prot · GG09123 · 1993-06-07 00:00:00 — Som jag sade tidigare förvånades jagöver att Socialdemokraterna inte hade någrauppfattningar alls. Vid det långamöte vi hade ställdes bara frågor om sådant där svarredan hade givits genom utsända handlingar. Vadjag hade hoppats på var att Socialdemokraternamöjligen redan vid det tillfället skulle framförasynpunkter som vi kunde beakta.Socialdemokraterna insände därefter sinasynpunkter skriftligen. Det visade sig att de var avett sådant slag att regeringen inte bedömde det varamöjligt att mötas.Samråd är ett försök att nå samstämmighet. Mendet är inte en utgångspunkt att samstämmighet kannås. Det gick inte att nå samstämmighet om denfråga vi just nu diskuterar.Herr talman! Den tredje frågan gällde den haltapallen. Här ber jag att återigen få återvända till ettgammalt replikskifte mellan mig där jag tog mig före att gissa att BengtSilfverstrand ännu inte förstått värdet av ettuniversitetssystem med enheter som ligger vidsidan av det offentliga systemet.Allt vad vi har hört av replikskiften sedan dettareplikskifte för sedan har bekräftat attBengt Silfverstrand inte vill ha ettuniversitetssystem där det finns fria aktörer sominte får sina riktlinjer i enskildheter givna avriksdagen.Herr talman! har försöktövertyga oss om att det går att inom ett statligtsystem nå precis samma effekter som inom detsystem som utskottsmajoriteten och regeringenförordar. Ja, det gör det. Men det är under ettmycket speciellt villkor, nämligen attriksdagsmajoriteten alltid är vidsynt.Jag har tagit mig före att påminna om att det baraär en riksdagsmajoritet i vilken i vartfall parti ingick visade prov påtotal brist på sådan vidsynthet. Vem vet när dennabrist på öppenhet och förståelse kan dyka upp pånytt? Det gäller i synnerhet efter BengtSilfverstrands tidigare påminnelser om sin totalabrist på förståelse för de akademiska idealen frånBologna och Berlin.Anf. 103 ():Herr talman! Vad är det för någonting iBolognauniversitetets statuter -- och statuterna vidBerlinuniversitetet under den nostaligiskaperioden, vilka jag förstår att en konservativ personomfattar, även om han har blivit nyliberal på äldredar -- som där sägs som inte går att uppnå inomramen för ett demokratiskt universitets- ochhögskolesystem där alla aktörer har ungefär likastort inflytande? Det skulle vara mycket intressantatt få reda på detta.Det hjälper inte, Per , att hänvisa tillförhandlingar och säga att jag inte var med. Det ärden enkla uppläggningen, att det varFinansdepartementets företrädare och dehandläggare som för vår del arbetar på den sidansom hade detta uppdrag. Jag litar naturligtvis påderas rapporter.Den proposition om avvecklingen som regeringenlämnade ifrån sig i förhandsexemplar ändrade maninte ett enda kommatecken i. Detta är inte samråd.Det går inte att komma ifrån det hur mångarepliker än Per vill ta.Det torde vara en allmän uppfattning i dennakammare, att det som omfattas av ATP-försäkringen, vilket i detta fall är avkastning tillpensionsfonder från de fem tidigarelöntagarfonderna, tillhör pensionssystemet. I så fallär Per , och det tyder hans senaste inlägg på,den ende som inte erkänner att detta är endel av pensionssystemet.Jag vill här fastslå att Socialdemokraterna bejakarolika initiativ. Ett exempel på en stiftelse som kanfalla väl in i systemet, där vi båda är överens om kan ha litet olika sturkturer, ärHandelshögskolan i . Där tar privataintressenter sitt ansvar, och de är beredda atttillskjuta medel.Jag vill gå ett steg längre och säga: Vi ser medintresse på den typ av privata initiativ som kankomma när det gäller andra verksamheter, underförutsättning att de privata intressenterna också ärberedda att omfatta de allmänna spelreglerna förett utbildningssystem och är beredda att betala litetför kalaset. Klarare kan det inte uttryckas.Vad vi starkt motsätter oss är denna typ avideologiska projekt där man helprivatiserar medstatliga medel och pensionsmedel men inte ger deninsyn och det inflytande i verksamheten som