prot · GH0917 · 1993-10-28 00:00:00 — I harsådana här kontaktkommittéer som hargrannsamverkanskaraktär 500 miljonermedlemmar. För att vi nu skall kunna hämta in detsom är försummat -- försummelserna har vi allaansvar för -- gäller det att ordentliga satsningar görshär för att kunna få en stor bredd.Jag vill nämna att det finns fem projekt i gång av deså viktiga projekten av brottsförebyggandekaraktär. Vi vet också att resultaten har varit goda.Men tänk om vi, utöver de fem platser där vi harsådana här projekt, skulle kunna sprida det häröver hela landet. Vilken effekt skulle inte det få!Men då fordras det helt andra satsningar än demsom regeringen har velat stå för och som riksdagensmajoritet har anslutit sig till.Det är inte bara att skärpa straffbestämmelsen,justitieministern, när det gäller brottsligheten avrasistisk och invandrarfientlig bakgrund. Det rörsig för det första om att den brottsbeivrandeverksamheten, den spanande verksamheten, fårhög prioritet. För det andra rör det sig om attpolisen och åklagarna för en sådan utbildning att deverkligen kan klara av den här typen avbrottslighet. Här finns det mycket allvarliga brister.Det betyder alltså att det fordras alldeles särskildaresurser för att kunna göra verksamma insatser.Anf. 109 i (m):Herr talman! Att uppgiften i massmedierna,om att en ny polisaspirantutbildning skulle läggasned, var felaktig stämmer säkert. Det förutsätterjag, eftersom statsrådet säger det. Men ommedierna hanterar frågor på det här viset är detanledning att anmäla detta till Radionämnden.Därför om det inte har funnits några planer pånågon kurs kan ju ingen kurs läggas ned heller.Svårare än så är det inte. Det blir alltså en senarefråga.BRÅ och brottsförebyggande åtgärder är i och försig bra. Men, detta har vi ju sysslat med i så mångaår. Vi ser dess värre resultatet. Vi ser däremotinte så mycket av resultat av åtgärder mot de akutabrott som på gatan drabbas av i allt förstor omfattning . Här skulle man, menarjag, sätta in ett betydligt större åtgärdsbatteri änhittills.Några kommentarer till mina meddebattörer, ! , och Angered.Problemen där har väl inte åstadkommits elleri går. Det är 1980-talets problematik som dykerupp. Att skylla det på dagens borgerliga regering ärhelt enkelt oärligt. Ni har själv skapat de problemsom ni ser frukten av.Låt oss säga att vi innan brottskurvan accelereradehade 16 000 poliser. Sedan fick vi 17 000 poliser ochdå planade brottsskurvan ut. Det kanske hade varitbättre, fru statsråd, att lägga till ett tusentalytterligare poliser så hade samma kurva kanske gåttnedåt. Vi kan väl inte vara nöjda med att kurvan planar ut.Kjell Eldensjö sade att ett av skälen till att såmycket elände inträffade i var mångaspruckna äktenskap och att många sambor flyttadeifrån varandra. Jag skulle vilja ställa en fråga sominte har med ämnet att göra. Är det inte bättre atttvå som inte trivs och fungerar tillsammans flyttarifrån varandra, än att de livet ut bor tillsammansoch inte fungerar?Anf. 110 (nyd):Herr talman! Jag blev något förvånad närjustitieministern sade att hon inte känner tillproblematiken med . Det kanskeberor på det sätt den framställdes i mediernaa.Rikspolisstyrelsen har trots allt gjort bedömningaroch haft generella synpunkter på de härrationaliseringsplanerna. Jag vet att man delgivitdepartementet, som justitieministern förestår,dessa. Att man aviserat problemen med denkommande utbildningen -- om man nu över huvudtaget kommer att ha några aspiranter att utbilda pågrund av de här mycket storarationaliseringskraven som man ålagts -- kan intevara något främmande.Jag vill också upprepa frågan om justitieministernsinställning till en bred parlamentarisk kommissionför att se över problematiken, som onekligen finnsoch som många engagerar sig i.Sten i gjorde en intressantreflexion om vad som skulle hända om man hittadeknark i en cell som två fångar delar. Det blir tillfälleatt prata om det en annan gång.Anf. 111 ():Herr talman! Jag noterar först tacksamt attjustitieministern har