prot · GG0983 · 1993-03-25 00:00:00 — Jag stödjer mig bl.a. på det somjustitiekanslern har uttryckt, nämligen att han inteanser att möjligheterna att med stöd av dennuvarande regleringen uppnå fällande domar isådana fall måste bedömas som uttömda. Vi har ettenda rättsfall på området, och som har påpekat har det inte gått till högstainstans.I och med den nya lagstiftningen har detta blivit enfråga för justitiekanslern. Han har inlettförundersökningar i några sådana fall. Det skullejustitiekanslern inte ha gjort om han hade uppfattatdet som omöjligt att få till stånd en fällande dom.Först när de utslagen kommer kan vi se omlagstiftningen är tillräcklig.Anf. 65 () replik:Herr talman! Jag vill framföra samma fråga när detgäller HD-domen. För det första är väl HD högstainstans? För det andra stödjer sig svenskdomstolsbehandling på den praxis som utvecklasgenom domar. Såvitt jag förstår är denna vägstängd. Det är också vad kvinnojourerna påpekar.Det måste till ny lagstiftning.Anf. 66 () replik:Herr talman! Om jag sade HD ber jag om ursäkt.Jag uttryckte mig fel. Det är Hovrätten för VästraSverige som har fattat det slutliga beslutet i dennafråga. Den är alltså inte prövad i högre instans.Hanteringen av dessa ärenden har ändrats sedanman började med detta ärende. är JK ensamåklagare, eftersom detta numera räknas som ettgrundlagsbrott. Jag kan bara upprepa det jagtidigare har sagt. Justitiekanslern skulle naturligtvisinte inleda en förundersökning om han inte fannskälig anledning att komma fram till en fällandedom. Det får han för övrigt inte göra.Vi kan invänta dessa utslag med viss spänning. Avdagens debatt att döma kommer många av ossuppenbarligen att göra det.Anf. 67 ():Herr talman! Också jag kan sälla mig till skaransom anser det glädjande att en översyn avstraffskalorna har kommit till stånd. IngegerdSahlström och jag vill dock gå längre när det gällerbarnpornografibrott. Vi har därför väckt en motioni ämnet.Det är med mycket stor förvåning jag läser följandei utskottets betänkande: ''När det gäller kraven imotionerna Ju15 och Ju16 på att endast fängelseskall ingå i straffskalan nöjer sig utskottet med attkonstatera att det också beträffandebarnpornografibrott kan förekomma mindreallvarliga gärningar för vilka böter kan vara enadekvat reaktion.'' Vad är det som kan förekomma somendast skall ge böter? Vilka är dessa mindreallvarliga gärningar?Om man läser i 16 kap. 10 a § står det att den somskildrar barn i pornografisk bild med uppsåt attbilden sprids eller som sprider sådan bild av barnskall dömas för barnpornografibrott. Men för vissaskall det då vara mindre illa och endast ge böter.Det skulle vara mycket intressant att veta vad detär för brott.Utskottet vill inte i enlighet med vår motion ta bortskrivningen att man skall ta hänsyn till omomständigheterna är försvarliga. Jag har mycketsvårt att förstå hur skildrandet av barn ipornografisk bild kan anses som försvarligt.Lena , som är advokat, skriver i Räddabarnens skrift kringbarnpornografi och barnprostitution i :''Det finns inget legitimt led i någon del avhanteringen av barnpornografiska bilder och/ellerskrifter.Framställning av barnpornografiska bilder är i sigett grovt övergrepp mot barn, dels vid bildenstillkomst, dels vid bildens spridning ochanvändning.När bilden sprids kränks barnet på nytt genom attytterligare ett okänt antal personer använder den.Världen över kan bilden direkt, och barnetindirekt, utnyttjas på flera olika sätt: för den vuxnesegna sexuella upphetsning och/ellertillfredsställelse direkt genom bilden och/eller attbilden efter upplevelsen går vidare till ett verkligtbarn och utsätter det barnet för sexuellaövergrepp. ''Jag finner inte att det i något fall kan varaförsvarligt, och det gör inte heller IngegerdSahlström. Vi tänker därför rösta medVänsterpartiets meningsyttring i mom. 6,7 och 8.Det innebär bifall till vår motion i dessa delar.Vi behandlar också kriminalisering av innehav avbarnpornografi i vår