prot · GH0936 · 1993-12-03 00:00:00 — Ärligt talat, , jag tror inte attdet kommer att gå i den riktningen. Jag tror att detkommer att gå i motsatt riktning, nämligen att flersmåstater blir medlemmar och därmed kommersmåstaternas relativa vikt att öka. Det är logiken iatt det nu är fyra nya länder, fyra småstater, somkommer att förändras. Om det skulle bli en radikalförändring av röstreglerna skulle situationennaturligtvis te sig annorlunda. Jag tror inte att detblir det. må ha en annan uppfattningpå den punkten.Hans Göran säger att jag har minaönskningar om hur skall utformas. Ja, dethar jag, och det är min ledstjärna. Det är självagrunden för mitt engagemang i Europafrågan, attjag har en vision om hur jag vill att skallutvecklas -- ett brett alleuropeiskt samarbete medden europeiska unionen som kärna. Jag gläds förvarje dag när man tar steg i den riktningen. Manträffar frihandelsavtal och Europaavtal med ,, och . diskuteras ettutvidgat samarbete med . Inom den allranärmaste tiden kommer man från EG:s sida, inteminst uppmuntrad av oss, att ta initiativ tillfrihandelsavtal med de baltiska länderna. Jag glädsöver allt detta, för det är en utveckling mot ettalleuropeiskt samarbete. Det tar tid. Men man måste ha önskningar,drömmar, visioner.Överläggningen var härmed avslutad.2 § Svar på interpellation 1993/94:63 och fråga1993/94:192 om kriminalisering av innehav avbarnpornografiAnf. 10 Justitieminister ():Herr talman! har frågat mig om jagavser att till nästa val framlägga förslag tillkriminalisering av innehav av barnpornografi.Margareta har frågat mig om jag är bereddverka för att en lagändring kommer till stånd så attäven innehav av barnpornografi blir förbjudet.Jag besvarar interpellationen och frågan i ettsammanhang.Jag kan försäkra och om att jag delar deras avsky när det gällersåväl barnsexturism som barnpornografi.Som och till har det i endepartementspromemoria frånJustitiedepartementet föreslagits en mängdåtgärder för att stärka barns straffrättsliga skyddmot att bli utnyttjade sexuellt. I sammapromemoria redovisas synpunkter när det gällerfrågan om en kriminalisering av innehav avbarnpornografi. Där konstateras bl.a. att varkentryckfrihetsförordningen elleryttrandefrihetsgrundlagen tillåter enkriminalisering av innehav av skrift eller film --varmed avses även videogram -- även om skrifteneller filmen har sådant innehåll att det innefattartryckfrihets- eller yttrandefrihetsbrott.Utgångspunkten för dessa båda grundlagar är attalla skall ha rätt att framställa och sprida skrifteroch filmer. Ett tryckfrihetsbrott respektive ettyttrandefrihetsbrott begås i princip först närframställningen lämnas för spridning till en störrekrets än exempelvis de närmaste vännerna. Det äralltså inte möjligt att ingripa mot en enskild personendast under åberopande av att denne innehar enskrift eller en film, som innehåller yttranden ellerskildringar som innefattar tryckfrihets- elleryttrandefrihetsbrott. Skrifter och filmer med visstinnehåll kan inte allmänt ''förbjudas''. Det är inteheller straffbart att förvärva skrifter eller filmersom innefattar tryckfrihetselleryttrandefrihetsbrott.En kriminalisering av innehav av barnpornografiskulle således kräva grundlagsändringar som skulleinnebära väsentliga avsteg från sedan längetillämpade tryckfrihetsrättsliga principer.Dessutom vill jag särskilt framhålla att med hänsyntill att såväl skildrandet i syfte att sprida som självaspridandet, förfaranden som ligger före innehavet,är kriminaliserade, föreligger goda straffrättsligainstrument för att ingripa mot barnpornografi.Mycket talar också för att ingripanden i dessaskeden är betydligt effektivare än åtgärder riktademot en senare innehavare.Jag vill i detta sammanhang vidare särskiltunderstryka att själva framställningen avbarnpornografiska alster i många situationer fallerunder bestämmelser om sexualbrott.Jag finner alltså inte anledning attinta någon annan ståndpunkt i den aktuellakriminaliseringsfrågan än den som har redovisats