prot · GG09113 · 1993-05-19 00:00:00 — En del av dessa plastminor ser ut somleksaker och sprängs när barn plockar upp dem.Andra kräver bara trycket av l kg för att explodera.Vi menar att den dels bör agerainternationellt för att sanering av minor skall ske ide värst drabbade länderna, dels bör agera för enbegränsning av användandet och spridandet avlandminor.Till slut: Freds- och nedrustningspolitiken är intestatisk. I takt med de positiva förändringarna moten kraftig såväl ensidig som förhandlad nedrustningmåste självfallet svensk freds- ochnedrustningspolitik analyseras och förändras.Fortfarande finns dock de flesta kärnvapen,konventionella vapen och också kemiska vapenkvar, varför huvuddragen i en aktiv svensknedrustningspolitik fortfarande bör kvarstå.Anf. 25 ():Fru talman! Väpnade konflikter lär vi få se iframtiden, liksom vi har sett under historien. Vikommer naturligtvis också att veta någorlunda vardessa konflikter kommer att uppträda. Enbart iEuropa finns ett sjuttiotal konflikthärdar. Allakommer naturligtvis inte att övergå i väpnat våld.Om vi tittar på historien och försöker lära av vadsom nu händer i det , kan vikonstatera att fredsforskare i många sammanhangunder har varnat för konfliktriskerna isamband med upplösning. Denblodiga tragedin i Bosnien får inte upprepas påandra håll. Det är lätt att säga, men så länge vi inteutnyttjar de möjligheter att undersöka, utreda ochforska kring de latenta konfliktorsakerna, skall viinte bli förvånade om vår praktiska politik slår slint.Vänsterpartiet har föreslagit att skall tainitiativ till en studie om vilka insatser som behövsför att undanröja latenta konfliktorsaker, och ensådan studie bör leda till någon form avkonfliktförebyggande givarmöte.Utskottet säger i betänkandet att detta i och för sigär riktigt. En mängd forsknings- ochutredningsinsatser är redan på gång. Olikaforskningsinstitutioner i landet och i Europaarbetar i ungefär samma riktning.Utskottet säger att det ''finns anledning att förmodaatt de forskningsresultat som framkommer i mångafall kan vara av relevans för utrikesförvaltningen''.Det är mycket elegant formulerat, men samtidigtuttrycker det en oförståelse för själva idén att riktaforskning och att göra den direkt tillämplig ikonfliktlösande arbete.Det kan alltså inte vara så att ett antalospecificerade insatser så att säga skall spillas övertill en verksamhet som på något sätt, genomslumpens medverkan, skall lösa de våldskonfliktersom förekommer.I tanken om ett svenskt initiativ till sådana härstudier finns det ett allmänt välvilligtförhållningssätt, men så länge vi inte tar till varaoch gör allvar av idén att rikta forskningsinsatsermot detta område, kommer vi gång på gång även iframtiden att konstatera att vi borde ha gjortnågonting men struntade i det.Svensk säkerhetspolitik har utsatts för enomvärdering och en glidning i vår uppfattning omvad som är en fredsbevarande inställning frånSveriges sida. Detta har naturligtvis sin grund iförändringarna i , och avsikten är att detskall bli möjligt för oss att ingå i Europeiskaunionen.Utskottsmajoriteten menar att svensksäkerhetspolitik inte kan vara fix och färdig för evigtid; den utsätts liksom alla andra förhållanden förförändringar. Självfallet är det så.Den traditionella svenska alliansfriheten, syftandetill neutralitet i krig, har haft just den flexibilitetenoch gjort det möjligt för att i olikasammanhang under historiens skiften hålla en linjesom har verkat fredsbevarande. Den har inte baravarit till gagn för oss själva, utan den har ocksåkunnat ge verktyg och möjligheter för en utvecklingi stort.Vänsterpartiet anser som bekant att den svenskasäkerhetspolitiken inte skall bygga på medlemskapi Europeiska unionen. Neutralitetspolitiken skallupprätthållas med alliansfrihet i fred, syftande tillneutralitet i krig. Det är bara ett kollektivtsäkerhetssystem som omfattar hela somkan ge stabilitet i det nya , och det organetheter ESK.Det här kommer naturligtvis, om vår glidning i dentraditionella politiken fortgår, att minska Sverigesmöjligheter att föra en politik i ett vidaresammanhang.