motion. Den här frågan harutskottet tagit upp mycket ingående. Det är vi gladaför. Utskottet understryker också att den tidigareomtalade promemorian från Justitiedepartementetskall aktualisera kriminalisering av innehav avbarnpornografi. Vi delar utskottets uppfattning attden här promemorian bör avvaktas. Vi avstårdärför från att nu yrka bifall till vår motion i dennadel.Anf. 68 ()replik:Herr talman! Jag blev litet förvånad när MargaretaIsraelsson sade att jag inte har svarat på frågan. Jag svarade attdet som vissa kan anse som pornografi kanske inteuppfattas så av många andra. Därför och förrättstrygghetens och rättssäkerhetens skull måste viha definitionen kvar. Det måste alltså kunna finnasböter i gränsfall. Det är mycket svårt att säga vemsom skall avgöra var gränsen går.Anf. 69 ()replik:Herr talman! Barnpornografi framställs ju för attdet skall uppfattas som upphetsande föriakttagaren. Även om man inte har den läggningenatt man blir upphetsad av övergrepp på barn, kanman för den skull anse att det är ettbarnpornografiskt alster.Jag har mycket svårt att förstå den utformning somden här lagparagrafen har. Den uttalar ju myckettydligt att det faktiskt också innebär ett sexuelltövergrepp mot ett barn. Jag har mycket svårt attinse att någon typ av sexuellt övergrepp på barnskulle kunna anses så lindrigt att det bara skall geböter.Anf. 70 ()replik:Herr talman! Jag kan inte förklara det mer utförligtän vad jag har gjort, anser jag. Jag hänvisar till attdet faktiskt kan finnas gränsfall. Det finns olika synpå detta. talar om attbarnpornografi skall användas för sexuellupphetsning, men det är ju faktiskt mycket olikahur olika människor bedömer vissa saker. Så längevi inte kan ha en klar gräns och så länge vi harosäkerhet i fråga om betraktelsesättet, måste vi haen regel som ger möjlighet till annat änfängelsestraff.Anf. 71 ()replik:Herr talman! Det är just detta som vi vill kommaåt. Vi vill ha en klar gränsdragning när det gällerhur vi ser på övergrepp mot barn.Det faktum att man framställer ettbarnpornografiskt alster är ett sexuellt övergrepppå barn. Det skall inte accepteras. kanbrottet anses vara av lindrig art, och av det skäletskall man endast bötfällas.Jag tycker i stället att vi i lagstiftningen skall ha engränsdragning som säger att detta inte fårförekomma, samhället fördömer detta och det äringenting som man kan få betala för, utan vistrafflägger det endast med fängelse.Förste vice talmannen anmälde att BirgitHenriksson anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 72 (nyd):Herr talman! Jag är djupt chockad över att höradebatten här . Det har berört mig mycket djuptatt vi i inte kan ta hårda tag när det gällerbarnpornografi och förnedring av kvinnor. Det ärotroligt att vi inte kan vara eniga i en sådan fråga.Det är sanslöst.Vill vi ha ett här i ? Vill vi ha mänsom utnyttjar unga pojkar och barn på det viset?Skall vi ha det? Här gäller det att sätta ner fotenbestämt. Det är hela svenska folkets uppfattning skall ta tag i sådana här frågor och inte varaså fruktansvärt feg att man gömmer sig bakom enutredning. Det är skandal.Hur många svenskar är det som stöder mannen somhar ofredat unga pojkar i ? Det finns eneller två eller tre i hela . Alla tar ju avståndfrån detta. Det är skandal att detta får förekomma.Och detta godkänner vi mer eller mindre . Jagtycker att meningsyttring är mycketbra. Vi i Ny demokrati kommer att markera detstenhårt och rösta på den. Det gäller även KarlGustaf reservationer. Jag tyckerfortfarande att ledamöterna här i bordeskämmas inför hela svenska folket när man inte tartag i dessa saker i dag.Anf. 73 ():Herr talman! Jag vill bara säga till att viinte godkänner övervåld, sexuella trakasserier ellernågot liknande mot kvinnor. Jag tycker attjustitieministern mycket klart och mycket tydligtvid många tillfällen har tagit avstånd från detta.Jag vet inte om har läst betänkandetordentligt. Här finns genomgående i hela dettabetänkande straffskärpning på