prot · GH0947 · 1993-12-17 00:00:00 — Då hade vikunnat göra någonting åt situationen.En annan sak som är speciell när det gäller bostads-och byggpolitiken är att det inte finns någotansvarigt statsråd. Det lär vara sju statsråd som harmer eller mindre ansvar. Det är ganska märkligt attden som ändå har det största ansvaret,skatteministern, inte vid ett enda tillfälle underdenna mandatperiod har bevistat kammaren underutskottets debatter. Det är ytterstanmärkningsvärt. Jag hoppas att detta noteras. Jagvet att även har påtalat detta, ochkanske flera med honom. Vi bör få seskatteministern här i nästa debatt efter nyår.Vi har varit med att ta ansvar för att besparingen på3 miljarder har kommit till stånd. Det varursprungligen något som Socialdemokraterna ochregeringen kom överens om. Vi hade från börjanen annan idé om finansieringen. Jag vill baraunderstryka att det ändå var vi som medverkade tillatt besparingen i varje fall blev fördelad över entreårsperiod. Om det skulle yppa sig möjligheter attfinna former för en uppluckring vill vi gärnadiskutera det.Det finns ingen anledning att ytterligare förlängaden här debatten, eftersom vi är eniga på dessapunkter. Detta är en nödvändig åtgärd för att vi ialla fall skall komma till rätta med de allvarligasteproblemen.Herr talman! Därmed vill jag avsluta med att yrkabifall till hemställan i betänkandet och avslag påreservationerna.Anf. 8 ():Herr talman! Låt mig börja med, även om det inteär huvudfrågan i den här debatten, att instämmamed Bo Jenevall i att det är ganska betänkligt att viinte har en bostadsminister i det här landet. Det harvi haft tidigare -- bra och dåliga. har vi varkendet ena eller det andra. I vart fall har vi ingen brabostadsminister.Den finans- och byggpolitik som har förts undersenare delen av 80-talet har, kanske framför allt pågrund av utlåningspolitiken, inneburit ensnedvridning av byggande av bostäder ochkommersiella fastigheter. Det har resulterat i etthögt pris på fastigheterna och därmed också högahyror.Värdet har sjunkit, men kvar finnslånekostnaderna. Det har resulterat ibostadskostnader, för vissa årgångar av bostäder,som är orimliga för de flesta. Densocialdemokratiska regeringen insåg inte hellerbehovet av åtstramning i tid.Jag har efter debatten lärt mig inte får diskutera historia i den här kammaren.Man får inte vara för gammal heller, enligtskatteministern.Faktum är att den nuvarande borgerliga regeringenhar spätt på problemen med en svag och förvirradfinans- och bostadspolitik. Jag kan ge exempel pådetta:Enbart det misslyckade försvaret av kronankostade ca 20 miljarder. Arbetslösheten,som har diskuterats , kostar 40--41miljarder i rena kostnader. Om man lägger till dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna, som kostar 30miljarder är kostnaderna uppe i 70 miljarderkronor. Detta är bakgrunden till vår diskussion.Till detta kommer att de ständiga ändringarna ochförsämringarna av spelreglerna inom bygg- ochbostadssektorn bidrar till sjunkande värden ochosäkerhet.Bygg- och kreditmarknadskrisen leder tillfinansiella problem för såväl staten som de boende,långivarna och fastighetsägarna. Den djupabyggkrisen förvärras utan att någon frånregeringens sida egentligen gör någonting.Det är en katastrofal situation. Det är inga överord.Allt fler blir arbetslösa. Investeringarna inomnästan alla byggsektorer sjunker mer än vad mantidigare har befarat. En hel generation avbyggnadsarbetare håller på att försvinna.Byggkapacitet slås ut. Resursbrist väntas närkonjunkturen vänder. Byggandet är i vissaavseenden nere på 30-talsnivå. Det är heller ingaöverord.T.o.m. den moderate överståthållaren i ,landshövding , varnar , sedan hanlämnade den aktuella dagspolitiken, för denkatastrofala bygginvesteringspolitik som denborgerliga regeringen för.Regeringens satsningar på infrastruktur,ombyggnad och underhåll är långt ifrån tillräckliga.Tvärtemot bidrar regeringens förslag till attfördjupa den här krisen. Det senaste exemplet ärneddragningen av bostadssubventionerna.1990 