prot · GH0916 · 1993-10-27 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:16Onsdagen den 27 oktoberKl. 9.001 § Utökning av antalet suppleanter iförsvarsutskottetValberedningen hade enligt ett till kammareninkommet protokollsutdrag tillstyrkt att antaletsuppleanter i försvarsutskottet utökades från 20 till21.Kammaren biföll denna framställning.2 § Val av suppleant i försvarsutskottetFöretogs val av en suppleant i försvarsutskottet.Kammaren valde i enlighet med valberedningensförslag tillsuppleant i försvarsutskottetSimon Liliedahl (nyd)3 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 21 oktober.4 § Meddelande om ändring i kammarenssammanträdesplanAnf. 1 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Jag får meddela att tiden för är ändrad tillkl. 14.30.5 § LedighetFörste vice talmannen meddelade att LennartBrunander (c) ansökt om ledighet för FN-uppdragunder tiden --den 17 december.Kammaren biföll denna ansökan.Förste vice talmannen anmälde att ElisabethAndersson (c) skulle tjänstgöra som ersättare förLennart Brunander.6 § Hänvisning av ärende till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1993/94:82 till bostadsutskottetMeddelande om samlad voteringFörste vice talmannen meddelade attarbetsmarknadsutskottets betänkanden AU1,AU2 och AU3 samt skatteutskottets betänkandenSkU1 och SkU2 skulle avgöras i ett sammanhangefter avslutad debatt.7 § betänkande1993/94:AU1 Jämställdhet.Anf. 2 ():Herr talman! Hoten mot kvinnornas fria ochsjälvständiga ställning i det svenska samhället blirallt tydligare. Kvinnors förutsättningar för attförvärvsarbeta, dvs. själva grunden för ettsjälvständigt liv, är nu allvarligt hotade. Den högaarbetslösheten drabbar även kvinnorna, även om vikvinnor haft en lägre ökning avarbetslöshetstalen än männen. Men detta håller nupå att förändras, och kvinnornas arbetslöshetkommer genom nedskärningarna i dengemensamma sektorn att stiga avsevärt.Sedan hösten 1991 har tusentals arbeten försvunnitinom den gemensamma sektorn. Denna utvecklingkommer att fortsätta genom ännu flerneddragningar. Enligt regeringen kommerytterligare 66 000 arbeten att försvinna under dettaoch . Frågan är om det räcker. 35 miljarderskall ju sparas inom det gemensamma under denärmaste åren, säger regeringen. Det måsteinnebära att det handlar om minst 130 000personer, flertalet kvinnor, som blir arbetslösa. Förkvinnors ställning i samhället är dettautomordentligt allvarligt, inte bara därför attmånga kvinnor blir arbetslösa utan också därför atten kraftig neddragning av den gemensammasektorn dessutom minskar kvinnors förutsättningarför att förvärvsarbeta.När barnomsorgen och äldreomsorgen minskar iomfattning måste ''någon'' -- vi vet vem -- ta handom dem som behöver vård och omsorg. Närbarnomsorgsavgifterna höjs, så att vanligainkomsttagare inte har råd att betala avgiften, blirdet omöjligt att klara barnomsorgen för sina barnpå ett bra sätt. Återigen kommer det att bli etttrixande med mormor och goda vänner för att klaradet hela -- eller ännu värre: en sämre omsorg ombarnen.I takt med nedskärningarna av det gemensammakommer innehållet i viktiga välfärdstjänster attförändras. Tryggheten i att veta att jag kan gå påjobbet utan att bekymra mig för barnen eller förmina gamla föräldrar kommer att försvinna. Självagrunden för kvinnors lika rätt till förvärvsarbetehotas och därmed också grunden för jämställdhetmellan könen.Sambandet mellan den gemensamma sektornsomfattning och kvinnors ställning i samhället ärodiskutabelt. För jämställdheten i arbetslivet är envälutbyggd och väl fungerande gemensam sektor avavgörande betydelse. För den borgerligamajoriteten i och regeringen bör dettavara en kunskap att ta till sig.Fortsatta nedskärningar av det gemensamma hotarjämställdheten mellan könen. Det räcker inte medett allmänt prat från vissa företrädare frånregeringen om att det nog inte går att fortsätta mednedskärningarna i kommuner och landsting. Detkrävs handling också. Att i ord säga en sak och attgöra en annan sak i