prot · GH0917 · 1993-10-28 00:00:00 — Jag undrar om statsrådet kanredovisa några konkreta tillmötesgåenden ifrånutrikesministern i fråga om mänskliga rättigheter.Av särskilt intresse är:-om statsrådet krävde attmotståndsledaren skulle friges-om begäran om amnesti för politiska fångar ocharresterade begärdes-om statsrådet tog upp frågan om benådning av ettantal dödsdömda som suttit i dödscell i 28 år-om det utbredda bruket av tortyr och annan brutalbehandling berördes-om bristerna i möjligheterna att bilda politiskapartier togs upp-om man behandlade yttrande- och tryckfriheten-om rätten att bilda en fri och oberoendefackförening , österrikiskeutrikesministern , besvarade för en tidsedan en fråga av mig i med att hankrävde Gusmaos omedelbara frigivning. Detbehövs enligt min mening en stark press på denindonesiska regeringen. Det är den pressen jagefterlyser. Det räcker inte med dialog.Anf. 58 ():Herr talman! Det svar vi fått från statsrådetSvensson tyder, tycker jag, på flera saker -- dels detHans Göran var inne på när det gällervapenexporten och dels det brott en sådan exportskulle utgöra mot de riktlinjer antagit försvensk vapenexport och den lagstiftning i frågansom finns.Det är inget tvivel om faktum -- och det medgerockså statsrådet i sitt svar -- attsituationen i och på kan betraktas som tillfredsställande närdet gäller mänskliga rättigheter.Detsamma gäller förstås också i fråga om internakonflikter och den militära oro som finns i området.Jag skulle vilja ställa en fråga till statsrådetSvensson. Kan vi få bekräftat här i kammaren attdet inte har skett någon export av vapen tillIndonesien? Det har t.ex. i den14 oktober kommit otstridande uppgifter frånledamöter i den rådgivande nämnden, som uttalarstor tveksamhet kring det regeringen tidigaremeddelat.I vilket fall som helst har regeringen nu i sitt svar iden frågestund som ägde rum här den 12 oktoberklart deklarerat att det nu är grönt ljus för nyavapenleveranser till . Men det är ettbrott mot vad har bestämt. Den sakenkommer att få anledning attgranska närmare.Det finns en rad andra frågor som Hans GöranFranck tog upp i svaret som är i siganmärkningsvärda, men som jag inte tänker gå innärmare på. Jag tänkte inrikta mig på ett områdetill.Regeringen skall självklart hållas räkning för i alla fall försöker poängtera att inte ärnöjd med situationen . Men när man beskriverutvecklingen som positiv och säger att det håller påatt bli så mycket bättre, skulle jag vilja be statsrådetexemplifiera. På vilka punkter har det blivit bättrei , socialt och ekonomiskt, ?Vi vet, exempelvis, att barnadödligheten i ÖstraTimor är världens högsta. Vi vet att respektenför mänskliga rättigheter, enligt sammanställningarav FN och , ligger i nivå medden i och andra föga demokratiskaländer.Men det som jag tycker är mest häpnadsväckandeär att statsrådet hävdar att det inte finns anledningatt sätta in allmänna kreditrestriktioner. Detinnebär att svensk utrikespolitik begränsar sig tillatt enbart handla om att i FN driva frågor, ta uppförhandlingar osv. Det är en väldigt viktig del i denallmänna utrikespolitiken. Men faktiskt har svenskutrikespolitik också ägnats åt att görapåtryckningar på andra länder eller användaekonomiska styrmedel.Regeringen kom till makten bl.a. på kravet att manskulle kämpa för mänskliga rättigheter iutrikespolitiken och biståndspolitiken. Jag ärdärför litet förvånad över att man inte vill ellerförmår att ta itu med detta kraftigare än man gör.Jag måste fråga statsrådet om har restfrågan om mänskliga rättigheter i samband medNordiska utvecklingsfondens kreditgivning. Denfrågan borde statsrådet besvara.Mer allmänt: Vad anser statsrådet om att användaekonomiska påtryckningsmedel för att hävda demänskliga rättigheterna? Skall man i fråga ommänskliga rättigheter nöja sig med att förstförhandla och diskutera, sedan konstatera -- vilketär fallet med -- att inte villförändra sig på den punkten utan fortsätterförtrycket av de mänskliga rättigheterna, och sedanbara kallt