prot · GG0983 · 1993-03-25 00:00:00 — Man måste också agera, ochdet gör regeringen genom att lägga fram den härpropositionen.Anf. 100 ():Herr talman! Jag skall inte förlänga debattenytterligare, men jag uttrycker oro för densparpolitik som regeringen bedriver och som går utöver vård- och behandlingsresurser.Jag vill påminna om attSocialdemokraterna vid fjolåretsbudgetbehandling gick emot nedskärningen om 7,5miljarder kronor i kommunerna.Anf. 101 ():Herr talman! Jag vill än en gång understryka att dennarkotikapolitik som bygger på att man skall sökavård frivilligt -- det är tydligen det som även förespråkar -- inte är någon branarkotikapolitik. Missbrukaren kan nämligen inteklara det ansvarstagande som en förväntadfrivillighet innebär.Missbrukarens agerande är alltid en spegling avomvärldens attityd och förhållningssätt gentemotmissbruket och missbrukarna, och det är därförsom de åtgärder som föreslås i propositionenkommer att ha så stor betydelse i kampen motsjälva missbruket.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 10 §.)Anf. 102 får meddela att anslag nu har satts upp om attdetta sammanträde skall fortsätta efter kl. 19.00.8 § Särskild utlänningskontrollFöredrogsjustitieutskottets betänkande1992/93:JuU18 Särskild utlänningskontroll (prop.1992/93:156).Andre vice talmannen konstaterade att ingen talarevar anmäld. (Beslut fattades efter 10 §. )9 § Förnyad behandling av villkorlig frigivning,m.m. )betänkande1992/93:JuU19 Förnyad behandling av villkorligfrigivning, m.m. (prop. 1992/93:4).Anf. 103 ():Herr talman! hade i ett av sinaföregående inlägg gott om pengar. Vi har gott ompengar i det här betänkandet.Det förslag som nu har att ta ställning tillär enligt Socialdemokraterna såväl frånrättssynpunkt som från ekonomiska och praktiskasynpunkter helt oacceptabelt. Vi har redan vidfrågans behandling , dåärendet återförvisades till utskottet, pekat på desakliga bristerna i förslaget.Nu har regeringspartierna, i syfte att få igenomförslaget, genom sin kompromiss med Nydemokrati dessutom åstadkommit en ytterligarebelastning på kriminalvården. Det är dåligt förkriminalvården, för rättssäkerheten och för denstatsfinansiella situationen. Därför bör riksdagenavslå förslaget.När före juluppehållet återremitteradejustitieutskottets betänkande om förändringar avden villkorliga frigivningen anförde den borgerligamajoriteten som motiv för denna återremiss attVäg- och sjöfyllerikommitténs betänkande bordeavvaktas.Detta var naturligtvis ett skenargument. Saklägetvar det att regeringen inte hade majoritet för sittförslag i . Ny demokrati hade ställtbestämda krav för att inte rösta emot regeringensproposition. Detta tvingade fram en förhandlingmellan Ny demokrati och regeringspartierna, ochresultatet av den förhandlingen har vi nu påriksdagens bord.Förslaget innebär i stort en återgång till de reglerför villkorlig frigivning som gällde före den 1 juli1983. Det innebär frigivning efter två tredjedelar aven strafftid . De som döms tillfängelse i lägst skall även fortsättningsvis hamöjlighet att få villkorlig frigivning efter halvastrafftiden.Det är således något av en falsk varudeklaration nären del nu hävdar att halvtidsfrigivningen avskaffas.I förhållande till regeringsförslaget har deborgerliga partierna och Ny demokrati gjort uppom ett bibehållande av tvåmånadersregeln förerhållande av villkorlig frigivning, vilket ytterligareökar anstaltsbeläggningen. Jag återkommer senaretill situationen på kriminalvårdsanstalterna, som ären viktig fråga.Innan jag motiverar varför vi motsätter ossutskottsmajoritetens förslag vill jag deklareraSocialdemokraternas principiella inställning till denvillkorliga frigivningen. Vi förordar ett avskaffandeav halvtidsfrigivningen och vill ha en övergång i huvudsak obligatorisk frigivning efter tvåtredjedelar av strafftiden. För att detta inte skallmedföra generellt längre anstaltstider och enkraftigt ökad anstaltsbeläggning, menar vi att ensådan ordning måste kombineras med en kraftigutökning