prot · GG0996 · 1993-04-21 00:00:00 — Vad gäller tillgångsgarantin som jagtog upp här, vore det ganska fascinerande om mantänker sig att det var ganska rätt som jag sade, attdet fanns någonting som var rättvist, att det fannsnågonting som verkade snabbt, att det varokomplicerat och som skulle få nedräntemarginalerna. Kreativa människor fungerarinte enligt motionsförordning. Därförhar de personer som har arbetat fram det härförslaget kommit med det till mig senare, vilketgjorde att det inte kunde läggas i denna församlingeller i utskottet. Däremot kommer vi att ta uppdetta direkt med Bankakuten, där man ju har rättatt använda vilka instrument man vill. Den fullmaktsom Bankakuten har är faktiskt sådan att man skallkunna prova förslaget.Jag tyckte att det lät på som att dethar börjat att gå åt rätt håll. I så fall har man intestora anspråk. Ett vanligt företag kan få betala16 % för lån och checkräkningskredit osv. i enekonomi som har ett par procents inflation. Det ärfullständigt omöjliga realräntor som det handlarom. De måste snabbt ned.Frågan ställdes också vad denna debatt är värd. Detundrar jag också. Det är en s.k. bra fråga. Vad görBankakuten och ? Jo, desitter säkert, förstår jag, och tittar på sin intern-TVoch följer med spänning det som vi nu säger. det tror jag inte att de gör.Anf. 16 () replik:Fru talman! Det var som jag misstänkte, nämligenatt den här nya idén om en tillgångsgaranti alltså harkommit upp sedan motionstiden utlöpte. Denkanske också kom så sent att Ny demokratisrepresentant i utskottet inte hade möjlighet att förafram idén vid behandlingen. Det är inget fel i att tafram den på detta vis. När jag lyssnade på IanWachtmeister kände jag en viss sympati för tankenatt försöka växla över för att komma till rätta meddet problem som inte riktigttryckte på, nämligen den konkurrensförskjutningsom kan dyka upp när man enbart stöder dem somhar en skuldgaranti.Jag tycker fortfarande att skalllämna dessa uppgifter till fören diskussion om dessa. Sedan får man se vilkamöjligheter det finns att kanske genomföra delar avdetta förslag.Vidare håller jag med om atträntorna naturligtvis är alldeles förhöga. Det är självfallet kämpigt för småföretagareatt betala 15--för checkräkningskrediter iföretagen. Men vad jag sade var att vi nu kan se ensakta nedåtgående räntesänkning och atträntegapet mellan in- och utlåning samtidigtminskar. Detta hälsar jag med stor tillfredsställelse,och det tror jag att också gör.Anf. 17 (nyd)replik:Fru talman! Jag vill bara för säkerhets skullupprepa det jag faktiskt nämnde om justkonkurrensaspekten, nämligen att den härmetoden, enligt dess arkitekter, skulle vara lika braför en god som för en dålig bank. Låt säga att detgår litet bättre för den ena banken än för den andra,man hjälper dem och sedan ligger de fortfarandekvar i samma förhållande, vilket ju är väldigt bra.Vidare skulle faktiskt möjligheter ges till flerbanker på marknaden, vilket också skaparkonkurrens.Anf. 18 () replik:Fru talman! Utskottets talesman att det är enkelt att vara populistisk med faciti hand. Det är ju sant att det alltid är enklast attsvara med facit i hand och att svara rätt. Det är jusvårare att svara rätt på uppgifter innan facit finns.Men den svåra uppgiften klarar faktiskt vi ivänstern. Vi sade: Avreglera inte kreditmarknadenså totalt som denna kammares majoritet gjorde imitten . På så sätt löste vi den svårauppgiften att vara populistiska innan vi hade facit.Jag tror att det behövs populism nu.Med en bankakut med över 75 miljarder -- detfortsätter att rulla även om det formellt i budgetenstår att det är -- behövs det ettklargörande av vad detta beror på. I debatten här ikammaren har svaren varierat. En tidigare talaresade att bankkrisen beror på ungdomligt oförståndfrån bankernas ledningar. Detta är en fascinerandeförklaring. Vissa har förklarat att bankmän ärinkompetenta, okunniga, onda och giriga. Jag trorinte att de är onda och elaka. Felet var att spelet varför lätt, därför att