Örlogsbesök och kärnvapen till sjöss diskuteras iprincip i riksdag. Sjöburnakärnvapen finns kvar. Huruvida sådana vapenmedförs vid besök av utländska örlogsfartyg isvenska hamnar får vi inte veta. Vi förutsätter attbesökare följer svensk lag. Den besökande statenavkrävs inga garantier.Detta medför naturligtvis att denbesöksverksamhet som vi i anser vara endel i ett större och viktigt mönster innehåller ettosäkerhetsmoment. Jag är mycket tveksam till omdenna typ av militärt utbyte verkligen ökarförtroendet mellan länder. Om vi återigen tittar påhistorien, finner vi mängder av exempel på statersom intill dagen före en konflikts utbrott har sysslatmed den typen av utbyte.Jag tror att örlogsbesök som en del iförtroendeskapande åtgärder är någonting som harhaft en propagandistisk innebörd, som inte har haftnågon kontakt med verkligheten. Det är myckettveksamt om det utgör något väsentligt element ivårt arbete för fred och nedrustning.Den inställningen att ett villkor för att örlogsbesökskall få göras i svenska hamnar är att man ger enutfästelse om att man inte har kärnvapen ombordskulle, med utgångspunkt från svensk tradition ochhur har uppfattats i de här sammanhangen,naturligtvis inte ses som något uppseendeväckande,utan snarare som en bekräftelse på att vi menarallvar med kravet på ansvar för hur man uppträdermed sådana här vapen.Detta bör vara möjligt. Regeringen bör i ESK tainitiativ till en överenskommelse för att det skallkunna bli ett vidare mönster. Intill det har skett börSverige på eget initiativ verka för att förbjudabesök där man inte klart deklarerar detta.Fru talman! Jag står självfallet bakomVänsterpartiets uppfattningar om säkerhet ochnedrustning som de uttrycks i våra motioner. I frågaom detta betänkande nöjer jag mig med att yrkabifall till meningsyttring när detgäller mom. 11 och 16.Anf. 26 ():Fru talman! Efter det slut lever Sverigei en radikalt ny säkerhetsmiljö. Det har gjort detangeläget för oss att söka förankra vår trygghet i enbred säkerhetspolitik. I den ingår ett starkt försvar.I den ingår en strävan att söka utveckla mekanismerför gemensam säkerhet, genom ett vidaresamarbete med vår omvärld. I den ingår självfalletockså mycket målmedvetna strävanden efternedrustning.I det här betänkandet behandlas huvudsakligenmotioner om nedrustningssträvanden. På detområdet råder relativt små åsiktsskillnader iutskottet. Vi ställer alla upp bakom en aktiv svensknedrustningspolitik. De reservationer som haravgivits är huvudsakligen markeringar frånSocialdemokraternas sida av att regeringen kundegöra mera på områden där regeringen redan ärmycket aktiv.Flertalet reservationer avspeglar ingaåsiktsskillnader i sak. På några punkter har vi olikauppfattningar om metoder. Socialdemokraternaönskar tillsätta en stor kommission som skall utredaall svensk utrikespolitik, all svensk biståndspolitik,allt svenskt östbistånd och all svensk flyktingpolitiki ett sammanhang. Det har föresvävat majoritetenatt detta är en olycklig form för att ta itu med dessamycket stora och viktiga frågor, och vi tror att detinte skulle vara meningsfullt att ha en utredningmed så stort mandat.En av reservationerna föranleder mig att höja ettögonbryn, och det är reservation nr 2. Där föreslårSocialdemokraterna ett nytt anslag för gemensamsäkerhet som skall finansiera svenska FN-styrkor.I budgetbehandlingen tog vi upp denfrågan. Regeringen föreslog ett höjt anslag just försvenska FN-styrkor. Socialdemokraterna önskadedäremot spara på den posten och minskadeanslaget med i sittbudgetalternativ. Det är inte särskilt tilltalande i budgeten försöker minska anslaget för ettvisst ändamål och sedan återkommer med enreservation om att inrätta ett nytt anslag för sammaändamål. Det är trots allt pengarna som räknas, omman skall försöka bedöma vilket allvar som liggerbakom orden i sådana här viktiga frågor.Jag vill, fru talman, yrka