prot · GG0971 · 1993-03-09 00:00:00 — Det får var och en självavgöra.Varför vill regeringen inte betrakta rätten att avståfrån kabel-TV på samma sätt som rätten att avståfrån andra delar i sin lägenhet?Anf. 43 Statsrådet (-):Fru talman! Jag tycker att Högsta domstolensavgörande i det här fallet är riktigt. Beloppet 30 krkan förefalla litet, men man måste se det hela i sittsammanhang.Ena parten i ett hyresförhållande skall inte ensidigtkunna ändra på ett hyresavtal. Ett hyresavtalinnebär att hyresvärden å ena sidan förbinder sig atttillhandahålla en viss lägenhet och att hyresgästen åandra sida förbinder sig att betala ett bestämtbelopp i hyra. Hyresbeloppet är den viktigasteingrediensen i avtalet, och den är den viktigasteförpliktelsen som hyresgästen har enligt avtalet.Det är en sak om man på grund avglömska eller försummelse inte betalar en mindredel av ett hyresbelopp, en helt annan om man sättertillvägagångssättet i system, dvs. av ren obstruktionvägrar att betala en del av hyresbeloppet. Ettsådant förfaringssätt kan naturligtvis inte i längdentolereras, vilket Högsta domstolens dom innebär.Enligt hyreslagen är hyresrätten inte förverkad omdet som ligger hyresgästen till last är av ringabetydelse. En enstaka försummelse kan anses somringa.Att kabelavgiften skall ingå i hyran träffar manöverenskommelse om när hyresavtal skrivs.Överenskommelsen är alltså frivillig och skallföljaktligen följas.Anf. 44 ():Fru talman! Det verkar som om statsrådet inteuppfattat min fråga riktigt. Naturligtvis skall hyran,och den mindre summa som hyran stigit med,erläggas -- summan stiger ju i takt med den tidunder vilken man inte betalar.Men det handlar om grundfrågan, nämligenhuruvida kabel-TV skall anses ingå i hyran. Jag harviss förståelse för problemet om man som nyhyresgäst flyttar till ett hus där kabel-TV-avgiftenredan ingår. Men jag tänker på fall där det inte ärså. I det här fallet gäller det en gammal människasom tvingas flytta från sin bostad därför att hon inteaccepterar denna del av hyresavtalet. Sådana fallkan ju uppstå igen, om man inte ändrar lagen. Jaganser att den människans valfrihet när det gällerhur man vill ha det i sitt hem i allra högsta gradgrovt åsidosatts.Anf. 45 Statsrådet (-):Fru talman! Överenskommelsen är ju träffad, då ärhyresgästen bunden av den. Jag utgår från attöverenskommelsen är träffad enligtförhandlingsordningen för ifrågavarande hus.Mycket snart kommer det emellertid endepartementspromemoria frånJustitiedepartementet med förslag om ändringar ihyresförhandlingslagen. Ändringarna kommer ikorthet i princip att innebära att varje hyresgästsjälv skall få rätt att förhandla om sin hyra, om såönskas. Det innebär att hyresgästen kommer att habetydligt mer insyn och större kontroll över sitthyresavtal än , med den nuvarande ordningenenligt hyresförhandlingslagen. Problemet medkabel-TV-avgift möjligen med dessaförändringar.Anf. 46 ():Fru talman! Naturligtvis kan det vara bra om varjehyresgäst själv får förhandla. Det kan vara till storfördel för många människor. Men hjälper det 85-åriga damer, som har svårt att själva sköta dessaförhandlingar? Vi är då tillbaka vid grundfrågan.Jag vill inte föra debatten vidare utan bara beklagaatt regeringen uppenbarligen inte är intresserad avatt i det konkreta arbetet med ny hyreslagstiftningvärna om hyresgästers valfrihet. Regeringenföredrar i stället -- som i det här fallet -- att den härtypen av domar får förekomma, vilka grovtåsidosätter valfriheten för människor som inte villha kabel-TV.Anf. 47 Statsrådet (-):Fru talman! Det är inte alls fråga om att åsidosättanågon valfrihet. Den överenskommelse som EvaZetterberg talar om är frivillig och har ingåtts.Hyresgästen är alltså bunden av dennaöverenskommelse. Man kan inte lagstiftningsvägenta bort detta förhållande.I lagstiftningen sägs det emellertid att en mindreförsummelse kan tolereras, men en uppenbarvägran att betala en del av avgiften under en längretid kan inte tolereras.