idepartementspromemorian. Jag vill emellertiderinra om att departementspromemorian ärföremål för remissbehandling fram t.o.m. den sistajanuari . Utfallet av remissbehandlingen fårnu avvaktas innan jag tar upp frågan på nytt.Anf. 11 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka för svaretoch konstaterar att det inte blir något förbud motatt inneha barnpornografi, varken nu eller eftervalet och i praktiken inte heller under i varje fall dethär århundradet.Man kan ha hur mycket barnpornografi som helst.Man kan köpa, hyra eller låna den helt straffritt.Man får ha den hemma, och de som kommer hemtill innehavaren kan titta på den så länge det inte ärfråga om en offentlig visning. Brott blir det frågaom först när man går utanför den närmastevänkretsen.Herr talman! Man konstaterar iJustitiedepartementet att varkentryckfrihetsförordningen elleryttrandefrihetsgrundlagen tillåterkriminalisering av innehav av barnpornografi. Detförvånar mig inte, och jag har inte heller någoninvändning mot den tolkningen av våra gällandegrundlagar.Men, herr talman, det som vi här i hadehoppats att översynen i Justitiedepartementetskulle handla om var hur gällande lagstiftningskulle kunna ändras så, att vi får lagar sombehandlar detta på ett önskvärt sätt. Det ärsjälvfallet också därför som jag har framställt mininterpellation just . Jag är liksomjustitieministern mycket väl medveten om de reglersom gäller för grundlagsändring.Det som har engagerat oss i denna fråga är justanalysen av på vilket sätt man skulle kunna ändralagarna. Justitieministern pekar på attframställningen i många situationer faller underbrottsbalkens bestämmelser om sexualbrott. Jagkan naturligtvis tänka mig att det finns tecknad elleranimerad film av detta slag där det inte är fråga ombrott, men sådana undantag kan vi här bortse från.Jag vill ändå påstå att det här yttrandefrihetsbrotteti princip alltid förutsätter ett annat brott.Jag tycker inte heller att det finns några med dessajämförbara brott. Naturligtvis kan en viss handlingutvisa att det har skett ett brott av typenurkundsförfalskning e.d., men detta är någotannat. Jag vill påstå att i de här aktuella fallen görsig varje person som tittar på skildringen skyldig ny kränkning av barnet. Vi har såvitt jag kanförstå inte andra exempel på något sådant i vårlagstiftning eller i vår verklighet. Det borde därförverkligen vara skäl att göra en särskild analys avdenna företeelse.Jag vill fråga justitieministern: är analysen? Vardiskuterar man jämförbara brott, och var ser manpå vilken motsvarande lagstiftning man har i andraländer? Som jag sagt har denna fråga tidigaremånga gånger varit uppe här i kammaren, och dethar då hänvisats till den aktuella utvärderingen.I det uppmärksammade målet omutlämnande från tingsrätten av allmännahandlingar bestående av barnpornografiska alsterstod offentlighetsprincipen mot skyddet av barnet,och det sades då tydligt från Justitiedepartementetatt man tog barnets parti, och man vidtog åtgärder.Det var alldeles utmärkt, men om man hade haft enlagstiftning mot innehav av barnpornografi, hadeproblemet aldrig någonsin behövt bli aktuellt.Situationer som vi i förväg inte kan förutse -- liksomvi den gången inte kunde -- kan vi hantera om vi fåren sådan lagstiftning. Jag tycker alltså att följandefråga till justitieministern kvarstår: Var finnsanalysen?Anf. 12 ():Herr talman! Jag får tacka statsrådet för svaret,som jag tycker gav klara besked.Jag anser att något av det mest förnedrande som ettbarn kan utsättas för är att bli ett offer förbarnpornografi. Jag tror också att vi är överens omdetta. Barnet är helt beroende av oss vuxna, och vihar till uppgift att vara dess beskyddare, vårdareoch lärare. Att i stället för att vårda eller hjälpa detutnyttja och exploatera det för kommersiella ochandra mer skumma intressen anser jag vara bottenav botten.Barnpornografimaterial omfattar tidskrifter,kortfilmer, spelkort, fotografier, videogram osv.Materialet kan skildra barn från ålderinvolverade