prot · GH0917 · 1993-10-28 00:00:00 — Detta konstaterande innebär inte -- hör pånu, justitieministern -- att straffskärpningar skullevara betydelselösa, som justitieministern felaktigtpåstår att jag skulle ha sagt, utan endast att man ivarje realistisk kriminalpolitik måste beakta deforskningsresultat som föreligger.Jag vill också erinra om attUngdomsbrottskommittén uttryckligen säger attstraffet innehåller ett moment av vedergällning. Jagundrar om det är detta som justitieministern anservara intressant.Justitieministern vidhåller sin tidigare, i flera fallframförda, åsikt att det är hennes övertygelse attstraff har brottsminskande effekter. Hon anser sigalltså fortfarande inte behöva ta ställning tillvetenskap och beprövad erfarenhet. Forskningenhar klart ifrågasatt såväl allmänpreventiva sominkapaciterande effekter av fängelse på det sätt sombeskrivs av justitieministern -- för att inte tala ombehandlingseffekter i fångvårdsanstalter.Justitieministern säger att det måste frånstatsmakternas sida utgå en klar signal om att brottinte accepteras. Menar verkligen justitieministernatt så inte har varit fallet? utdömdes flerfängelsestraff än i historien,nämligen 15 527 fängelsedomar. Hur mångafängelsestraff eller övriga straff anser ''den allmänna trovärdigheten tillstraffsystemet'' fordrar.Justitieministern säger att det bör betonas attregeringens kriminalpolitik syftar till att få nerbrottsligheten och därigenom också minska dekostnader som brottsligheten föranleder. Min frågagällde: Är en utbyggnad av fängelse till myckethöga kostnader verkligen det optimala sättet attanvända pengarna i brottsbekämpningen? Jag villerinra om att de lagändringar som regeringengenomfört eller planerar huvudsakligen är orsakentill att nu uppskattar att1 400 nya anstaltsplatser, främst slutna, måstebyggas. Nybyggnadskostnaden för så många slutnaplatser kan beräknas till ca ochdriftkostnaderna, om alla platser fylls, till ca 700miljoner kronor . Till detta kommer växandekostnader för häkten, som äröverfulla.I dagarna har revisorer presenterat enförstudie om kriminalvården. Av den framgår attdygnskostnaden vid sluten anstalt är ochvid häkte . Jag anser att det är nödvändigtatt vidta effektiva åtgärder både genom lagstiftningoch på andra sätt för att minska fångpopulationen.Anf. 117 ():Herr talman! Det kan vara litet knepigt att läggaupp anförandena med tanke på attinterpellationerna, som i det här fallet, går in ivarandra. Jag skall korta ner mitt anförande litetoch göra mitt bästa för att det på något sätt skall gåihop. Jag kan dock inte undvika att komma tillbakatill frågan om överbeläggning vid fängelserna.Olika partier och politiker kan givetvis ha olika synpå hur man effektivast prioriterar metoderna förbrottsbekämpningen. För min del anser jag attkampen mot brottsligheten måste föras på fleraolika plan. Attitydförändringar när det gällerbrottsbekämpning måste ske på kort sikt men ocksåpå lång sikt, som jag förut nämnde. Detta innebärakutingripande, snabb handling respektivetålmodigt brottsförebyggande arbete.På kort sikt är det alldeles nödvändigt att så långtmöjligt återupprätta allmänhetens skamfiladetilltro till rättsväsendet. Folk i allmänhet har haftsvårt att förstå varför brottslingar bara sitter avhalva strafftiden i fängelsena. Därför har vi i kdsställt oss bakom återinförandet av två tredjedelsvillkorlig frigivning. Folk kräver att de som begårallvarliga brott också skall få rejäla straff. Därförhar vi i kds gått med på de straffskärpningar somunder senare år har skett. Det innebär inte att vitycker att frihetsberövandet i sig är en brastraffåtgärd för att få brottslingar på bättre tankar.Men har man begått allvarliga brott, får man ocksåta ett relevant straff. man avtjänar sittstraff avhålls de också från ytterligare brott.Förhoppningsvis skall fängelsestraff varapreventivt avskräckande.Denna vår syn, att fängelse inte kan vara någon bramiljö, innebär att fängelsetiden måste fyllas med ettså bra och konkret innehåll som