prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Det är ett braförhållande såväl för forskningen som förgrundutbildningen som för samhället utanför.Leder vi in utvecklingen på en annan väg riskerarforskningen att förpuppas.Just kopplingen mellan grundutbildning ochforskning är en viktig komponent för att spridaforskningsresultat. Eller för att citera ur vår egenmotion: ''I brytningen mellan unga vetgirigamänniskor i grundutbildning och forskare iforskningens frontlinje kan nya spännande mötenske till fromma för båda parter. ''Beträffande doktoranderna, som är en nyckel positiv utveckling och till att få flerforskarutbildade, slår regeringen fast att målet äratt fördubbla antalet doktorsexamina fram till år2000. Det är en lovvärd målsättning, som jag gärnaställer mig bakom. Den är helt i linje med denpolitik med starkare satsning på forskning ochhögre utbildning som under en långrad år har velat se. När jag tittar på de medel somregeringen tänker sätta in för att nå detta mål blirjag däremot mera tveksam.Det är t.ex. tveksamt om antalet doktorandtjänstersom regeringen föreslår räcker. En väg skalltydligen också vara att utnyttja möjligheterna till enflexibel lönesättning. Det betyder i klartext enlönesänkning för vissa för att fler skall få chansen.Nu ligger ju lönenivåerna för doktoranderknappast på någon astronomisk nivå. Därför tyckerjag att det är märkligt att regeringen lägger sig idetta och tror att man därigenom skall kunnaåstadkomma besparingar. Det är säkert så att desom drabbas av dessa nya tongångar är de som nuhankar sig fram på utbildningsbidrag, dvs. i förstahand de som studerar humaniora.Sverige behöver fler forskarutbildade inom en radolika för samhället viktiga verksamhetsområden.Det görs visserligen vissa satsningar frånregeringens sida. Men de är inte tillräckliga enligtvårt sätt att se. De är till sin struktur också delvistveksamma.Vi föreslår från vänsterns sida att man nu skallbygga ut de fasta forskningsresurserna också tillhögskolorna i , , ochSundsvall-Härnösand. Vi har därutöver föreslagitatt det skulle göras vissa förstärkningar inomsamhällsvetenskap och humaniora vad gällerHögskolan i hela 80-talet har det i samband medforskningspolitiska beslut, i samband medbudgetpropositioner som har berört högskolansgrundutbildning, förts en debatt här i kammarenom att de nämnda högskolorna förr eller senareskulle få fasta forskningsresurser. Men man har sett en utvecklinginom Moderata samlingspartiet, där allt fler ocksåhar tagit till sig kvalitetsargumenten för att ge dehär högskolorna fasta forskningsresurser.Centerpartiet har varit det parti blandborgerligheten som fram till harställt upp på en sådan utveckling. Delar avFolkpartiet har också varit inbegripet i dennadebatt. Jag har förstått att det även där har funnitssympatier för en sådan här utveckling.Då är det något förvånande -- och det voreintressant att få höra närmare motiv till detta -- närman nu väljer att gå ifrån de här högskolorna och istället ger t.ex. fastaforskningsresurser. Vilka är de bakomliggandemotiven till ett sådant ställningstagande? Det vorepå sin plats både för oss som driver en positivutveckling för de här högskolorna och de lärare,annan personal och studenter som nog någotförvånat höjde ett ögonbryn när de läste det förslagsom nu har kommit från regeringen påforskningspolitikens område. Den förklaringen harde inte fått. Det är på sin plats att de i dagens debattkan få denna förklaring.De här idéerna är inte heller, som jag nämnde,alldeles nya. Det är inte så att t.ex. Högskolan iÖrebro kom på att de skulle ha fastaforskningsresurser. Det är inte så att kammarensutbildningspolitiker är alldeles oinformerade om dekvalitetsvillkor som finns hos de här högskolorna,för att de skall kunna bedriva och utveckla sinforskning. Det hade varit mycket bra om de hadefått den här signalen, för det hade varit en signal omatt de nu skall fortsätta att utveckla sin verksamhet.Nej, inget