acceptera detta?Jag tycker att svensk utrikespolitik borde varatuffare, hårdare och stå upp för de mänskligarättigheter vi slåss för här i landet.Tyvärr kan jag inte säga att regeringen hargjort det i sin politik. Statsrådet skall få en chans attövertyga oss om motsatsen.Anf. 59 ():Herr talman! Jag vill också delta i denna debatt,inte minst eftersom jag själv var med i den gruppsom var nere i och . Viblev mycket förskräckta över den totala kontrollsom framför allt befolkningen på leverunder. Det fick vi omvittnat inte minst från kyrkansrepresentanter. Vi träffade sändebud iJakarta som sade att den situation som råder förösttimoreserna är oacceptabel.Vi träffade också biskop i . Hanbeskrev situationen som att folket sitter i ettfängelse.Vi kunde se hur det totala förtrycket rådde påÖsttimor.Därför är det märkligt att regeringen nu säger tycker att det har blivit bättre och att man nukan tänka sig att sälja mera vapen till Indonesien.Jag skulle också vilja ta upp i den debatt jag hade med honom den12 oktober. Han sade att regeringen efter att hahört den rådgivande nämnden nu gör bedömningenatt kan komma i fråga för leverans ävenav viss annan materiel.Jag undrar om har varit med om attbesluta att det nu skall vara öppet för att sälja nyavapensystem till . Har beslutet fattats påett regeringssammanträde? Är beslutetutrikeshandelsministerns eller är hela regeringenmed på detta?Det finns mycket att önska i fråga om mänskligarättigheter. Regeringen säger nu att den sociala ochekonomiska utvecklingen har blivit bättre ochdärför ser regeringen positivt på situationen. Pånågot vis använder regeringen samma begrepp somIndonesien självt gör i och med att man vill attmänskliga rättigheter skall gälla just social ochekonomisk utveckling. Men mänskliga rättigheterhandlar inte bara om det. Det handlar också omindividuella rättigheter. för övergrepp, t.ex. tortyr ochslumpmässiga häktningar. Det finns en rad exempelpå hur bryter mot FN:s konvention ommänskliga rättigheter. Därför anser jag attregeringen inte bara kan se på social och ekonomiskutveckling.I fråga om social utveckling tog uppfrågan om barnadödlighet. Jag skulle vilja ta upp enannan sak som representant på Östtimorhar berättat. Det råder stor dödlighet bland mödrari samband med förlossningar. Hör behöver detgöras en biståndsinsats. Det är något som jag kanåterkomma till i ett annat sammanhang. Det härpekar på att den sociala utvecklingen absolut inteär bra på Östtimor.Frågan om mänskliga rättigheter gäller helaIndonesien. Det finns inte någon yttrandefrihet,det råder censur för tidningar, man får inte tryckaeller säga vad som helst. fickman inte ens tala om mänskliga rättigheter. Brutalaövergrepp sker på , , norra . Där finns rörelser som agerar försjälvständighet men som slås ned på ett brutalt sätt.Jag hoppas att även demokrati skall varavägledande för vårt bistånd och bedömningen avvapenexporten. Där finns också mycket att önska.När det gäller den politiska demokratin framgår detatt 100 platser av 460 i parlamentet besätts avmilitärer. Dessutom finns det många militärerbland de övriga. Om någon inom de godkändapartierna vågar ha en annan uppfattning lyfts denneut ur parlamentet. Det finns inte heller någonpolitisk demokrati i Indonesien.Jag är mycket förvånad över den bedömning somgörs av regeringen. Jag tycker att det är särskiltanmärkningsvärt att regeringen är beredd attexportera fler vapen och nya system och bryta denlinje man har haft. Det är en kursändring.Regeringen ger i så fall helt felaktiga signaler omstödet för den demokratiska utvecklingen i världenoch respekten för mänskliga rättigheter. Det är attge helt felaktiga signaler om regeringen tänker sigatt sälja fler vapen till Indonesien.Anf. 60 Statsrådet ():Herr talman! Jag har inte svårt att hålla med om detsom har sagts här från flera håll. Det finns mycketatt önska beträffande MR-situationen i Indonesien.Men det kan vi säga om i stort sett de flesta av deinterpellationer jag har att besvara . Vi kan