byggde vi i runt tal 69 000 lägenheter iflerbostadshus och egnahem. Prognosen är12 000. Utfallet för1992 är lägre än året tidigare. Prognosen för1994 är lägre. Detta är i korthet den aktuellaverkligheten.Ett avgörande problem ärbostadskreditmarknaden, som vi konkretdiskuterar . Den fungerar mycket illa. Det ärtydligen alla överens om. Detta resulterar dels i attdet är svårt att få i gång bostadsbyggandet, dels i attdet blir orimliga bostadskostnader, framför allt i desenaste årgångarna av bostäder.Propositionens förslag är inte tillräckliga för attmildra krisen på bostadsmarknaden.Socialdemokraterna var med på vissa saker. De harnu insett att det behövs en kraftfull åtgärd. Kanskekommer alla regeringspartier attgöra detsamma.Oskar diskuterade tidigare med AgneHansson. Jag upplever , , och andra sommänniskor som förstår dessa problem. Vad säger deandra borgerliga partierna? Jag är medveten om attAgne och hans parti ingår iregeringsunderlaget, men det kan inte vara först nusom han har upptäckt att han tvingas föra enmoderat bostadspolitik. Frågan är: När skall AgneHansson komma till insikt om att det inte går atttillsammans med moderater och den övrigaregeringen föra den bostadspolitik som jagegentligen tror att han innerst inne vill föra?Regeringen undviker också att ta upp problemetmed kreditinstitutens ökade räntemarginaler. Dehar stigit relativt kraftigt under den senaste tiden.Dessa marginaler tillsammans med försämraderäntebidragsvillkor bidrar till en besvärlig situationför många bostadslåntagare. Det minsta man kankräva är att räntorna vid nästa konvertering intesätts högre än motsvarande statligsubventionsränta. Detta står också i ensocialdemokratisk reservation.Av vad jag nu sagt framgår att vi från vårt partikommer att stödja de socialdemokratiskareservationerna. Jag har behöver inte yrka bifall tilldem.Jag har dock en fråga till . Hur långtkan ni, som representerar regeringspartierna, låtabygg- och bostadssektorn sjunka innan ni vidtarverkningsfulla åtgärder? Ange ochCentern tycks i och för sig ha nått smärtgränsen,men var går smärtgränsen för de övriga borgerligapartierna?Anf. 9 () replik:Herr talman! frågar mig när jag skallkomma till klarhet om hur långt det går att föra denhär politiken och hur långt vi skall låtabyggsysselsättningen sjunka. När det gäller detsenaste är det väl en allmän uppfattning att maninte får låta byggandet gå ner så långt att man råkarin i samma kris som då man nådde ettkapacitetstak väldigt snabbt när det vände uppigen.Det handlar om hur man balanserar åtgärderna föratt nå dessa resultat men behålla låginflation och låg ränta för att hålla i gånginvesteringarna och därmed skaffa jobb över huvudtaget.Vi har lagt fram förslag om åtgärder i form av ROT-program för att brygga över nedgången inybyggnationen.Jag tycker att ändå har en intressantpoäng i sitt anförande när han gör sin analys -- inteminst mot bakgrund av vad jag sade i mittinledningsanförande -- av hur problemen byggtsupp och växt fram , medkoncentration på kontorsbyggande i stället förbostadsbyggande, med överhettning och annat.Det belyser hur viktigt det är att de bostadspolitiskaåtgärderna hänger samman med de allmänpolitiskaoch sysselsättningspolitiska åtgärderna. Denkopplingen gör man först . har manisolerat bostadssektorn och låtit denkostnadsmässigt växa över alla bräddar, så att vifick denna kostnadschock och räntechock.Det är nu fråga om att vidta anpassningsåtgärder påen sådan nivå att man inte återigen får en chockuppåt på räntorna. Då är ökadebostadssubventioner inte rätt medicin.Detta var det intressanta i anförande.Det är inte i första hand bostadspolitiska åtgärdersom skall lösa bostadsproblemen, utan det gällerallmänpolitiska åtgärder. Det gäller att få i gångsysselsättningen. Därvid hänvisar jag till den debattsom har förts tidigare och de regeringsförslag somframlagts på den punkten.Anf. 10 ():Herr talman! Det är intressant att höra AgneHanssons resonemang. Det visar att det finns ensocial medvetenhet. Därför var det litet förvånandenär han i ett tidigare replikskifte sade att detegentligen inte finns några stora åsiktsskillnader ifråga om den bostadspolitik som skall föras när detgäller kraven på en socialt inriktad bostadspolitik.