vitycker är rimlig.Avreglering av offentlig verksamhet får aldrig bliett självändamål. Författningsmässig kvalitet måsteupprätthållas för att rättssäkerheten skalltillgodoses. Behovsstyrda och offentliga högskolor,för vilka landets parlament har det ytterstaansvaret, garanterar bäst den frihet och kvalitetsom präglat svensk forskning ochhögskoleutbildning.Anf. 104 Utbildningsminister ():Herr talman! frågade mig omBerlinuniversitetets statuter. Det finns ett mycketenkelt svar på detta. Berlinuniversitetets idé är attstå fri från politiken, t.o.m. så fri att man inte harsin frihet villkorad av politiken. Det är på dennaavgörande punkt som och jagskiljer oss åt.Herr talman! I övrigt ber jag att få avstå från attytterligare tala till dövörat.Anf. 105 ()replik:Herr talman! Om att inte vara villkorad av politikenskulle vara något unikt och det enda rättesnöret försvenskt universitetsväsende och svensk forskning,har Per med det uttalande fördömt deövriga 32 högskolor som inte får förmånen attomfattas av en privatisering med pensionsmedel.Anf. 106 ():Herr talman! Jag vill bara kort erinra om vad jagtidigare sade om att vi i regeringskoalitionen harförtroende för varandra. Vi försöker att fördelahuvudansvaret för debatterna så att inte alla fyrapartierna skall behöva gå upp i varenda debatt. Omjag har sagt det en gång, räcker det med det.Vilka ledamöter och partier som står bakom ettbetänkande står också mycket klart och tydligtangivet. Jag tycker att med sinlånga erfarenhet från borde ha detta klartför sig. I övrigt avstår jag från att fortsätta debatteni sakfrågan.Anf. Jag förstår att det börjar brännariktigt ordentligt. Jag har full respekt och förståelseför det säger undernormala omständigheter. Men råkar det vara såatt vi hade en principdebatt i den här frågan ävenden . Då kom det en skiss till entilltänkt s.k. stiftelsereform.Vid det tillfället gick dåvarande ledamoten iutbildningsutskottet upp i hårdpolemik med utbildningsministern och fördömdedet förslag och det system som skisserades. Hansade att det var ekonomiskt orealistiskt. Detsaknade ekonomiska förutsättningar.Jag kan inte se några större skillnader mellan detförslaget på den punkten och det förslag vi har att taställning till . Då är det rimligt, Ann-CathrineHaglund, att fråga den nya företrädaren förCenterpartiet. Jag gör det än en gång. I vilkaavseenden har det förslag som ändrats så att nu kanställa sig så helhjärtat bakom det, att hon låter sigföreträdas av de moderata utbildningspolitikernaPer och ?Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 11 §. )11 § Valfrihet i skolanFöredrogsutbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU17 Valfrihet i skolan (prop.1992/93:230).Anf. 108 ():Herr talman! När fattade beslut medanledning av propositionen Växa med kunskapergenomfördes en reformering av den svenskagymnasieskolan som var till gagn för såväl denenskilde som för samhället. För eleven betyddetreårigheten tillgång till en utbildning som gav såvälyrkeskunskap som högskoletillträde. Dessutomförbättrades medborgarkompetensen, vilket är nogså angeläget i vårt snabbt föränderliga samhälle.Tyvärr innebar tillkomsten av en borgerlig regeringatt reformen försenades . Detta hade väl singrund i att främst och Folkpartietliberalerna var motståndare till reformen somsådan. genomförs dess bättre den nyagymnasieskolan i landets kommuner.Innan reformen har genomförts fullt ut föreslås nuförändringar som kan få stora konsekvenser förverksamheten och dess kvalitet. Detta görs ipropositionen om valfrihet i skolan. SAF-förslagenom skola på entreprenad kröns med framgång.Regeringen föreslår att kommuner och landstingskall ges möjlighet att sälja ut stora delar avutbildningen till hugade spekulanter. Entreprenadär lösenordet.Det gäller områden som de estetiska, ekonomiska,tekniska och yrkesinriktade. Det skall vara möjligtatt lägga ut dessa på entreprenad. Att lämna utviktiga delar av gymnasieskolan på entreprenad ären mycket stor fråga som rymmer praktiska ochprincipiella