straffskärpning. Detär ju en översyn som vi har kommit fram till. Vi iutskottet hänvisar till utredningar just därför atttillämpning av lagar och lagskrivande inte fårslarvas fram. Då blir det tvetydigheter ochotydligheter. Det har vi sett alldeles för mycket av iviss lagstiftning.Det är därför vi måste utreda och vara klara överalla konsekvenser. Vi måste ha tydliga lagar. Därförskall vi vänta till dess vi har det materialet framme.Då kan vi verkligen få en lag som går att döma efterklart och tydligt, och som vi sedan kan hålla oss till.Inriktningen är klar. Justitieministern har ocksåmycket klart uttalat detta. Det kan inte råda någottvivel om vare sig hennes eller utskottets syn pådessa frågor.Anf. 74 (nyd) replik:Herr talman! Det är skandal att gömma sig bakomen översyn och en utredning! kan i dagfatta ett beslut om att förbjuda barnpornografi ochkvinnoförnedring! Måste man gömma sig bakom enutredning för att kunna förbjuda en sådan sak? Jagkan inte bli klok på detta. Det kan säkert inte hellermoderaternas väljare. Det är över huvud tagetnågot som alla våra väljare inte kan acceptera.Anf. 75 ()replik:Herr talman! Det är inte bara så enkelt som attlagstifta mot exempelvis prostitution eller motmånga av de företeelser som utredningarna seröver. Då skulle det naturligtvis ha varit gjort förlänge sedan. Det kan få följder som man måste varapå det klara med innan man stiftar en lag, PeterKling.Lagstiftningsarbete är någonting som man måste tapå mycket stort allvar. Därför kan det ibland ta tid.Men inriktningen är klar. Redan i detta betänkandefinns många förslag om höjningar av straffskalor.Anf. 76 (nyd) replik:Herr talman! Varför begärde utskottet då inte ettförslag till en lag som förbjuder barnpornografi?Varför? Jo, därför att man vill gömma sig bakomöversynen och utredningen.Det finns kanske en viss skillnad i förhållande tillprostitution, eftersom många kvinnor väljer attgöra detta. Men här är det fråga om barn -- jagsäger barn -- som utnyttjas! Jag säger inte attkvinnorna går frivilligt till prostitution. Det har jaginte sagt. Men vi anser att det går en tydlig gränsnär man utnyttjar barn till pornografi.Anf. 77 ()replik:Herr talman! Jag tycker att slår inöppna dörrar. Jag har sagt att vi klart tar avståndfrån barnpornografi. Jag tror att de flestamänniskor i är överens om detta. Det ärockså viktigt att lag stiftas på rätt sätt. Därmedanser jag att frågan är utredd.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 16 §. )7 § Åtgärder mot bruk av narkotika samt ringanarkotikabrottFöredrogsjustitieutskottets betänkande1992/93:JuU17 Åtgärder mot bruk av narkotikasamt ringa narkotikabrott (prop. 1992/93:142).Anf. 78 ():Herr talman! Vi har bedrivit enrestriktiv narkotikapolitik, som bygger pålagstiftning, olika kontrollinsatser av polis och tulloch på en bra vård och behandling förmissbrukarna. Narkotikapolitiken bygger också påen samverkan mellan myndigheter och mellanmyndigheter och organisationer. Detta har varitgrunden till att vi har kunnat utföra en effektivnarkotikabekämpning.Eftersom narkotikamissbruket har en klar kopplingtill psykosociala problem i allmänhet, kan enlösning av dessa problem bidra till en minskning avnarkotikamissbruket. Behovet är därför stort närdet gäller förebyggande insatser, behandling ochrehabilitering.Skall vi klara kampen mot narkotikan med måletett narkotikafritt samhälle, måste kampen ske inomalla samhällssektorer.Vid lagändringen kriminaliserades bruketav narkotika -- en markering från samhällets sidaatt vi ser allvarligt på narkotikamissbruk. Samtidigtinfördes en särreglering vid eget bruk av narkotika.Detta skedde för att inte missbrukaren skall avståfrån att söka vård och för att narkomanvårdensambitioner och ansträngningar, när det gäller attförmå missbrukaren att underkasta sig vård, inteskall spolieras.I de nu föreslagna förändringarna av lagstiftningenskall bruket av narkotika få ett högre straffvärde.Det skall ske en utvidgning i