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på frågorna 1992/93:436 och 441 omanvändningen av återbetalda lokaliseringsstödAnf. 48 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! har frågatnäringsministern om han är beredd att medverkatill att de som skall återbetalasav skall användas till attskapa nya arbetstillfällen i Malmöregionen.Rolf L har frågat näringsministern vadregeringen tänker göra för att Saabpengarna skallbidra till nya varaktiga arbetstillfällen iMalmöregionen.Frågorna har överlämnats till mig och jag besvarardem i ett sammanhang.Alla regionalpolitiska medel, som ställertill regeringens förfogande utan detaljeradeanvisningar, fördelar regeringen över landet medhänsyn främst till de långsiktiga problemenssvårighetsgrad. Detta gäller även de medel som avolika anledningar återbetalas till staten.Samtliga länsstyrelser tilldelas medel för regionalautvecklingsinsatser. Dessa kan användas tillföretagsstöd i stödområdena, till glesbygdsstöd iområden som länsstyrelserna utpekar samt tillprojektverksamhet i samtliga län. Härutöverdisponerar och regeringen medel förfrämst företagsstöd i stödområdena.Malmöhus län är enligt min bedömning en regionsom är mycket livskraftig på lång sikt.Gentemot den nuvarande höga arbetslösheten ihela landet har regeringen vidtagitarbetsmarknadspolitiska åtgärder i storutsträckning. fördelar påregeringens uppdrag medel tilllänsarbetsnämnderna efter dearbetsmarknadspolitiska problemenssvårighetsgrad. På grund av den högaarbetslösheten har sålunda länsarbetsnämnden iMalmöhus län erhållit närmare 3 miljarder kronorunder innevarande budgetår. Det innebär attMalmöhus län tillsammans med länerhållit mest i landet.Fru talman! Regeringens främsta uppgift i dettasammanhang är dock att skapa goda allmännaförutsättningar för näringslivet. En mångfaldåtgärder har därför vidtagits med denna avsikt.Det är mitt och regeringens mål att alla regioner ivårt land härigenom skallåterkomma till en arbetsmarknad med godsysselsättning och tillväxt.Anf. 49 ():Fru talman! Jag tackar arbetsmarknadsministernför svaret på den fråga som jag har ställt. Jaghoppas att jag inte gör honom alltför besviken omjag säger att jag inte är nöjd med svaret.Tyvärr blev den satsning som gjordes från på en bilproduktion på Kockumsindustriområde i mycket kortlivad. Efter ettårs verksamhet stängdes fabriksdörrarna. Av detsom skulle bli 2 700 jobb bidde inte en tumme.Samhället satsade många miljoner i ,och företaget lovade många nya jobb i . Närföretaget inte levde upp till sina löften, är detnaturligtvis inte mer än rätt att återbetalar vadman har fått av samhället.Regeringens ställningstagande att skall betalatillbaka är ett bra beslut. Man kan naturligtvis alltiddiskutera beloppets storlek. Med 77 miljoner attåterbetala senast kommer Saabenligt min mening lindrigt undan. kannaturligtvis inte springa ifrån sitt ansvar för att maninte levde upp till löftena om varaktiga jobb iMalmö.Men, och det är viktigt att slå fast, inte hellerregeringen, , får smita från sittansvar mot som staten tog på sig i sambandmed nedläggningen av den civilafartygsproduktionen vid Warf.De 77 miljoner som regeringen nu kräver att Saabskall återbetala ingår, som jag ser det, i det paketsom fattat beslut om skall gå till varaktigaarbetstillfällen i och ersätta de somgick förlorade vid Warf närfartygsproduktionen lades ned. FrånMalmöregionen är vårt krav att de pengar somåterbetalas från skall återföras tillMalmöregionen för att skapa nya och varaktigajobb.Anf. 50 Arbetsmarknadsminister ():Fru talman! Saabsatsningen i är tyvärrkanske den allra största felsatsningen någonsin förstaten och också för . Det blev tyvärr intemånga månader av arbete för mycket mycket storapengar. Som jag tolkar så är jude 77 miljonerna de små pengarna i det härsammanhanget, men det är ju de enda pengar somär återkrävningsbara. Att man sålde förluster förskatteavdrag, att man fick loss de storainvesteringsfonderna , osv. innebar ju destora pengarna.Dessa 77 miljoner kommer att betalas tillbaka förstom . skall välkonjunkturerna