handling är betecknande förden borgerliga regeringen. Så även när det gällerdenna fråga och utrymmet för kommuner ochlandsting. För kvinnors arbete, för jämställdhetenmellan könen och för välfärden måstenedskärningarna i den gemensamma sektornstoppas.Varje människa, oavsett kön, skall ha rätt att levasitt liv i frihet och oberoende. När 13--avarbetskraften saknar ett riktigt jobb, kan detta påsikt vara det verkliga dråpslaget mot oss kvinnor.Ett eget arbete, med en lön som det går att leva på,är grunden för vår frihet och vårt oberoende påsamma sätt som det är det för männen. Därförmåste alla krafter och resurser inriktas på att föraSverige tillbaka till den fulla sysselsättningen.Denna uppgift måste självfallet överordnas allaandra uppgifter under resten av 90-talet. Men denkampen måste föras tillsammans med ett aktivtjämställdhetsarbete på arbetsplatserna, i helasamhället.Arbetet måste nu inriktas på att slå vakt om ochinte ge upp de framsteg som uppnåtts. omnågonsin är det viktigt att driva ett aktivtjämställdhetsarbete.Fortfarande är kvinnorna överrepresenterade i desämsta jobben. Deras resurser tas inte till vara.Nästan fyra kvinnor av fem har arbeten som barakräver några månaders upplärningstid, medanmindre än hälften av männen har sådana jobb.Kvinnor har mer okvalificerade, monotona ochofria arbeten än männen. Kvinnor drabbas därförmer ofta än män av belastningssjukdomar medpåföljande sjukskrivningar ochförtidspensioneringar.Genom regeringens förslag till förändringar avlagen om anställningsskydd, när det gälleranställningstiden för visstidsanställning ochprovanställning, finns det en uppenbar risk för attkvinnorna kommer att få ett svagare fotfäste påarbetsmarknaden. Erfarenheter från andra ländervisar att kvinnor och invandrare är klartöverrepresenterade i tillfälliga anställningar, därrätten för arbetsgivarna att anställa tillfälligt haröppnats, precis så som föreslås från regeringen.Återigen ett förslag från den borgerliga regeringensom allvarligt hotar kvinnors ställning i arbetslivetoch därmed också i samhället!Arbetsmarknaden är i ett internationellt perspektivstarkt könssegregerad. Nästan hälften av allakvinnor arbetar i undervisnings- och omsorgsyrken,men bara var tionde man. Även om kvinnor ochmän arbetar i samma bransch, har de ofta olikaarbetsuppgifter. Högre tjänster innehas för detmesta av män. Och detta gäller även inom områdensom är kvinnodominerade, t.ex. inom dengemensamma sektorn. är utbildnings-och yrkesvalet starkt bundet till könet.Även om löneskillnaderna mellan kvinnor och mänär mindre i än i något annat land, värderaskvinnors arbete och arbetsuppgifter lägre änmännens. Dessutom förekommer direktlönediskriminering på grund av kön. 1--avskillnaderna kan inte hänföras till någonting annatän kön. Det är djupt orättfärdigt att det fortfarandei dag finns löneskillnader mellan kvinnor och mänsom enbart beror på kön.Kvinnors andel av landets arbetsinkomster måsteöka. I detta ligger såväl att kvinnornas andel påarbetsmarknaden måste öka som att traditionelltkvinnligt arbete uppvärderas. Den solidariskalönepolitiken har varit avgörande för att vi harförhållandevis små löneskillnader mellan olikagrupper i samhället och mellan kvinnor och män.I den takt som marknadskrafterna och de lokalaoch individuella löneförhandlingarna har brett utsig har också löneskillnaderna totalt sett och mellankönen ökat. För att utjämna löneskillnaderna ärden solidariska lönepolitiken ett helt överlägsetinstrument.En utvecklad lönestatistik uppdelad på kön skullevara ett av flera utmärkta hjälpmedel i arbetet medatt minska löneskillnaderna. Det är därförbeklämmande att notera arbetsgivarnas hårdamotstånd mot att delta i utvecklandet avlönestatistiken.Ett annat värdefullt hjälpmedel för att minskalöneskillnaderna och för att systematiskt jämföraoch mäta de krav som enskilda arbetsuppgifterställer på utövaren ärarbetsvärderingsinstrumentet. Värderingar somstyr lönesättningen synliggörs med arbetsvärderingoch kan då lättare