sådant kommer.Regeringen lägger fram förslag om användandet avresterande medel inom löntagarfondssystemet. Vårprincipiella inställning är att dessa pengarnaturligtvis skall användas inom pensionssystemet iförsta hand. Men om det inte finns en majoritet fördetta i , menar vi att man borde ha använtpengarna på ett sådant sätt att de återgår tillproduktiva investeringar. Vi lade därför fram enrad förslag till korrigeringar i förhållande tillregeringens förslag.Vi menar att de här stiftelserna, eftersom pengarnakommer från löntagarfondssystemet, borde ha haften bättre demokratisk styrning. Vi menar attriksdagen skulle ha möjlighet att, liksom i all annanforskningsverksamhet, återkomma vart tredje åroch ta ställning till den fortsatta användningen avmedlen; den fortsatta verksamheten, dess fortsattastruktur. -- Nej.Vi menar att när man satsar på ökad forskningmåste man också se på de områden och deverksamheter som ligger runt omkring. Det ärvillkoret för att få fler forskarutbildade. Därförhade det också varit på sin plats att man samtidigtsom man vill ha in fler i forskarutbildning ocksågjorde en kraftig satsning på vuxenutbildning. --Nej.Detta gör sammantaget, fru talman, att även omdet finns lovvärda initiativ inom regeringensforskningspolitik, finns det verksamheter runtomkring som inte får de medel, inte denförstärkning och inte de villkor som de skullebehöva för att nå målen för forskarutbildningen iSverige. Jag tror att det kommer att visa sig inomtvå att den här politiken inte är fullödig. Dåfår anledning att återkomma medkompletteringar inom de områden där substanssaknas.Anf. 4 ():Fru talman! har behandlat debåda propositionerna Forskning för kunskap ochframsteg och Forskning i frontlinjen.Utbildningsutskottets förslag finns i de bådabetänkandena nr 15, som heter Forskning, och nr16, som heter Löntagarfondsmedel för forskning.I betänkandet om forskningen läggs förslag framom en inriktning på den svenska forskningen för denärmaste tre åren på sammanlagt 37,5 miljarderkronor. Det innebär en ökning med 600 miljonerkronor utöver pris- och löneomräkning.Investeringar i lokaler och utrustning uppgårdessutom till minst 2 miljarder kronor.Utöver detta kommer de insatser som blir möjligagenom avvecklingen av löntagarfonderna och somomfattar ca . Totalt alltså enrejäl satsning på forskning i . Till skillnadmot det socialdemokratiska förslaget är detta ettfinansierat förslag. De socialdemokratiskaöverbuden på tillsammans ärinte till någon del finansierade.Det beslut som vi skall fatta innebäralltså en avsevärd förstärkning avforskningssatsningarna i . Och det behövs,därför att det svenska näringslivetsforskningsinsatser sjönk från mitten av 1980-taletfram till 1989.Jag tycker att det är beklagligt attSocialdemokraterna, som hade regeringsmaktenunder större delen av , inte tog till varamöjligheten att göra större satsningar på forskningi , som man talar så vitt och brett om i dag.Nu gör man det i och för sig på papperet men utanatt ha en enda krona av sina satsningar finansierad.Det gör att man inte kan tillmäta sådana satsningarnågot större värde. Det är lätt att vara generös närman inte behöver betala notan.Vad gäller den bakomliggande analysen av behovetav forskningssatsningar i finner jag, medundantag av ett par politiska frågeställningar, samstämmighet i utskottsbetänkandet. Fleraländer i vår omvärld stärker sina insatser förforskning och utveckling. Det är med dessa ländersom skall konkurrera om framtidaexportmöjligheter. Det är därför viktigt attforskningsvolymen i ökar och att vårforskningsstruktur utvecklas. I det sammanhangetär kunskapsöverföringen mellan universiteten ochhögskolorna, dvs. forskningsinstitutionerna, ochnäringslivet viktig men tyvärr otillräcklig.Värdefull kunskap förblir ofta outnyttjad. I en delfall blir den uppköpt av utländska företag ochintressen. Helst hade vi väl alla här i kammaren settatt svenska företag och intressen hade kunnat ta tillvara de