möjligt. Storaansträngningar måste göras för att åstadkomma brahabiliterings- och rehabiliteringsprogram förinternerna , så att de kanåtervända till ett socialt acceptabelt liv ute isamhället. Drogavvänjning, arbetsträning, socialakontakter och liknande ärväldigt viktigt för en sådan anpassning. Frivilligaorganisationer som vill arbeta kontaktskapande påanstalter måste ges goda möjligheter till detta.Arbetet med att göra anstalterna drogfria får inteeftersättas utan bör i stället effektiviseras.Herr talman! Dubbelbeläggning i fängelse tror jagi allmänhet motverkar de tidigare nämndaintentionerna om rehabilitering, social träningm.m. Därför bör de avvisas som en generell åtgärd.Platsbristen måste lösas på annat sätt. Ett sätt att ialla fall på lång sikt mildra bristen påfängelseplatser och att göra straffen merrehabiliterande är att utöka och utvecklaalternativen till fängelsestraff. Jag tänker då påsamhällstjänst, kontraktsvård ochintensivövervakning med inslag av elektronik.I kds anser vi att det är särskilt angeläget attsamhället snabbt och med fasthet ingriper motungdomsbrottslingar för att om möjligt därmedbryta brottskarriären innan den tar fart. Det ärockså särskilt viktigt att i första hand utdöma andrapåföljder än fängelse. Samhällstjänst kan vara enlämplig påföljd för unga förbrytare. Därför bördenna åtminstone för de unga vara en friståendepåföljd utan direkt koppling till utdömande avfängelse.Jag skall nu övergå till att ställa några frågor omöverbeläggning: Vilka lugnande besked harjustitieministern att ge personalen på de anstalterdär situationen med överbeläggning och ökatnarkotikabruk börjar bli ohanterlig? Hur skall manvid anstalterna klara av narkotikaökningen? visitationspatrullernas tidigare insatser?Kommer narkotikahundar att finnas i sammautsträckning i fortsättningen som tidigare?Jag besökte en anstalt. Där var man mycketorolig över just det hårda trycket beroende påöverbeläggningarna men också på grund av attnarkotikabruket har ökat vid fängelset, ett fängelsesom ansågs vara narkotikafrittmen där det förekommer ganska mycketnarkotika.Anf. 118 Justitieminister ():Herr talman! Först några av delfrågorna. HansGöran frågade i sin interpellation vad jaghade för lagligt stöd för att staten genombestraffning av brottslingen upprättar brottsoffret.I mitt svar -- jag skall upprepa detta -- säger jag attnär straff skall utmätas i det enskilda fallet skallockså den skada och kränkning som gärningeninneburit beaktas. Detta framgår av delar avbrottsbalkens straffvärderegler. För att vara meraprecis kan jag hänvisa till 29 kap. brottsbalken.Detta att brottsoffret upprättas är så att säga enfunktion av straffet.Sedan återkom med litet andraord till något som stod i interpellationen och somjag fann stimulerande, trots att detta inte varavsikten. talade om att jagtalar om en övertygelse.I interpellationen beskylls jag för att använda suntförnuft. Jag måste säga att jag tar det som enkomplimang, om jag anses ha och använda suntförnuft. Det betyder inte att jag ifrågsätterforskning, men vad det här är fråga om ärmänniskans inre tankar, känslor och funktioner.Jag är övertygad om att man med forskarenskunskap och med det egna sunda förnuftet kommermycket längre än om man bara läser vetenskapligarapporter. Dessutom har inte rätt. Visst finns det de som hävdar attfängelsestraffet inte har någon funktion. Jag vågartillstå att båda dessa forskningsresultat finns. Detfinns också andra som hävdar att fängelsestraffethar effekter och menar sig kunna visa detta. I vartfall säger mig mitt sunda förnuft att om mandrabbas av något negativt kan det fungeraavhållande.Hans Göran frågade om jag anser attfängelse är optimalt. Nej, det gör jag inte. Hade jaggjort det, hade jag inte tagit initiativ till att tillsättaStraffsystemkommittén, som ju har som en av sinahuvuduppgifter att komma med förslag tillalternativa påföljder. Jag hade inte heller tagitinitiativ till att se till att få samhällstjänst införd ihela . Detta gjorde inte