av användandet av alternativa påföljder,som samhällstjänst och kontraktsvård och möjligenockså någon form av frigivningspermission.Frågan om en väsentlig vidgning av bötesstraffetsanvändning bör också prövas. Det här är frågorsom lämpligen bör behandlas avStraffsystemkomittén, som bl.a. har att lägga framett mer permanent förslag till den framtidautformningen av den villkorliga frigivningen ochvars samlade arbete borde ha avvaktats innanriksdagen gick till beslut i dagens ärende.Nu förordar utskottsmajoriteten ett provisorisktförslag. Jag sade i den tidigare debatten vidåterremissen att det är ett uttryck för en hafsig,slarvig och ogenomtänkt kriminalpolitik.Strafflagstiftningen är utomordentligt illa lämpadför plötsliga ad hoc-lösningar. Redan i höstkommer ett förslag från permanent lösning. Från både rättspolitiska ochsamhällsekonomiska utgångspunkter är det heltförkastligt att nu genomföra ett provisorisktsystem. Svårigheter kan förutses vid tillämpningeninnan praxis har hunnit utkristalliseras. Medhänsyn till att det skall genomförasytterligare förändringar i systemet uppstår också enbetydande rättsosäkerhet. Vi kommer att få ensituation där flera olika regelsystem i ettövergångsskede skall tillämpas . Det ärvårt huvudargument för att nu avvisa det förslagsom ligger på bord.Jag går över till situationen påkriminalvårdsanstalterna. Regeringsförslagetinnebär en ökad anstaltsbeläggning med mellan 500och 600 intagna, till en årlig kostnad av 200--300miljoner kronor.Det här skall ses i belysning av den redan myckethöga beläggningen på våra kriminalvårdsanstalter.Kriminalvårdsstyrelsen har i en skrivelse tillregeringen angett beläggningsgradenunder senare delen av 1992. varbeläggningen , och den1 december . Trots att ett antal tillfälligaplatser nu tagits i bruk räknarKriminalvårdsstyrelsen med en beläggning i marspå . Den här situationen gäller alltså innaneffekterna av ändringen av den villkorligafrigivningen fallit ut. För att klaradifferentieringen, ett rimligt vård- ochbehandlingsinnehåll, har som mål sattupp beläggning.Situationen på kriminalvårdsanstalterna är nusådan att den skapar en brutalare och hårdaremiljö, som leder till tvång, våld och sannolikt enbetydande ökning av återfallsbenägenheten. Detvisar internationella erfarenheter av sådanasituationer på kriminalvårdsanstalter och fängelser.Regeringens politik, som sägs syfta till att få nerbrottsligheten, riskerar nu tvärtom att föda ny ochbrutalare brottslighet. Regeringens kriminalpolitikär hafsig och slarvig.Intagna som vill arbeta och studera på anstalternafår stå i kö till sysselsättning. Differentiering ochnarkotikafria anstalter omintetgörs i princip. Detvar ju ett av stora krav föreregeringsskiftet , , attåstadkomma en situation på anstalterna som gjordedet möjligt att differentiera och få framnarkotikafria anstalter och avdelningar. Det blir istort sett omöjligt med den beläggningssituationsom nu gäller på anstalterna. Det står i kontrast tillJerry argumentation i det ärende som vitidigare behandlade.De signaler om ändrad lagstiftning i stort somkommit från regeringen kan beräknas öka behovetav anstaltsplatser med uppåt 1 200. Det är enökning av anstaltsorganisationen till enårlig driftskostnad på mellan 400 och 500 miljonerkronor och en investeringskostnad på 1,2--1,4miljarder kronor.Jag tycker att regeringspartierna skall ställa sigfrågan om vi inte med de resurserna skulle kunna fåut bättre effekter när det gäller påverkan påbrottsutvecklingen genom andra åtgärder än enkraftig utbyggnad av antalet fängelseplatser.Jag vill med den här motiveringen, framför allthuvudinvändningen att vi har att taställning till ett nytt förslag om en mer permanentlösning och därför inte bör genomföra ettprovisorium, men också argumentet att man inte itillräcklig grad har beaktat belastningen påanstalterna, yrka avslag på propositionen och bifalltill reservationerna nr 1 och 2.Anf. 104 ():Herr talman! Av vissa anledningar, som även är välkända för kammaren, måste