samma åsikt som jag när detgäller familjens betydelse. Jag tror ändå att det ärviktigt att på något sätt belägga sambanden medvad som har hänt under årtiondena. Forskningenskulle då kunna vara ett bra instrument för att geen plattform för de åtgärder som skall vidtaslångsiktigt. Jag är medveten om att mycket har häntunder årtiondena som säkert är bra, och mankanske får betala ett pris för detta. I så fall kan manta fram underlaget och göra en värdering.Vi har i andrakammarsalen vid ett seminariumfått höra att riksdags- och utskottsarbetet i mycketskall gå ut på målstyrning, resultatanalys ochframför allt utvärdering. Detta skulle då vara någotslags utvärdering av vad som har hänt i samhälletunder mycket , och där också harhaft sitt inflytande.Till i vill jag säga att det ärklart att det finns äktenskap där relationerna är sådåliga att det bästa är att de går isär. Men det ärbeklagligt att det är så många äktenskap som gårisär och att så många barn drabbas av detta.Det vore intressant att få fram ett underlag somvisar varför det förhåller sig på detta sätt.Anf. 112 Justitieminister ():Herr talman! När det gäller sambandet mellanuppväxt och brottsbenägenhet, är det som KjellEldensjö och jag uttrycker belagt genomkriminologisk forskning. Det är också detta somligger till grund för Ungdomsbrottskommitténsförslag, som jag hoppas att skall anta tillvåren när den lagstiftning som gäller våra unga skalländras. Det behövs säkert ny forskning framövermed nya infallsvinklar, men BRÅ har redanbedrivit sådan forskning.Eftersom antagningen till är endagsaktuell fråga, vill jag bara informera K GSjödin om att de antagningar som görs och somplaneras innebär att antalet poliser redan tillsommaren kommer att ligga 500 över den norm somtidigare har ansetts vara rimlig. Till sommaren 1995kommer antalet poliser att ligga 900 över dennormen. Det är viktigt att ta med deninformationen.Jag besvarade en fråga om den parlamentariskakommissionen här i , och vibehöver inte ta upp tiden med det nu.När det gäller finanspolisen och Datainspektionenkan jag informera om att datalagstiftningen liggerhos och att jag därför inte harsituationen klar för mig.Lars-Erik tog upp brottsutvecklingen, ochvi måste klara ut detta litet grand.Brottsutvecklingen har tack och lov planat ut de tvåsenaste åren. Det är helt korrekt att de grövrebrotten har ökat, och en del av dem våldsamt. Mentotalt sett har det skett en minskning.Vi skall komma ihåg att de som begår de allvarligabrotten ytterst sällan är förstagångsförbrytare. Detär personer som har varit föremål för den enaåtalsunderlåtelsen efter den andra, den enavillkorliga domen efter den andra och den enaskyddstillsynen efter den andra. Därefterkonstaterar man att det inte finns mycket annat attvälja på än att sätta dem i fängelse. Merparten avde grova våldsbrott som begås är alltsåresultatet av dessa olika individers negativautveckling under en längre tid.Vad som är positivt att notera är att antalet brottsom ofta är förstagångsbrott däremot har minskat.Det har alltså totalt sett skett en utplaning. Vikunde se det 1992, och prognoserna tyder på att dett.o.m. kan bli en liten minskning underinnevarande år.Jag önskar att hade ställt en frågaom det brottsförebyggande arbetet direkt, i ställetför att nu ställa delfrågor.Det brottsförebyggande arbetet är bakgrunden tillatt vi driver verksamheten med den synliga polisen,bakgrunden till att vi driver detproblemorienterade arbetet, bakgrunden till att viförra vintern tillsatte utredningen ilokalsamhället. Den utredningen borde vara känd.Den behandlar bl.a. det som , nämligen hur vi skall kunna kopplasamman polisen, som navet i detbrottsförebyggande arbetet, med grannsamverkanmot brott, andra typer av ideell verksamhet, menockså socialtjänst och andra myndigheter i denoffentliga sfären.Ett av problemen när det gäller detbrottsförebyggande arbetet är att alla de godakrafter som finns är dåligt samordnade. Vi löserinte problemet bara med fler poliser, utan det endasättet att