förhoppningsvis ha vänt på ettsådant sätt att återigen mår bra.Jag vill också peka på vad som har gjorts medarbetsmarknadspolitiska medel. Det är mycketstora resurser som har satsats i detta sammanhang iförhållande till den relativt lilla summan 77miljoner. Men alla pengar är viktiga i ettsammanhang när man vill göra saker och ting.Anf. 51 ():Fru talman! Det är naturligtvis mycket lätt att ,när man har facit i hand, säga att den satsning somgjordes i var en felsatsning. Det är klart attom en produktion inte varar så är deten felsatsning. Men såväl regering som riksdagtrodde på denna produktion när vi fattade beslutom den.Det är naturligtvis riktigt, somarbetsmarknadsministern säger, att dessa pengarkommer att återbetalas först om . Menenligt länsarbetsnämndens prognoser som gällerutvecklingen för , kommer bortemot20 % att vara arbetslösa inom loppet av tiomånader. Om man ser det från denna utgångspunktkommer varenda satsning som görs att vara av storbetydelse. Jag tycker alltså attarbetsmarknadsministern ändå skall lägga påminnet att när detta program för antogs,som en ersättning för nedläggningen av den civilafartygsproduktionen vid , var detmeningen att detta skulle skapa varaktiga jobb.När staten nu kräver tillbaka ,vore det väl inte mer än rimligt att dessa pengarsatsades på insatser just för att skapa de varaktigajobb som både regering och riksdag lovade vidtidpunkten för beslutet om . Om dessa pengarinte återbetalas, bryter regeringen egentligen motriksdagens fattade beslut.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på fråga 1992/93:408 om stödet förmänskliga rättigheter i BurmaAnf. 52 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig omjag kommer att stödja det krav på ekonomiskasanktioner mot som ett antalnobelpristagare har ställt om inteoppositionsledaren och fredspristagaren frisläpps.Jag vill redan inledningsvis erinra om vad jagtidigare på fråga av har haftanledning att framföra i denna kammare, nämligenatt varit mycketaktivt då det gäller att protestera mot mänskligarättighetsöverträdelser i . Vi har också starktkritiserat den burmesiska militärregimen som bl.aalltjämt håller Nobels fredspristagare i husarrest. Vidare har nu irad varit huvudförslagsställare till en resolution omBurma i . Vid fjolåretsgeneralförsamling förhandlade fram enskarpt formulerad resolution som antogs utanomröstning. I denna krävdes bl.a. att Aung friges.Likaså har vi inför det pågående mötet medFN:s kommission för de mänskliga rättigheternakraftigt kritiserat de fortgående kränkningarna avde mänskliga rättigheterna. Vi är ocksåmedförslagsställare till den resolution som viräknar med skall antas av för de mänskliga rättigheterna. Idenna resolution kan man notera att deninternationella tonen ytterligare skärps motmilitärregimen.Såsom nämner inbjöd jag AungSan Suu Kyi till den internationella konferens ommänskliga rättigheter som hölls iStockholm. Dess värre frisläpps hon inte från denhusarrest som hon befinner sig i sedan mer än tre årmed mindre än att hon lämnar för gott.Detta vägrar hon naturligtvis att gå med på.Vårt agerande i iBurmafrågan har rönt stor uppskattning i mångaländer. Detta beror till stor del på att vi har lyckatsuppnå enighet kring fördömandena av regimen iBurma, vilket är av avgörande betydelse för attåstadkomma ett effektivt tryck.När det gäller förslaget om ekonomiska sanktionermot bör det ses mot denna bakgrund. Föratt ekonomiska sanktioner skall vara meningsfullakrävs internationell enighet och inte minst ettsamlat stöd från länderna i regionen. Att uppnåenighet om detta i denna fråga torde vara mycketsvårt.Det kan också i sammanhanget konstateras att detekonomiskt oberoende redan har uthärdat30 år av relativ isolering. Även om landets ekonomiär mycket bräcklig kan regimen kompensera siggenom intäkter för oljekoncessioner från ett antalutländska företag. ligger som bekant i dens.k. gyllene triangeln, ökänd för sinnarkotikaproduktion. Det kan inte uteslutas attden parallellekonomi som detta ger upphov till