enskilda ledamöterfrån vårt parti försöka täcka in många olikaområden. Det är inte enbart av ondo. Man fårnämligen en ganska klar bild av hur regering ochriksdagsmajoritet prioriterar när det gälleranvändningen av skattemedel.I debatt efter debatt har jag ställts inför det krassakonstaterandet att en nödvändig standard inomsocialförsäkringssystemet exempelvis inte kanupprätthållas på grund av det ekonomiska läget.Men när det gäller detta ärende, alltsårepressionsapparaten, fattas det inte medel.Om de 215 miljonerna i detta sammanhang i ställetsatsades på förebyggande och rehabiliterandeverksamhet skulle det helt säkert vara en mycketbättre samhällsinvestering än vad en skärpning avverkställighetstiderna är.Herr talman! Fängelsestraff är den mestdestruktiva och den dyraste men också den sämstaformen när det gäller att åtgärda, förebygga ochstävja brottslighet. Fängelsestraff är på sätt och visbra som samhällspreventiv åtgärd så till vida attbrottslingen inte kan begå brott så längevederbörande sitter inlåst. Dessutom måstesamhället ibland skydda sig mot vissa brottslingaroch vissa brott. Men det är att lura sig själv om maninbillar sig att fängelsestraff leder till minskadbrottslighet. Det är ganska väl dokumenterat.Det lutherska arv som vi alla mer eller mindre bärpå -- dvs. att man skall straffas för sina gärningar --måste kanske ibland få vika för förnuftet och för devetenskapliga rön som gjorts men också församhällspreventiva skäl.Justitieutskottet liksom justitieministern har vidmånga olika tillfällen uttalat att strävan skall varaatt hitta andra påföljdsalternativ än fängelse. Ja,men då måste man väl också satsa på det. Trots säger sig veta att frivården har otillräckligaresurser blir det inga ökade resurser där. I ställettrampar vi på i de gamla fotspåren. Och inte baradet -- vi försöker också nu att till ett mycket högtpris ersätta vård med fängelsestraff.Herr talman! Vår meningsyttring avseende mom. 2sammanfaller med Socialdemokraternasreservation. Vi kommer alltså att rösta förreservation 1. Vidare yrkar jag bifall tillmeningsyttringen avseende mom. 11.Anf. 105 ():Herr talman! De flesta stater har i sinapåföljdssystem någon form av förtida frigivningfrån fängelse. Det finns i allmänhet tre olika typerav frigivning: ovillkorlig frigivning, villkorligfrigivning och frigivning med efterföljandeövervakning. Den villkorliga frigivningen är denvanligaste.Vilket val ett rättssystem gör mellan en eller fleraav dessa typer av förtida frigivning beror i huvudsakpå vilket mål som lagstiftaren anser skall gynnas avåtgärden. Det kan i huvudsak vara fråga om fyraolika mål: Målet kan vara en bättre disciplin påanstalterna. Målet kan vara en minskning avanstaltsbeläggningen. Man kan vilja ha en prövotidföre slutlig frigivning som är likställd den vidvillkorlig dom. Eller också är målet att man villskydda allmänheten.Den förtida frigivningen kan vara obligatorisk ellerfakultativ. Den obligatoriska frigivningen utmärksav sin automatik vad gäller tillämpningen. Denfakultativa frigivningen är normalt avhängig av endiskretionär bedömning av den enskilde fångensuppförande och/eller prognos.I de flesta länder är förtida frigivning fakultativ.Obligatorisk frigivning är mindre vanligt.I har det funnits regler om villkorligfrigivning . Sådan har alltsedan desskommit i fråga då en viss kvotdel av strafftiden,med förbehåll för en stadgad minimitid, avtjänats ianstalt. Kvotdelen resp. minimitiden har efterinförandet av systemet minskats i flera steg.Huvudregeln i den gällande ordningen, som träddei kraft , finns i 26 kap., 6 §brottsbalken. Enligt denna skall den som avtjänarett tidsbestämt fängelsestraff friges villkorligt närhalva tiden avtjänats. Dock skall verkställighetenha pågått . Denna regel ärobligatorisk men har två mer väsentliga undantag.För det första kan frigivningen uppskjutas om dendömde själv begär det. För det andra får enligt 26kap., 7 § den som dömts till fängelse ilägst för särskilt allvarlig brottslighet somriktat