alla spelregler togs bort. Då blevdet så här. Den som inte följde med strömmenskulle gå under. Orsaken är brist på politik.Våra yrkanden, , innebär att manlåter politikerna ta ett grepp om finansmarknadensspel. Det är anledningen till att vi har ställt dessayrkanden. Vi har yrkat bifall till tre moment,nämligen om kontroll av nedskrivningar, möjlighettill avskedande av ledningspersonal och slopandeav utdelning. Jag sade i mitt anförande att jag intetror att man ens behöver tillgripa alla dessainstrument, men att det markerar att politiken harrätt att ställa krav på denna marknad.Det kan ju inte vara acceptabelt, , attett statsråd eller ledande företrädare iBankstödsnämnden säger att S-E-Banken inte villlämna ut papperen, men miljarder vill de ha. I ettsådant läge skall politiken markera att nog är nog --vill ni ha några pengar så packen i eder och rätteneder efter vissa regler. Då är det viktigt med enmarkering från denna riksdag till stöd förBankstödsnämnden, så att man vet att man agerarmed det svenska folket i ryggen.Det svenska folket är hjärtinnerligt trött påbankledningar som inte ens gitter lämna uthandlingarna. Detta är ju inte acceptabelt, RolfDahlberg. Därför bör denna kammare starktmarkera mot bankledningen.Anf. 19 () replik:Fru talman! Det är naturligtvis riktigt som LarsBäckström säger, att dåvarande vpk var emotavregleringen av kreditmarknaden. sade LarsBäckström att man inte ville gå så långt. Jag trorinte att ni ville gå någonting alls, om jag minns rätt.Ni ville inte ha någon avreglering, utan ha det kvarvid det gamla.Jag tror att det är litet för enkelt att enbart skylladet som hände på den avregleringsom gjordes 1985--86. Jag tror att isitt första inlägg också sade att resultatet av ensådan här avreglering blir en bankstödsnämnd ochett bankstödsbehov, så att säga. Så skall det intebehöva bli. Vad som hände var naturligtvis att detfanns en stor tillgång på pengar på marknaden.Bankerna hade stora möjligheter att tjäna pengarjust genom att snabba påutlåningen, och konkurrensen spred sig.Om man studerar detta, ser man att vissa bankervar så att säga först och accelererade upp det hela.De andra bankerna följde efter för att visa godaresultat även de. Men det fanns också -- och dettycker jag var sunt -- någon fristående bank, somvar försiktigare men som naturligtvis ändå fickkreditförluster när priserna på fastigheterna föllrakt ner. Fastigheterna utgjorde ju då i storutsträckning bankernas säkerheter. Det fannsbankledningar som var klokare än debankledningar som ohejdat släppte i väg pengarutan att tänka på att fastighetspanterna om någotår kanske inte hade det värde som man då satte pådem.Detta är nu bekymret för krisbankerna. De sittermed tillgångar, som har ett högt bokfört värdefastän värdet realiter har halverats eller i värsta fallminskat ännu mer. Hade bankerna haft större egnatillgångar, hade bankerna möjligen kunnat liggakvar med bekymren tills tiderna hade vänt ochpanterna återfått sitt värde. Men så blev inte fallet.Anf. 20 () replik:Fru talman! har rätt på ett parpunkter. Dåvarande vpk gick säkert emot allavreglering, vilket jag tycker var felaktigt. Jagtalade om 60-talets slipslösa drägg. Jag har tagitpå mig slipsen. Jag inser att vi inte kan ha en totaltfelreglerad marknad. Men för mycket och för litetskämmer allt. I detta fall blev det för mycket.Rolf sade att det inte skall behöva bli såhär. Nej, det är korrekt. Det skall inte behöva bliså här, om man hanterar politiken bättre. Men detär skamligt, eftersom vi svenska politiker såg vadsom hände i . Den bankkrisen föregick ju densvenska . Sedan gjorde vi i Sverigeom exakt samma misstag -- och detta på grund aven ideologisk positionsbestämning, inte på grundav dålig teknisk hantering.Visst finns det andra orsaker. Vi skall kritiserabankledningarna, men vi kan också kritiserapolitikerna själva. kommerursprungligen från ett gammalt konservativt parti.Men skall ju förändringar göras. Ingen kundetro att man i svensk