lösa problemet är att införa moral och etiki samhället och att låta alla goda krafter samverka.Jag håller med om att dettaarbete kommer i gång väldigt sent. Det borde hakommit i gång , men det kom i gångförra vintern. Och det är bättre sent än aldrig. Vitycker att detta är ett otroligt viktigt arbete. Det ärviktigt bl.a. för att påverka attityder. Ett sätt attpåverka attityder, t.ex. negativa rasistiska attityder,är att engagera de goda krafterna i samhället.När det gäller arbete,kan jag nämna att det som är viktigt i den framtidautformningen av arbetet med att angripaungdomars kriminalitet är att ytterligare involverafamiljerna, det ansvar och den förmåga som de haratt ge den unge stöd när han håller på att kommasnett.Anf. 113 ():Herr talman! Jag skall börja med att bejustitieministern om ursäkt för att jag inte ställerfrågorna på ett sätt som är acceptabelt från hennessynpunkt. Jag tyckte att det i frågeställningen omvilka åtgärder som bör vidtas mot det oprovoceradegatuvåldet också ingick en dimension avbrottsförebyggande arbete. Jag vidhåller denuppfattningen.Brottsutvecklingen har varit den att de grova rånenökade oerhört kraftigt . Bank- ochpostrån där vapen varit inblandade ökade med50 % , brotten mot vapenlagen med68 % och misshandelsbrotten . Denutvecklingen har fortsatt under 1993.Jag påstår inte att det här är en följd avregeringsskiftet . Vad jag påstår är, att om viskall föra en kriminalpolitik som är verksam räckerdet inte med den kriminalpolitik som regeringenför -- den är inte till fyllest. Det räcker inte med attgå ut och säga att hårdare tag och längre straffhjälper för att långsiktigt bryta brottskurvan. Detär inte tillräckligt, justitieministern.Jag vill ta upp en frågeställning somjustitieministern förbigick i sina inlägg, och detgäller den ekonomiska brottsligheten.Riksåklagaren säger att situationen ärlöjeväckande. Antalet anmälningar till ekorotelnvid beräknas uppgå till 670,om man räknar med utvecklingen under det förstahalvåret. Det är nästan en fördubbling i förhållandetill 1992.Alla som jobbar med ekobrottsbekämpningentycker att situationen är katastrofal. De påstår attdet måste till helt andra åtgärder än de som hitintillshar vidtagits.Jag är mycket förvånad över att regeringen har varitså passiv när det gäller åtgärder motekobrottsbekämpningen. Redan i januari 1992redovisade Riksåklagaren och Rikspolischefen, påuppdrag av den socialdemokratiska regeringen, ettbrett åtgärdsprogram med ökade resurser ochändrad lagstiftning. Men i stort sett har ingentinghänt.Jag förstår inte varför regeringen är så passiv på ettområde som spelar en så central roll också när detgäller brottsutvecklingen i övrigt. Det här är intebara isolerat till ekobrott. Det som händer inomtaxinäringen och hotell- och restaurangnäringen ärju rent maffialiknande situationer där annan grovbrottslighet kopplas till den ekonomiskabrottsligheten.Jag skulle vilja upprepa den fråga som jag ställdetill justitieministern i mitt inledningsanförande:Kommer regeringen att i budgetpropositionenavsätta kraftigt utökade medel, så att vi kan byggaut de personella resurserna förekobrottsbekämpandet?Anf. 114 Justitieminister ():Herr talman! tar stora ord i sinmun.När det gäller den ekonomiska brottsligheten kanjag börja med att lämna rent statistiska uppgifterfrån , där självsitter med. Jag utgår därför från att Lars-ErikLövdén har accepterat de här siffrorna.Om vi ser till den personella resursutvecklingen vidRikskriminalpolisens ekorotel och utgår från deresurser som fanns 1986 och kallar dem för ,finner vi att det under de socialdemokratiska årenfram t.o.m 1991 skedde en minskning med 26 %.1992, vårt första hela regeringsår, ökade resursernapå ekoroteln till av värde. Dettaskedde alltså och innebär en ökningmed i förhållande till vad som gällde1991. Om man trots detta säger att ingenting harhänt tycker jag att det är mycket egendomligt.Med tanke på att hänvisar tillRiksåklagaren finns det skäl att se vad som står iRiksåklagarens anslagsframställning