nisocialdemokrater. Ni trodde inte tillräckligt mycketpå det alternativet för att våga låta det gälla för helaSverige. Om jag hade ansett att fängelse varoptimalt, hade jag inte heller tagit initiativ till ettförsök med elektronisk övervakning, vilket jagockså i initialstadiet fått ganska mycket kritik för.Det är bara Socialdemokraternahade chansen men då inte ville lägga fram ett sådantförslag. Jag tycker att detta är svar nog på fråganom jag tycker att fängelse är optimalt. Jag anser attfängelse är nödvändigt. Men vi måste få ett bättresystem därför att fängelse används mer än vad somegentligen skulle behövas om vi hade andra ochbättre instrument.Kjell Eldensjö talade om det långsiktiga, vilketegentligen är det allra viktigaste. En långsiktig delär att åstadkomma ett bättre innehåll underfängelsevistelserna. Det är också en av de delar somFängelseutredningen har arbetat med.Fängelseutredningen har också lagt fram förslagom hur vi skall komma till rätta mednarkotikaproblemen på fängelserna. Jag kan inte svara för effekterna av att man har förändratarbetet med att efterforska narkotika, menKriminalvårdsstyrelsen har skyldighet att följa uppvad dessa förändringar innebär.Vi håller på att arbeta med Fängelseutredningensbetänkande för att lägga fram förslag till denlångsiktiga hanteringen. Bl.a. på grund avnarkotikaproblemen har jag samma uppfattningsom , att dubbelbeläggning generelltinte kan fungera. Om det skall förekomma måstedet vara i situationer där vi inte har anledning atträkna med narkotika eller våldstendenser, ochenbart under korta strafftider.Ungdomsbrottskommittén är ett annat exempel pådet arbete som syftar till långsiktiga förändringar.Den är i högsta grad intressant i detbrottsförebyggande arbetet, eftersom vi enligt minmening, när det gäller kriminalpolitiken, har varitinhumana när vi inte på ett tidigt stadium reageratnär våra ungar har överskridit normerna. Om vireagerar tidigt kan vi reagera milt. Men om vi låterbli att reagera riskerar vi att befästade unga i ett felaktigt beteende. Sedan kanske vi ärtvungna att sätta dem i fängelse. Det är ettmisslyckande.Anf. 119 HANS ():Herr talman! Jag anser att regeringen ochjustitieministern är inne på att föra enkriminalpolitik som i många stycken liknar den somandra konservativa regeringar har fört;exempelvis den som fördes under , eller under vet att den kriminalpolitik som bedrevs underReaganadministrationens tioåriga period fickkatastrofala följder för kriminalpolitiken. Deninnebar en fördubbling av antalet fångar, med enkraftig överbefolkning av fängelserna och medfånguppror och massrymningar som följd. Vi harinte kommit dit, men det är inriktningen påpolitiken som i många stycken liknar nämndapolitik. Erfarenheterna från och Englandborde bekymra . Jag anser att honlever kvar i en form av dogmatisk konservatism närhon talar om kriminalpolitik, med tanke på detstrafftänkande som hon så ivrigt talar för.När det gäller frågan om det lagliga stödet, som jagville få svar på, anser jag inte att man kan tillgripafängelsestraff för att upprätta brottsoffret.Upprättelse av brottsoffret skall ske på annat sätt:genom skadestånd och genom hjälpinsatser tillbrottsoffret. Om man skall bestraffa en brottslingför att det skall leda till en upprättelse, kan man jufråga sig hur långt man skall gå. Om tankar i denriktningen utvecklas kan det leda till en återkomstav vedergällningstänkandet.I övrigt skulle jag gärna vilja ha justitieministernskonkreta svar på det jag nämnde i ett tidigare inläggom de brottsförebyggande åtgärderna när detgällde inskränkningarna.Anf. 120 ():Herr talman! Jag kan konstatera attjustitieministern och jag är inne på samma linje närdet gäller många av de frågor som jag har ställt. Enplump i protokollet är möjligen det, hoppas jag,kortsiktiga problemet med överbeläggningen påfängelserna. Hos personalen finns en verklig oro.Signaler om detta kommer inte bara från ett håll,utan från flera anstalter. Jag ser med oro att dettatycks fortsätta under en