sig mot eller medfört fara för liv eller hälsainte friges villkorligt förrän två tredjedelar avstrafftiden har avtjänats, om det bedöms föreliggapåtaglig risk för att brottslingen skall fortsätta medbrottslighet av det slag för vilket han dömts.Villkorlig frigivning av den senare typen ärfakultativ och prövas av Kriminalvårdsnämnden.Vid sin bedömning skall nämnden förutomåterfallsrisken beakta verkningarna av ett fortsattfrihetsberövande och förutsättningarna för dendömdes anpassning i samhället.Herr talman! Den obligatoriskahalvtidsfrigivningen har mer än något annat inomkriminalpolitiken upprört allmänheten under desenaste åren. Den stora skillnaden mellan utmättstraff och faktisk anstaltstid måste anses principielltfelaktig. Den är obegriplig för medborgarna ochhar rubbat förtroendet för rättsväsendet.En undersökning som gjorts av forskaren vid , , visarockså att införandet av halvtidsfrigivningen leddetill en ökning av den anmälda brottsligheten. Deanmälda misshandelsbrotten ökade ,stöldbrotten -- exkl. butiksstölder, biltillgrepp ochrån -- , bilstölderna , rånenmed och bedrägerierna med 1,2 %.De här procenttalen kan förefalla låga. Men omman betänker att det begås drygt 1,2miljoner brott i vårt land inser man atthalvtidsfrigivningen i praktiken medfört atttusentals människor drabbas av brott helt''i onödan'' -- om nu det uttrycket kan användas.Det förhållandet att man släppte ut fångar i förtid1983 innebar i absoluta tal att vi fick en omedelbarökning med 300 misshandelsbrott, 7 700 stöldbrott,800 bilstölder, 140 rån och 1 100 bedrägerier.Om man skulle låta de dömda sitta av hela sittstraff skulle, visar BRÅ:s beräkningar, de anmäldamisshandelsbrotten minska ,stöldbrotten , bilstölderna , rånenmed och bedrägerierna med 3,3 %.I absoluta tal motsvarar detta ca 900misshandelsbrott, 21 000 stölder, 3 500 bilstölder,350 rån och 3 000 bedrägerier.De som ådömts fängelsestraff är ofta notoriskavanebrottslingar. När denna kategori av personerslipper avtjäna hela strafftiden ges de följaktligenökade möjligheter att begå fler brott.Den proposition som behandlas innebär att denobligatoriska halvtidsfrigivningen avskaffas genomen huvudsaklig återgång till de regler som gälldeföre den 1juli 1983. Den nuvarande rätten tillvillkorlig frigivning ersätts med en möjlighet tillfrigivning, som i princip förutsätter en prövning idet enskilda fallet. Systemet med villkorligfrigivning efter viss del av den utmätta strafftidenbehålls således tills vidare.Enligt regeringens förslag skall huvudregeln varaatt alla som dömts till ett tidsbestämt fängelsestraffi minst en månad skall kunna friges villkorligttidigast efter två tredjedelar av strafftiden.Villkorlig frigivning från fängelsestraff på lägst tvåår föreslås även i fortsättningen kunna ske efteravtjänandet av halva strafftiden. Undantag skalldock, liksom , gälla vid särskiltallvarlig brottslighet i de fall där det finns enpåtaglig risk för återfall. Denna särreglering, somenligt gällande rätt endast omfattar brottslighetsom riktat sig mot eller medfört fara för liv ellerhälsa, föreslås nu utökad med brott som ingått somett led i en yrkesmässig eller organiseradbrottslighet. Detta innebär en betydande skärpningi förhållande till gällande ordning.Den villkorliga frigivningen skall kunnasenareläggas efter den tidigaste tidpunkten förvillkorlig frigivning. Vid den bedömningen skallsärskilt beaktas om förutsättningarna för denintagnes anpassning i samhället framstår somspeciellt ogynnsamma med hänsyn tillfrigivningsförhållandena, hans uppförande underanstaltsvistelsen eller andra särskildaomständigheter. skallalltid pröva frågan om villkorlig frigivningbeträffande dem som dömts till fängelse i minst tvåår. skall också pröva frågani vissa andra fall, om detta påkallas avKriminalvårdsstyrelsen eller annan myndighet somfått bemyndigande till detta.Som jag tidigare nämnde har det alltsedan villkorligfrigivning infördes i vårt land funnits regler om enminimitid, före vilken villkorlig