forskningsinsatser som görs i landet på ettbättre sätt än vad som sker för närvarande.Jag skulle själv kunna ge flera exempel från minallra närmaste omgivning som visar på desvårigheter som tydligen finns inbyggda i detsvenska samhället när det gäller att intresserasvensk industri för att utnyttja de uppfinningar somgörs vid våra universitet och högskolor i dag.Det finns flera skäl för detta. Bl.a. är denakademiska kompetensen inom näringslivet alltförlåg för att man rätt skall kunna ta till varaforskningsresultat. Dessutom har i alltför storutsträckning universitetens och högskolornasutbildningsutbud inriktats mot den offentligasektorn och mot kortare utbildningar. Själv är jagsom ekonomisk historiker en typisk exponent pådetta.Av ca 27 000 sysselsatta forskarutbildade fanns förnågra år sedan 21 000 inom den offentliga sektorn,dvs. Industrin däremot hade relativt fåforskarutbildade, litet över 2 000 personer, ellerbara av de i industrin sysselsatta. Det är enförfärande låg siffra!Nu finns det lyckligtvis skillnader mellan olikabranscher. Inom läkemedelsindustrin finnsforskarutbildad personal i större omfattning äninom övriga näringsgrenar. Personligen anser jagatt det är en av förklaringarna till att svenskläkemedelsindustri varit så framgångsrik.Det skall dock sägas i detta sammanhang att svenskforskning på många områden är av en mycket högklass. Långsiktiga och målmedvetna satsningar påforskning har bidragit till att bygga upp vårtvälstånd -- därom är vi säkert alla överens.Som jag inledningsvis antydde återfinns Sverigedock inte längre bland de länder som satsar allramest på forskning, enligt rapporter från de senasteåren. Och det kan få allvarliga konsekvenser.Kunskapsutvecklingens omfattning har endirekt effekt på hur starkt står . hårda konkurrenssituation som finns i våromvärld är avancerad och nydanande forskning enförutsättning för industriella men ocksåkulturella tillväxt.För att uppnå detta måste forskningspolitikenenligt regeringens och utskottets uppfattninginriktas på större koncentration av insatserna tillområden av strategisk betydelse för Sverigesfortsatta utveckling. En bättre samverkan mellanuniversitet, högskolor och näringsliv måste kommatill stånd, en ökad flexibilitet i utbildnings- ochforskningsorganisationen på högskolor ochuniversitet och därmed också en ökadförnyelseförmåga. Men det räcker inte. Dessutombehövs en ökad rekrytering av forskare som skallkunna passas in i sin omvärld, dvs. att det krävs enökad internationalisering.Det är några viktiga vägar som angetts ipropositionen och som vi i utskottet också har tycktär viktiga och riktiga.Regeringens första prioritering inomforskningspolitiken är målmedvetnaforskningsinsatser inom vissa strategiska områden.Genom koncentrerade satsningar kan starkaforskningsmiljöer skapas. Vi är ett litet land, och vikan inte satsa på alla områden. Vi måstekoncentrera våra satsningar. Dessa kommer attverka som en förnyande och pådrivande kraft i helaforskningssystemet. För att vi skall kunna varakonkurrenskraftiga krävs inomsamtliga grenar av forskningen en alltmerspecialiserad kompetens. Denna kompetens måstefinnas också i form av en kontinuitet, en samling avresurserna.Det räcker inte med det. Man måste ha ettgränsöverskridande tänkande mellan olikadiscipliner och hålla kontakt med de avancerademetod- och teoriutvecklande instanserna världenöver. För att man skall kunna säkerställa ochutveckla den kompetensbas som finns i landet ochsamtidigt svara för kontinuiteten inom forskningenfordras därför en relativt stor grupp av forskaremed hög och varandra kompletterandevetenskaplig kompetens, för att nå den s.k. kritiskamassan.Forskningscentrum, s.k. Centers of Excellence, börskapas inom eller i nära anslutning till universitetoch högskolor i syfte att göra det möjligt för Sverigeatt framgångsrikt på dessa områden konkurreramed andra länder. Utgångspunkten bör härvid varaatt samla forskare med exeptionell kvalitet. Annarsnår