i alla former av sexuella aktiviteter.Kanske utsätts också yngre barn för detta.I departementspromemorian Ds 1993:80 Ökatskydd för barn, som också justitieministernhänvisar till, framhålls på s. 19:''En kriminalisering av innehav av barnpornografiskulle således kräva grundlagsändringarinnebärande ett väsentligt avsteg från sedan längetillämpade tryckfrihetsrättsliga principer.Innehållet i sådana framställningar kan visserligenknappast sägas vara av sådant slag att det iyttrande- och tryckfrihetshänseende kan anses varaskyddsvärt, men de för vårt samhälle sågrundläggande principerna om yttrande- ochinformationsfriheten i de medier som skyddas avTryckfrihetsförordningen ochYttrandefrihetsgrundlagen bör inte underkastas ettså från själva grundtanken långt gående undantagsom en kriminalisering av innehav av vissa sortersframställningar skulle innebära. Med hänsyn till attsåväl skildrandet som spridandet, förfaranden somligger före innehavet, är kriminaliserat, föreliggertillräckliga straffrättsliga instrument för att ingripamot barnpornografi. Mycket talar för attingripanden i dessa skeden är betydligt effektivareän åtgärder riktade mot innehavare. ''Detta är väl såvitt jag kan förstå också vadjustitieministern har sagt i sitt svar, fastän medandra ord.Herr talman! Å ena sidan säger man här att innehavav barnpornografi inte är brott i yttrande- ochtryckfrihetslagstiftningens mening, även om syftetmed dessa grundlagar långt ifrån var att människorskulle få tillgång till just barnpornografi. Men dethär går inte ihop för mig. Om man inneharbarnpornografiska alster måste man väl ändå havarit delaktig i både skildrande och spridande avpornografi. Å andra sidan anser man sig finna skälatt ändå inte ändra lagarna, eftersom det finnseffektiva metoder för att komma årbarnpornografin.Herr talman! Jag anser att detta uttalande ochställningstagande är helt otillfredsställande. Jag vetinte om justitieministern känner till att ärett transitland för barnpornografi, därför att vi harså generös lagstiftning.I höst har en person, i Sverigehitills, fällts för att ha spritt barnporr via dator.Mannen har en s.k. BBS. Det är en form av databasdit andra personer med dator och modem kan ringaför hämta och lämna filer och skriva brev tillvarandra. I databasen fanns 40 porrbilder. I domenskriver tingsrätten att mannen genom att hållabilderna tillgängliga skall anses ha spritt dem i denmening som anges i 16§ brottsbalken.Herr talman! Jag anser att detta tillkännagivandeanser jag öppnar dörren för en vidare diskussionom ändringar i grundlagen. Datoriserad överföringav material genom modem är annars mycket svåratt upptäcka. En person som har barnpornografi isin dator kan således knappast bli åtalad, eftersomdet är svårt att bevisa att materialet hardistribuerats.Herr talman! Problemet med barnpornografitycker jag kan liknas vid problemet med narkotika.Det är förbjudet att tillverka eller sprida narkotika,men för inte så länge sedan var innehav inteåtalbart. Detta ändras eftersom man ansåg attnarkotikabekämpningen kunde bli effektivaregenom en lag som också kunde straffa dem sominnehar narkotika.Finns det några starka skäl till att inte ändra lagenså att också innehav av barnporr blir straffbart?Frågan är vem samhället tar ansvar för att skydda.Är det pedofiler, snuskhumrar och andra som villtjäna pengar på människoförnedrande bilder ellerbarn?Herr talman! Jag anser att det måste bli slut påproduktion, innehav, distribution och försäljningav barnpornografi. All verksamhet måsteförbjudas, även om tryckfrihetsförordningen ochgrundlagen får maka på sig litet.Statsrådet har sagt attavvägningarna har lett till att grundlageninte skall ändras. sade till TT den2 november : ''Men denna fråga är ingalundaavförd från dagordningen hos oss. Det finnsanledning att fundera vidare på den. ''Jag hoppas verkligen att resultatet avremissbehandlingen och vidare arbete medutredningen ''Ökat skydd för barn'' resulterar i ettförslag från regeringen om att också