frigivning inte inågot fall fått ske. Denna minimitid var tvåår. är den två månader.Den nuvarande minimiregeln har kritiserats,eftersom den medfört vissa tröskeleffekter. Av bl.a.den anledningen har regeringen i föreliggandeproposition föreslagit att regeln skall avskaffas. Ettavskaffande av regeln skulle emellertid komma attfå en del andra, oönskade konsekvenser. Det skulleleda till att exempelvis de som döms till en månadsfängelse för grovt rattfylleri eller misshandel, brottvars art talar för fängelse, bara skulle behöva sittainne , vilket i sin tur skulle ge en felaktigsignal beträffande dessa brott.En anledning till att propositionen återremitteradestill utskottet var just att en sådan signalbedömdes komma i konflikt med de förslag somsamtidigt avgavs från Väg- och sjöfyllerikommittén;denna kommitté föreslog allmänt sett kraftigaskärpningar av straffen. Men anledningen varnaturligtvis också att ett avskaffande av regelnskulle få ogynnsamma effekter på den allmännabrottsnivån genom att ett stort antal dömda, imånga fall med betydande återfallsrisk, skulle blifrigivna tidigare än vad som ärfallet.Den nuvarande regeln att villkorlig frigivning intekan komma i fråga förrän avstraffet har avtjänats bör enligt utskottets meningbehållas. Utskottet kan alltså inte ställa sig bakompropositionen i denna del.Regeringen tillsatte en utredningför översyn av vissa frågor som rörpåföljdssystemet. Kommittén, som antagit namnetStraffsystemkommittén, skall enligt sina direktivlägga fram förslag till vad som i ett längreperspektiv bör gälla för frigivning frånfängelsestraff. Kommittén skall därvid prövahuruvida systemet med villkorlig frigivning skallbehållas och hur detta i så fall skall vara utformat.Mot bakgrund av den kritik som framför allt kanriktas mot den obligatoriska halvtidsfrigivningenanser utskottet inte att det kan anses försvarligt attlåta nuvarande system fortsätta att gälla i avvaktanpå betänkande ochberedningen av detta. Utskottet ställer sig därförbakom regeringens förslag att avskaffa denobligatoriska halvtidsfrigivningen.Utskottet vill emellertid inte ge sig in på frågan omvad som bör gälla på . Vad det handlarom är att i ett första steg gå tillbaka till vadsom i huvudsak gällde före för attsedan därifrån gå vidare med steg nummer två.Dagens förslag är följaktligen inte det enda steget ifrågan, utan bara det första steget. Hur detframtida systemet skall se ut finns det en rad olikameningar om. Det är därför det är angeläget attStraffsystemkommitténs arbete avvaktas innanytterligare förändringar sker.Jag yrkar bifall till utskottets hemställan och avslagpå reservationerna.Anf. 106 () replik:Herr talman! gick inte i svaromålmot mitt huvudargument för attSocialdemokraterna avvisar den här propositionen,nämligen den rättsosäkerhet som blir följden av attvi dels kommer att få ett provisorisktförslag, dels får ett mer permanent förslag, somkommer att presenteras avStraffsystemkommittén och som skall träda i kraftnågon gång under 1994.Det är naturligtvis oerhört otillfredsställande att viinom rättsväsendet kan få en situation där man hartre olika system för den villkorliga frigivningen atthantera ; det nuvarande systemet, detprovisoriska system som regeringspartierna och Nydemokrati nu vill genomföra och ett framtida merpermanent system för den villkorliga frigivningen.Kriminalpolitiken är inte lämpad, uttryckte jag imitt inledningsanförande, att hanteras på detlättvindiga sättet.Jerry kommenterade inte heller denutomordentligt allvarliga situationen på vårakriminalvårdsanstalter. Med det här förslagetkommer de att utsättas för ytterligarepåfrestningar. Med en överbeläggningssituation påvåra anstalter har vi att se fram emot en ökadåterfallsbenägenhet, mer inslag av våld och hot,mindre möjligheter till vård och behandling inomkriminalvården. Det kan i sin tur leda till en ökningav brottsligheten. Det tycker jag nog attregeringspartierna bör ta sig en allvarlig funderarepå.Det andra som regeringspartierna bör