granskas. När man tar framarbetsvärderingsinstrument är det viktigt att maninte använder sig av faktorer som kan missgynnakvinnorna. Arbetsvärderingarna måste för att deskall fylla sin funktion vara könsneutrala.Arbetsmarknadens parter har här ett avgörandeansvar för att utveckla arbetsvärderingen som enform för analyser i syfte att avskaffa löneskillnadertill följd av kön.Men det är också viktigt att man från samhälletssida på olika sätt stöttar parterna i deras arbete medatt utveckla arbetsvärderingsinstrument.Kvinnor arbetar till stor del deltid. Anledningen ärfrämst att kvinnorna fortfarande har huvudansvaretför hemmet och barnen. Det utbreddadeltidsarbetandet, oavsett om det är frivilligt ellerofrivilligt, får omfattande konsekvenser förkvinnors levnadsförhållanden under hela livet.Nu skall de deltidsarbetande straffas ytterligare.Genom regeringens förslag till nyarbetslöshetsförsäkring kommer dedeltidsarbetande kvinnornas rätt till ersättning attkraftigt försämras. Detta är ännu ett exempel påregeringens kvinnofientliga politik. Likaså avvisarden borgerliga majoriteten i ochregeringen gång på gång vårt förslag tillförändringar i lagstiftningen, som går ut på attdeltidsarbetande skall få förtur till heltid -- en rättsom skulle ge kvinnor större möjligheter till ettsjälvständigt liv.Så här ser det ut , och det är också anledningentill att vi socialdemokrater har reserverat oss ibehandlingen av detta betänkande till förmån fördet socialdemokratiska kravet på att det aktivajämställdhetsarbetet måste intensifieras och att etttydligare krav måste ställas främst på arbetsgivarnaför att se till att det händer något. Se till attjämställdhetsarbetet tar kliv i rätt riktning och attkvinnors ställning i arbetslivet varken försvagaseller försämras!Regeringen måste vara en pådrivande kraft ochverka för att arbetsgivarna ökar sitt engagemangoch ansvar för att uppnå jämställdhet ute påarbetsplatserna.Slutligen kan vi konstatera att regeringen ändasedan maktskiftet inte har tagit ettenda initiativ till att förbättra jämställdhetenmellan könen, inte ett initiativ till att stärkakvinnors ställning i samhället. Vi har inte sett någotförslag som syftar till att förbättra jämställdheten iarbetslivet -- inte ett enda! Tvärtom driverregeringen en djupt kvinnofientlig politik, därförslagen i stället försämrar och försvagar kvinnorsställning i samhället. Var är regeringensjämställdhetspolitik?Herr talman! Med dessa ord yrkar jag bifall till densocialdemokratiska reservationen under mom. 13,avseende ett aktivt jämställdhetsarbete.I detta anförande instämde , , , , , , ,, , ,, , Per ErikGranström, och (samtliga s).Anf. 3 HANS ():Herr talman! Jag skall göra det enklare genom atthär från talarstolen säga att jag instämmer i alltingsom sade.Vi har haft många jämställdhetsdebatter här ikammaren. Senast diskuterades den frågan isamband med behandlingen avarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 9.Det blir ofta mycket allmänt tal. Jag, precis somBerit Andnor, anser att det krävs handling. Vi hartalat nog om principer -- om dem är vi ense.Jämställdhet skall råda: lika människovärde, likachanser. Men det råder inte någon jämställdhet.Det förekommer lönediskriminiering, segregationpå arbetsmarknaden, en mängd olika villkor, olikaresurstilldelning osv. Alltså måste man göranågonting. Jag tycker att det råder en förlamandebrist på konkret handling.Det aviseras en ny jämställdhetsproposition. Denskall komma 1994. Vi återkommer då med fullkraft, men först återkommer vi . Det har aviserats en proposition omlöneskillnader och lönediskriminering på basis avden utredning som har gjorts och de remissvar somhar kommit in. Vi skall återkomma med kraft,eftersom vi är mycket missnöjda med de förslagsom har lämnats.Det här med jämställdhet och kvinnofrågor är inteen liten sektor av politiken. Det är inte en litenblindtarm som kommer efter allting annat, utan detär någonting fundamentalt som berör allapolitikområden. Det handlar om lönesättning, omarbetsmarknaden, om