införkommande budgetår. Där påpekas att Polisen nuhar blivit så duktig och kommit i gång när det gällerutredning av ekobrott att den nya flaskhalsen nu äråklagarna. Detta är ytterligare ett bevis för attnågonting har hänt.Jag nämnde i mitt svar att vi från regeringens sidahar satsat på RÅSOP, Riksåklagarens särskildaoperation, som kommer att ha stor betydelse förkampen mot den grova ekobrottsligheten. Jagnämnde också i mitt svar att vi har öronmärkt 60miljoner, varav i varje fall minst 30 miljoner -- ochdet har möjlighet att påverka i sinegenskap av styrelseledamot i --beräknas bli utnyttjade i arbetet motekobrottsligheten. Kom alltså inte och säg attingenting har hänt!Det som raserades av ungefär femår byggde vi upp på bara nästan ett år.Jag måste också få säga att jag instämmer medLars-Erik om att det inte bara är fråga omhårdare tag för att bekämpa brottsligheten.Hårdare tag är en del, men det finns också mycketannat. Jag vet dock att vill få detatt verka som om jag inte är intresserad av någotannat än hårdare tag. Men jag har i mina svar härtidigare mycket tidigt markerat att detbrottsförebyggande arbetet är grunden förframtiden.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på interpellation 1993/94:18 omkriminalpolitikenAnf. 115 Justitieminister ():Herr talman! har ställt sexfrågor till mig om kriminalpolitiken. Han har frågatvilka belägg jag har för att ytterligarestraffskärpningar skulle minska straffnivån. Jagutgår ifrån att menarstraffskärpningarnas betydelse för att minskabrottsnivån. Vidare har han frågat vilket lagligtstöd det enligt min mening finns för att statengenom bestraffning av brottslingen upprättarbrottsoffret. Han har också frågat om en beräknadutbyggnad av antalet fängelseplatser med ca 1 400till en uppskattad nybyggnadskostnad om ca 2miljarder kronor och en årlig driftskostnad om ca700 är ändamålsenlig ochförsvarlig. Vidare har han frågat vilka alternativ tillfängelse regeringen är beredd att verka för utöversamhällstjänst och intensivövervakning. Dessutomhar han frågat vilka åtgärder regeringen vill föreslåför att förbättra förhållandena för dem sombefolkar fängelserna i syfte att förhindra återfalloch främja en bättre social anpassning efterfrigivningen. Slutligen har han frågat vilkaytterligare sasningar på brottsförebyggandeåtgärder regeringen vill göra.Jag har besvarat en interpellation avLars-Erik om åtgärder mot brott. Eftersomde båda interpellationerna berör samma områdekan viss upprepning av vad jag då svarade inteundvikas.Under lång tid har antalet polisanmälda brott ökatmycket kraftigt. har antalet mer änfemdubblats. , framförallt , har visserligen ökningstakten förantalet anmälda brott avtagit. Tillgängligarapporter avseende innevarande år pekar t.o.m.mot att ökningstakten avstannat. Det är dock förtidigt att säga om trenden är bestående.Trots att ökningstakten avtagit har brottslighetenen nivå som inte kan accepteras, och jag ser det somen av mina främsta uppgifter att kriminalpolitikeninriktas på att minska brottsligheten och att ökamänniskors trygghet att inte utsättas för brott.Regeringen har också i regeringsförklaringen slagitfast att all brottslighet skall bekämpas med kraft.Där sägs vidare att kriminalpolitikens förnyelseinriktas på att minska brottsligheten, öka denenskildes rättstrygghet och stärka stödet tillbrottsoffer. Den borgerliga regeringensgrundläggande kriminalpolitiska utgångspunkter ärsåledes mycket enkla och tydliga.Som exempel på regeringens åtgärder för attminska brottsligheten kan nämnas de skärptareglerna för villkorlig frigivning, som trädde i kraftden . Vidare kan nämnas de för ett flertalbrott skärpta straffskalorna, som trädde i kraft vidsamma tidpunkt. genomfördes ocksåskärpningar i narkotikalagstiftningen, bl.a. för attingripa kraftfullare mot personer i missbrukarledet.Regeringen har också avlämnat enproposition beträffande grovt rattfylleri m.m. tillriksdagen. I propositionen läggs fram förslag tilllagändringar som bl.a. bygger på en strängare