om lyhördhet inför vadsvenska folket egentligen vill ha. Jag har mångagånger förvånat mig över att svenska föräldrar harkunnat acceptera att det har pågått en planering avbarnomsorgen enligt den modell som har förelegat.Undersökning efter undersökning visar faktiskt atten majoritet av småbarnsföräldrarna i ärpositiva till ett vårdnadsbidrag.Det handlar även om en tro på familjen. Jag är heltövertygad om att det enda sättet att bygga upp ettsamhälle som fungerar är att föra över goda normeroch införa valfrihet i familjepolitiken.Fru talman! Det här handlar om en möjlighet att tatill vara på de viktiga år som man skulle vilja hatillbringat mer med sina barn, viktiga år som maninte saknar förrän barnen plötsligt är utflugna. Detär alltså mot bakgrund av detta som vi vill införa ettvårdnadsbidrag, inte för rikspolitikers eller förandra förtroendevaldas skull utan för föräldrarnasoch för barnens skull. Därför är det nödvändigtmed ett vårdnadsbidrag. Även barnomsorgslagenförutsätter därför att det införs ett vårdnadsbidrag.Jag vill rikta en uppmaning till kammarensledamöter att göra allt för att få majoritet för denborgerliga utskottsminoritetens förslag. Det voreen välkommen julklapp till svenska föräldrar ochbarn. Jag hoppas också att vi skall kunna fortsättapå den väg som vi har slagit in på när det gällerfamiljepolitiken.Fru talman! Jag vill avsluta med att önska alla enriktigt God jul.Anf. 70 TALMANNEN:Får jag rikta en vädjan om att hålla korta repliker.Då tjänar vi väldigt mycket tid.Anf. 71 ()replik:Fru talman! talade med ett stortengagemang sig varm för ett vårdnadsbidrag. Honsade att vi som inte tror på vårdnadsbidragets allafördelar är oförskämda. bör läsaden rapport som den arbetsgrupp som BengtWesterberg har tillsatt har lämnat.Rapporten visar väldigt klart att de regler somföreslås skall gälla för vårdnadsbidraget är sådanaatt orättvisorna ökar och jämställdheten hotas.Vårdnadsbidraget skall betalas ut till den som fårbarnbidraget, och det är nästan i samtliga fallkvinnan. Hon blir skattskyldig förvårdnadsbidraget, men hon får inte lägga det somgrund vid beräkning av sjukpenning och pension.Vårdnadsbidraget skall räknas som inkomst närman bedömer rätten till bl.a. bostadsbidrag,socialbidrag och familjepenning. Detta gäller ocksåför studerande.Detta gör att om man på något sätt är beroende avsamhällets stöd, om man t.ex. är lågavlönad och harbostadsbidrag, får man behålla mindre avvårdnadsbidraget eller av de förmåner som manredan har. Om man däremot är högavlönad får manbehålla mer av vårdnadsbidraget.Marginaleffekterna blir mycket stora, särskilt förlågavlönade deltidsarbetande kvinnor. Här vill jagockså passa på att bemöta som var innepå detta med att gå ner i arbetstid. Om enhemarbetande tvåbarnsmamma börjar arbetatrekvartstid och har sina barn på dagis, då får honbetala av lönen. Vinnare är den familj somhar en rik man och som ändå har råd att ha en fruhemma. Den familjen får oreducerat bidrag.Anf. 72 ()replik:Fru talman! hänvisade tillKommunalarbetarförbundets rapport. Jag menaratt inte har räknatkorrekt. Självfallet kommer förslaget att utformasså, att det lönar sig att arbeta, enligt vårt sätt att se.Den stora skillnaden är att svenska föräldrar ges enchans att välja hur man skall ta hand om deras barnoch vem som skall göra det. Vinnare blir därmedbarnen.Den grupp som har arbetat med detta har nogsamtuttalat att det inte har funnits någon politiskförankring. Propositionen är ju inte framlagd. Manarbetar med den. Också jag har hört till dem somhar varit kritisk mot den utformning som förslagethar fått. Men vi har sagt att ingen skall förlora påett vårdnadsbidrag. Alla som vill fortsätta att anlitakommunens barnomsorg skall självfallet kunnagöra det. Men de som vill ordna sin barnomsorg pånågot