gerintäkter till landet.Mot denna bakgrund tror jag att den mestverkningsfulla vägen att åstadkomma förbättringarför befolkningen i är att vi -- tillsammansmed andra länder -- fortsätter att sätta press påregimen i i mänskligarättighetshänseenden och på bästa möjliga sätt gerstöd åt den fängslade fredspristagaren och de idemokratisk ordning valda politiker som förhindrasverka fritt i sitt land. Jag hade själv ettmöte i med premiärministern i denburmesiska parallellregeringen, , somför övrigt är kusin till vill jag säga att jag efter ett samtal medAung brittiske make i början avdecember gjorde ett uttalande i vilket detbl.a. underströks att världssamfundet nu måste tasitt ansvar för utvecklingen avseende mänskligarättigheter i och att militärregimen måsteinleda en konstruktiv dialog medoppositionsgrupperna som kämpar för mänskligarättigheter och demokrati.Anf. 53 ():Fru talman! Jag tackar biståndsministern för svaretpå den här frågan. Jag ställer den och jag har, precissom vi hörde, ställt den tidigare för att jag vet attdet enbart är det internationella trycket som ärnågot av ett hopp för att situationen skall förbättrasi . Det som vi samtalar om här kommer påolika vägar fram till människor som det här är viktiginformation för.Jag tror att den aktion som nobelpristagarna -- fleramycket namnkunniga fredspristagare --genomförde när de blev hindrade från attkomma in i och i stället skrev ett öppet brevtill juntan, där de krävde ett frigivandeoch att demokratin återinförs, är en av de aktionersom är viktiga för att vi skall nå en förändring.Några av de här pristagarna, , framförde kravet påembargo. Det är inte första gången det harframförts. gjorde det också på sin tid.Det är bra att vi från svensk sida har tagit initiativ;resolutionerna i FN. Men jag tycker att vi måstehöja ribban i den här frågan. Det var också bra attAung inbjöds till MR-konferensen.Men jag vill veta hur kommer att agerafortsättningsvis, just för att vi skall kunna agera merkraftfullt än vi har gjort tidigare.Anf. 54 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan känna full respekt förönskemålen att skall agera mer kraftfullt.Likväl är det, tycker jag, rim och reson att få sägaatt agerar och har agerat kraftfullt.Sveriges företrädare i de internationella fora somhar att hantera den här typen av frågor har, som jagsade i mitt svar, lyckats uppnå enighet för att få tillstånd fördömanden visavi regimen i . Detkan vara mycket mödosamt och mycket svårt, mendet är en förutsättning för att man skall kommanågon vart. Det sämsta som kunde hända tror jag --och det är säkert ingen unik ståndpunkt -- är uppnår en splittring som den burmesiskaregeringen kan flagga med och opinionsmässigt dranytta av.Jag vill gärna ha sagt, fru talman, att jag är heltöverens med om att det krävsinternationellt tryck. Det arbetar vi för och detkommer vi fortsättningsvis att arbeta för. Jag tyckeratt nobelpristagaraktionen i allra högsta grad varlovvärd. Men det finns anledning att säga ännu engång att den verkligen inte harsuttit passiv.Anf. 55 ():Fru talman! Det är vi överens om. Det råder ingettvivel om att har varit initiativtagare tillresolutionerna i FN. Det är alldeles utmärkt,liksom inbjudan hit till . Men vadär nästa steg? Det är det som intresserar mig.Jag träffade också , premiärministern iparallellregeringen, när han var här i Stockholm.Han vädjar t.ex. om bistånd till exilgrupperna.Norge är ett föredöme i de här frågorna. Vad görvi?Det finns flera rapporter som har kommit detsenaste året. En australisk senator, , somhar skrivit en intressant rapport, framför kravet påekonomiska sanktioner. harantagit en resolution där man fördömer kvinnornassituation. Kvinnor kidnappas och hamnar iprostitution i Thailand.Jag tycker att det är alldeles utmärkt att vi har drivitden här frågan. Men jag vill veta vad som är nästasteg.Anf. 56 Statsrådet ():Fru talman! Frågan till mig var om vi ställer ossbakom de ekonomiska sanktioner somnobelpristagarna vädjat om.Nu är det så, vilket naturligtvis