synpå trafiknykterhetsbrott.Det sagda utgör bara några exempel på deförändringar och skärpningar som regeringen hargenomfört eller förslagit.Vidare har ett helt nytt påföljdssystem för unganyligen presenterats av Ungdomsbrottskommittén.Förslaget är mycket intressant, och arbetet medreformen är prioriterat på departementet. Vi vet attett kriminellt beteende ofta grundläggs i tidig ålder.Det är därför särskilt viktigt att brott som begås avunga möts med fasthet och konsekvens.Givetvis är inte straffskärpningar det endaverkningsfulla medlet i kampen mot brottsligheten.Jag vill dock på det bestämdaste ta avstånd ifrånden uppfattning som synesomfatta, nämligen att straffskärpningar skulle varabetydelselösa i detta avseende. Tvärtom är det minfasta övertygelse att en bestämd och entydigreaktion från samhällets sida har betydelse sombrottsavhållande faktor.Dessutom måste det från statsmakternas sida utgåen klar signal om att brott inte accepteras. Denallmänna trovärdigheten till straffsystemet fordrarockså att de straff som utdöms upplevs som rättvisaoch satta i proportion till brottets allvar. Under enföljd av år har detta inte alltid varit fallet. Att brottskall följas av straff utgör ett grundelement i deflesta människors rättsuppfattning. Straffet harvidare en avgörande betydelse för upprätthållandeav idén om brottet som en klandervärd handling.Möjligheten att döma ut och verkställa straff utgöri många fall det yttersta medlet för att visa atträttsordningen har ett verkligt innehåll och att detallmänna har både kraft och vilja att genomdriva deprinciper som kommer till uttryck däri. Genom attkonsekvent bestraffa sådana handlingar som ansesallmänt förkastliga bekräftar och förstärker ocksådet allmänna den naturliga moralbildning som ärnödvändig för att umgänget mellan medborgarnaskall fungera.När det gäller brott som riktar sig mot enskildainnebär straffet dessutom en viktig signal tillbrottsoffret att samhället tar den kränkning sombrottet inneburit på allvar och att denna kränkninginte är något som skall accepteras. Denna funktion,att brottsoffret upprättas genom straffet, är särskiltbetydelsefull vid våld, hot och andra övergrepp därbrottsoffret felaktigt ofta lägger en del av skuldenpå sig själv. Om inte statsmakterna förmår att gemedborgarna uppfattningen att de står påbrottsoffrens sida mot dem som begår brotten, harstaten misslyckats med en av sina grundläggandeuppgifter. Den angivna funktionen utgör således enav de grundläggande anledningarna till att ettsamhälle måste bestraffa den som begår brott. Närstraff skall utmätas i det enskilda fallet skall ocksåden skada och kränkning som gärningen inneburitbeaktas. Detta framgår redan av brottsbalkensstraffvärderegler och utgör inget utslag avvedergällningstänkande, som mena.Att det i sammanhanget uppkommer kostnader ären självklarhet. Enligt mitt synsätt är det emellertidkostnader som samhället måste vara berett att ta,om vi skall ha ett straffsystem som vill göra anspråkpå att vara trovärdigt i allmänhetens ögon. Det börockså betonas att regeringens kriminalpolitik, somjag påpekat, syftar till att få ner brottsligheten,och därigenom också minska de kostnader sombrottsligheten föranleder.I direktiven till , somtillsattes , ingår, utöver frågan omvillkorlig frigivning, att överväga nyapåföljdsalternativ, såsom exempelvisintensivövervakning och villkorligt fängelse. Redanunder kan det för övrigt bli aktuellt med enförsöksverksamhet med elektronisk övervakning.Regeringen har gett iuppdrag att förbereda en sådan försöksverksamhet.