annat sätt skall ha samma självklara rätt tilldet.Fru talman! Därför tycker jag att det är viktigt attvi inväntar propositionens förslag innan vi dömer utett förslag som ännu inte är något regeringsförslag.Anf. 73 ()replik:Fru talman! Detta var alltså den av BengtWesterberg tillsatta gruppens beräkningar. Efteralla turer med vårdnadsbidraget och deolika förslag som har lagts fram, tror jag tyvärr inte,, att det händer något underverk inågon proposition som skulle leda till envårdnadsbidragskonstruktion som inte innehållerdessa nackdelar. Tyvärr leder inte ettvårdnadsbidrag till ökad valfrihet utan till mindrevalfrihet.Anf. 74 ()replik:Fru talman! Jag vill då fråga det anses rättvist ur socialdemokratisktperspektiv att om man väljer att vara hemma och tahand om sina barn -- även om man gör det påheltid -- är det värt , men om man anlitar denkommunala barnomsorgen subventioneras detta avsamhället. Är detta socialdemokratisk politik, inte själv får välja? Tycker intesocialdemokraterna att det arbete som föräldrarnautför när de visar omsorg om sina barn är värt enenda krona?Anf. 75 () replik:Fru talman! tog i sitt anförandeupp nästan uteslutande fördelarna med ettvårdnadsbidrag. Jag har uppfattat det förslag somvi nu behandlar så, att det huvudsakligen skullehandla om en lag om barnomsorg.Jag vill fråga , som vädjar tillkammaren att rösta på den borgerligareservationen till förmån för vårdnadsbidrag: Ärinte lagen om barnomsorg viktig? Är det för kdsviktigare att gå igenom några allmänna principerom vårdnadsbidrag än att äntligen få till stånd enlag om barnomsorg?Anf. 76 ()replik:Fru talman! Det är mycket enkelt. Om man fattarbeslut om en barnomsorgslag och vill ha verkligvalfrihet, förutsätter detta ett vårdnadsbidrag.Därför har dessa frågor med all tydlighet medvarandra att göra. Jag tror, fru talman, att om EvaZetterberg hade läst vad vi har skrivit, skulle det hastått helt klart för henne att det ena förutsätter detandra.Anf. 77 Socialminister ():Fru talman! Det finns få politiska frågor som är såladdade som familjepolitiken. Det visar sig inteminst av att det nu är ovanligt mycket folk ikammaren i samband med en sakdebatt, något somnaturligtvis är mycket glädjande. Kanske kommerjag att göra er besvikna, eftersom jag nu tänkerbörja med att tala om sakfrågan.I våras besökte jag en kommun i för attstudera barnomsorg. träffadejag drygt tio kvinnor. Ingen av dem hade familj.Bara en enda hade ett barn. Jag frågade om det varen tillfällighet eller om detta var ett mönster iItalien. Som många av er vet var det ingentillfällighet, utan det är ett mönster.Många kvinnor i europeiska länder, i , i USAoch på många andra håll tvingas välja mellanatt göra yrkeskarriär och att ha familj. Som ettresultat av det här har i födelsetalen sjunkitoch ligger nu ofta nere på ungefär 1,3--1,4. Som jagnoterade i partiledardebatten är detinte tillräckligt för att reproducera en befolkning.Det är även något som bekymrar många människornere i Europa.I däremot finns det praktiskt taget ingakvinnor som känner detta tvång. För dem handlardet inte om ett val mellan yrke och familj utan ombåde--och. Trots att har den högstakvinnliga förvärvsfrekvensen i har vi denäst högsta födelsetalen. En viktig förklaring till attdet är så är att vi i har fört en mycketframgångsrik familjepolitik, med en generösföräldraförsäkring, en väl utbyggd barnomsorg ochett bra barnbidrag som hörnstenar. Det skall vinaturligtvis bygga vidare på.Den familjepolitiska proposition som kammarendiskuterar och skall besluta ominnebär inget brott mot den fördafamiljepolitiken utan en utveckling av och ettkomplement till den. Propositionen innehåller trecentrala delar: för det första en barnomsorgsgarantiför barn , för det andra ettvårdnadsbidrag för barn mellan ett