vi inte upp till den kompetensnivå som behövsför att vi framgångsrikt skall kunna konkurrera.Regeringen föreslår därför en alldeles speciellriktad satsning på avlöntagarfondsmedlen för den här typen avforskningssatsningar. Pengarna skall kunnaanvändas av ungefär . Dekriterier som regeringen ställer för en forskningsom skall bli aktuell innebär bl.a.att bidra till utvecklingen av framtidakonkurrenskraft,att tillgången på kvalificerade forskare i landet ökasväsentligt,att forskningen skall vara på högsta internationellanivå,att man koncentrerar insatserna till ett begränsatantal områden,att det internationella samarbetet stimuleras ochatt allt detta dessutom skall ske i ära anknytning tilluniversitet och högskolor.Detta föreslår regeringen, och utskottet instämmer.Vi tycker att löntagarfondsmedlen skall delas upppå tre områden. Ansvaret för dessa föreslåsöverlåtas till tre stiftelser, en för varje område, somhar att fatta beslut om forskningens inriktning. Detre områdena föreslås bli följande:För det första ett område för strategisk forskning,där huvuddelen av resurserna föreslås gå tillforskning inom teknik, naturvetenskap ochmedicin. Det är centrala områden i svenskforskning. föreslås få ungefär 6miljarder kronor.Det andra området kallas för miljöstrategiskforskning, ett område där redan har nåttlångt och där en fond på 2,5 miljarder kronorinnebär att vi får ytterligare utvecklingsmöjligheterpå det här viktiga forskningsområdet.Den tredje stiftelsen föreslås få 1,5 miljarderkronor, och den skall satsa på kulturvetenskapligforskning. Det tycker jag är ett betydelsefulltområde, att bedöma av den kunskapsutvecklingsom sker i vår omvärld som förändras allt snabbarebåde tekniskt, ekonomiskt och socialt. Inte minstSveriges ökade samarbete med Europaunderstryker detta ytterligare.Den andra prioritering som regeringen gör är attförstärka kunskapsutbytet mellan de vetenskapligainstitutionerna och framför allt forskningen där ochutvecklingsarbetet i företagen. Det är tyvärruppenbart att kunskapsflödet mellan universiteten,högskolorna och näringslivet är otillräckligt. Dethar jag talat om . Bristerna i samspelet göratt tillgänglig kunskap inte når industrielltillämpning i den utsträckning som borde varamöjlig. Att stimulera kunskapsflödet blir därmeden viktig forskningspolitisk uppgift. Flera olikavägar kan prövas, t.ex. genom särskildadoktorandprogram i samverkan mellan universitet,högskolor och näringsliv. Men -- och det tycker jagär viktigt att säga i de här sammanhangen -- insatserav detta slag måste också motsvaras av en tydligvilja inom näringslivet att anställa dem somutbildas. Vi vet att det inte alltid har varit så.Samtidigt måste också förnyelseförmågan bli störreinom universitetens och högskolornasforskningsverksamhet, utan att därför dennödvändiga långsiktigheten äventyras. Det kan inteminst ske genom beredande av bättreutvecklingsmöjligheter för unga forskare. I vissafall är förnyelsens förutsättningar ökade resurser,som ju regeringen också ger. är emellertid enökad flexibilitet och dynamik det allra viktigaste,och vi vet att det finns en stelhet i vårauniversitetssystem. Genom ökade kontakterforskare emellan -- gärna över fakultetsgränserna --genom insatser för att öka andelen kvinnligaforskare, genom förbättrade möjligheter för yngreforskare samt genom prioriteringar påexpanderande forskningsinriktningar kanforskningsresurserna i utnyttjas bättre. I dehär sammanhangen kan den särskilda satsningenmed hjälp av löntagarfondsmedlen innebära denavgörande förbättring som stärker vår relation tillomvärlden på forskningsområdet.I syfte att förnya forskningen, att stärka kvaliteteni den högre utbildningen och att förse näringslivetoch andra samhällssektorer med ökat antalvetenskapligt utbildade medarbetare bör i enlighetmed tidigare fastlagt mål examinationen avdoktorer fördubblas . Totalt examinerasför närvarande ca 1 100 doktorer per år.Forskarutbildningen måste