Även om fängelse inte kan undvaras som ettcentralt inslag i straffsystemet, kan man ine bortseifrån att fängelse är förenat med nackdelar. Det ärdärför önskvärt om det går att finna nya påföljdersom kan tillgodose kravet på en adekvat reaktionpå ett brottsligt handlande utan de nackdelar somär förenade med ett fängelsestraff. Alternativ tillfängelsestraff måste dock på ett annat sätt än vadsom varit fallet utformas så, att det i ettlängre perspektiv främjar förtroendet förrättssystemet. Ett konsekvent påföljdssystem somger klara signaler om samhällets intentioner skallinte heller underskattas som ett medel för att pålång sikt bekämpa brottsligheten. måsteockså systemet präglas av humanitet och respektför individen. Även om fängelsestraff inte kanundvaras är det viktigt att utveckla också andrapåföljdsalternativ. Jag vill emellertid inte föregripakommitténs arbete genom att närmare ange hurpåföljdssystemet bör se ut eller vilka alternativapåföljder som kan komma i fråga.Som säkert känner till bedrivsinom ramen för verkställigheten av fängelsestraffen rad verksamheter och program för att förebyggaåterfall i brott. Det är min uppfattning attverkställighetstiden skall användas till att positivtpåverka de intagna till och skapa förutsättningar förett liv i frihet utan kriminalitet och droger.Åtgärder som syftar till att förebygga återfall i brottprioriteras av regeringen. Kriminalvården skallsåledes fortsätta att utveckla och vidmakthållaolika former av strukturerade åtgärdsprogram förolika kategorier av intagna och då ofta i samverkanmed , arbetsmarknadsmyndigheternaoch andra samhällsorgan.Jag vill i detta sammanhang särskilt peka på att deti den tidigare berörda propositionen om grovtrattfylleri m.m. uttalas att fängelsedömdatrafiknykterhetsbrottslingar under anstaltsvistelsenbör beredas möjlighet att genomgåalkoholavvänjande behandling.Av det sagda framgår att regeringen gör storasatsningar på brottsförebyggande åtgärder och attregeringen -- till skillnad från tidigaresocialdemokratiska regeringar -- på allvar försökerkomma till rätta med kriminaliteten. Jag vill därförsom svar på sista fråga hänvisatill min tidigare redovisning. Jag vill dock tilläggaföljande.För att straffbestämmelserna och påföljdssystemetskall fylla sin funktion i kampen mot brottslighetenmåste andelen uppklarade brott öka väsentligt iförhållande till . Detta är framför allt enuppgift för polisen. Regeringen har redan vidtagitåtgärder för att fylla bristen på utbildade poliser.Den målsättningen är i det närmaste redanuppfylld. tillsatte regeringenockså en kommitté med uppgift att lägga framförslag om hur polisen i högre grad skall kunnasamarbeta med bl.a. myndigheter och enskilda föratt åstadkomma en minskning av brottsligheten ochen ökad trygghet för invånarna.Jag vill också framhålla att många av de åtgärdersom har betydelse för att minska brottsligheten ochskapa rättstrygghet ligger utanförstrafflagstiftningens område. Det är främst inomfamiljen och i skolan som människor fostras tillansvarskännande individer. Lagstiftning kan aldrigersätta den normbildning som måste ske hosindividen. Lagen kan endast utgöra ett stöd i dettaavseende. Ökad medvetenhet kring de problemsom ligger till grund för brottsligheten ochuppmuntran till engagemang och ansvarstagandehos enskilda utgör nödvändiga förutsättningar fören framgångsrik kriminalpolitik.Anf. 116 HANS ():Herr talman! Jag tackar för att justitieministern harlämnat svar på min interpellation. Jag är inte nöjdmed svaret i alla delar. Det är många svepande svarpå ganska konkreta frågor. Justitieministernundviker helt att svara på en fråga som jag harställt, vilken jag nu upprepar: Vilket lagligt stödfinns enligt justitieministern för att staten genombestraffning av brottslingen upprättar brottsoffret?Jag undrar om justitieministern vidhåller sinuppfattning på den här punkten. Det vore avintresse att diskutera vilken lagbestämmelse somhon har i åtanke.Gun förklarar attUngdomsbrottskommitténs förslag är mycketintressant och att arbetet med en reform ärprioriterat i departementet. Denbrottsförhindrande effekten av ökande inspärrningi fängelse har av forskningen, senast i tvåavhandlingar från och avUngdomsbrottskommittén, bedömts sommarginell. Det gäller även effekterna avhalvtidsreformen 1983. Påtagliga effekter påbrottsnivån genom inspärrning av gärningsmän kaninte uppnås utan att fängelsebeläggningenflerfaldigas till en kostnad av åtskilliga miljarderkronor.