innehav avbarnpornografi skall förbjudas. Ärjustitieministern av samma åsikt?Anf. 13 ():Herr talman! Jag konstaterar med beklagande attfrågan om kriminalisering av barnpornografi återtycks skjutas . harjustitieministern och jag här i kammaren debatteratfrågan om innehav av barnpornografi. hade jagverkligen hoppats att man skulle ta krafttag för attförhindra den verksamheten, bl.a. genom attkriminalisera innehavet.Vi får allihop större kännedom omsexualbrott mot barn. Barn brukas och förbrukas.Barn skadas till kropp och själ. Att utnyttja barnsexuellt är ett brott, och det är ett brott över helavärlden. Men tyvärr räcker inte de lagar som vi harför att det skall ske något radikalt för barnensbästa.I FN:s konvention om barns rättigheter står detinskrivet att alla barn har rätt till skydd mot sexuellexploatering och sexuella övergrepp. De har rätt tillatt skyddas mot att utnyttjas i prostitution ochpornografi.När man diskuterar frågan om barnpornografimåste man ha klart för sig kopplingen mellan desexuella övergreppen och bilderna. Produktion ochdistribution av barnpornografi förutsätter ju utnyttjar barn sexuellt.Herr talman! Jag menar att vi måste förhindra denhär verksamheten och att vi måste kriminaliserainnehavet av barnpornografi. Jag instämmer meddet som har sagts tidigare. taladeom tryckfrihetsförordningen och grundlagen. Jagmenar att det är dags att göra en ändring igrundlagen. Det kan inte få vara tillåtet attframställa skrifter och filmer där barn utnyttjassexuellt och det uppenbara syftet är att sprida dessabilder.Lagen som vi har kringgås och är svår att följa.I dag måste polisen lägga ned mycket tid för attbevisa spridning av barnpornografi. Timme ut ochtimme in tvingas poliser i vårt land att sitta och tittapå filmer för att kunna bevisa att en bild från en filmär densamma som i en annan film. När de häralsterna produceras tas bilder från ett stort lageroch sätts ihop på olika sätt så att filmerna blir olika.Detta tar fruktansvärt för polisen somskulle behöva göra annat, tycker jag.I svaret från justitieministern hörde vi att detföreligger goda straffrättsliga instrument för attingripa mot barnpornografi. Jag tycker inte att detär sant.Vid några tillfällen har polisenbeslagtagit barnpornografi i s.k. porrbutiker.Tidningarna har inte funnits ute i affären utan pålagret. När poliserna har gjort sina ingripanden ochnär de har förhört butiksägarna, har de frånsamtliga butiksägare fått samma svar, nämligen attde hade fått tidningarna av misstag och att det intealls var meningen att de skulle säljas.Det har alltså varit svårt att bevisa spridningen avbarnpornografi. Butiksägarna vet hur svensk laglyder och vet vad de skall säga. Jag tvivlar alltså pådem, och menar att de inte talar sanning när desäger att de inte har tidningarna för försäljning. Jagmåste då fråga statsrådet om det verkligen stämmeratt den lag som vi har skyddar barn?Anf. 14 Justitieminister ():Herr talman! Frågorna som jag nu har fått äregentligen desamma. frågar varanalysen finns. Det beror på vad man menar . begränsar sin fråga omanalys till jämförelser med andra ländersrättssystem. Enligt min uppfattning är syftet meden analys att se hur man kan nå uppsatta mål.Vår gemensamma ambition är hur vi skall kunnakomma åt de sexuella övergreppen ochutnyttjandena av barn. Jag är övertygad om att vihar det som gemensamt mål. Analysen måstebyggas upp från den utgångspunkten. Därför försockså i departementspromemorian en diskussionom eventuella ändringar när det gäller tryckfrihetoch yttrandefrihet. Vi gör nu en analys, som jag harciterat och som också ni har nämnt i erakommentarer. Vi har straffrättsliga regler rörandeskildrandet och spridande och vi har ocksåytterligare straffsrättsliga instrument. Det är våruppfattning att det är dessa instrument som ger ossmöjligheterna att komma åt barnpornografi.Vi har fört den här diskussionen tidigare. Jag harockså varit öppen för att föra diskussionen för attse om vi eventuellt behöver gå andra vägar. Jag