svårigheter. Det har också fått t.ex.Riksrevisionsverket att uttala att förslaget bordeanalyseras ytterligare.Någon egentlig analys av konsekvenserna avförslaget görs inte i propositionen. Förändringenhar tillkommit för att, som det heter, ökakommunernas och landstingens frihet att väljarationella produktionsmetoder. Det är somproduktionsmetod man ser skolan, en bland mångaandra får man förmoda.Men vart tar elevens valfrihet vägen i dettaresonemang? Vilken valfrihet har eleven närpolitikerna har valt produktionsmetod? Sanningenär ju den att när valet väl är gjort från politikerhållsaknas valfrihet för eleven.Den här uppdelningen av den kommunalagymnasieskolan bryter också den strävan till ökadintegration mellan de teoretiska och yrkesinriktadedelarna av gymnasieskolan som pågått under långtid och ytterligare underströks i Växa medkunskaper. Risken finns att yrkesutbildningenövertas av företagen med mer företagsanpassadutbildning som följd. Detta vore till förfång förutbildningens kvalitet. vore det negativt förlandets konkurrenskraft.Samverkan med näringslivet är självfallet positivt.Det är ofta till fördel att verksamhet förläggsutanför skolan. Detta innefattades också avbesluten om den reformerade gymnasieskolan.Men skolans och kommunens totalansvar förutbildningen och en likvärdig utbildningsstandardmåste garanteras. Detta görs inte ientreprenadförslaget. Ingen tjänar på engammaldags företagsanpassad utbildning.För den utlagda verksamheten saknas också kravpå lärarbehörighet. Förslaget har, föga förvånande,mött kritik. Så här skrev undervåren: ''Samma riksdagspartier som för några årsedan protesterade mot av skolan och krävde garantierför att de statliga kvalitetskraven därmed inteskulle eftersättas -- samma riksdagspartier ställersig nu bakom ett förslag att skrota det främstakvalitetskravet som finns inskrivet i skollagen,nämligen kravet på lärarutbildning. Det är intebara inkonsekvent, det är ett svek! ''Från socialdemokratisk sida är vi milt uttrycktförvånade över att det moderataUtbildningsdepartementet nu går ifrån kravet pålärarutbildning för stora delar av gymnasieskolan.Att skulle medverka till att införa denlärarlösa skolan förvånar. Allt vackert tal omkunskap och färdigheter får nu stå tillbaka förkompetens. Med detta avses väl i huvudsakyrkeskompetens. Men läraryrket är ju så mycketmer.Lärarbehörigheten skall ju garantera den av alla, ivarje fall , omfattade likvärdigheten.Lärarprofessionalismen innefattar ju pedagogiskoch metodisk kunskap. Dessutom skall läraren varaproblemlösare i gruppen och klara av ungdomarmed olika typer av svårigheter. Om inte dettafungerar kanske eleverna får en sämre utbildningoch risken för utslagning ökar.Hur blir det när hela myndighetsutövningenöverlämnas till undervisare utan lärarbehörighet?Hur integreras entreprenadundervisarna medövriga lärare? Hur blir det med studiedagar,fortbildning och utvecklingsverksamhet?Det enda man kan se i förslaget är attskolledningresursen måste ökas för att kontrollerasystemet med entreprenad.Även på regeringssidan finns kritik mot förslaget. IChristina centermotion uttrycksbehovet av lärarutbildning. Hon anser detanmärkningsvärt att kravet saknas. Det är lätt attinstämma i detta.I regeringens proposition En ny läroplan skrivsvältaligt om de krav som ställs på lärare i enmålstyrd, decentraliserad och avreglerad skola.Det är svårt att se något samband mellan dessavackra ord och den lärarlösa skola som föreslås.Sammanfattningsvis anser vi socialdemokrater attriksdagen bör avslå förslaget om generell rätt attlägga ut utbildning på entreprenad. bördessutom avslå förslaget att efter ansökan lägga utandra delar av verksamheten på entreprenad.Herr talman! De flesta utgick nog från attvafrihetspropositionen på områdeskulle rätta till de värsta bristerna i bidragssystemettill de fristående skolorna. Den kritik motöverkompensationen till dessa skolor som kommitsedan systemet infördes har pekat pånödvändigheten av att sänka procenttalet. i ärendet