förbättras ocheffektiviseras för att säkerställa en rimligdisputationsfrekvens. Det är inte lätt, men det ärnödvändigt för att klara dessa satsningar.För att stärka forskarrekryteringen anvisarregeringen en rad åtgärder som utskottetinstämmer i. De innebär bl.a. att flerdoktorandtjänster inrättas med särskild tonvikt påde tekniska, naturvetenskapliga och humanistiskafakulteterna samt att utbildningsbidrag fördoktorander bör omvandlas till doktorandtjänster.Fr.o.m. tillkommer inga nyautbildningsbidrag. Detta är en fråga som utskottethar behandlat från tid till annan, och kommerdet avgörande beslutet att fattas. I detsammanhanget är det viktigt att säga attkarriärmöjligheterna efter doktorsexamen måsteökas. I annat fall kommer man att uppleva attutbildningen leder in i en återvändsgränd.Den tredje punkt som jag tycker är utomordentligtviktig är att forskningens internationaliseringbehöver påskyndas. Genom fårSverige tillgång till EG:s alla program. Men det ärviktigt att säga att den vidgadeforskningssamverkan på EG-nivå måstekompletteras med samverkan först och främst medUSA och , men kanske också med bilateralaavtal med enskilda . Samarbetet medamerikanska forskningsinstitutioner är avgörandeför utvecklingen på åtskilliga av deforskningsområden där har särskildaförutsättningar.För att göra det möjligt att stärka det bilateralaforskningssamarbetet bör ökning av antaletforskar- och resestipendier ske. Om detta finns detsäkerligen en enig uppfattning i utskottet. Vårauppfattningar skiljer sig däremot på några klartavgränsade politiskt känsliga områden. Det förstaär helt naturligt hur löntagarfondsmedlen skallanvändas.Att Socialdemokraterna reagerar kraftigt och slårbakut när det gäller användning avlöntagarfondsmedel, till vilket ändamål det än måvara, har jag en viss förståelse för. Men när nuregeringen väljer att satsa på det i mitt tycke bästaav alla alternativ tycker jag att det är märkligt attSocialdemokraterna inte kan ge oss någon litenpositiv kommentar om att det i varje fall är ett braändamål.Att sedan Socialdemokraterna säger att dennasatsning på skall göras överbudgeten låter mycket trevligt och bra. Tanken ärväl den att sedan löntagarfondspengarna fasats inskall de , i början av2000-talet återigen fasas ut, varvid förhoppningsvisSveriges ekonomi är så bra att vi kan sätta in statligamedel. Men att nu tala om detta tycker jag vittnarom bristande samhällsansvar.Jag skulle vilja att visar hur honfinansierar sin budget. Enligt min bestämdauppfattning har hon ingen finansiering av den.Socialdemokraterna talar om att det behövsytterligare satsningar på forskning. Man skall inteenbart införa doktorandtjänster fr.o.m. iår utan också öka antalet utbildningsbidrag. Det ärsamma sak där: en vällovlig satsning, men utannågon finansiering. Dessutom tror jag att densatsning som regeringen gör medför att antaletforskarstuderande till institutionerna når en sådannivå att det blir svårt att klara ytterligare ökningar.Det finns också en gräns för hur stora satsningarman kan göra, oavsett om man finansierar demeller ej.Också i en annan fråga går det en politisk skiljelinjemellan å ena sidan Socialdemokraterna ochVänsterpartiet, å andra sidan oss i majoriteten, ochdet gäller beträffande de mindre och medelstorahögskolorna.Socialdemokraterna säger att regeringen inte villutnyttja den potential som finns där. Detta är fel.Det är självklart att vi vill utnyttja den potentialsom finns. Med tanke på de satsningar somregeringen gör på de mindre och medelstorahögskolorna är det märkligt attSocialdemokraterna inte kan erkänna det.Regeringen satsar särskilda medel på olikaforskningsstödjande åtgärder, och det tycker jag ärbra. Dessutom skall vi göra det möjligt för forskareoch lärare på de mindre och medelstorahögskolorna att i större utsträckning ägna sig åtforskning.Låt mig för att visa vad vi tycker i detta avseendeåterge vad utbildningsutskottet anför på s. 40 i sittbetänkande:''Utskottet förutsätter