väl till, att ett internationellt bindandebeslut om handelssanktioner enbart kan fattas avFN:s säkerhetsråd, om rådet finner det motiveratför att undanröja ett hot mot internationell fred ochsäkerhet. Vi vet också alltför väl att inte ärmedlem i säkerhetsrådet. Jag bedömer det inte somrealistiskt att söka uppnå ett sådant beslut där.Men vi kommer fortsättningsvis i alla deinternationella fora som har med mänskliga fri- ochrättigheter att göra, inkl. allt vi kan göra bilateralt,att driva på en förändring av situationen i Burma.Anf. 57 ():Fru talman! Det är bra. Det jag efterlyser är alltsåambitionsnivån. Jag kan gå vidare med dem somhar tagit upp sanktionskrav. T.o.m. faktiskt uttalat att det skulle vara mycketverkningsfullt om man kunde få till ståndsanktioner i länder i . Det finnspolitiskt intresse för detta. Vi vet att landet, ävenom det har varit isolerat, är ekonomiskt sårbart.Det är alldeles uppenbart.Jag tycker att det är en liten felskrivning i svaret närman talar om ett ekonomiskt oberoende Burma.Det är det faktiskt inte. Man får inkomster frånnarkotikahandeln, det finns ädelstensintressen --jade -- och liknande. Vi har kopplingen till Kina.Anf. 58 Statsrådet ():Fru talman! Jag vill bara säga att det inte var enheltäckande återgivning. Det står i svaret att ''Ävenom landets ekonomi är mycket bräcklig kanregimen kompensera sig genom intäkter för -- - -.''Anf. 59 ():Fru talman! Jag hoppas att vi under nästa session iFN har en resolution med skarpare skrivningar.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på fråga 1992/93:381 ombifallsprocenten i nådeärendenAnf. 60 Justitieminister ():Fru talman! har frågat mig omdet efter regeringsskiftet har skett någonförändring i nådepraxis.Nådeinstitutets karaktär av undantagsföreteelseinnebär att det bör användas med försiktighet ochomdöme. Regeringens prövning av nådeärendenregleras bara av en mycket allmän bestämmelse iregeringsformen och grundas på allmännavärderingar och en fri bedömning. Det är mycketvanligt att en sökande åberopar flera olika skäl tillstöd för sin ansökan. Detta innebär att det ärvanskligt, för att inte säga ogörligt, att jämföraolika nådeärenden med varandra, särskilt somnådebesluten liksom tidigare är utan motivering.Någon praxis i vedertagen mening finns inte påannat sätt än att vissa nådeskäl är mer vanligtförekommande än andra. De nådeskäl som beaktasär i allt väsentligt desamma nu som tidigare.Som mycket riktigt påpekat ärbifallsprocenten i nådeärenden lägre äntidigare år. Det är emellertid viktigt att ha i åtankeatt siffrorna avser endast och att någonnärmare undersökning av ärendematerialet inte hargjorts. Det är därför omöjligt att nu dra denslutsatsen att förutsättningarna för att få nådändrats i någon större utsträckning.Anf. 61 HANS ():Fru talman! Jag tackar för svaret.Bifallsprocenten till nådeansökan har sjunkit. Efteratt ha varit relativt jämn ,mellan och , ligger den på5,. Det är inte acceptabelt att regeringen pådetta sätt gör en kraftig inskränkning avmöjligheten att erhålla nåd. Även om det inte är enpraxis i vedertagen mening, går det inte att kommaifrån att det rent faktiskt finns en viss praxis.Distriktsåklagare , som tjänstgjortvid nådeenheten, har gjort en omfattandeundersökning av nådeärendena, och hankonstaterar att den nuvarande justitieministernställer högre krav.Syftet med nådeinstitutet är inte att rätta felaktigadomar. Däremot är det nödvändigt att ha möjlighetatt ändra en fängelsepåföljd till ickefrihetsberövande påföljd, eftersom det i vissa fallskulle vara inhumant att kräva att ett fängelsestraffskall verkställas. Orsakerna kan vara sådanaomständigheter som domstolen inte har haftkunskap om eller att väsentligt ändradeföhållanden inträffat mellan dom ochverkställighet.Antalet fängelsedömda ökar. Under sådana omständigheter finns det skälatt inte förändra nådepraxis. Jag hoppas att det somhar inträffat 1992 endast utgör ett tillfälligt avstegoch möjligtvis till en del beror på speciellaomständigheter. Men jag har väckt