säga sammasak där. Det finns oerhört mycket att önska när detgäller MR-situationen i Vietnam.Men jag använder mig inte av detta som argumentför att man inte skall ligga i och förbättrasituationen i . Jag bara säger att vi fårförsöka hålla oss någorlunda konsistent tillsituationen i . Det finns oerhört mycket attönska på de flesta håll i världen där har ettbiståndsengagemang. Men som ni väl vet är vårtbiståndsengagemang svagt i . Det här äringet försvar, det är bara en viss enkel önskan omatt jag vill möta samma upprördhet också när andraländer är på tapeten.Jag tycker att vi skall våga säga om attdet ändå går åt rätt håll. Det finns en viss vilja attlyssna och att inrikta sig på att etablera en respektför mänskliga fri- och rättigheter ochdemokratisering i -- något som vienträget har strukit under.Jag har sagt att reagerade kraftfulltmot den massaker på civila som ägde rum på ÖstraTimor . Redan den 13november gjordes ett uttalande där händelsernastarkt fördömdes. gjordes engemensam nordisk démarche i ärendet. Vi krävdevidare hos den indonesiska regeringen att denutlovade undersökningen skulle ske snabbt,grundligt och opartiskt samt att rättsliga åtgärderskulle vidtas. En indonesisk undersökningsrapportförelades, och vi tog med intresse del av den.Svenska UD gjorde bedömningen att rapportenredovisade händelseförloppet, visade god vilja ochgick längre i sina slutsatser än vad man hade räknatmed.Det finns likväl mycket övrigt att önska. Vi harfrågorna om krigsmateriel. Jag tycker ärligt attdessa frågor är något av det svåraste vi har atthantera. Det finns en rådgivande nämnd. Varje parti som här har kommit till talshar representanter i nämnden. De rekommenderarett eller annat. När det gäller exporten avkrigsmateriel är de två tyngsta posterna marinaluftvärnspjäser. De levererades, så vitt jag kännertill, . ochframöver har det rört sig om reservdelar,ammunition och underhållsutrustning till tidigarelevererade system. Där finns det, såvitt jag kännertill, principer som man är mer eller mindre pliktigatt försöka hålla sig till om inte något alldeles extrahänder.Det som utrikeshandelsministern sade som svar påen fråga var en bedömning. Sedan får man se närönskemålen kommer om nya vapensystem vad denrådgivande nämnden säger. Jag känner ärligt intetill att något sådant system är under avhandling justnu. De är möjligt att det är det, men jag känner intetill det. Jag bara presenterar min kännedom omfrågan, och den är alltså noll.Indonesien är ingen naturligt sammanhållenstatsstruktur. Landet består av närmare 200folkslag och ett uppsplittrat territorium på över13 000 öar. Vi vet att det här finns vad vi kan kallacentrifugala krafter och att de är starka. Dennationalism som kännetecknat landet i sambandmed och efter självständigheten är ett uttryck förstark fruktan för en multiplikativ och explosiveffekt av separatistiska strömningar. Jag tyckerändå att vi skall våga lägga detta i vågskålen ocherinra om detta.Jag tror att ett uppsplittrat skulledestabilisera den viktiga regionen. Därför är detpolitiskt önskvärt att problemet med en stabil lösning. Det är i samband medhandelsrelationer, i samtal med och genompåtryckningar på som vi kanfå dem att inse och förstå att om de vill spela denroll de gärna vill -- och som de är i färd med att spelai denna region -- kommer vi inte att acceptera attde inte visar på en kraftfullare utveckling när detgäller respekten för de mänskliga fri- ochrättigheterna. Men jag tror inte att den rätta vägenför att främja mänskliga fri- och rättigheter skullevara den typ av restriktioner som vill förorda.Anf. 61 ():Herr talman! Statsrådet sade att det är brott motmänskliga rättigheter i många länder i den härdelen av världen. Det är jag inte helt omedvetenom. Beslutet att ge krediter till har sänkt helanivån när det gäller de krav som skall ställas påmänskliga rättigheter. Det beklagar jag verkligen.Det är svårt att därefter tala om en konsistenthållning. Enligt mitt sätt att se på saken kan man iså