straffskalan till attäven omfatta fängelse, och ansvarsfrihetsregelnskall försvinna.Vi socialdemokrater anser att det skulle innebäraen avgörande förändring av samhälletsnarkotikapolitik att införa fängelse för eget bruk avnarkotika. Straffhot och tvång kommer att präglasamhällets narkomanvård. Ett slopande avansvarsfrihetsregeln medför att missbrukarenanger sig själv för brott om han söker vård.Här skiljer sig socialdemokratisk och borgerlignarkotikapolitik. I den borgerliga politiken ärfängelse lösningen på problemen. Så är inte fallet!Jag får helt andra indikationer utifrån landet. Detär kommunernas besparingar inomnarkomanvården som bidrar till att missbrukarnainte erbjuds behandling. De utgör inte någonprioriterad grupp.Kritiken från borgerligt håll har gått ut på attstraffskalan inte lämnar utrymme för vårdinriktadebrottspåföljder. Det är ett motiv till att nu införafängelse i straffskalan, så att man då skall kunnadöma till alternativa påföljder såsomkontraktsvård. Det är att införa tvångsvårdbakvägen. Det var just det man ville undvika närnuvarande lagstiftning tillkom. Om gärningenendast bestod av eget bruk dömdes till böter.Det finns möjlighet till tvång inom densocialrättsliga lagstiftningen. Jag vill också peka påatt det framförts kritik mot att införa mer tvång isamhället. Det är mycket som talar för attmissbruksvården bör ske på frivillig grund om manskall uppnå behandlingsresultat.Vi anser att vården av missbrukare i princip skallåvila och sjukvården. Denstraffrättsliga lagstiftningen får inte motverkasamhällets insatser inom dessa områden, utan denskall tvärtom bidra till en effektiv narkomanvård.Herr talman! Det finns inget som tyder på att enförändring inom detta område har en avgörandebetydelse när det gäller att beivra narkotikabrott.Det är väl motiverat att ha kvar nuvarandesärreglering vid eget bruk av narkotika, somtillkom vid lagstiftning. Därmed yrkar jagbifall till reservationerna till justitieutskottetsbetänkande nr 17.Anf. 79 ():Herr talman! Den svenska narkotikastrafflagen ärinte helt effektiv när det gäller att strypa efterfråganpå narkotika i konsumtionsledet. Den utformningsom lagens andra paragraf fick vid den senastelagändringen innebär att den som gjort sigskyldig till konsumtion, eller s.k. eget bruk, avnarkotika endast kan ådömas böter om brottet äratt anse som ringa. När det gäller s.k. innehav ochövriga typer av narkotikahantering ingår däremotfängelse i straffskalan.Skillnaden i straffvärde mellan innehav ochkonsumtion är omotiverad och ger utrymme för enlättsinnig syn på narkotikamissbruket samtidigtsom allmänhetens tilltro till samhällets vilja ochförmåga att komma till rätta mednarkotikaproblemet minskar. Man kan ju knappastbegära att medborgarna skall ha förståelse för enlag som innebär att den som befattar sig med illegalnarkotika bara står under fängelsehot fram till dentidpunkt då narkotikan konsumeras.Om en missbrukare ertappas med exempelvis endos heroin i fickan anses det så pass straffvärt atthan kan dömas till fängelse. Skulle missbrukarendäremot hinna konsumera heroinet innan hanupptäcks kan straffet endast bli böter, trots att detär fråga om samma narkotika, samma person ochsamma eventuella behandlingsbehov och trots attdet är vid själva konsumtionen som narkotikan görverklig skada.Innehav i syfte att exempelvis sälja eller på annatsätt sprida narkotika är självfallet allvarligare äninnehav för eget bruk. Men detta förhållandekommer inte till uttryck genom att dessa olikainnehavstyper har olika straffskalor. I ställetbeaktas skillnaden vid straffmätning ochpåföljdsval inom de allmänt tillämpligastraffskalorna. När det däremot gäller eget brukhar detta brott en annan straffskala än innehav föreget bruk. Straffet för eget bruk kan endast bliböter.Herr talman! Det är väsentligt att vi nu får eneffektiv kriminalisering av narkotikamissbruket. Vimåste få en lag som på ett tydligare sätt än förnärvarande markerar samhällets avståndstagandefrån