politik avinflationspolitik skulle börja driva enstenhård antiinflationspolitik och lägga omskattesystemet totalt från att stimuleralånekonsumtion till att straffa den. Man kan intebegära att ens bankerna kunde förutse att manskulle byta politik under loppet av någramånader. Det är inte lätt att förutse.Det finns alltså en rad orsaker. Men låt oss intelängre analysera orsakerna i denna korta replik.Låt oss i stället markera tillsammans att politikenmåste ta ett fastare grepp över finansmarknaden. Iutskottets text har ni faktiskt delvis erkänt att vi harrätt i våra motioner och yrkanden i de tre frågorsom jag har lyft fram: kontroll av nedskrivningar,kontroll av ledningen och stopp för utdelning.Utskottet har sagt sig delvis ha förståelse för vårakrav. De är riktiga, men -- som självsade -- motioner skall inte bifallas. Det finns enkutym. Men när man har tappat 75 miljarder, finnsdet skäl att frångå gammal kutym att man inte skallbifalla motioner. Då finns det skäl att markera försvenska folket att politikerna tänker rätta sinamisstag genom att ta ett grepp överfinansmarknaden och inte tillåta bankerna att säga:vi lämnar inte ut några papper, för det har vi intelust med. Det skall de inte få säga längre.Anf. 21 () replik:Fru talman! Jag sade inte att motioner inte skallbifallas. Jag sade att det är svårt att få motionertillstyrkta i de olika utskotten. Såsom enskildamotionärer vet vi ju att det är så.Däremot skall vi naturligtvis ta vara på alla godauppslag i motionerna. Så sker också. Även ommotionerna kanske inte blir bifallna, kan man ivissa texter utnyttja goda delar av motionerna. Detupplever vi ju här i kammaren, när viläser olika utskottsbetänkanden.Jag glömde att svara på frågan om den obstruktion,om jag får kalla det så, som S-E-Banken tydligenhöll på med mot ochFinansdepartementet. Jag delar uppfattningen attnågot stöd självklart inte skall utgå, förrän bankenhar uppfyllt alla de krav som finns i de riktlinjersom har fastställt. Efter vad jag förstår ärdet också statsrådet uppfattning.Han har ju i massmedierna uttalat sig på dennapunkt och sagt: Vi tycker att det är tråkigt att S-E-Banken fördröjer den information som vi behöver,men vi måste ha den informationen innan någotbeslut kan fattas. Där är vi helt överens.Jag är också överens med ombeskrivningen av orsakerna till bankkrisen från1985 och framåt. Kreditmarknadens avregleringskedde i kombination med bl.a.skatteomläggningen, vilket heltriktigt pekade på. Ändå hade vi, om vi hade varitmer observanta, kunnat åtminstone dämpakraschlandningen. Men på1980-talet gick allting så lätt och fort. Knappastnågon hann med i svängarna. Jag tror att få kantillskriva sig att de förutsåg detta och varnade fördetta. Jag tror att ingen i en samlad ekonomkår ilandet kan hävda att han såg farorna bättre ännågon annan.Anf. 22 BO G JENEVALL (nyd):Fru talman! Debatten har av naturliga skäl hittillsägnats mest åt bankstödet och Bankstödsnämnden.Det är naturligt när betänkandets rubrik lyder:Bankstödet m.m. Jag tänker uppehålla mig litetgrand vid ''m.m. ''.I betänkandet behandlas en motion, som vi harväckt avseende agerande --eller snarare brist på agerande. släppte man på kreditrestriktionerna. Detfinns skilda uppfattningar om i vilken ordning manborde ha släppt på dem.Enligt 9 kap. 12 § Regeringsformen är Sverigesriksbank ''rikets centralbank med ansvar för valuta-och kreditpolitik''. Vi anser att alldelesför mycket släppte lös resurserna för att möjliggörakreditexpansionen. Vi har väckt en särskild motionom detta, så jag skall inte gå närmare in på densaken.Finansinspektionen har med stöd av ett antal lagaroch förordningar ansvaret för kontrollen avkreditmarknaden och även avförsäkringsmarknaden. Det är väl ingen underdriftatt säga att rimligtvis inte kanha skött sitt åtagande på det sätt som var tänktenligt lagar och förordningar. Finansinspektionensgeneraldirektör, som var chef förBankinspektionen, har i en informationsbroschyrbeskrivit verkets roll och