avslag på desocialdemokratiska reservationerna.Till vill jag gärna säga att jag delarhans uppfattning att forskning omkonfliktförebyggande metoder är utomordentligtviktig. Vi har också i en relativt omfattandeforskning på det här området. Vi har institutionerför freds- och konfliktforskning. Vi har en delfristående forskningsinstitut som får stöd viaUtrikesdepartementet. Vi har , . Vi har också ett nytt anslag,som vi behandlade i budgeten helt nyligen.Regeringen vill satsa mer pengar påsäkerhetspolitiska studier, ett förslag som tyvärrinte fick stöd här i hos valda delar avoppositionen.Jag delar helt uppfattningen att detta är ett viktigtområde. Men jag skulle vilja påstå att det görs stora och värdefulla insatser på detområdet. Här råder alltså inte någon skillnad i sakmellan regeringssidan och Vänsterpartiet.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillutskottets hemställan.Anf. 27 MAJ () replik:Herr talman! Det var intressant att hörautrikesutskottets värderade ordförande tala om attden borgerliga majoriteten står helt bakom en aktivsvensk nedrustningspolitik. Det hade kanske varitpå sin plats om regeringen hade presenterat ensådan.Anledningen till att vi har den här debatten i dagär just att Socialdemokraterna har presenterat ettfullständigt program för en svensknedrustningspolitik. Det återfanns inte iregeringens proposition. Inte ens ordet nedrustningfanns. Intresset för den aktiva svenskanedrustningspolitiken har i vart fall inte redovisatsav regeringen förrän vi från socialdemokratiskt hålltog upp frågorna i en motion. Jag hoppas att detintresse som deklarerats av utrikesutskottetsordförande också leder till att vi vid nästaproposition får en deklarerad svenskregeringspolitik på det här området.Även om riksdag i mångt och mycket harvarit enig i de här frågorna -- dvs.alla partier utom har stått bakom enaktiv svensk nedrustningspolitik -- vore det bra omregeringen presenterade sin politik. råkar detvara som styr området. Det kanske ärförklaringen till att vi inte får veta någonting, utanfår pressa fram ståndpunkterna från regeringen.Jag vill gärna säga något om konfliktinstitutet,eftersom det faktiskt är vi som har tagit upp fråganom ett svenskt konfliktinstitut den här gången.Tidigare har vi varit flera som har drivit på. Jagskall i ärlighetens namn säga att det inte bara är denborgerliga regeringen som har varit mycket svag isitt agerande, utan även densocialdemokratiska. Men har gjortalldeles klara uttalanden och önskemål om att manvill ha ett förslag från regeringen.Det pågår naturligtvis en hel del. Där har DanielTarschys rätt. iUppsala gör ett stort jobb. TFF i gör ett stortjobb. Inte minst, skulle jag vilja säga, har de fåttett starkt internationellt renommé för sitt mångårigaoch mycket systematiska arbete i ochmed krisen där.Det vi efterlyser är att det inte bara skall sitta engrupp här och en grupp där som skall kunna tyckatill och som, när de får förfrågan, skall kunna ställaupp och hjälpa till att lösa konflikterna. Vi vill haen sammanhållen svensk poliltik på det härområdet. Då är det inte bara fråga om forskning.Det är fråga om att utforma modellerna för ochbestämma sig för vilket anslag man vill ge ett sådantkonfliktinstitut.Var det sedan skall ligga måste vara regeringen frittoch obetaget att försöka plocka fram. Men det finnsuppenbarligen ett behov, både inom ESK-processen och i övrigt i världen, att man med dentraditionella svenska konfliktlösningsmetodenarbetar på detta och ser hur skulle kunnabidra till den processen i världen.Anf. 28 () replik:Herr talman! är besviken över attregeringen inte har kommit till med ennedrustningspolitik. Det kan möjligen bero på attregeringen gör den bedömningen att det inte är iriksdagen som en sådan politik skall bedrivas, utani internationella organ. Det är självfallet vidnedrustningskonferensen i , i och i alla möjliga andrainternationella sammanhang som vi skall drivanedrustningspolitik. Det gör också regeringen, enmycket