Är det verkligen så att och överens med grundsyn attbostaden är en marknadsvara vilken som helst?Sedan säger att regeringen har gjortmycket, ROT-program och annat. Jag skall intetrötta med många siffror, men nyproduktionenkommer enligt prognosen att vara nere i 12 000lägenheter och ombyggnaden av bostädersjunker enligt prognosen . Då kan manväl inte säga att man har gjort så mycket. I varje fallhar man inte gjort tillräckligt.En av regeringens bostadsministrar -- jag vet intehur många de är -- kunde inte gebesked vad man skall göra för att fåfart på nybyggnationen och ROT-verksamheten.Regeringen verkar på det hela taget ganska nöjdmed situationen. säger att man intevet behovet av t.ex. nyproduktion. Är AgneHansson också så tillfredsställd med nedgången ibyggandet och regeringen att det inte föranlederCentern att agera? Eller kommer attstödja förslag ifrån Socialdemokraterna ochVänsterpartiet om ett mera omfattande ROT-program?Centerns partiledare har gjort utspel i en rad frågorde . Han har t.o.m. hotat attspräcka regeringen. Har inte, , bygg-och bostadssektorn så stor dignitet att man kanlämna regeringen också på den frågan?Anf. 11 ():Herr talman! Först några kommentarer till denhittills förda debatten. försvarar detförslag som regeringen framlagt och som denborgerliga majoriteten i bostadsutskottet har ställtsig bakom. Det kanske inte är så märkligt. Men detfinns några detaljer som kunde ha gjorts bättre.Varför har regeringen inte accepterat tanken på attomfördelningslånen skulle få balanseras ibalansräkningen? Det är naturligtvis en svårighetför företagen, som har en mycketansträngd balansräkning, att omfördelningslånetockså belastar balansräkningen.Hur dyrt kommer omfördelningslånet att bli för deberörda företagen? Kan de över huvud tagettillgodogöra sig det? Det finns ingenting ipropositionen och betänkandet som talar om vaddetta kommer att kosta. Jag är rädd att det kommeratt bli väldigt dyrt. I bästa fall skjuter manproblemen framför sig, men ingenting annat.Agne hänvisar till framtiden, attbostadspolitiken kommer att bli bättre längre fram,och då blir det bra. Men hur är det med de årgångarbostäder som just nu är i sådana akuta problem ochmed de människor som bor i dem?En bostadsrättsförening i hus som byggdes fårsina kapitalkostnader höjda 1996. Detstora problemet för dessa är kapitalkostnaden ochinte produktionskostnaden.Bo Jenevall förundrar sig över attsocialdemokraterna inte stött nydemokraternasförslag när det gäller byggmomsem. Men det måsteväl ha varit så att nydemokraterna stödderegeringen när den tog bort investeringsbidragensom hade infört och som var enkompensation för den höjda momsen påbyggsektorn. Där har vi nog roten till det onda.Herr talman! Vi är i slutet av en svart vecka isvensk politik. har sagt att har fattat många beslut somförstör och försämrar bra och fungerande system. Idetta ärende skall vi försöka rätta till följden av etttidigare systemskifte, alltså avskaffandet av densociala bostadspolitiken.Regeringen har trappat ned räntesubventionerna ien takt som drastiskt har förändrat hundratusentalsmänniskors möjligheter att bo. Det har framgåtttidigare under debatten. Den politiken har tvingatmånga villaägare ifrån både gård och grund.Många bostadrättsföreningar har gått i konkurs,och det kommer att bli fler. I en avbostadsrättsorganisationerna har över 800lägenheter övergetts av sina innehavare. De harslagit igen dörren och lämnat sina lägenheter -- mende har tagit skulderna med sig, och de kommer attfå dras med dem framöver. Deraspersonligt största investering, vilket det är fråga omi de flesta fall, har blivit en ren ekonomiskkatastrof.Det är heller ingen brist på allmännyttiga företagsom står på ruinens brant. Allmännyttan har dockden fördelen att man kan fördela de ökadekostnaderna på