och ålderoch för det tredje -- vilket nästan alla talare hittillshar glömt att nämna -- en stimulans för pappor attta vara på sin föräldraledighet.Till de båda senare förslagen, vårdnadsbidraget ochpappastimulansen, skall vi återkomma mer i detaljunder våren. Låt mig i detta sammanhang bara göraett påpekande, närmast föranlett av enreplikväxling mellan och alldeles nyss.Ett vårdnadsbidrag kan enligt min uppfattningbidra till att öka valfriheten för vissa familjer.Framför allt minskar det den ekonomiska förlustenför de familjer som , trots det storaekonomiska avbräck som det innebär, låter en avföräldrarna, vanligen mamman, stanna hemmaunder en , även efter det attföräldrapenningen har gått ut.Socialdemokraternas alternativ tillvårdnadsbidraget är en förlängdföräldraförsäkring. Jag tycker att båda dessaförslag har fördelar och nackdelar, men i bäggefallen handlar det om att tillföra familjerna ungefär50 per barn, ett belopp som de får behålla idess helhet om de väljer att stanna hemma.Jag tycker att det är mycket konstigt att beskriva dehär förslagen i termer av himmel och helvete -- vardet ena placeras beror på vem som talar. Det ärnärmast ett uttryck för en grov demagogi, eftersomdet finns betydande likheter mellan förslagen.Rosa Östh talade t.ex. om de ensamståendemammor som skulle kunna gå ned till deltidsarbete,och för den gruppen är säkerligen en förlängdföräldraförsäkring ett bättre alternativ än ettvårdnadsbidrag. Men ett sådant har i andrasammanhang mycket stora förtjänster.Maj-Inger påstod att en nackdel medvårdnadsbidraget var att det gav högamarginaleffekter. Det är sant att det höjermarginaleffekterna, men inte så mycket somföräldraförsäkringen, som har 100 %marginaleffekt.Dagens huvudämne är dock barnomsorgsgarantin,som naturligtvis är oerhört viktig förjämställdhetspolitiken. Att det är en politisktkänslig fråga är alldeles klart, och därför känns dettillfredsställande att vi har kommit så långt som vihar gjort. Jag tycker att uppslutningen kring dennadel av familjepolitiken har varit mycket glädjande idenna debatt.Det finns tre element i barnomsorgsgarantin: attgarantera att alla som vill ha plats i barnomsorgenfår en sådan plats, att garantera kvaliteten och attgarantera valfriheten. Vi är nu ganska nära fullbehovstäckning totalt sett, men det finnskommuner i som släpar kraftigt efter. Defår nu på sig för att försöka ta krafttag för attmöta den efterfrågan och de behov som finns ute ikommunerna.Att det över huvud taget finns barnomsorg ärnaturligtvis en grundläggande förutsättning för över huvud taget skall kunna tala om någonvalfrihet, men dessutom är det angeläget attföräldrarna själva får möjlighet att välja dagis ellerdagmamma.Det är också angeläget att de som arbetar inombarnomsorgen kan få möjlighet att avgöra hur deskall arbeta. För många är det säkerligen en mycketbra lösning att arbeta som kommunalanställd i enkommunal barnstuga, men vi vet att det också finnsmånga som tycker att de inte får tillräckligt utloppför sitt engagemang, sin fantasi och sin arbetslust pådet sättet utan som föredrar andra driftsformer,t.ex. Jag tycker att det är angelägetatt de får den möjligheten.Detta har varit en stridsfråga mellan ossoch socialdemokraterna och är det uppenbarligenfortfarande. Formellt hänger man upp det på attkommunen måste få ha invändningar mot ellersynpunkter på den privata barnomsorg sombedrivs, men vi vet att det i verkligheten finns ettgrundläggande motstånd hos socialdemokraternamot enskild barnomsorg. Det är bara efter hårdadebatter som de steg för steg har pressats tillbakapå denna punkt. De har motarbetat deprivata alternativen.Det är också viktigt att fastslå kvalitetskraven. Detfinns en oroande utveckling på många håll ilandet. Jag vill understryka detta, som någradebattörer