uppgifter på bl.a. följandesätt:''Myndigheternas ansvarsområde täcker nästanhela det finansiella systemet. I tillsynsuppgifteningår bl.a. att verka för stabilitet och sundhet hosbanker, försäkringsbolag m.fl. finansinstitut och attta till vara allmänhetens intressen påkreditmarknaden. -- -- --uppgift som myndighet är attlämna tillstånd, utöva tillsyn och utforma regler förfinansiell verksamhet. -- -- -- Inspektionensverksamhet syftar till att skapa stabilitet, säkerhetoch sundhet i det finansiella systemet.Målet med vår verksamhet är att alla skall kunnalita på att sparade pengar, försäkringar, lån,krediter, betalningsuppdrag och andra finansiellatjänster sköts på ett tryggt och effektivt sätt.Finansinspektionen skall verka för:- att det finansiella systemets stabilitet värnas ochallmänhetens förtroende för systemet upprätthålls- att enskilda finansinstitut har en betryggandesoliditet- att strukturomvandling i det finansiella systemetsker i ordnade former- att finansmarknadens aktörer tillämpar sundametoder i sin verksamhet- att allmänhetens insyn i och överblick överförhållandena i det finansiella systemetunderlättas. ''Ja, det där låter bra, och det sägs alltså iFinansinspektionens egen broschyr hurinspektionen tolkar sin verksamhet. Hade man levtupp till detta, hade vi kanske inte haft någrabekymmer, i varje fall inte av den storlek som vi har.I vår motion, som är ganska omfattande, har vipekat på vad som är fel och vad man borde ha gjort.Jag vill naturligtvis säga att det är väldigt lätt attvara efterklok. Men efterklokheten i dettasammanhang har ingen annan grund än att vi harsett på de lagar och regler som faktiskt har gälltunder den aktuella tiden.Man kan naturligtvis inte göra något åt det somredan har skett, men vi måste på allt sätt även idetta sammanhang se till att det inte upprepas. Mankan dock ifrågasätta om inte regeringen borde havidtagit åtgärder mot inspektionens ledning ochstyrelse.I vår hemställan har vi varit mycket allvarliga. I p.2 yrkar vi att ''som sin mening gerregeringen till känna vad i motionen anförts om atttillsätta en interimsstyrelse som tillfälligt övertarledningen ''.Jag skall dock inte klaga för mycket. Vi har blivitganska väl tillgodosedda. Inte mindre än tvåutredningar har tillsatts, och de arbetar . Vi sernaturligtvis med stor tillfredsställelse på detta. Denena utredningen leds av såsomensamutredare. Den andra har tillsatts avRiksrevisionsverket.Det är absolut nödvändigt att vi får en annankonkurrens inom banksektorn. Jag tror att viaktivt -- jag säger vi med hänsyn till att staten i dagäger eller på annat sätt kontrollerar en stor del avbankverksamheten -- måste se till att vi får in eneller flera utländska banker i landet. Jag tror att viskall söka efter dem långt borta. Det finns alldelesför många historiska kopplingar mellan bankerna iEuropa, kanske även i , och . Jagtror att man skall gå långt österut, bort till Japanoch den delen av världen, där det finns stora starkafinansinstitut, och försöka påverka dem att kommahit och rent konkret överta någon av våra banker.Det skulle nog i släptåg få med sig en hel del avrespektive länders industriintresse för är ju också kontrollerandemyndighet för försäkringsväsendet. Som alla vetslogs ju Bankinspektionen och gamlaFörsäkringsinspektionen ihop. Frågan är väl om viinte börjar se liknande tendenser när det gällermarknaden inom försäkringsbranschen. Detsignaleras förluster även där och man kan alltsåifrågasätta hur kontrollen har skett och sker i dag.Jag tror att det är någonting som vi verkligen måstesätta fingret på.Det finns anledning att ställa en del frågor, och vihar ställt en del av de frågorna i vår motion, somjag har refererat till. De är t.ex.: kontrollerat att bolagensifrågavarande regler, om de existerat, har följts ipraktiken? I så fall hur? Har den lett till ingripande frånFinansinspektionen?Har de av förordnaderevisorerna rapporterat till ifull enlighet med sina instruktioner? Om ej, harFinansinspektionen