tidigare tillfällen, bl.a. här i kammaren,påpekat att kriminalisering av innehavet, även omvi bortser från de ändringar i grundlag som skullebehövas, även innebär andra problem. Ett problemär att det kan finnas barnpornografi i butiker. kriminaliseras är butiksinnehavarnainte dummare än att de ser till att innehavethanteras på något annat sätt. Här finns storaproblem. Som jag ser det är det inte meningsfulltatt införa förändringar som vi sedan inte kan levaupp till. Hur skall vi kontrollera? Vilka instrumentskall vi ha för att kunna gå in i andra människorsbostäder eller andra typer av lokaler för attkontrollera ett eventuellt innehav?I fråga om grundlagsändringar måste man mycketnoga fundera över och försöka se konsekvensernaoch göra avvägningarna mellan de grundlägganderättigheter som vi är ute efter att skydda och de,självklart, ibland negativa effekterna av att vigenerellt skyddar dessa rättigheter. Min slutsatskommer till uttryck i promemorian. Med de övrigainstrument som finns bör vi bibehålla skyddet förde grundläggande rättigheterna. Men självfallet ärjag öppen för en diskussion -- precis som jag harsagt tidigare. Jag är också framöver öppen för attfölja utvecklingen för att se både om det går attskapa instrument för att kontrollera ett eventuelltförbud och för att föra en diskussion om ettframtida förbud. Men känner jag migövertygad om att vi har valt rätt väg.Anf. 15 ():Herr talman! Jag börjar där statsrådet började. Minjämförelse med andra länder utgör definitivt intenågon begränsning. Det var ett exempel på sådantjag saknar i departementspromemorian. Varför harman t.ex. inte kastat ett öga på vårt västragrannland som har infört en sådanbestämmelse?Analysen bör bygga på frågan hur vi skall nå målet.Jag delar den uppfattningen. Jag tycker att jagsaknar analysen. Det som statsrådet kallar enanalys är detsamma som statsrådet sade i sitt svar.Svaret är alltså analysen. Mer omfattande är inteanalysen. Den består huvudsakligen av enbeskrivning av gällande rättsregler. Jag skallsträcka mig så långt till att säga att det är en meningi svaret som förklarar varför förslaget avstyrks.Meningen lyder: ''En kriminalisering av innehav avbarnpornografi skulle således krävagrundlagsändringar, som skulle innebära väsentligaavsteg från tillämpadetryckfrihetsrättsliga principer. ''Jag tycker att man inte har varit särskilt grundligangående denna fråga. Frågan som skall ställas är hur målen skall nås. Det finns t.ex. sådanasituationer som beskrev. Detgår alltså inte att göra något. Polisen kan i olikasammanhang träffa på mycket stora innehav avbarnpornografi. De kan inte göra något. Innehavetär inte förbjudet. De som har tillgång tillpornografin kan göra vad de vill, t.ex. visa den försina vänner och bekanta -- och det är fullständigt iöverensstämmelse med vår lagstiftning. På detsättet nås inte målen.Detta är naturligtvis inte det enda vi skall göra föratt komma till rätta med det sexuella utnyttjandetav barn. Det är självklart att det finns andra lagarsom också kan vara viktiga. Men denna diskussionär till för att kunna täppa till en del av de kryphålsom finns.När frågan har varit uppe till diskussion i riksdagenhar man bl.a. pekat på just dessa problem.Statsrådet sade i kammaren att fråganär mycket svårbedömd och rymmer ett flertalproblem av såväl rättslig som praktisk karaktär.Vilka frågor av rättslig och praktisk karaktäråterfinns i departementspromemorian?Statsrådet sade vidare att det kräver ingåendeöverväganden att se över möjligheterna att kommaåt ett av kryphålen. Statsrådet använder just detuttrycket. Vilka möjligheter att komma åtkryphålen har studerats? Om det vidremissbehandlingen framkommer att någon annanhar gjort denna analys och faktiskt har hittat ett sätteller ett förslag att täppa till kryphålen, vilkenställning kommer justitieministern då att inta?Borde inte remissen ha föregått ställningstagandeti ?Anf. 16 ():Herr talman! Jag tycker att jag i tidigare debatterhar kunnat ana ett visst medhåll från