varje befattning med illegal narkotika. Mångamänniskor, i synnerhet ungdomar, kan annars lättfå en föreställning om att missbruk av narkotikainte är särskilt fördärvligt. Fängelse bör därförinföras i straffskalan även för eget narkotikabruk.Rent tekniskt sker detta genom att särregleringenvid eget bruk i 2 § narkotikastrafflagen utmönstrasur lagen, varigenom fängelse automatiskt kommeratt finnas i straffskalan även vid detta brott.Om fängelse införs i straffskalan för eget brukkommer bestämmelser omkroppsbesiktning att bli tillämpliga. Det blir dåmöjligt att exempelvis eftersöka stickmärken ochatt ta urinprov och blodprov på misstänktamissbrukare, vilket i sin tur ökar möjligheterna attbevisa att narkotikabrott har begåtts.Med fängelse i straffskalan för eget bruk kommerdomstolarna dessutom att kunna döma tillpåföljder som innefattar behandling av missbruket.Att fängelse ingår i straffskalan för eget brukkommer också att ha en preventiv funktion, särskiltbland människor som befinner sig i riskzonen för attbli narkotikamissbrukare eller som överväger attanvända narkotika av okunnighet ellerobetänksamhet. Vi kommer vidare att få etteffektivt tryck på missbruksmiljöerna, varigenomvi kan pressa de vårdbehövande mot nödvändigvård, pressa de icke vårdbehövande, d.v.s.nöjesknarkarna och nybörjarna, urnarkotikamarknaden och avhålla så många sommöjligt från att över huvud taget börja användanarkotika.En effektiv kriminalisering av narkotikamissbruketi enlighet med innehållet i propositionen kommeratt ge större möjligheter till tidiga ingripanden. Etttidigt ingripande har stor betydelse av två skäl.För det första är möjligheten att hejda ett påbörjatmissbruk med åtföljande brottslighet störst innanett drogberoende har hunnit utvecklas och ettmissbruksbeteende har befästs. För det andra kannarkotikans vidare utbredning begränsas genomtidigt uppdagande och ingripande mot det enskildamissbruket. I de flesta fall sker nämligenspridningen från missbrukaren till personer idennes bekantskapskrets i början av den s.k.missbrukskarriären.Ett av de argument som haranförts mot en kriminalisering av narkotika harvarit att en sådan åtgärd skulle ha en negativinverkan på narkotikamissbrukarnas ambitioneroch ansträngningar att söka eller underkasta sigvård. Det var också i avsikt att minska risken fördetta som den särskilda straffskalan för eget bruktogs in i lagen när denna ändrades . Intressetav att missbrukaren skulle söka vård frivilligtutgjorde vidare motiv för den särskilda regeln omansvarsfrihet, som föreslås avskaffad.I Socialdemokraternas första reservation till det härbetänkandet anförs att ett slopande avansvarsfrihetsregeln skulle medföra risk för att densom behöver vård för sitt missbruk avhåller sig frånatt söka sådan vård för att slippa ange sig själv förbrott.Herr talman! Socialdemokraternas inställning i denhär frågan bygger på bristande kännedom om hurdet faktiskt förhåller sig ute på fältet. Det ärnämligen mycket ovanligt att missbrukare sökervård frivilligt, i ordets egentliga bemärkelse. Vi kandärför dra den slutsatsen att vårdmotivation inte ärnågot som uppstår inifrån och spontant, utan att enmissbrukares agerande i detta hänseende i hög gradär en spegling av omvärldens attityder ochförhållningssätt till missbruket och missbrukaren.Ett tryck på narkotikamarknaden leder därförrimligen till en ökad benägenhet att söka vård --inte tvärtom!Den särskilda ansvarsfrihetsregeln är för övrigtfrämmande för vårt straffrättsliga system eftersomden inte är knuten till några omständigheter vidbrottet utan till förhållanden som kan inträffasenare.Ansvarsfrihetsregeln kan t.o.m. -- om den sätts isystem -- leda till att det i praktiken blir straffritt attknarka. Missbrukarna kan nämligen se till att de påett eller annat sätt alltid har en formellbehandlingskontakt. De kan då påstå attmissbruket har uppdagats genom att denna kontakthar kommit till polisens kännedom. Svårigheten attbevisa