tid.Anf. 121 Justitieminister ():Herr talman! Det sista först, nämligen frågan omöverbeläggningen. Det är helt klart ett problem påen del håll. Som jag nämnde i samband med dentidigare interpellationen beror de problemen i dagi första hand på att man inte var förutseende under1980-talet och byggde ut våra fängelser eller letadefram alternativa påföljder. Vi har inte någonöverbeläggning om vi ser på hela tillgången avfängelseplatser. Däremot kan vi se att det mars kommer att bli problem. Därför harkriminalvårdsstyrelsen fått besked om att skapaprovisoriska lösningar; hyra lokaler eller vidta deåtgärder som de anser lämpliga.Om vi tittar framåt kan vi se att vi redan tillsommaren har en bättre situation. Som jag sadetidigare är detta emellertid ett långsiktigt arbete, sådet kommer att ta innan vi har byggt ikapp. Förhoppningsvis får också våra alternativapåföljder effekt och gör att det, så att säga, lättar ibotten.Hans Göran återkommer till frågan om mittsätt att se på detta. Jag tycker att Hans GöranFranck skall läsa som byggerpå de direktiv som jag ligger bakom. Jag tycker attHans Göran skall läsaUngdomsbrottskommitténs betänkande där manursprungligen hade socialdemokratiska direktivoch där vi sedan har gjort vissa justeringar; men detär era egna direktiv som ligger i botten. Jag tyckeratt skall läsa direktiven tillStraffsystemutredningen. Jag tycker att HansGöran skall läsa vårbrottsofferpromemoria.Den som är intresserad kan se att vi självklart harstrafftänkandet som en del i kriminalpolitiken, menatt det också är fråga om att hitta alternativapåföljder, skapa ett innehåll underfrihetsberövandet och att reagera tidigt och därmedmera humant när våra ungar kommer på avvägar.När det gäller vedergällningstänkandet vill jagslutligen säga att jag inte är förvånad över att HansGöran inte tycker att jag svarar på frågan.Det beror helt enkelt på att ochjag resonerar från olika utgångspunkter. Därförkan mina svar självklart inte passa. Jag beskylls juför att resonera utifrån mitt sunda förnuft. Om mananser att allt resonemang måste grunda sig påvetenskaplig kunskap är mina svar naturligtvismycket egendomliga. Jag tyckte ändå att jag när detgäller vedergällningstänkandet var ganska tydlignär jag först i mitt svar, sedan i min andrakommentar, hänvisade till att den skada ochkränkning som gärningen inneburit skall beaktas istraffmätningen. Jag hänvisade i min kommentartill 29 kap. . Jag sade dessutom inte attbrottsoffrets upprättelse är syftet, men att detdäremot är en effekt.När nu på nytt tar uppvedergällningstänkandet vill jag påminna om attdet är vedergällningstänkandet som ligger till grundför medborgargarden. Ett viktigt och avgörandesätt att motverka medborgargarden, som viverkligen på alla sätt måste skydda oss mot iSverige, är att se till att brottsoffren känner attnågon annan har reagerat mot den oförrätt sombrottsoffret har drabbats av. > bDet är mittresonemang med utgångspunkt bl.a. i det somkommer till uttryck i 29 kap. , menockså med utgångspunkt i hur jag tror och -- där ärjag rätt övertygad -- vet att vi vanliga människorreagerar och känner.Anf. 122 HANS ():Herr talman! Detta är en viktig diskussion. Det somväl oroar många nu är att vedergällningstänkandetkan få en renässans både i lagstiftning och irättstillämpning, men också ute på fältet. Det ärdärför jag reagerar så starkt mot alla tendenser tillatt återinföra vedergällningstänkandet. Det måsteman med all kraft motverka.Jag vill också till justitieministern säga att det nuverkligen är fråga om att vidta effektiva åtgärderför att minska fångpopulationen. I har vi enalldeles för stor fångpopulation jämfört med mångaandra länder och i förhållande till invånarantalet.De förslag som har framlagts för att komma tillrätta med detta är otillräckliga. Min tid medger inteatt jag går in på de förslag som jag har nämnt somexempel i min interpellation och i fleratidningsartiklar. Jag vill ändå säga: Att genomföraen rad ytterligare straffskärpningar och att göra deti