här har varit inne på.För barnens skull är det oerhört angeläget attkommunerna sätter gränser. Det finns redan i dagkommuner som tillåter för stora barngrupper ochför låg personaltäthet för att man skulle kunna talaom en rimlig kvalitet. Det är viktigt att slå larm ochatt förändra denna utveckling. De förskolläraresom känner oro och som från denna talarstol citerade skall känna attde får ett stöd genom den lag som jag hoppas attriksdagen skall besluta om.Kvalitetskraven gäller självfallet för allbarnomsorg. Det understryks också på flera ställeni propositionen och i socialutskottets betänkandeatt man instämmer i detta. Det anförs ibetänkandets majoritetstext: ''Utskottet delaruppfattningen i propositionen att sammakvalitetskrav som för den kommunalabarnomsorgen bör gälla för enskilda förskolor,fritidshem och integrerad skolbarnsomsorg. ''På den punkten råder inga som helst delademeningar, och jag förstår inte riktigt den diskussionsom pågår om detta i kammaren. Jag hoppas attandra gör det, särskilt ni som sedan skall votera idenna fråga.Att vi ställer kvalitetskrav innebär naturligtvis inteatt vi säger nej till rationaliseringar. Det är fulltmöjligt att genomföra rationaliseringar ochupprätthålla en god kvalitet. Det finns forskare iGöteborg, ekonomer och pedagoger i samverkan,som har gjort omfattande studier för att undersökasambandet mellan insatta resurser och kvalitet. Dehar kunnat konstatera att det inte finns någotentydigt samband. Vad man får ut av en barnstugaberor också mycket på hur man förvaltar deresurser som man sätter in i verksamheten.I inledningen till den här diskussionen fördes enmystisk diskussion om någon arbetsgrupp somskulle ha diskuterats i en annan arbetsgrupp, omjag förstod det rätt. Jag har inte informerats omnågon sådan arbetsgrupp och jag känner inte tillden. Jag tycker att själva tanken på att man skulleha en arbetsgrupp som skulle syssla med det här, nunär vi ligger långt fram i processen i regeringen, ärganska konstig.Efter inlägg konsulterade jag StenSvensson för att höra hur det faktiskt förhöll sig.Han sade att man har diskuterat frågan om att utseen arbetsgrupp för att bereda ärendet när detkommer till socialutskottet. Hur socialutskottetväljer att lägga upp sitt arbete tänker jag somsocialminister inte lägga mig i. Jag hoppas attarbetet läggs upp så att man lotsar igenom depropositioner som jag förelägger . I övrigthar jag inga särskilda synpunkter.Under den här något förvirrade diskussionen hardet förevarit kontakter mellan . Jag har förstått att TV redan harrapporterat om dessa kontakter. harefter samråd med mig ställt i utsikt att vi frånSocialdepartementet under arbetets gång skallinformera oppositionspartierna Ny demokrati,Socialdemokraterna och om arbetetmed den framtida familjepolitiken. Det har jagsjälvfallet inga invändningar emot. Om vi genomatt göra det kan lösa upp några knutar tycker jag attdet är utomordentligt bra. I slutändan, när vi harvoterat här i kammaren , hoppas jag att vi harfått igenom en familjepolitisk reform som innebären förstärkning av både valfrihet och jämställdhet.Det kommer jag som familjeminister att upplevasom utomordentligt tillfredsställande.(Applåder)Anf. 78 ()replik:Herr talman! I mitt inledningsanförande uttrycktejag mig mycket positivt om den del av det härförslaget som handlar om en utökad lagreglering isocialtjänstlagen, där man lägger fast mål ochkvalitetskrav när det gäller barnomsorgen. Dettycker vi socialdemokrater är ett bra förslag. Det vibeklagar, och som viftar bort, ärdet enhälliga utskottsinitiativ som vi tog för attverkligen göra klart att samma kvalitetskrav gälldeall barnomsorg, dvs. med hjälp av tillägget i 18 §.De borgerliga partierna och socialministern tyckeruppenbarligen att det saknar betydelse om