ett åldersmässigt bredare beståndän vad bostadsrättsföreningarna kan göra. Men förmånga av de mindre allmännyttiga företagen ärandelen nya lägenheter mycket stor. Där slårförsämringarna igenom hårt och brutalt.När människorna betämde sig för ett visst boende islutet av 80-talet, gjorde de det utifrån deförutsättningar som rådde då. Och det vara bara ettparti som gav signaler om ett systemskifte påbostadsmarknaden -- . Vid dentidpunkten fanns inte ens Ny demokrati.Centern, och kds gav inte de härsignalerna. Men har dessa partier låtitModeraterna bestämma bostadspolitiken helt. Deandra partierna har lagt sig platt på marken ochblottat strupen. skall ha heder atthan ändå har försökt göra motstånd i de härfrågorna. Tyvärr har han fått vika sig gång på gång.Den proposition som vi nu debatterar var tänkt attstämma i den bäck som faktiskt redan har blivit enflod. Jag tror inte att regeringens förslag räcker tillför att dämma upp floden. I förslaget finns bl.a. ettförbehåll om att man inte får ge omfördelningslåntill företag som har akuta problem.Upplåningen är 240 miljarder för detbostadsbestånd som byggdes mellan åren 1987 och1992. Det finns borgen ellerförlusttäckningsansvar i någon form för ett hundramiljarder av dessa pengar. Enligt har maninga fullgoda säkerheter för 70 miljarder på grundav värdefallet på fastigheter. Detta kan innebäratiotals miljarder i kostnader för skattebetalarna.Man tjänar på gungorna genom att minska påbostadssubventionerna, men man förlorar mångfaltmer på karusellen i de kreditförluster som kanbefaras uppstå.Bostadsminister -- om vi får kallahonom så -- hänvisar alltid uppdrivnaproduktionskostnader som roten till det onda. Menkostnadsökningen är en bagatell jämfört med dekapitalkostnadshöjningar som regeringenmedvetet har tvingat fram. Exklusiveskattereformen har det faktiskt varit fråga om 7 till8 % reala höjningar av kapitalkostnaderna undersenare år. Vilken bostadskonsument hade kunnatförutse det här?Moderaterna var inte med på denedkylningsåtgärder som vi socialdemokraterföreslog och/eller drev igenom , varken iekonomin totalt eller inom byggsektorn. Det harman glömt . I stället skyller man konsekventallt på oss socialdemokrater. Det är så riktigt somOskar undrar: När skall man ta sitt egetansvar för sitt eget fögderi?Hundratusentals människor far nu mycket illa avden förda politiken. Det är allvarligt och är i sig ettskäl för att man skall lägga om politiken.Moderaternas skäl för den förda politiken är tror på marknaden och att man vill sparapengar. Att marknadslösningar inte fungerar förbostäder begriper de flesta människor. Det gör manockså i de flesta länder. Nästa fråga är: Spar mannågra pengar åt skattebetalarna genom den fördapolitiken? Knappast.En stor del av byggarbetslösheten beror på denförda bostadspolitiken. Den kostar 50 miljarder perår. Jag kan inte precisera hur stor del av dessa 50miljarder som härör från bostadssektorn, men denär på tok för stor.Hur mycket kommer kaoset på bostadsmarknadenatt kosta stat och kommun? fick denhär frågan . Han hade inget svar då. Nuundrar jag om utskottsmajoriteten har något svarpå frågan.Hur länge skall och ligga platti de här frågorna? Har man ingensjälvbevarelsedrift?Jag vill yrka bifall till de socialdemokratiskareservationerna och därmed också till min motionBo13.Herr talman! För övrigt så tycker jag inte om denstress som ledamöterna har blivit utsatta för här ikammaren . Som jaginledde med att säga är det här en svart vecka iSveriges politiska historia. Vi är många som anseratt det är viktigt att vi får komma till tals i de olikafrågorna. Det måste vara upp till oss att avgöra det.Anf. 12 () replik:Herr talman! Det här är en något märklig debatt.Nu säger att stå här i talarstol och försvaraförslag och en politik som han egentligen inte villföra. Det är självklart att jag står här och försvararbetänkandet, eftersom betänkandet är enhälligt.Bengt-Ola målar upp alla de förskräckligaproblem som finns på bostadsmarknaden precissom om de skulle ha orsakats