arbetsmiljö, omarbetsskador, om arbetsrätt, om arbetstid, om denoffentliga sektorns ekonomi etc. Det betyder att vifrån tar upp fråganoch belyser jämställdhetskonsekvenserna av denförda politiken. Vi finner förfärande ofta att denpolitik som man för i själva verket angriperkvinnors rättigheter. Som exempel kan nämnasattackerna på den kommunala sektorn, införandetav vårdnadsbidrag och pigdebatten, dvs. hur manskall klara sysselsättningen genom att återinförapigorna i vårt land.Jag säger inte att det är den borgerliga regeringensoch kds fel, men underlåtenhetssynderna gör attvåld, porr på TV, porr överallt och sexuelltövervåld expanderar. Den lag och ordning som vigenerellt kräver gäller i väldigt hög grad justförhållandet mellan könen. Det är nödvändigt att kvinnor organiserarsig och driver sina intressen. Men om man låterdetta bli en del av den allmänna politiken, kommerdessa frågor aldrig att lösas. För oss är rättvise- ochsolidaritetspolitik fundamentet, vilket betyder attvi i mycket stor utsträckning intresserar oss förkvinnors villkor. Jag tror att en vänsterpolitik ärenda lösningen för kvinnans frigörelse och förjämställdheten.Jag har tagit upp ett flertal motionsyrkanden i minmeningsyttring. Meningsyttringens utformning görden kanske besvärlig att ta till sig. Men jag stårbakom min meningsyttring, och jag skall helt kortkommentera flera saker som där omnämns. Just föratt bli konkret och inte bara föra en allmändiskussion, kommer jag att yrka bifall till enskildamotionsyrkanden. Jag yrkar bifall till motion A816,andra yrkandet, som avser tillsättandet av enutredning kring resursfördelningen mellan könen --står bakom motionen somförsta namn.Jag yrkar bifall till följande: Yrkande sex i motionA809, som är en folkpartimotion vilken handlar ominförande av ett allmänt direktiv kringjämställdheten när det gäller konsekvenserna avregeringens åtgärder, propositioner ochlagstiftning.Andra yrkandet i motion A815, som betonar viktenav att inom ramen för AMS dra i gång ettstrategiarbete för att förbättra arbetsvillkoren idess hela vidd.Andra yrkandet i motion A808, som är enfolkpartimotion vilken handlar omjämställdhetslagen. Den innebär attjämställdhetslagen skall skärpas, så attdiskriminerande inslag inte kan dyka upp ikollektivavtal och för att man skall komma åt denindirekta diskriminering som ofta kan ske när intedirekt diskriminering förekommer.Första yrkandet i motion A809, som handlar omkvinnorepresentation i statliga kommittéer osv.I motion A816 är det väl framlagt hur orimligt snettresurser fördelas. Det må gälla lön, idrott, arbeteeller praktiskt taget vad som helst. Vårt samhälle ärdjupt ojämställt. Detta måste synliggöras, vilket ärbra att göra genom en parlamentarisk utredning.Svaret från utskottet är att det i regeringskanslietpågår ett underlagsarbete inom ramen för enfemårsplan, men det räcker inte. Ett interntregeringskansliarbete kan inte ersätta en bredparlamentarisk belysning av frågan.Motion A809 gäller konsekvensutredningen. Därfinns allmänna direktiv för ekonomiskakonsekvenser, EG-konsekvenser ochregionalpolitiska konsekvenser. Jag menar attjämställdhetsfrågan har den breda generellakaraktär som gör det nödvändigt att föra in ävendenna fråga som ett generellt direktiv. Låt mig somexempel peka på hur man i Arbetsrättskommitténsförslag, som innehåller mer än 1 000 sidor, och i denuppföljande proposition som vi har fått grundligthar misslyckts genom att underlåta att alls diskuteraeffekterna för kvinnor, trots att effekterna förkvinnor av exempelvis en frikvotsregel kommer attbli betydande, och trots att vi vet att man påanställningsskyddets område har missbrukatsituationen att kvinnor i högre utsträckning ärföräldralediga och därmed inte är närvarande påjobben när man beslutar om bristande avtal. Det äringen tillfällighet att JämO i sitt remissvar mycketkraftigt kritiserar dessa brister. Detta är ettexempel på hur viktigt det är att den här fråganingår i de allmänna direktiven.När det gäller kvinnovillkoren