som en stark remissopinionpekade mot en lägre procentsats.Det är förvånande att regeringen ochutskottsmajoriteten inte vågar ta i dessa brister.Från socialdemokratisk sida föreslår vi attkommunerna ges skyldighet att tilldela defristående skolorna resurser på grundskolenivåefter samma principer som gäller för kommunensegna grundskolor. Att behålla det nuvarandecentralstyrda bidragssystemet somregeringspartierna förespråkar gynnar i längdenvarken eleverna i kommunala eller i friståendeskolor.Det nuvarande centralistiska systemet motverkarett effektivt och behovsstyrt utnyttjande av skolansresurser. Dessutom uppmuntrar det till att deprivata skolorna kan välja elever snarare än atteleverna väljer skola.Samtidigt som regeringen nu berömmer sig av attha skapat möjligheter för friskolorna att verka på istort sett samma villkor som de kommunalaskolorna, föreslås nu att de privata skolorna pågrundskolenivå skall ges rätt att ta ut elevavgifter.Detta kan inte tolkas som annat än ett utslag för vill skapa förutsättningar för segregring.Från socialdemokratisk sida motsätter vi ossförslaget att ta ut elevavgifter. Elevavgifter ärsegregerande och kan i praktiken bidra till attvalfriheten för föräldrar och elever inskränks. Intevare sig fristående grundskolor ellergymnasieskolor bör ha rätt att ta ut elevavgifter.Låt mig också säga att det finns positiva delar i detföreliggande betänkandet. Hit hör att rätten attvälja skola upprepas. Denna rätt har ju funnitssedan tidigare. Självfallet skall eleverna ha rätt attvälja skola. måste närhetsprincipen gälla.Till det positiva hör också att det nu blir möjligt attvälja grundskola överkommungränserna. Denna rätt har ju tidigare barafunnits när det gällt fristående grundskolor.Möjligen kan man undra varför denna rätt inte skalltillkomma föräldrar och elever förrän läsåret1994/95. Hur som helst. Det här är ett urmedborgarperspektiv angeläget förslag.Rätten att välja skola är viktig. Lika viktig är rättenatt välja skolform. Att regeringen lägger fram ännuen proposition om valfrihet i skolan utan att geföräldrar till utvecklingsstörda barn den självklararätten att välja skolform är högst förvånande. Vianser att alla föräldrar, även de utvecklingsstördabarnens föräldrar, skall ha rätt att välja skolform.Lagen bör därför ändras så att föräldrarna ges detavgörande inflytandet när det gäller valet avskolform. Så långt sträcker sig emellertid inte denborgerliga majoritetens syn på valfrihet, och det ärsynd.Denna frågeställnng för också tankarna till det falli där en lätt förståndshandikappad flickablev nekad undervisning när skolan skulle övergåfrån att vara till att bli privat. Detta trotsatt skolan genom byte av organisationsform fickmera pengar än tidigare.Om detta skrev i en ledare den13 maj följande: Men tyvärr fungerarbidragssystemet till friskolorna illa. Det blir alltmeruppenbart -- inte minst i Göteborg.Litet längre ned i samma ledare står det: I dagöverkompenseras friskolorna på bekostnad av dekommunala skolorna.För oss socialdemokrater framstår det somsjälvklart att alla fristående skolor, dvs.grundskolor, särskolor och gymnasieskolor skalltilldelas resurser efter behov och inte efter centralaregler.Herr talman! När det gäller de fristående skolornaöver grundskolenivå är det viktigt förlikvärdigheten och kvaliteten att samma regler förlärarbehörighet kommer att gälla för friståendegymnasieskolor som gäller för de offentligaskolorna. Det är dessutom angeläget attgodkännande av fristående gymnasieskolor skermed stor restriktivitet så att inte resurserna splittrasoch eleverna i praktiken förlorar valmöjligheter.Kommunernas yttranden bör tillmätas stor vikt vidgodkännanden.Bidragssystemet föreslås av majoriteten bli sammacentralstyrda som gäller för privata grundskolor,dvs. att staten skall fastställa nivåerna. Frånsocialdemokratisk sida anser vi att, analogt med deandra skolformerna, att kommunerna skall varaskyldiga att tilldela även dessa skolor resurser påsamma sätt som de egna