tilläggetstår där eller inte, vilket inte vi anser. Jag har litetsvårt att förstå socialministerns ställningstagande iden frågan.Det vi däremot inte kan ställa upp på -- och det harframgått av debatten -- är att en fullständigetableringsfrihet skall införas. Som vi ser detkommer kommunerna inte att kunna planera ochutnyttja sina resurser på ett rationellt sätt. Detanser vi vara speciellt viktigt i det svåra ekonomiskaläge som så många kommuner befinner sig i nu.Med det här förslaget från regeringen skall detvingas att ge bidrag, till , till allaalternativ som dyker upp. Det handlar inte om atttillgodose några behov, utan det handlar om attbetala notan för privata alternativ.Vi tycker att det är rimligt att kommunerna får hittasina lösningar, både verksamhetsmässigt ochekonomiskt, och inte tvingas att bara varapenningutdelare. Förslaget om förändringen idenna tillståndslag innebär att kommunernashänder faktiskt blir bakbundna.Först ställer krav påkommunerna, men sedan får kommunerna inte enchans att leva upp till kraven, varken när det gällermålkvalitet eller skyldighet att tillgodose behoven.Ser inte socialministern några problem i dennaetableringsfrihet? Det vi redan kan se i form avskiktad barnomsorg är att de som har råd kan skaffasig en barnomsorg med högre kvalitet. Utifrån denekonomiska situationen i kommunerna ser vi attdet här är en utveckling som alltmer börjar sättafart.Anf. 79 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag beklagar att det är svårt att höra. Vi har sagtdetta till teknikerna men de kan inte lösaproblemet. Detta betyder att privata samtal ilokalen inte är möjliga eftersom det stör talarna.Jag hemställer också att talarna riktar sig motmikrofonerna, annars kommer vi inte att höravarandra.Anf. 80 Socialminister ():Herr talman! Såvitt jag förstår råder det inga delademeningar mellan oss om kvaliteten i den privatabarnomsorgen. Det står t.o.m. i den text somsocialutskottet har skrivit, och som Maj-IngerKlingvall och andra står bakom, att utskottet delaruppfattningen i propositionen att sammakvalitetskrav skall gälla för barnomsorgsom för privat. Att det är uppfattningen sompresenteras i propositionen är väl tydligt nog?Såvitt jag förstår innebär yrkandet som har lagtsfram bara att man går på propositionens linje, dvs.i sak samma linje som harföreslagit. Men som jag sade går denna diskussionöver mitt huvud, och jag förstår inte skillnadenmellan de två alternativen, så det får ut avandra debattörer.Maj-Inger tar upp frågan ometableringsfriheten. Jag är förvisso inte överraskadöver att , liksomSocialdemokraterna som parti, är emotetableringsfrihet. Jag har fört denna diskussionmed Socialdemokraterna under hela min tid sompartiledare, i riksdag. De haralltid på olika sätt varit emot privata alternativ. Dehar tyckt att frågan om privata alternativ är någotsom kommunerna skall kontrollera och avgöra.Maj-Inger tycks vara väldigt orolig för attnågon privatperson skulle kunna komma in ochstarta ett dagis i en kommun där det finns fullbehovstäckning och på det sättet rycka undanresurser från kommunen. Men man kan ju barastarta ett dagis om det finns barn som vill gå i dettadagis, annars får man inga som helst intäkter. Detmåste i så fall tyda på att det finns några föräldrarsom föredrar detta nya dagis framför något av deetablerade. Då tycker jag att det är ganska rimligtatt denna möjlighet för föräldrarna att välja ettalternativ som de bedömer som bättre för barnenöppnas.Däremot tycker jag att det är lika viktigt att maninte genom avgifter skapar dagis bara för dem somhar tjocka plånböcker. Därför säger vi klart ifrånatt kommunerna skall kunna ställa som krav påprivata dagis, för att de skall erhållakommunbidrag, att de inte tar ut avgifter somavviker oskäligt från de som kommunen tar ut.