frågan därföratt det finns behov av att ha en viss fast nådepraxisi dagens situation, och den bör snarare gå imildrande än i skärpande riktning.Regeringen borde lämna en redogörelse förhur nådeinstitutet har tillämpats.Anf. 62 Justitieminister ():Fru talman! När säger att hanhoppas att det är ett tillfälligt avsteg visar det, ochdet är bra att det kommer fram, en skillnad i vårtsätt att se på nådeinstitutet.Det jag tycker att man egentligen skulle fråga sigär: Hur är det möjligt att det under i stort sett tiosoicaldemokratiska år har varit nästan exaktprocentuellt lika många som har beviljats nåd? Omman tillämpar nådeinstitutet med den individuellaprövning som det skall vara fråga om, borde detstatistiskt sett bli stora variationer mellan olika år.Även jag förväntar mig att det skall bli variationermellan olika år och att det som gäller intekommer att gälla . Inte för att vi skall hållaen viss nivå på antalet beviljade nådefall, utan föratt vi skall tillämpa nådeinstitutet på det sätt somdet är avsett, som en rent individuell prövning av defall där man i efterhand kan påtala att det inte ärrimligt att personen exempelvis sitter i fängelse.Anf. 63 HANS ():Fru talman! Det är självklart att det skervariationer. Det har också skett variationer på 3--. Jag vill nämna att deskillnader som fanns som föregicknuvarande regering också fanns under den tidigareborgerliga regeringen, exempelvis närjustitieminister var med i regeringen.Men en sådan här stor skillnad som vi får för år1992, dvs. att de beviljade ansökningarna minskarmed hälften, är en så dramatisk förändring att jaginte kan låta bli att ställa frågan här i . Jagvill gärna höra justitieministerns kommentar tillden undersökning som distriktsåklagare har gjort. Det finns alltså anledning attfundera på den här frågan på ett annat sätt.Anf. 64 Justitieminister ():Fru talman! Den undersökning som har gjortsbygger på ett mycket begränsat material. Jagförnekar inte att jag ställer högre krav. Jag tyckeratt nådeinstitutet är till, inte för att ompröva ochgöra en bedömning av om man tycker attdomstolarna har dömt rätt, utan för att göra enbedömning av faktorer som domstolen inte harkunnat ta ställning till för att avgöra omfängelsestraffet skall kunna verkställas eller ej.Det intressanta är att över jämföraen borgerlig och en socialdemokratisk regering. Änså länge har vi inte fått . När vi harfått det kan vi ta den diskussionen.Det som sägs i den undersökning som Hans GöranFranck åberopar är att jag ställer högre krav. Detuttrycks på så sätt: Man kan säga att hon höjtribban något.Jag tror att det är korrekt att höja ribban något.Anf. 65 HANS ():Fru talman! I det här inlägget medger alltsåjustitieministern att förändringen inte bara berorpå omständigheter som ligger utanför henneskontroll och kan bero på tillfälligheter. Hon harhöjt ribban och skärpt praxis.Jag tycker att man i nuvarande läge, när antaletfängelsedömda har ökat så kraftigt som det hargjort och strafflatituderna har skärpts, rimligtvisborde kunna gå i motsatt riktning. Jag tycker att detär oroväckande att justitieministern har den härinställningen. Det här har inte tidigare varit enstridsfråga mellan borgerligt sinnade ochsocialdemokrater, möjligtvis från moderat håll,men inte från liberal sida.Anf. 66 Justitieminister ():Fru talman! Det som säger ärfaktiskt att vi skall använda nådeinstitutet som enventil. Det har jag svårt för att se. Det kan icke varameningen att vi när vi har fler i fängelse skall släppafler fria. Det är ju sådant som vi ofta kritiserar iandra länder, där man har litet egendomligaamnestiregler. När man skall fira någon politiskhändelse släpps människor fria. Har man fullt påfängelserna släpps människor fria. Jag tror inte attdet är det som vi skall använda nådeinstitutet till.Dessutom tycker jag, som jag sade tidigare, inte attdet finns något skäl för oss att tala om någon störremotsättning när det gäller nådeärendena. Vi kaninte på så få fram något vettigt underlagsom pekar på en eventuell förändring.