motsatsen kan medföra att mångamissbrukare av den anledningen helt enkelt undgåratt bli lagförda eller behandlade för sitt missbruk.Ett annat skäl till att det vid den senastelagändringen infördes en särskild straffskala föreget bruk var att den dåvarandesocialdemokratiska departementschefen ochsocialistiska riksdagsmajoriteten ansåg att en sådanhantering hade ett förhållandevis lågt straffvärde.Den inställningen har emelleritd inte något stöd iden allmänna folkopinionen och förhoppningsvisinte ens hos dagens socialdemokrater. Narkotikanhar ju fått en enorm spridning under de senasteåren -- en utveckling som de borgerliga partiernatidigt varnade för. Det vi ser är resultatet avden socialdemokratiska bagatelliseringen avnarkotikaproblemet . Det är densocialdemokratiska narkotikapolitiken som harbanat väg för dagens stora narkotikaproblem.En effektiv kriminalisering avnarkotikakonsumtionen på det sätt som man ipropositionen föreslår och som jag här harförespråkat är naturligtvis inte den enda vägen föratt komma till rätta med narkotikaproblemet. Menden är utan tvivel en nödvändig del inom en samladstrategi av åtgärder. Genom att konsumenten ärmarknadens yttersta förutsättning, och i praktikenden enda oersättliga länken i hela kedjan av aktörerinom narkotikahanteringen, måste det enskildainnehavet och missbruket ändå stå i centrum förden politik som skall föras på det här området.Redan de stora narkotikatillslagen lärde oss att det inte spelar någon roll hurmånga narkotikakungar vi låser in. De storavinstmöjligheterna i narkotikabranschen innebäratt en gripen storlangare snabbt ersätts med en ny.Det viktigaste är därför att man minskarefterfrågan och att man på så sätt gör den svenskamarknaden så olönsam för de internationellanarkotikasyndikaten att de inte anser att det är''värt besväret'' att ha verksamhet förlagd tillSverige. Eftersom det är de enskilda missbrukarnasom genom sin efterfrågan skapar en lönsamnarkotikamarknad är det ju också de som fungerarsom motor i hela den internationellanarkotikabrottsligheten.Herr talman! Jag har i mitt anförande inriktat migpå den fråga som har varit föremål för olikameningar i utskottet, d.v.s. den egna konsumtionenav narkotika. De frågor som man i utskottet harvarit enig om har jag inte funnit anledning attberöra.Jag yrkar bifall till hemställan i betänkandet ochavslag på reservationen.Anf. 80 () replik:Herr talman! Det råder nog inget tvivel om attmänniskor i det här landet vet att det är förbjudetatt missbruka narkotika, . Jag trorinte att någon, vare sig ungdomar eller äldre, intekänner till detta. Det är inte det som är orsaken tillatt man tar till droger.Det råder delade meningar om hur man skallstraffbelägga eget bruk. Vi anser att densärreglering som finns i den nuvarandelagstiftningen bör vara kvar, eftersom vi inte pånågot sätt vill äventyra den narkomanvård sombedrivs, och vi vill inte på något sätt äventyra attmissbrukare tar kontakt med berörda myndigheterför att få hjälp för sitt missbruk.I remissvaren till den promemoria som föregickdenna lagstiftning har det också framkommit från flera håll tycker att ansvarsfrihetsregelnskall vara kvar.Jag vill också påpeka att t.ex. i har KerstinTunving, känd expert när det gäller narkotika ochnarkotikamissbruk, ett program där missbrukarnasjälva söker sig till vård. Detta vill vi på intet sättäventyra.Under 1991, , dömdes 3 570personer för ringa innehav. 105 personer dömdesför eget bruk. Om detta skall ligga till grund för attdet skulle finnas behov av att ändra lagstiftningen,kan man också säga att de 105 som dömdes för egendel utgör en förhållandevis liten andel. Genomansvarsfrihetsregeln och genom att man ändrar tillböter i straffskalan kan de få hjälp med sittmissbruk.Vi vet att de analysmetoder som finns när det gällerurinprov kan ge osäkra resultat och att det kan varasvårt att fastställa tidpunkten för missbruket. Hurkommer rättssäkerhetskravet att uppfyllas?Anf. 81 () replik:Herr talman!