stor omfattning kan få negativa effekter.Visst finns det ett antal strafflatituder som är förlågt satta. Å andra sidan finns det straffsatser somär för höga. Det finns också möjligheter tilldepennalisering och avkriminalisering. Jag vill härhänvisa till förslag. Detväsentliga är vad man kommer fram tillsammantaget. Det gäller att göra rimligaavvägningar, vilket jag anser att man inte har gjort.Det är olyckligt att göra detta lappvis. Det fordrasen övergripande hantering av frågan.Till slut vill jag säga att en ny undersökning visar av landets fångar inte hade fast bostadnär de blev fängslade. Hälften saknade bostad förefängelsetiden och nästan hälften äralkoholmissbrukare. Risken är överhängande attden ekonomiska politik som regeringen nu för medökade sociala klyftor och en tilltagande maktlöshetsom följd kan bidra till en ökad brottslighet. Därförär den här debatten så viktig.Anf. 123 Justitieminister ():Herr talman! påstår att Sverigeligger högt när det gäller fångpopulation. Det berorpå hur man räknar. Vi skulle ju önska att vi hadeett samhälle där ingen behövde sättas i fängelse.Men när man talar om att vi ligger högt utgår jagifrån att det är i förhållande till hur det ser ut påandra håll -- det antydde ju också Hans GöranFranck. Jag kan konstatera att vi i liggerungefär i mitten av Västeuropasiffrorna; vi är alltsåvarken sämre eller bättre. Om vi jämför oss medUSA har vi ju -- som säkertvet -- bara en bråkdel av den fångpopulationen.Eftersom på nytt nämnde USAoch talade om hur det skulle kunna bli i , villjag på nytt säga att vi i exempelvisFängelseutredningen klart visar att vi vill ha ettinnehåll i våra fängelser.Slutligen vill jag åter nämna frågan omvedergällning. Jag skulle vilja påstå att den somoftast tar ordet vedergällning i sin mun, men hävdaratt det ligger i min mun, är att man ständigt använder detta ord -- somjag aldrig använt, utom när jag citerat Hans GöranFranck -- kan tankarna förändras.Tänk om vi i stället skulle kunna peka på detförändringsarbete som tack och lov äntligen harkommit i gång, med omfattandebrottsförebyggande åtgärder på ett tidigt stadiumoch på olika nivåer, inte bara i kriminalpolitiken,och inte försöka vinkla till det som om denborgerliga regeringen har för avsikt att sätta halvasvenska folket i fängelse.Vi letar efter alternativ. Jag utgår från att HansGöran tycker att det är positivt att vi letarefter fungerande alternativ. Vi har under en lång tidi utnyttjat skyddstillsyn. Nästan alla somsitter i svenska fängelser har varit föremål för denvård som skyddstillsynen har inneburit. Den harinte lyckats. Därför säger vi i direktiven tillStraffsystemkommittén att bl.a. skyddstillsynenmåste vidareutvecklas så att man har nytta avskyddstillsynen.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på interpellation 1993/94:1 omnattågen mellan och GöteborgAnf. 124 Kommunikationsminister ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att vidta åtgärder för att förhindra attnattågsförbindelsen från motGöteborg/läggs ned.Nattågstrafiken mellan ochGöteborg/via /har enligtuppgifter från SJ gått medbetydande underskott. De åtgärder som successivtvidtagits för att uppnå rimlig balans mellankostnader och intäkter har inte räckt till. Undervåren 1993 övervägde därför SJ att ställa intrafiken. Efter diskussioner medberörda kommuner och länsorgan i Kopparbergslän beslutade SJ att i första hand köra berörda tågfram till . åtog sigintressenterna i att undersökamöjligheterna att ordna finansieringen av det årligaunderskottet. Parallellt med detta arbetar SJ meden åtgärdsplan som har som syfte att reduceradriftkostnaderna ytterligare och öka intäkternagenom mer information och reklam.Under senhösten kommer SJ och nämndaintressenter i att mötas igen förgenomgång av de förslag till åtgärder som parternautarbetat.I enlighet med det trafikpolitiska beslutet år 1988skall SJ bedriva tågtrafik på affärsmässiga grunder.Statsmakternas uppgift är att fastställa deövergripande målen för SJ:s