aktiv sådan.Det är fullkomligt möjligt för attta del av alla de initiativ som tas på olika håll.Summerar man allt det som regeringen haråstadkommit är det en utmärkt aktivnedrustningspolitik. Jag vill tillbakavisa påståendetatt det skulle råda passivitet och att man inte medtillräckligt stort allvar skulle gå in för att fullföljadet mångåriga svenska arbete som har bedrivits pådet här området.Anf. 29 MAJ () replik:Herr talman! Detta var en synnerligen förunderligreplik från utrikesutskottets ordförande. Är detinte som skall var med och forma ochfatta beslut om den svenska nedrustningspolitiken,vad är då uppgift? Det är naturligtvisriksdagen som talar om för regeringen vad mananser är centralt och viktigt. Om regeringen harambitioner är det regeringens uppgift att redovisadem till och få dem godkända därifrån.Nej, tyvärr, , det vore för mycketsagt att den här regeringen driver en aktivnedrustningspolitik. Det har jag tillräckligt långerfarenhet för att kunna säga.I har inställningen totaltförändrats från svensk sida. FN har över huvudtaget förlorat intresse för den här regeringen. Detär där man i första hand samlar en bredinternationell majoritet för de olika förslagen inomnedrustningsområdet. iGenève är ett slags verkställande organ. Där finnsockså med, tack och lov. Där har Sverigevarit med från början och varit mycket aktivt ochpådrivande.Men det dröjde ganska länge innan vi fickklarsignal från den här regeringen om att manfaktiskt hade för avsikt att fortsätta den aktivapolitiken för ett provstopp. Vi fick tvinga fram deti en debatt i den här kammaren för knappt ett årsedan. var man på väg att överge dentraditionella svenska politiken.Det är självklart att skall diskutera de härfrågorna. Det är självklart att regeringen bordepresentera vad den har för avsikter på det ena ellerdet andra området. Det enda vi har fått framär att regeringen säger att spridningsfrågorna är deviktiga. Där vill man engagera sig. I övrigt är deten följsamhet i nästan alla delar i FN till vad säger, dvs. bedriver en politik somär mycket starkare återhållsam än tidigare.Sverige har haft ett internationellt anseende för attvara pådrivande i freds- och nedrustningsfrågorna.Det var inte utan skäl som jag pekade på vad densvenska regeringen gjorde vid WHO i förra veckan.Där ställde man sig på kärnvapenmakternas sidaoch ställde inte upp på traditionell svensk politik,nämligen att ifrågasätta kärnvapen. Jag hoppas att det var ett misstag ochatt beslut leder till att regeringenföljer den politik som lägger fast.Anf. 30 () replik:Herr talman! låtsas varaöverraskad över att utrikespolitik bedrivs utrikes.Men det är faktiskt på det internationella planetsom man har anledning att ta olikanedrustningsinitiativ. Det vet också Maj BrittTheorin. Även i de socialdemokratiskareservationerna talas det om initiativ som skall tasutrikes, inte i riksdagen.Att komma till och be om stöd för denpolitik som vi alla är eniga om, måste ändå vara enöverloppsgärning, eller hur? Det finns en bredgrundläggande enighet i den svenskanedrustningspolitiken . Det finns ingetsom helst behov av att återigen samla riksdagenbakom den politik som driver aktivt ochenergiskt i olika internationella forum. Det somSocialdemokraterna gör är att i sina motionerhävda att man har tappat tempo på olika områden.Man för också fram en del uppslag som regeringeni sin sållning av olika initiativ finner vara mindreangelägna att föra fram.Självfallet måste man i nedrustningsarbetet väljavar och när man aktualiserar olika frågor. Manväljer inte att aktualisera frågor som man inte harstörre förhoppningar om skall leda till framgångar,utan man har en viss ekonomi i sin strategi. Det ärregeringens politik ett uttryck för.Det Socialdemokraternas reservationer är ettuttryck för är att man inte har samma uppdrivnakänsla för ekonomi i nedrustningsarbetet. Det ärdärför som majoriteten föreslår att vi skall gå påutskottets linje och avvisa de förslag som framförs ireservationerna.Anf. 31 () replik:Herr talman! markerar i sittanförande öppet och ganska sympatiskt att vi nogär överens när det gäller studier om vilka insatsersom behövs för att latenta konflikter inte skallövergå i väpnat våld. Det görs mycket och i Sverigefinns kompetens på området. De insatserna skallnaturligtvis inte förringas. Men det undanröjer inteatt det finns behov av samordning ochmålinriktning på det här området. Det kan vi barauppnå i politiska beslut.Det finns alltså all anledning i världen att utnyttjaden kompetens som finns i och det renommésom har på detta område. I det stycket kanjag bara konstatera att tycker attdet här i och för sig är bra, men att något ytterligareinitiativ från regering och riksdag inte ärnödvändigt.Anf. 32 () replik:Herr talman! Som jag nämnde i mitt anförande harregeringen just tagit ett initiativ. Man har föreslagitmer medel för säkerhetspolitisk forskning, som justfyller de syften som berörs i Vänsterpartietsmeningsyttring.Jag noterade också att det inte var riktigt starkt stödhär i när förslaget väcktes. Jag minns intevad sade, men jag vet attSocialdemokraterna gick emot förslaget.Anf. 33 () replik:Herr talman! Jag minns däremot vadVänsterpartiet sade, och det ligger helt i linje medmitt anförande och min replik här.Anf. 34 ():Herr talman! Utrikesministern vädjade att vi skulle diskutera om''vi var beredda att låta våra soldater skapa fredmed våld och dö i strid utomlands''. Det är häralltså inte längre fråga om fredsbevarande FN-uppdrag, där ju gör mycket stor nytta ochsom jag är helt införstådd med är en god idé. Bådaparter i en konflikt vill då ha FN-soldaterna där föratt hålla isär parterna. Fredsbevarande styrkor ärnågonting mycket konstruktivt och bra.Nu är det fråga om -- med FN-terminologin --fredsskapande styrkor, där man alltså går in på denena partens sida mot den andra. Det är en heltannan utveckling, med de glidandeövergångsformer som man kan befara, om vi skulleskicka styrkor till Bosnien-Hercegovina.Centern väckte efter utrikesministernsvädjan frågan i utrikesutskottet och föreslog engemensam utfrågning med försvarsutskottet, där viskulle lyssna inte minst på militärens bedömningar,t.ex. den svenske nuvarande FN-befälhavaren iJugoslavien annat parti var intresserat, och någon debatthar inte kommit till stånd. ligger snart enproposition, kanske , på bordmed förslag att skall ge klarsignal attsända en trupp till de stridande i forna Jugoslavien.Förberedelser med rekrytering pågår redan.USA överväger militärt ingripande, men enligtFredrik Braconier i harBill Clinton uttalat sig okunnigt om förhållandena iKosovo:''Något betänksam blir man också'', skriver FredrikBraconier, ''när president talar om åtgärdermot serberna om ''de försökte ockupera Kosovooch förtrycka albanerna där'. Sedan de tvåBalkankrigen 1912--13 har Kosovo varit en del avSerbien -- var det serbernas urhem ---- -- . Men det är nog en fördel om de potentiellaingriparna har basfakta klara för sig. ''Det här visar hur oerhört komplicerad situationenär. Det finns många också i som inte vet vadstriderna gäller i forna Jugoslavien.USA:s allierade, EG-staterna, är yttersttveksamma till militärt ingripande. Något beslut iFN:s säkerhetsråd är inte aktuellt.Med TV-bilderna av övervåldet på näthinnan är detlätt att ropa efter enkla lösningar. Sådana rop harhörts också i i olika sammanhang. är aldrig enkelt. Tanken att vi nu skallförbereda soldater psykologiskt på att döda, att ståut med att man kanske träffar oskyldiga barn avmisstag är för mig förfärlig. verkar varaberett att kasta sig in i något som kan bli ettVietnamkrig. Vet vi ens vem som är fienden?Sverige har inte krigat sedan början på 1800-talet.Vi har däremot varit mycket engagerade för fredmed icke-våldslösningar, i medling och i kampenför förståelse och rättvisa i världen. I ,där FN faktiskt var en stridande part, i Gulfkrigetoch i har vi medverkat med sjukhus. Vi harförsökt hjälpa dem som blivit sårade, men vi harinte varit engagerade i att döda. Jag