reagerat mot denna brist?Vilka aktiviteter från sida harföranletts av rapporter från de avFinansinspektionen förordnade revisorerna, resp.från inspektioner?Har granskat sådanatransaktioner mellan livbolagen och demnärstående sakbolag eller banker som lett tillförluster eller till kränkning avseparationsprincipen? Har iförväg lämnat samtycke till sådana transaktioner?Har eller de avFinansinspektionen förordnade revisorernagranskat större krediter från bankerna ochsäkerheten för dessa? Har Finansinspektionendokumentation om detta?Hur många inspektioner har Finansinspektionengenomfört hos de olika bolagen? Har dessa lett tilluppdagande av sådana förhållanden somsedermera medfört större förluster för bolagen?Det här är frågor som jag hoppas att de aktuellautredningarna skall kunna ge svar på.Utskottet har i alla fall summerat och, tycker jag, istor utsträckning hållit med oss i den här kritiken.Man har framfört att man anser att den har täcktsgenom de utredningar som är tillsatta. Vi hoppasatt det är på det viset. Men vi skulle vilja skickamed ett budskap till regeringen att se överdirektiven för de här utredningarna och kanskeskärpa dem litet grand med inslag av det vi harföreslagit i vår motion.Slutligen, fru talman, vill jag yrka bifall tillreservation 1 i mom.2.Anf. 23 ():Fru talman! Ny demokratis partiledare badVänsterpartiet att lyssna på Ny demokrati. Det harvi gjort. Vi har yrkat bifall till reservationerna 3 och4. Vi har övervägt att stödja även reservation 1,som Bo G Jenevall nu talade om, men vi gör intedet . En kort motivering till det:Vi håller med om vikten av att göra kartläggandeundersökningar. Vi har föreslagit enmedborgarkommission. Utskottet redovisarWallanders utredning och RRV:s utredning. Viaccepterar den lösningen. Jag tycker i och för sig attdet finns skäl markera mot bank- ochfinansinspektion, men det kan vara rimligt att förstavvakta utredningarna. Den gamla rättsprincipensäger: Döm ingen ohörd! Vi bör låta utredningarnaavslutas och sedan göra eventuella byten inomledningsfunktionerna.Jag vill också säga till Bo G Jenevall att jag hållermed om kritiken mot bank- och finansinspektion.Jag håller med om kritiken mot bankledningarna.Men jag vill också säga att en sådan här utredningbör omfatta även politiken och politikerna. Detyttersta ansvaret och huvudansvaret förfinanskrisen ligger i de politiska besluten. Det ärdet som är min poäng i denna debatt.Jag tror att vi riksdagsledamöter får vara mervaksamma och agera som kontrollanter. I Sverigefinns en tendens att man får utreda sig själv närnågonting har hänt. Det är en liten begränsad gruppsom mer eller mindre utreder varandra. Det kallasibland, när vi politiker agerar som bevakare avallmänintressen, populism. Tyvärr måste vi nog hamer av den populismen, även om jag kallar denpolitik.Anf. 24 BO G JENEVALL (nyd):Fru talman! Jag tycker att det låter som om LarsBäckström instämmer i det mesta som jag sade. Detär inte mycket att polemisera om. Men jag kankomplettera med det var inne på,jag tycker också att vi har alldeles för mångapolitiker i olika styrelser i de sammanhang som vinu talar om. Det finns anledning att tillsättastyrelsemedlemmar med annan bakgrund. I övrigtverkar vi vara överens.Anf. 25 ():Fru talman! I fråga om kritiken motFinansinspektionen och Bankinspektionen är viuppenbarligen överens. Jag vill bara klargöra att viinte är överens om att gå så långt som att säga attstyrelsen skall avsättas innan undersökningarna hargjorts. Det kan vara rimligt att göra dem först.Sedan tror jag inte att vi är överens, Bo G Jenevall.När jag säger att vi behöver mer politik för attkontrollera finansmarknaden är jag mer osäker påom Bo G Jenevall är med mig. Men kanske, och ärhan det så är jag väldigt nöjd.