fundera på,som jag också uppmanade dem till i mittinledningsanförande, är om det verkligen ärvettigt att satsa 400--mer perår i driftkostnader för våra kriminalvårdsanstalter,som en del i de kriminalpolitiska satsningarna.Hade vi haft till offensivabrottsförebyggande insatser är jag alldelesövertygad om att det hade lett till större effekter påvåra möjligheter att minska brottsligheten iSverige.Nu väljer regeringspartierna att satsa de 400--500miljoner kronorna, som man inte har anvisat någonfinansiering för, på en ökad utbyggnad avanstaltsorganisationen.Anf. 107 ()replik:Herr talman! säger att han finnerdet otillfredsställande att olika system kommer attgälla på det här området fram till dess attStraffsystemkommitténs förslag lagts fram ochberetts. I detta ligger en fråga från honom omvarför vi inte kan vänta med att göra förändringar ireglerna om villkorlig frigivning till dess att nämndautredning är klar.Mitt svar är följande:Den obligatoriska halvtidsfrigivningen ärprincipiellt felaktig och har i så hög grad rubbatmedborgarnas förtroende för rättssystemet att viinte anser oss kunna ha den kvar en enda dag merän nödvändigt.När det sedan gäller de samhällsekonomiskakonsekvenserna av fler fängelsepåföljder vill jagsäga följande:Det är inte fråga om vanliga investeringar.Självfallet måste det byggas fler fängelser. Men detär som sagt inte fråga om vanliga investeringer, detär fråga om investeringar som man skall göra för attskydda allmänheten mot brott. Byggandet avfängelser kan sannolikt komma att varasamhällsekonmiskt lönsamt. är de totala kostnaderna förstölder och skadegörelse som är riktade mot landetshushåll ca 2 miljarder. Om man antar att stöldernaminskar innebär det en direktsamhällsekonomisk besparing med 80 miljonerkronor . Men detta gäller bara de tvåbrottstyper som jag har nämnt.Nu vet vi inte den totala kostnaden för allbrottslighet. Men det anförda exemplet visar att demerkostnader som uppstår genom fler fängelsermycket väl kan uppvägas av desamhällsekonomiska besparingar som uppstårgenom den minskade brottsligheten. Här skallockså noteras att det verkliga antalet brott enligtStatistiska centralbyrån är väsentligt högre än denanmälda brottsligheten. Följaktligen är desamhällsekonomiska besparingarna av att hållavanebrottslingar inburade också i motsvarandemån större.Anf. 108 () replik:Herr talman! pratar nu mot allvetenskap, eller som han uttryckte det i sitt tidigareanförande mot all beprövad erfarenhet.Internationell erfarenhet och forskning visarmassivt att generellt längre anstaltstider inte harnågon inverkan på brottsligheten. Det har viinternationella erfarenheter av. Detta har t.o.m.Moderaternas regeringskolleger i insett.De går in för att minska anstaltstiderna och sättain fler åtgärder i det brottsförebyggande arbetet istället.Jag tycker att skall ta del litet merav den internationella forskningen och även avforskningen i på det här området innan hangår vidare med den kriminalpolitik som han nutydligen förordar.Jag tror att det hade varit mycket merframgångsrikt ur brottsbekämpande synpunkt omvi hade använt de 400--somJerry nu anser sig ha till sitt förfogandetill att satsa på brottsförebyggande arbete ute ilandets kommuner. Då hade vi kunnat få ner denvardagsbrottslighet som kostar svenska folket ochde enskilda människorna i detta land så mycketekonomiska skador och annat lidande. Det är intevägen genom generellt längre strafftider som lederfram till en minskad brottslighet.Anf. 109 ()replik:Herr talman! Självfallet har det brottsförebyggandearbetet en stor betydelse. Men det är ocksåväsentligt att brottslingar sitter inne, så attmedborgarna vågar vara ute.Anf. 110 () replik:Herr talman! redogör för hurmånga brott som har undvikits och skulle undvikasgenom att fångarna sitter inne full tid. Det kan geresultat i brottsstatistik bara ett eller . Sedanär man inne i samma runda igen. För JerryMartinger menar väl inte, att om man sitter innefull tid, blir man mindre brottsbenägen när mankommer ut?