av de förslag som vinu lägger fram. Tänker inte röstaför det här förslaget? Man får nästan uppfattningenatt Socialdemokraterna känner sig förnärmade föratt regeringen har lyckats lägga fram några förslagsom Socialdemokraterna har ställt upp på. Det ärnästan så att man ber om ursäkt för att man hargjort det. Det visar att det egentligen inte finns såmånga alternativa vägar när man skall ta sig ur deproblem som har skapats på bostadsmarknaden.Det borde man också tänka på frånsocialdemokratiskt håll om man vill ha i gång enfungerande bostadsmarknad igen. Då kan man intemåla upp subventionslöften i miljardklassenframöver, när man i själva verket vet att man intekan infria dem. Det skapar naturligtvis en mycketbesvärlig situation med stagnation just . Mansviker också sina löften.Det är förvånande att Socialdemokraterna ochBengt-Ola , som satt med i bostadsutskottetvid , inte hade större bekymmer förbostadsrättsföreningarna när man sattei gång spekulationsvågen och kostnadsexplosionen.Då orsakades de problem som vi nu försöker rättatill. När vi från varnade och föreslog skulle införa investeringsavgifter i deöverhettade områdena lyssnade man inte. När manväl kom till skott var det inte tillräckligt. När viföreslog ett bostadsfinansieringssystem som skullerymma många av de regler som finns för 1993med mångfald och konkurrens, ville man intelyssna. Varför frågade sig inte på80-talet hur mycket spekulationskarusellen ochkaoset på bostadsmarknaden fick kosta?Anf. 13 () replik:Herr talman! Det är naturligt att detta betänkande. Det är mindrenaturligt att försvarar denlångsiktigt förda bostadspolitiken. Den kunde ickeannat än hamna i diket. Det är en regerings och enriksdagsmajoritets rätt att köra i diket. Men manmåste ha tillfälle att försöka varna regeringen ochmajoriteten så att de håller sig på vägen.Regeringen har inte gjort det.Att ingen har yrkat avslag på förslaget berornaturligtvis på att det är bättre än ingenting. Mendet är långtifrån tillräckligt och det hade kunnat hastörre kvaliteter än vad det har.En bostadspolitik som har gjort atthyresutvecklingen har varit sådan att den kommitlångt ovanför smärtgränsen för många människorställer till med kaos. Det förorsakar tommalägenheter. Men det är inte detta förslag som harförorsakat problemet. Det är ett symtom och enbekräftelse på att regeringens bostadspolitik harmisslyckats -- ingenting annat.Anf. 14 () replik:Herr talman! Jag förstår att utifrån sitt påstående att varje regering harrätt att köra i diket. Det var det som den gamlaregeringen verkligen gjorde med bostadspolitiken.Det är den dikeskörda bostadspolitiken som visuccessivt håller på att baxa upp på vägen igen.Anf. 15 () replik:Herr talman! Det sägs kanske litet för mycket omdiken och vägrenar. Men vad var det som var fel isocialdemokratisk bostadspolitik? Var detfaktumet att även fattiga människor bodde bra?Det finns en förhållandevis färsk LO-undersökningav de lågavlönade medlemmarnas livssituation.Den ger en väldigt splittrad bild. Det är ingen somär typiskt lågavlönad. Den enda gemensammafaktorn är att de bor bra. Det innebär attsocialdemokratisk bostadspolitik har uppnått detstora och viktiga målet, dvs. att ge människor enbra bostad.Detta kostade rätt mycket pengar. Jag tror att vi harvarit överens om detta rätt igenom riksdagen.Kostnaderna för bostadssubventionerna låg uppmot . Vi har trappat ned på desubventionerna. Men vi skulle aldrig komma påidéen att trappa ned dem så att de klart överstegsmärtgränsen för vanligt folk.Om man ser på intäkter och utgifter på den totalabostadssektorn, ser man redan nu att staten får ennettoinkomst. Den nettoinkomsten kommer attöka . Om jag inte minns felär toppnoteringen . Det äringen dålig affär, . 