fall i princip strunta i det här med mänskligarättigheter.Det som är speciellt vad gäller ochÖsttimor är att ockuperade år1975 och att den ockupationen inte är accepterad.Inte heller har accepterat den. Situationenhär kan faktiskt liknas med när ockuperadeKuwait. Då blev det en stor reaktion. På sammasätt måste man reagera . Det är inte rätt att dåsäga att det går i rätt riktning därför att man kansälja mer vapen.Det sades här även att får en stabillösning. Vad är en stabil lösning? talade också om faran förseparatism. Men det är ju inte accepterat attÖsttimor ingår i . Det är ett fåtal länder,bl.a. , som accepterar det. Det är i varje fallinte den svenska hållningen . Jag hoppas attvi inte skall göra en kursändring på det planet.Situationen är en annan, och då måste man ocksåförsöka trycka på på ett annorlunda sätt.Anf. 62 HANS ():Herr talman! svarade inte mig på demycket precisa frågor som jag både ställt iinterpellationen och preciserade här i kammarenom vad han fått ut av samtalen med denindonesiske utrikesministern. Hadeutrikesministern på någon av de av mig uppräknadepunkterna givit ett konkret positivt besked? I så falltycker jag att statsrådet skall nämna det.Vid de kontakter som vi hade både medutrikesministern och med den indonesiska pool-chefen -- framför allt med den sistnämnda -- varsvaren mycket nedslående och negativa när detgäller framstegen på de mänskligarättighetsområdet.Alf vacklar något när det gällervapenexporten. Är det så, att delarden uppfattning som kommit till uttryck i detamerikanska senatsutskottet? I senatsutskottetställer man sig avvisande till ytterligarevapenleveranser till -- det gäller även påutbildningsområdet i militärt avseende -- innan dekonkreta framstegen gjorts. Jag vill ha svar av AlfSvensson på om det hade gjorts några framsteg i detavseendet.Tillbakadragandet av indonesiska trupper är enviktig fråga. Det är bra att regeringen säger att maninte accepterar annekteringen. Men, då undrar jag:Delar min uppfattning att deindonesiska trupperna skall dras tillbaka frånÖsttimor?Slutligen: Frågan om dödsstraff är också viktig. HarAlf samma uppfattning som jag har ochsom framförde i attGusmao bör friges?Anf. 63 Statsrådet ():Herr talman! Det finns så att säga två skolor när detgäller hur skall agera visavi de länder somkränker mänskliga fri- och rättigheter. Jag villgärna nämna det eftersom -- jaguppfordrade väl henne till det -- drog in isammanhanget.Jag respekterar dem som har en annan uppfattning,men jag tror att man kommer längst om man haröppna fönster och försöker vara på talefot med denhär typen av regimer.När både och jag har intervjuatdissidenter och frågat efter deras syn på saken harvi fått svaret: Se till att ni är på talefot och harkontakter med vårt land.Vi har inte accepterat ockupationen. Det måste irimlighetens namn har framgått av det som jag harsagt tidigare. Vi hoppas på en folkomröstning, ochvi tycker oss se vissa ljusglimtar i det arbete somsker från generalsekreterarens sida.Hans Göran har frågat mig mycket konkretom vad som togs upp med utrikesminister . Naturligtvis togs frågan om östra . Det togs upp krav på att ockupationen skallupphöra. Om ockupationen upphör, innebär det juatt trupperna dras därifrån. Att detta måste skehåller jag helt och hållet med . Att Gusmao, precis som den österrikiskeutrikesministern har sagt, bordefrisläppas är vi helt överens om.Förslaget om vapenembargot som lagts fram frånamerikanskt håll lär enligt senator varatillbakadraget och inte längre ligga på senatensbord. Det är den information som jag har fått.Herr talman! Jag hoppas att jag inte uppfattas somatt jag förfäktar någon annan ståndpunkt än att alltskall göras för att främja mänskliga fri- ochrättigheter i svensk utrikespolitik. Jag uppfattar detsjälv vara en styrka när jag får tillfälle att ta till ordavid exempelvis bilaterala möten medutrikesminister eller i andrasammanhang att understryka att respekten förmänskliga fri- och rättigheter är fundamental ochutomordentligt