anser att det ärdjupt tragiskt att vi nu ändrar inställning.Herr talman! Vi har inte ens börjat utnyttja debefogenheter som ordförandeskapet i , ESK, ger oss. äralltså ordförande och med i presidietför den största organisation som finns för mänskligarättigheter, för ekonomiskt och vetenskapligtsamarbete för fred och förtroendeskapande iEuropa. CSCE, Conference on Security andCooperation in Europe, har 52 medlemsstater: allaEG- och EFTA-staterna och alla central- ochösteuropeiska stater samt och , medJapan som observatör. är alltså ordförandeför den grupperingen. Eftersom ESK inte tyngs aven stor trögrörlig byråkrati, har ordförandelandetstora möjligheter och ett stort ansvar att användasig av de befogenheter som ESK-länderna kommitöverens om.I utskottets betänkande redovisas några ESK-beslut, som ordförandelandet kunde göra bruk av ibl.a. På s. 16 beskrivs den s.k.Vallettamekanismen, som innebär att varje ESK-land nominerar upp till fyra framstående personer,vilka vid behov skall kunna stå till förfogande förfredliga lösningar av mellanstatliga tvister.Rapportörer kan sändas i väg mot en aktuell statsvilja, om minst tio ESK-stater enar sig om detta.Det är alltså ett beslut som fattats av ESK:s stater ikonsensus. Det beslutet skulle vi kunna göra nyttaav, men det gör vi inte.Vid ESK:s senaste utrikesministermöte iStockholm 1992 beslöts också att utöka samarbetetmed s.k. NGO, non-governmental organizations,alltså frivilligorganisationer i medlemsstaterna, tillpraktisk samverkan på fältet. Jag citerar ur ettutkast till sammanfattningen av ESK:s beslut:''CSCE strategy include: -- Increased efforts attreating the root causes of conflicts by applying allaspects of the human dimension of the CSCE andby involving non-governmental organizations andindividual citizens more directly into the work ofthe CSCE. ''Vi har alltså möjligheter som ordförandeland i ESKatt engagera människor i ESK:s medlemsstater,experter, frivilligorganisationer, forskare, freds-och konfliktforskare, vana förhandlare,gräsrotsrörelser att på allt sätt medverka för att lösakonflikten i . I de delar av fornaJugoslavien där krig inte pågår skulle dessa gruppersäkert vara välkomna. skulle kunna tasådana initiativ. Men det gör vi inte.UD måste bli aktivare i detta arbete! Den militärastyrka som vi förbereder oss för att sända på FN:sbegäran beräknas kosta nära en halv miljardkronor. Tänk om man satsade denna summa för attaktivera alla frivilligorganisationer i ESK:smedlemsstater.Herr talman! Jag har föreslagit, och jag vill gärnanämna det också från talarstol, i enskrivelse till utrikesministern att ordföranden iInternationella och friheti -- det är alltså en gren av internationellaWLFF, Women's League for Peace and Freedom --skall anlitas för att engagera folkrörelser ochexperter i ESK:s medlemsstater.Vi hade ett nordiskt möte där fyra av ESK:smedlemsstater -- , , ochDanmark -- var representerade. Alla delade minuppfattning om att det vore ytterst väsentligt attESK:s ordförandeland engagerade denna person,som är mycket kunnig, för att aktivt söka upp demöjligheter som vi har att engagera människor i allaESK:s medlemsstater för forna Jugoslavien.Sveriges huvuduppgift som ordförandeland i ESKär inte att nu stärka organisationers konstruktion,vilket man nu tycks ägna sig åt, utan det är atthandla för att engagera alla goda krafter i ESK:smedlemsländer för att hitta en möjlig lösning i detforna . Vi kan inte nu bara ägna oss åtforskning, hoppas på att något resultat skall kommafram och att bygga upp organisationer. Vi måstehandla med de instrument vi har. ansvarsom ordförandeland måste utnyttjas. Det är dettaoch som vi har på oss.Jag vill med detta anförande vädja till alla som haren möjlighet att ingripa, att se till att vi blir mycketmer aktiva i kampen för fred i det fornaJugoslavien.Anf. 35 FÖRSTE VICE TALMANNEN:En förutsättning för att det engelska citatet skallkomma in i protokollet är att det översätts tillsvenska.Anf. 36 ():Herr talman!