16 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! nämnde i sittanförande att Socialdemokraterna inte kunde gåmed på vårt förslag att halvera byggmomsen därföratt vi har varit med om att ta bortinvesteringsbidragen. Jag tycker att det är enganska konstig logik. Ja, vi har varit med om att tabort de bidragen. Vi har varit med på det för attsanera statens utgifter. Men det är fråga om en heltannan åtgärd än att koppla ihop detta med enmomssänkning, dvs. en sänkning av skatter. vet ju mycket väl att det är mer än 50 %av byggkostnaderna som består i skatter ochavgifter. Dessutom är väl alla här medvetna om attvar åttonde svensk på ett eller annat sätt är koppladtill eller beroende av byggmarknaden. Därför ärdetta i nuvarande situation enarbetsmarknadsåtgärd av stort värde.Ordföranden i utskottet har också gått ut itidningarna med ett förslag om en sänkning avmomsen. Egentligen borde vi få en majoritet iutskottet för att vidta en sådan åtgärd så att detverkligen blir fart på det nödvändiga byggandet --både ur produktions- ocharbetsmarknadssynpunkt.Anf. 17 () replik:Herr talman! Jag skall inte lägga mig i deuppgörelser som kan komma att ske ibostadsutskottet. Jag konstaterar att Ny demokratihar varit med om att köra bostadspolitiken i diket.Det ansvaret skall Ny demokrati ta.Anf. 18 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Om vi skall diskutera dikeskörning,så var det Socialdemokraterna som körde i diketförst. Det var ni som gjorde upp om dessa 3miljarder extra i besparingar med regeringen.Sedan ville ni inte stå bakom uppgörelsen.Anf. 19 ():Herr talman! Jag skall fatta mig kort. Jag skall heltavstå från alla kommentarer och bara försöka gelitet faktaupplysning om en utveckling som harvarit helt ouppmärksammad i debatten . Somvi alla känner till har det varit en helig princip iriksdagen att det skall vara en neutralitet vad gällerbidrag och skatter mellan de olikaupplåtelseformerna ägande, hyresrätt ochbostadsrätt. Vi är nu på väg mot en skriandeojämlikhet.Jag skall ge tre exempel. Ett känner ni väl till. Detgäller uppräkningen av den garanterade räntan.Den är 0,375 mot 0,25, som är den siffrasom ger jämlikhet gentemot den som äger sinlägenhet.Frågan om räntemarginalerna har varit uppe tilldiskussion . Hyresgästen eller den som bor i enbostadsrätt betalar sin räntemarginal till sista lillaprocenten. Däremot bidrar staten tack vareskattereduktionen av räntemarginalenför den som äger sin lägenhet.Beroende på de sjunkande räntorna, vilket ärpositivt, kommer de bostadsrätter ochhyresrättslägenheter som är byggda att successivt gå ur räntebidragssystemetgenom att subventionsräntan kommer att varalägre än den garanterade räntan. Vad inträffar dåmed dessa ganska unga hus?Låt oss utgå från en ränta på . Det innebär atthyresgästen eller bostadsrättsinnehavaren betalar9 % fullt ut i sin hyra eller i avgift tillbostadsrättsföreningen. För den som äger sinlägenhet blir räntan -- detta tack vareskattereduktionen på 30 %.Låt oss se på de olikheter jag har nämnt. För envanlig hyresrätt eller bostadsrätt kan vi konstatera att skillnaden i räntekostnadkan uppgå till . Detta är enutveckling som egentligen ingen haruppmärksammat. Det träder in successivt, och detär alldeles nödvändigt att denna utvecklinguppmärksammas och åtgärdas. Annars avskaffar vinågot som är otroligt viktigt, nämligen valfriheten iboendet. Valfriheten skall innebära ett fritt val, denskall inte vara någonting som styrs av skatter ochbidrag. Detta har vi i denna kammare varit heltöverens om alltid tidigare. när jag fästkammarens uppmärksamhet på detta, hoppas jagatt det sätts i gång ett arbete för att verkligenförsöka åtgärda detta. Det kommer att bli en totalkatastrof på bostadsmarknaden, om dennautveckling får fortsätta.Jag skall ge ett exempel på hur man kan göra. Låthyresgästerna få rätt till avdrag för räntedelen påhyran, precis som den får som äger sin lägenhet. Dåfår vi den jämställdhet som är nödvändig förvalfrihet i boendet. Det är valfriheten som är detviktiga. Det måste vi alla gemensamt värna om.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 4 §. )3 § Samhällsvetenskaplig bostads- ochbyggforskningFöredrogsbostadsutskottets betänkande1993/94:BoU7 Samhällsvetenskaplig bostads- ochbyggforskning (prop. 1993/94:82).Anf. 20 ():Herr talman!