angelägen i svensk bistånds- ochutrikespolitik.Men jag tror också att vi kan vara överens om attvi dess värre måste nöja oss med attåse de små stegen åt rätt håll och försöka knuffabl.a. regeringar åt rätt håll. Ingen önskar väl merän någon annan att få se de mänskliga fri- ochrättigheterna respekterade runt om i världen. Detär i arbetet att se att det går åt rätt håll som vi hörhemma. Vi bör nog också tillägga att vi är välmedvetna om att vi aldrig kommer att nå riktigtända fram.Anf. 64 HANS ():Herr talman! Jag är trots allt nöjd med att AlfSvensson i ett sent stadium har uttryckt att handelar min uppfattning om att de indonesiskatrupperna skall dras tillbaka från . Jagtycker också att statsrådet gjorde ett bra uttalandeom frigivningen av Gusmao, vilket jag värdesätter.Frågan om vapenexporten kommer att bevakasintensivt. Det är mycket viktigt att ingenöverträdelse av riktlinjerna sker, eftersom det äralldeles klart, enligt min mening, att det förnärvarande rör sig om allvarliga kränkningar av demänskliga rättigheterna.De framsteg som uppnåtts i är alltförsmå. Det bästa uttrycket för hur dåligt beställt deti grund och botten är, är att regeringfortfarande vägrar att godkänna, underteckna ochratificera den internationella konventionen ommänskliga rättigheter. Det gör den regeringen intebara för att de har vissa formella synpunkter påkonventionen utan därför att den i grunden anseratt det rör sig om en utländsk inblandning i landetsinre angelägenheter. Och det vill företrädarna förregeringen inte gå med på.Det är också förklaringen till att framstegen är såsmå. Därför måste det göras de mest starkapåtryckningar i detta fall. Jag har för min delingenting emot en dialog -- jag åkte själv dit av denanledningen. Jag anser att det skall föras en dialogbåde med regeringen, med parlamentariker ochmed oppositionen. Det är viktigt.På grund av det hårdnackade motståndet mot attgöra verkliga framsteg på de centrala punkter somjag har tagit upp, måste man å andra sidan ocksåutöva en press på dem -- det räcker inte bara meden dialog. Det kan ske i olika former, men framförallt skall det inte göras nya vapenleveranser.Till slut tycker jag att det är viktigt att säga klartifrån när det gäller förhandlingarna i Förentanationerna, som generalsekreteraren vällovligt hartagit initiativ till, att det inte räcker med endiskussion mellan honom, ochIndonesiens utrikesministrar. Det östtimoresiskafolket skall givetvis vara representerat där. Jaghoppas att regeringen verkar för det. Jag skulleönska att i ett avslutande inläggsamtyckte till det.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på interpellation 1993/94:8 ombiståndet till EritreaAnf. 65 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jagär beredd att, tillsammans med invandrarministern,söka andra lösningar på repatrieringsfrågan sominte straffar hela det eritreanska folket i form avminskat bistånd, om det finns några faktorer somtalar för att regeringen i strid med beslutbör minska stödet till återuppbyggnaden av Eritreaoch om det finns anledning att utfärda liknande hotmot andra länder. ställde frågan omåtervändandestöd även , och då var detstatsrådet som svarade.Jag vill inledningsvis göra vissa klarlägganden. Vitalar här om 400--600 personer av eritreanskt ochetiopiskt ursprung. Majoriteten av dem har avStatens invandrarverk och Utlänningsnämndenbedömts att inte ha tillräckliga skäl för att få asyloch skall därför avvisas. En mindre grupp hardömts till utvisning efter avtjänat fängelsestraff.Jag pratar alltså inte om de omkring 13 000 etiopieroch eritreaner som har uppehållstillstånd i Sverige.Den ståndpunkt vad gälleråtervändande och återbördande utgår fråninternationell rätt. Den rätten utgör grunden förhur stater bör uppträda mot varandra. Enligt dennakan inte en stat vägra att ta emot sina egnamedborgare -- oavsett om de återvänder frivilligteller inte. Detta är en grundläggande princip iumgänget stater emellan. Denna rättsprinciptillämpar således gentemot