för sin del attutgångspunkten för dessa direktiv blir de resursersom innevarande budgetår avsätts underfakultetsanslagen för motsvarande ändamål. Denerforderliga förändringen bör innebära att ett iförhållande till innevarande budgetår förhöjtbelopp budgeteras under fakultetsanslagen för denkommande planeringsperioden. Höjningen böravvägas mot de övriga resurstillskott förforskningsändamål som ställs till högskolornasförfogande genom statsmakternas beslut och motde ökade åtaganden vad avser grundutbildning somdessa högskolor skall fullgöra under denna period.Utskottet förutsätter att regeringen noga följerutvecklingen och återkommer till medfrågan i nästa forskningsproposition. ''Jag tycker att Socialdemokraterna skulle ha kunnatnöja sig med detta. Framför allt tycker jag att de,om de nu inte är nöjda, kunde ha gjort en konkretprecisering av det egna ställningstagandet, men detgjorde de inte. De talade vitt och brett omnågonstans . Manmå säga att det inte kan vara lätt för departementoch budgetansvariga att hitta en lämpligavvägningsnivå på ett sådant belopp. Någonprecisering måste jag kunna begära.Om man nu inte kan göra någon precisering själv,borde man kunna avvakta att regeringen får göradessa avvägningar. Det är den normala praxisen. Idet regleringsbrev som skall läggas fram i början avjuni månad skall den preciseringen finnas med. Omman sedan inte är nöjd, kan man komma igen ochklaga under nästföljande riksmöte.Det förvånar mig att ni med denna brist påprecisering kan skjuta så skarpt.Fru talman! Jag tror att målar uppen något överdriven bild när det gäller risken för attden forskning som skall ske inom de bolag som kanbildas vid universitet och högskolor skall bli så attsäga hemligstämplad och inte nå ut till omvärlden.Det ligger i bolagens, forskarens och samhälletsintresse att forskningsresultaten publiceras.Däremot kan det vara en fördel med enbolagsbildning i fråga om patenträttigheter osv.Erfarenheterna från andra länder visar att dettaegentligen inte är något problem.Sedan tror jag att hade litet otur.Han tog upp ett exempel med en lic-avhandling.Han hade erfarit att den hade blivit hemligstämpladefter . En gång i tiden, ,kunde en avhandling som lades fram i sambandmed en licentiatexamen ligga framme under 14dagar. Därefter hade studenten rätt atthemligstämpla lic-avhandlingen för att sedan kunnaavlägga en doktorsexamen med den avhandlingensom grund. Det praktiserades av praktiskt taget allasom licentierade. Det står en person i talarstolensom har gjort det. Det var min avsikt -- även om detsenare inte blev så -- att avlägga en doktorsexamen.Jag tror inte att det finns någon reglering av den nyatypen av lic-avhandlingar. Därför tror jag att BjörnSamuelson inte alls behöver hysa den oro som hanhar framfört här i talarstolen.Anf. 5 ()replik:Fru talman! försöker vifta bort 3miljarder kronor. Han hävdar att det inte är frågaom något förslag. Han menar att pengarna inte harfinansierats från socialdemokratisk sida. Det ärrent nonsens.Vi har en skuggbudget där vi har gjortomprioriteringar. Den skuggbudgeten är väl såstark som regeringens budget. framförmycket ihåliga argument bara för att skyla över attden borgerliga regeringen inte har priorieratforskningen med normala budgetmedel. Det tyckerjag är mycket svagt när det gäller en så viktigverksamhet som forskning.Vidare låter det som att stödet till forskningen vidde mindre och medelstora högskolorna är någotsom skall skjutas . sägeratt vi får komma tillbaka med våra krav om tre årnär nästa forskningsproposition skall läggas fram.Vi får klaga . Vi är väldigt tacksamma fördet. Men det är faktiskt nu som det behövs pengartill forskningen vid de mindre och medelstorahögskolorna. Därför är vårt direkta yrkande vadgäller forskningsstödet att öka det från 106 miljonerkronor till 200 miljoner kronor.Jag trodde att skulle ta chansen attförklara hur finansieringen av deforskarstuderandes studier skall äga rum iframtiden.