det gäller krav på kriminalisering av innehav avbarnpornografi. måste jag tyvärr konstatera attdet har varit hörfel. skall man vänta och seframöver, osv.Justitieministern bedyrar gång på gång att vi delaravskyn när det gäller barnpornografi och att vi hargemensamma mål som vi vill nå. Varför kan vi intevara litet radikala och försöka gripa in nu? Detfinns så många bevis för att innehavet måstekriminaliseras. Jag tycker att det är beklagligt attfrågan skjuts igen. Det skulle vara braom kunde bli ett föregångsland i frågan.Norge har ju fattat ett sådant beslut, och då tyckerjag att vi i inte skall vara sämre.Herr talman! höll barngrupp sittförsta möte. Denna grupp arbetar med allt som rörbarn som är offer för någon form av brottslighet.Men tonvikten ligger på sexualbrott mot barn.Interpols barngrupp uppmanar medlemsländernaatt bl.a. kriminalisera allt innehav avbarnpornografi.Sabine Manke, som är tysk polis och som håller iverksamheten, har gjort följande uttalande: ''Detborde vara självklart att kriminalisera innehav.Filmerna är resultat av övergrepp, de används i nyaövergrepp. Om innehav av barnpornografi vorekriminellt överallt skulle handeln försvåras. Detgäller inte minst den nya formen för handel --nämligen överföring av bilder mellan datorer viamodem! ''Jag tycker att det är viktigt att vi i signaleraratt vi ställer oss på barngrupps sida. Jaghoppas att justitieministern inser vikten av detta.Vill inte justitieministern tillmötesgå Interpolsbarngrupp i denna fråga?Anf. 17 ():Herr talman! Justitieministern säger bl.a. att detinte är meningsfullt att införa förändringar som integår att kontrollera. Hon talar om hembesök, osv.Hon säger att hon är öppen för att se om det finnsandra instrument att använda i uppföljningen. Honär tveksam till att kriminalisera innehav.Hur har och andra länder gått till väga? Demåste väl ha haft samma problem? Är såolikt i sin lagstiftning och uppföljning osv. att detsom är möjligt i är omöjligt här?Rädda barnens ordförande och , ordförande i ,uppvaktade justitieministrarna i denordiska länderna och inrikesministern i Finlandom just sexuell exploatering av barn. Det här är enfråga som engagerar många och som många vändersig emot med avsky.Herr talman! Det är lätt att hålla med debrevskrivare jag nämnde, dvs. att nutidensmest destruktiva former av exploatering av barn ärnär barn måste tvingas att sälja sina kroppar tillmänniskor med sexuella avvikelser. Jag tycker attdet är oerhört förnedrande för helamänniskosläktet att barn över huvud taget skallställas i en sådan situation att de är mer eller mindretvingade att sälja sig själva, sin egen värdighet ochsina kroppar.Jag anser att det är vår skyldighet som vuxna ochsom ansvarstagare på olika nivåer i samhället atthjälpa dessa barn, så att de inte skall behöva ställasig i en sådan situation. Ett sätt att hjälpa dem är attförbjuda hela denna verksamhet -- där ett innehavfortfarande är tillåtet.Herr talman, i om barnsrättigheter, vilken liksom många andraländer skrivit under, slås bl.a. fast attkonventionsstaterna särskilt skall vidta allalämpliga nationella, bilaterala och multilateralaåtgärder för att förhindra att barn utnyttjas ipornografiska framställningar och i pornografisktmaterial. Allt detta skall man vidta.Också i aktionsprogrammet för förebyggande avhandel med barn, barnprostitution ochbarnpornografi, antaget av konventionen förmänskliga rättigheter i resolution 1992:74, slås detfast att länder som ännu inte infört lagstiftning somkriminaliserar produktion, distribution ochinnehav av barnpornografiskt material anmodasgöra det.Vi har alltså kravet på oss att ställa upp vialagstiftning. Jag vädjar till justitieministern attresultatet av den utredning som jag tidigarenämnde och regeringens handläggning i ärendetleder till att ett förslag i frågan läggs på riksdagensbord.Anf. 18 Justitieminister ():Herr talman! Jag svarade nog på om problem av rättslig och praktisk karaktär.Jag har fört fram det här också i tidigaresammanhang.