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 7 §. )6 § Socialförsäkring -- inriktning och anslagFöredrogssocialförsäkringsutskottets betänkande1992/93:SfU14 Socialförsäkring -- inriktning ochanslag (prop. 1992/93:100 delvis).Anf. 26 ():Fru talman! skall vi gå över till någonting heltannat, nämligen socialförsäkringens inriktning ochanslag. Vi kan allra först konstatera att det i dagförs en omfattande debatt om socialförsäkringensutformning. Den här debatten innehåller som vi serdet flera oroande inslag, som går ut på att raseraviktiga delar av välfärdssamhället.Några kritiker av inkomsttryggheten isocialförsäkringen har fått mycket storuppmärksamhet i debatten. Med hänvisning till denekonomiska krisen i landet förs det fram förslag omatt vi måste byta system och begränsa samhälletsåtaganden till enbart en grundnivå med lika beloppför alla. Bakom denna inställning omgrundtrygghet i försäkringen står flera avregeringspartierna, det kan vi notera. Därmedtillkännager man också sin avsikt att frånträda dengenerella välfärdspolitiken. Om den linjen fullföljsinnebär det en total förändring avtrygghetssystemet, vilket leder till ett helt annatsamhälle än dagens.Argumentationen är inte ny, den har t.o.m. funnitsi debatten ända sedan trygghetssystemet börjadeutformas . Kritikerna harhela tiden motsatt sig att samhället tar ansvarutöver ett snävt minimiskydd. Motståndet har gälltATP, sjukförsäkring och föräldraförsäkring.Nu liksom tidigare måste slås fast om vi har råd medett välfärdssystem eller inte. Det är inte enbart enekonomisk fråga, utan främst en värderingsfråga,en politisk fråga.I torsdags fördes det en debatt här i kammaren somtangerade dagens, nämligen om socialpolitikensinriktning. Den var mycket intressant ochavslöjande. I debatten fanns några uttalanden avNy demokrati som jag gärna vill citera och be eruppmärksamma. Det första är: ''Varje medborgarehar det grundläggande ansvaret för att skapa sinegen välfärd.'' Det andra är: ''Föräldraförsäkringenavvecklas i sin helhet.'' Det tredje är: ''Dagensorimliga former av statligt och kommunalt stöd tilldaghem och dagmammor bör upphöra. ''Tydligare kan det inte sägas. Isolerat behöver dehär uttalandena inte ha så stor betydelse. Men Nydemokrati ingår ju faktiskt i regeringsunderlaget.Det är också väl känt att det finns regeringspartiersom från och till delar de uppfattningar som Nydemokrati ger uttryck för. Det är detta som är detallvarliga och som bör uppmärksammas. Blir dethär verklighet, raseras stora delar av den svenskavälfärden. Det visar att dessa partier lever i en egenliten trång värld för sig själva.Vi socialdemokrater vill göra alldeles klart att vialdrig accepterar en utveckling i den riktning somnyliberalerna förordar. Vi menar i stället atträttvisa, solidaritet och frihet också i framtidenskall gälla för reformarbetet inomvälfärdspolitiken. Det mest utmärkande för svenskvälfärdspolitik är att den skall vara allmän ochgenerell, dvs. omfatta alla på lika villkor och inteenbart de sämst ställda. Den skall också finansierassolidariskt och styras i stort sett demokratiskt. Denär i allt väsentligt ett gemensamt samhällsansvar.Man skall inte kunna peka ut någon särskild personeller grupp, utan alla skall omfattas avtrygghetsfrågorna. Alla medborgare skall haekonomisk trygghet, social service och få vård vidbehov. Det minskar också klyftorna i samhället.Den svenska välfärdspolitiken har av dessa skälmed rätta vunnit internationellt erkännande.Det är självklart att socialförsäkringarna ständigtmåste vara utsatta för debatt och förändringar. Detär vi fullt införstådda med. Socialförsäkringarna ärett oerhört omfattande system. Men man måste iförändringsarbetet gå varsamt till väga och följagivna huvudprinciper, som vi ser det.Trygghetssystemet är väl förankrat i det svenskasamhället och betyder oerhört mycket för denenskilde vid sjukdom, arbetslöshet, handikapp ochålderdom. De förändringar som måste vidtas för atthålla kostnaderna nere och för att göraförsäkringarna effektivare måste utformas rättvist.Den socialdemokratiska regeringen inledde ettomfattande och framsynt arbete för en reformeringpå välfärdspolitikens område. Vi vill utvecklaarbetslinjen.