har på mycket, och mycket mer finns att läsa imotion A815. Det är helt uppenbart att kvinnorsvillkor i arbetslivet är dåliga och att man egentligenhar en diskriminerande situation. Löneskillnadernaär kanske mest påtagliga, men det gäller också helaarbetsmarknaden som är segregerad och det gällerarbetsskadestatistiken som visar att kvinnordrabbas väsentligt hårdare. Det finns all anledningatt utforma en handlingskraftig strategi. Jag anseratt det är arbetsmarknadsmyndigheternas plikt attinitiera en sådan. Att fackföreningarna skall göradet är bra. Att kvinnoorganisationerna skall göradet är bra, utmärkt och nödvändigt för att någotskall hända, men här ställer vi krav påsamhällsinstanser och myndigheter.När det gäller kvinnors inflytande har vi iVänsterpartiet sagt att tiden har gått ut för atthoppas och tro och få svaret: Var god och dröj. Detär väl bra om det är lika representation för kvinnoroch män, men inte ännu.Det finns tillräcklig kompetens för att ha likarepresentation för kvinnor. Vi har i mångasammanhang aktualiserat frågan om kvotering, ochvi har t.o.m. aktualiserat den i förhållande tillrepresentationen i riksdag. Vi tror att mankan ha god demokratisk tradition och åsiktsfrihetsamtidigt som man ser till att få en jämställdrepresentation. Kvotering har införts i vårt partinär det gäller representation, uppdrag,partistyrelsen osv.Det finns ett förslag i motion A809, förstayrkandet, av m.fl. i Folkpartietsom inte går så långt som till kvotering men som harinnebörden att man till varje plats i kommittéer ochstatliga utredningar skall nominera dubbelkönsbesättning, så att man sedan kan vara överensoch få bra partsrepresentanter som är jämntfördelade. Detta är sympatiskt och en bit på väg.Det finns ingen anledning att inte biträda sådanakonkreta yrkanden.Jämställdhetslagen innehåller flera aspekter. Dethandlar om JämO:s befogenheter ochtillämpningsområden. JämO kan egentligen baraagera på basis av jämställdhetslagen. Men fråganom föräldraledighet, lagen om anställningsskyddosv. har ofta sådana legala regelverk som påverkarsituationerna och som man kan bryta emot.Därigenom kan man få till stånd en diskriminering.Det kan också ofta vara fråga om indirektdiskriminering. Man kan säga att en tjänst ståröppen, dock inte för deltidsarbetande. Detta slårmot kvinnor. Varför inte säga att en tjänst ståröppen, men att grundkravet än värre skall vara är reservofficer?Det finns starka skäl för att täppa till de kryphålsom finns i jämställdhetslagen. Med tanke på attuppemot av arbetsplatserna inte har någrajämställdhetsplaner och att det är mycket dåligkunskap om jämställdhet samt att det är mycketpassivitet i detta arbete, krävs det att lagstiftarnahjälper parterna på arbetsmarknaden på traven.Det handlar inte om att begränsa avtalsfriheten iegentlig mening, utan om att förhindra att dendiskriminerande situation som vi har skallbestå . Detta är skälet till att jag i bristpå egen motion och bättre yrkande, yrkar bifall tillandra yrkandet i motion A808.Med dessa ord ställer jag mig bakom de yrkandensom jag först läste upp.Anf. 4 ():Herr talman! I detta betänkande behandlasyrkanden från 13 motioner om jämställdhet mellankvinnor och män. Samtliga dessa motioner haravstyrkts bl.a med hänvisning till pågåendeberedning inom . Som harsagts planeras en jämställdhetsproposition attläggas fram i mars månad 1994.Det är bara i ett jämställt samhälle som vi kan fårätten att vara olika. Det är bara där som vi kan tavara på alla människors individualitet, initiativkraftoch vilja att ta ansvar.Könsrollerna snärjer oss i mönster där vi egentligeninte hör hemma. Könsfördomar leder tilllikriktning. Jämställdhet bidrar däremot tillfrigörelse och gör det möjligt för både kvinnor ochmän att utveckla alla sidor av sin personlighet.Kvinnor och män skall ha samma möjlighet till egenförsörjning, vara väl representerade i alla yrken,dela ansvaret för hemarbete och de egna barnensomvårdnad samt ha samma möjligheter att utövamakt och inflytande i