skolorna, dvs. ettbehovsstyrt bidragssystem.Regeringens förslag om att upphäva kommunernastillsyn av de fristående skolorna kan inteaccepteras. Kommunerna tilldelar skolorna medelför sin verksamhet, och därmed bör de också ingå ioch påverkas av den kommunala skolplanen -- ettviktigt instrument för utveckling och utvärdering avutbildningen inom kommunen. Detta förtar påintet sätt det ansvar som har när detgäller verkets allmänna tillsynsansvar för allskolverksamhet, såväl som privat.Sist och slutligen bara några ord om de friståendeskolornas storlek. Många av dessa skolor är mycketsmå med kanske enbart 8--10 elever. Enligt våruppfattning bör regeringen återkomma tillriksdagen med förslag till nedre elevgräns för atterhålla samhällsstöd. Alltför små skolor kan enligtvår mening ifrågasättas både av ekonomiska och avpedagogiska skäl.Herr talman! Vi socialdemokrater står naturligtvisbakom samtliga s-reservationer i detta betänkande.Men med respekt för kammarens arbetssituationnöjer jag mig med att yrka bifall till reservationerna1, 2, 5, 9 och 16.Anf. 109 (nyd):Herr talman! Regeringen föreslår i den propositionsom har föregått utbildningsutskottets betänkandenr 17 en rad åtgärder som vi i Ny demokrativälkomnar, dvs. utvecklingen mot ökad valfrihet iskolan. På det hela taget är jag positiv till förslagen.Men jag anser att det finns skönhetsfläckar ochsmärre brister. Jag har försökt att korrigera dem iutskottet, men jag har misslyckats.I propositionen begränsas möjligheterna att väljaentreprenadlösningar till gymnasieskolan. Dessamöjligheter finns endast inom ämnesblockenestetiska, ekonomiska, tekniska ämnen ochyrkesämnen. Orsaken till denna begränsning angesvara att frågan är av stor principiell betydelse ochrymmer ett flertal praktiska problem.Jag instämmer förvisso i dessa konstateranden.Men jag tycker inte att de är godtagbara somargument för att begränsa valfriheten och denpositiva konkurrensen mellan olika aktörer.Tvärtom! För mig är problem inte hinder utanmöjligheter och utmaningar. Frågans storaprincipiella betydelse ser jag också som ett starktskäl att öppna även och särskolan förentreprenadlösningar, likaväl som jag vill tillåtadem inom alla ämnen och ämnesblock.Självfallet får inte i något avseende kvaliteten iundervisningen bli lidande av att anlitautomstående aktörer. Det är ju motsatsen,kvalitetshöjning, som är huvudsyftet. Därförförstår jag inte varför man är rädd för att skapaincitament att höja kvaliteten även inomgrundskolan och särskolan, liksom inom allaämnen och ämnesblock.Jan kallar detta för SAF-förslag. Ävenom så vore, förstår jag inte varför förslagen skullebli sämre. Det finns något slags näringslivsskräck.Vad tror att det beror på att det ärkö till industriskolorna på t.ex. SKF? Där finns flersökande än vad det finns plats för. Däremot letaroch skriker industriprogrammet i gymnasieskolanefter elever, men får inga. Beror det på attindustriskolorna är så dåliga och SAF-inspirerade?Nej, naturligtvis inte. Eleverna vet att dedär får en bättre utbildning än i gymnasieskolan.De i propositionen framförda förslagenaktualiserar naturligtvis frågan omlärarkompetens. Jag vill återigen understryka attden alldeles avgörande frågan är att lärare harmycket hög fackkompetens kombinerad med högpedagogisk skicklighet. Hur de har skaffat sigdenna kompetens är faktiskt mindre intressant. Detkan naturligtvis vara genom den traditionellaformella lärarutbildningen. Det kan med lika stor,kanske rent av större, sannolikhet vara genom enriktig akademisk utbildning. Det kan också varagenom ett ambitiöst yrkesarbete under många årkombinerat med olika typer av studier.Jag vänder mig i grunden mot den i vissa kretsar,inte sällan s-märkta, omhuldade uppfattningen attdet endast är genom en typ av formelllärarutbildning -- modellgrundskollärarutbildningen -- som kompetentalärare genereras. Den typen av uppfattning stödsinte av sakliga och intellektuellt hederligaargument. Däremot påminner den omskråtänkande och ensidiga särintressen. Derasomsorg