alla länder --oavsett om landet är fattigt eller rikt, nytt ellergammalt. Det gör även andra länder i , i detövriga och i . Därmed anser jag migha besvarat tredje fråga.Jag är väl medveten om att situationen i ärsvår. Landets ekonomi är slagen i spillror långa inbördeskriget. Jag håller således medEva om att det finns starka skäl attstödja det nybildade landets utveckling och strävanmot demokrati. har också sedan ett par årtillbaka regelbundna kontakter med nyaledare. Jag är förhoppningsfull om att vitillsammans skall finna de rätta formerna för ettbreddat biståndssamarbete nu när landet ärsjälvständigt. Jag ser stora möjligheter för Eritreasfolk, ett folk bestånde av kristna och muslimer vilkasida vid sida kämpat för landets självständighet. Ensådan gemenskap över trosgränserna är näst intillunik i regionen, och jag hoppas att kantjäna som förebild för grannländer såsom Sudan.Jag ser stora möjligheter till ett bättre liv förEritreas folk.Sverige stöder väg mot demokrati och enbättre ekonomi på flera sätt. På uppdrag avregeringen inledde SIDA /93 ettbiståndssamarbete med eritreanska myndighetersom omfattar ett mer långsiktigt stöd tillenergisektorn och den statliga förvaltningen.Utöver detta kommer ett mer kortsiktigt stöd tillåteruppbyggnad genom svenska och internationellaorganisationer samt stöd till demokratisering ochmänskliga rättigheter, bl.a. folkomröstningen omsjälvständighet . Därutöver har SAREC ettsamarbete med i . Eritreanerhar vidare deltagit i kurser om bl.a. mänskligarättigheter, arrangerade av BITS. Flera svenskaenskilda organisationer är verksamma i landet.Rädda barnen, , och är någraexempel.Vi skall inte heller glömma FN:s viktiga arbete.Sverige har bl.a. bidragit till verksamhet.Under de två senaste budgetåren, dvs. 1991/92 och1992/93, har avsatt sammanlagt 123miljoner kronor till . Genom dessa insatserstärker vi och underlättar därigenom föreritreanska medborgare att återvända.Sverige för alltid en dialog med mottagarländernaför att lyfta fram de frågor vi anser vara viktiga.Främjande och skydd av mänskliga rättigheter ären central del i svensk utrikespolitik. Dennacentrala roll motiveras av en i det svenska samhälletdjupt förankrad humanitär övertygelse. Vikten avrespekt för de mänskliga rättigheterna och ensamhällsutveckling i demokratisk riktning är ett avde kriterier som styr bedömningen när vi diskuterartilldelning av biståndsmedel. Därvid är respekt förinternationell rätt en självklarhet.Med detta som utgångspunkt vill jag besvara EvaJohanssons två första frågor.Det är min fasta förhoppning att delar denprincipiella inställning som har vad gällerumgänget mellan länder, och som också styr frågorsom rör återbördande. Vi avser således fortsättadiskussionerna med i syfte att nå fram till entillfredsställande lösning beträffande de personersom, av de skäl jag inledningsvis redogjorde för,har avvisats och utvisats från men somfortfarande befinner sig i landet. Vi vill inte göranågon direkt eller omedelbar koppling mellan dennu aktuella frågan och det pågåendebiståndssamarbetet med , men jag vill inteundanhålla min uppfattning att detär en besvikelse att en lösning ännu inte kommit tillstånd. Från svensk sida anser vi det naturligt ochangeläget att alla stater respekterar de regler förmellanstatligt umgänge som finns. Jag är övertygadom att man på eritreanskt håll förstår att vårtsamarbete i längden gynnas därav.Anf. 66 ():Herr talman! Först vill jag tacka biståndsministernför svaret på min interpellation.Det är glädjande att biståndsministern nu så tydligttar tillbaka sitt hot om att dra ner biståndet tillEritrea.Det problem som onekligen har uppstått, med ettantal personer som vistas i utan att hauppehållstillstånd, måste kunna lösas på andra sättän att tar till brösttoner.I , som inte bara är ett av världens fattigasteländer utan också ett av de nyaste, har regeringenoch folket ställts inför mycket svåra uppgifter, somomedelbart måste finna en lösning.Det gäller livsmedelsförsörjningen.