verksamhet. Dettainnebär bl.a. att SJ väljer vilka järnvägslinjer manvill trafikera. Staten upphandlar sedan viss tidregionalpolitiskt angelägen interregionalpersontrafik som SJ beslutat lägga ner påföretagsekonomiska grunder.Jag är mot denna bakgrund inteberedd att vidta några åtgärder med anledning avBengt-Ola interpellation.Då , som framställtinterpellationen, anmält att han var förhindrad attnärvara vid sammanträdet, medgav andre vicetalmannen att fick delta iöverläggningen i stället för interpellanten.Anf. 125 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret påBengt-Ola interpellation. Tyvärr kundehan inte vara med själv och ta emot det, även omhan gärna hade velat.Anledningen till den här interpellationen, somlämnades in , var att SJ:s nedläggning avnattågstrafiken mellan och ochvidare till kom mycket plötsligt ochöverraskande. Inga kontakter hade tagits och ingaöverläggningar hade förts med vare siglänsstyrelsen eller kommunerna i . Det varfaktiskt en ren tillfällighet att förändringarna komtill några kommunföreträdares kännedom.Efter den uppvaktning som länets olika företrädaregjorde hos SJ återupptogs nattågstrafikenunder hösten. Nattåget kom emellertid aldrig medi den tidtabell som SJ ger ut. Ett nytryck har gjorts,men skadan är redan skedd. Människor som skullevilja utnyttja nattåget har inte kunnat göra detdärför att det inte har funnits någon information omatt tåget finns.Det här kommer förstås att påverka lönsamhetenför linjen . Inget företag kan ju säljaen vara om man inte talar om att den finns.Det kommer också att påverka resandestatistikenpå linjen. Den kommer inte att ge en rättvisandebild av det verkliga behovet av det här tåget hoslänets befolkning.Att kunna ta nattåget till och kanskevidare till har inneburit en tidsbesparing förföreträdare för företag, våra statliga verk,kommunernas och personal. Också förstudenter och föreläsare vid vår högskola harmöjligheten till pendling mellan högskoleorter,utan att förlora en hel arbetsdag, betytt mycket.Det har för alla parter varit ett ekonomisktalternativ att ta tåget. Det är dessutom mermiljövänligt än bil, buss eller flyg.Nattåget fraktar inte bara personer. Nattågetfraktar också varor upp till det lokala näringslivet ihela . Som turistlän är vi i heltberoende av goda kommunikationer. Nattåget --om det marknadsförs på rätt sätt -- är en viktigtillgång för turistnäringen. När det gällerarbetsresor är det en tillgång för det lokalanäringslivet, för , osv.Därför är det med en viss besvikelse jag och andrariksdagsledamöter från länet konstaterat attregeringen, trots att den borde vara medveten omvår nattågsproblematik, i sin proposition rörandeköp av interregional persontrafik inte tagit medsträckan ----bland desträckor som skulle kunna bli föremål förupphandling från statens sida.Men statsrådet har förmodligen någon förklaringtill varför inte så skett. Det skulle vara bra att fåfrågan ytterligare belyst här och i kammaren.Anf. 126 ():Herr talman! Anledningen till att jag vill delta i denhär debatten en sådan här sen kvällstimma är att jagär allmänt bekymrad över en del av de tendensersom har visat sig hos SJ. Det säger jag trots att jagär en stor tillskyndare av tågtrafik och tycker att SJegentligen i långa stycken har skött sig mycket bra.Det började egentligen , eller om det vari våras, då det kom signaler om att SJ ville lägga nedsovvagnstrafiken mellan och tog då kontakt med dem genom etttelefonsamtal och då sade de att det bara varrykten. Sådan var inte verkligheten. Men barasådana rykten är, som föregående talare sade, enrisk. De kan ge vissa skador.I somras, när trafikutskottet var nere i ,nåddes vi av ett bud och fick läsa i dagen därpå att SJ krävde miljonstöd förVästkustbanan. Det är ingen liten länsjärnvägmellan två byar det är fråga om. Det är fråga om bana som byggs ut till dubbelspår.Även där är jag bekymrad. Det är helt enkelt entendens att människor börjar tro att järnväg ärnågot dåligt. Man måste gå med håven för att få denatt gå ihop.