är inte i första hand elevernas bästa.Låt mig ta ett exempel. Lärarens sociala roll lyftsofta fram. Den är förvisso viktig. Därför har jagtittat litet grand på hur kurs- och utbildningsplanerser ut för lärare. Jag konstaterar att det ärskrämmande: Där finns inte utbildning igruppdynamik. Där finns inte utbildning ikonflikthantering. Jag vågar påstå att i stort settvarenda chef i näringslivet har bättre utbildning igruppdynamik, samspel mellan människor ochkonflikthantering än vad lärare i skolan har. Inäringslivet ges utbildning i dessa ämnen, eftersomman inser vikten av kunskap i dessa ämnen. Dettaverifierades ytterligare i en artikel i en tidning förnågra dagar sedan. Av en undersökning framgickdet att en tredjedel av lärarna vantrivs i sitt yrke.De klarar helt enkelt inte sitt jobb, och därförvantrivs de. De klarar inte disciplinproblemen ochkravnivåerna. Jag tycker att det är mycketillavarslande.Det är bl.a. mot denna bakgrund som jag villunderstryka vikten av att skyndsamt införa någontyp av lärarcertifikat eller lärarlegitimation, i syfteatt just få ett incitament och skapakvalitetsgarantier. Det blir på så sätt också en friarearbetsmarknad och fri konkurrens mellan lärare.Det är viktigt att uppmuntra individuella och godaarbetsprestationer, också t.ex. med individuelllönesättning och mer flexibla och utvecklademöjligheter till karriärutveckling för ambitiösalärare. Det finns det gott om.Jag har i tidigare sammanhang understrukit det förmig självklara i att fristående skolor inte i någotavseende får diskrimineras i förhållande till dekommunala skolorna. Jag välkomnar därför attregeringen är klok nog att inte nu föreslå någonsänkning av bidragsprocenten. Självfallet behövsdet avsevärt fler erfarenheter från tillämpningen avde införda bidragsbestämmelserna. Imånga fall skulle dessutom en höjning vara mermotiverad.Däremot har det i flera fall visat sig bli tvärtom,dvs. att kommunala skolor missgynnas iförhållande till fristående skolor. Så är t.ex. fallet imin hemstad . Men det beror inte på attriksdagen har fattat ett tokigt beslut. Däremot harman gjort det i kommunfullmäktige i Göteborg.Där har beslut fattats om ettresursfördelningssystem som innebär att ett antalkommunala skolor får avsevärt mindre än 85 %.Det här problemet finns i flera kommuner. Vitycker att det är orimligt och oacceptabelt ochdessutom i strid med statsmakternas intentionernär det gäller skolan.Vi har därför föreslagit att samma garanti skall gällaför kommunala skolor som gäller för friståendeskolor. Det innebär att även de skolorna skulle varagaranterade åtminstone av snittkostnaden.Tyvärr tvingas vi att konstatera att Ny demokrati ärensamt om att vilja ge denna garanti. Jag tycker attdet är särskilt anmärkningsvärt med tanke på hurinte minst Socialdemokraterna brukar göra sig tilltolk för den kommunala skolans ställning.Jag vill gärna erkänna att vi i Ny demokrati inteheller är nöjda med det här systemet. Det är grovt.Det får snedeffekter i fråga om föredelningen avresurser. Men kom då med bättre förslag! Än sålänge har jag inte sett något. Det är lätt att kritiserade förslag som redan finns, men kom gärna frammed bättre förslag.Jag ställer mig bakom utredarens förslag att ävende internationella skolorna bör omfattas av det nyabidragssystemet för fristående skolor. Det gör ävenSkolverket. Jag tycker att det är onödigt attdiskriminera de internationella skolorna. Jag frågarmig varför regeringen inte vill uppmuntra den formav mångfald, kvalitet och kulturell korsbefruktningsom de internationella skolorna står för.Vi är också förvånade över den etableringskontrollsom regeringen uppenbarligen vill införa när detgäller fristående gymnasieskolor, genom attlänsstyrelsen skall göra en prövning. Prövningenskall också innefatta kommunens och närliggandekommuners bedömning. Som motivering angerman i propositionen följande:''Nyetableringar av fristående gymnasieskolor harnaturligtvis effekter på det redan befintligaskolväsendet i kommunen och regionen.