samhället.Jämställdheten mellan kvinnor och män är en viktigstyrka i den svenska ekonomin och måste vårdas,sade finansminister vid ettseminarium. lyfter också framjämställdhet som en viktig konkurrensfördel nu närSveriges ekonomi blir alltmer integrerad medomvärlden. Kvinnorna behövs i arbetslivet.En hörnsten i ett jämställt samhälle är att det finnstillgång till barnomsorg för alla som efterfrågarsådan. En väl fungerande barnomsorg är heltenkelt ett nödvändigt villkor för attsmåbarnsmammor verkligen skall få möjlighet attförvärvsarbeta. Det innebär att det måste finnasbarnomsorg utanför hemmet av god kvalitet för densom vill ha den. Här är regeringens framlagdaförslag om lagreglering på barnomsorgsområdet avstor betydelse.Regeringens pappagrupp med somordförande har just lagt fram en rapport om vilkaförändringar som behövs för att pappor skall tastörre ansvar för barn och hem. I den lyfter manfram nödvändigheten av att även papporna tar utsin del av föräldraförsäkringen, s.k pappamånader.I löneskillnadsutredningen betonar IngemarMundebo vikten av både en god barnomsorg ochatt föräldraförsäkringen ändras i syfte att stimuleramännen att utnyttja sin rätt till betaldföräldraledighet.Vi slipper höra uttalanden som det avJohn Knox, nämligen: ''Att låta en kvinna få härskaöver en befolkning, nation eller stad strider motnaturen, utgör en skymf mot och ettundertryckande av ordning och rätt. ''Men ännu samhälle känner allt flerkvinnor -- och en och annan man -- otålighet överden långsamma takten i jämställdhetsarbetet.Sverige är fortfarande ett manssamhälle när detgäller makt och inflytande på arbetsmarknad,ekonomi, medier och universitet. I politiken ärförhållandena något bättre.Att endast någon tiondels procent avstyrelseledamöterna i landets största börsnoteradeföretag är kvinnor, och att procent avSveriges professorer är kvinnor visar hur lång vägdet är till jämställdhet inom näringsliv ochuniversitet. En statlig utredning undersöker därförmöjligheterna att åstadkomma en jämnarekönsfördelning på chefsnivåerna i näringslivet.Även inom politiken återstår mycket att göra, ochdet behövs krafttag för att uppnå en jämställdrepresentation i alla beslutsorgan och beslutandeförsamlingar. Målet måste var att hälften av allaledamöter är kvinnor, eftersom hälften avbefolkningen är kvinnor. Ett sätt är att anpassapolitikens villkor så att det blir lättare attkombinera politik med familjeansvar.I den handlingsplan för jämställdhetspolitiken somantogs av 1988 angavs tidsbestämda målför kvinnorepresentationen i statliga styrelser ochnämnder -- med slutmålet att hälften skulle varakvinnor . Delmålet kvinnor år 1992har uppnåtts. Liknande etappmål borde ocksåanvändas för att öka kvinnorepresentationen istyrelser och nämnder, i kommuner och landsting.Heltidsarbetande män tjänar i genomsnitt 40 000kronor mer än heltidsarbetande kvinnor.Typiska kvinnoarbeten värderas fortfarande lägreän typiska mansarbeten. Ändå har vi en lag somförbjuder en arbetsgivare att ge kvinnor lägre lönän män för lika eller likvärdigt arbete. Men denlagen har bara prövats några få gånger iArbetsdomstolen och inget fall har prövats enligtden nya jämställdhetslagen. Det är en mycketangelägen uppgift för såväl JämO som de fackligaorganisationerna och kvinnorna själva, att se till attfler fall av lönediskriminering kommer upp tillprövning.En ytterligare väg att komma åt lönediskrimineringvore att införa möjlighet till grupptalan vid sådanamål. utreds frågan om grupptalaninom hela det svenska rättsväsendet. En fördel medgrupptalan skulle vara att en kvinna då inte skullebehöva vara ensam under den många gångerobehagliga process som talan inför domstol i ettlönediskrimineringsärende innebär.Arbetsvärdering är ett sätt att få olika arbeten inomsamma företag eller myndighet m.m. bedömda påett någorlunda rättvist sätt. Arbetsvärdering haranvänts i förhållandvis liten utsträckning i påpekar också attarbetsvärdering i sig inte är någon garanti för attkvinnoarbetena inte skall nedvärderas.