prot · GG0992 · 1993-04-15 00:00:00 — Jagförstod att det handlade om att utsättabarnomsorgen för konkurrens, och det i sig skallge ökad valfrihet för föräldrar. Jag har förstått påde senaste rapporterna att intresset för att lägga utbarnomsorgen på entreprenad inte har varit stort.Det handlar om att den kommunalabarnomsorgen i sig har med hjälp av debesparingar som har genomförts i kommunernablivit alltmer effektiv. De senaste siffrorna visaratt platskostnaden har minskat från till69 . Då finns det inte så mycket pengar atthämta i fråga om att utsätta barnomsorgen förkonkurrens.Jag ber att få återkomma med en kommentar omvårdnadsbidraget.Anf. 55 () replik:Herr talman! Jag frågade omSocialdemokraternas inställning till kvalitet,eftersom jag inte fick det klargjort för mig i anförande. Kvalitet för mig ärinte själva utformningen av byggnaden, dvs.dagiset. Kvalitet för mig är precis vad Maj-IngerKlingvall säger, nämligen förhållandet personal-barn. Det gäller naturligtvis ocksåsammansättningen i barngrupperna, vilket intebehöver innebära att det alltid skall vara en litenbarngrupp för att det skall vara fråga om brakvalitet. Kvalitet för mig är relationen mellanmänniskorna.Jag sade i mitt anförande att jag anser att det ärbra att utsätta barnomsorgen för konkurrens. Dethar bl.a. inneburit att den kommunalabarnomsorgen har visat sig vara minst likakonkurrenskraftig. Det kan vara positivt.Jag misstänker att intresset förentreprenadverksamhet är olika i olikakommuner. Det finns så mycket annat. Vi hartittat på ett exempel med kooperation i Jämtland.Där handlar det mest om äldreomsorg. Där utförsnågot som jag tycker är alldeles utomordentligtbra. Jag hade önskat att jag i min roll som förälderhad haft en valmöjlighet. Men jag fick inte det.Anf. 56 ()replik:Herr talman! Jag tycker att det är intressant att vitydligen är överens om vad som är kvalitet ochäven när det gäller exemplet vi har sett iJämtland. Men min tveksamhet kvarstår till attrelatera valfrihet så mycket till vilken ägarform enverksamhet har. Det handlar mycket om vad somär speciellt för verksamheten. I ett kooperativhandlar det om människors engagemang i någotsom de har skapat själva och betyder mycket fördem. Det har ett stort egenvärde.Jag fick inget svar på hur tänkerklara frågan om kvalitet i barnomsorgen och attden aldrig får äventyras. Jag skulle gärna viljaveta hur det skall gå till.Vidare några ord om vårdnadsbidraget, somAnna Corshammar-Bojerud tog upp i sittinledningsanförande. Ett vårdnadsbidrag kananvändas till att förkorta arbetstiden. Jag vet intevad det är för förslag och vilken finansieringsformsom talar om. Detsom har varit aktuellt i de förslag som harpresenterats av de borgerliga partierna harhandlat om att använda pengar som tidigare gicki statsbidrag till barnomsorgen. Då skullebarnomsorgspengen, vårdnadsbidraget, eller vaddet nu kallas, användas till att fylla upp avgiften.Man kan knappast använda pengar två gånger,dvs. både till att förkorta arbetstiden och till attbetala en fördyrad barnomsorgsavgift. Det verkarnågot förbryllande. Men det är möjligt att AnnaCorshammar-Bojerud har ett svar på hur ettsådant vårdnadsbidrag skall finansieras.Jag vill återigen hävda min oerhörda tveksamhet.Jag tycker att det är märkligt att detta förslagframförs åter och återigen i den ekonomiskasituation vi har i dag.Anf. 57 () replik:Herr talman! Det är möjligt att föräldrarna intejust för tillfället, som säger,bryr sig om ägarformen. Det beror kanske på attde har blivit vana vid att det inte finns så mångaägarformer. när de olika ägarformernakommer fram kanske också efterfrågan blirstörre.Vidare har vi frågan om vårdnadsbidraget. Vi hartidigare hört att frågan bereds och att detkommer att läggas fram förslag. Om jag hade haften färdig ekonomisk lösning, hade jag naturligtvislagt fram den. Det hade kanske skett för längesedan. Jag är övertygad om att de som arbetarmed denna fråga kommer att klara även detta. Jagär alltså övertygad om att man kommer att klaraden ekonomiska lösningen av vårdnadsbidraget,precis så som det måste ske med andra beslut somfattas.Det är bra att Socialdemokraterna bekymrar sigom detta. Vi skall göra vad vi kan för att lösaproblemet. Min förhoppning är attvårdnadsbidraget skall införas helst inom dennamandatperiod. Men det kan bli svårt om vi intekan lösa andra ekonomiska problem.Andre vice talmannen anmälde att Maj-IngerKlingvall anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 58 ():Herr talman! Jag har talat här ikammaren om hälso- och sjukvården. harman sagt att jag är en enfrågepolitiker. Jag skalldärför tala om socialpolitiken i stort, ochnaturligtvis skall jag även försöka beröra vården.Vi har i under de senaste decenniernagenomgått en social revolution. Den haregentligen pågått över hela den industrialiseradevärlden, men torde vara internationelltledande när det gäller en föredömligt snabbanpassning av samhället till de nya krav som denrevolutionerande förändringen av den socialastrukturen har medfört.Det första är att barn lämnar föräldrahemmettidigt. Vi vill att barn skall kunna frigöra sig frånsina föräldrar, och vi vill att föräldrar skall kunnafrigöra sig från sina barn.Samhället har också vidtagit åtgärder för attunderlätta den utvecklingen. Det har skett inombostadsförsörjningen och med hjälp av statligtgaranterade studielån. De som vill studerabehöver inte bli ekonomiskt beroende av sinaföräldrar eller av ett borgenslån.Jag genomgick min utbildning innan de statligtgaranterade lånen infördes, och jag fick påkvällarna på restauranger diska mig genom minamedicinska studier. Det är inte många som villgöra det.Vi ville ha den utvecklingen, men den har ocksåmedfört sociala konsekvenser. Barn flyttar intetillbaka till sina föräldrar när föräldrarna blirgamla. Flergenerationsfamiljen har försvunnit,och när vi blir gamla och kan klara osssjälva, blir vi hänvisade till samhällets omsorger.För att möta den utvecklingen har vi snabbt byggtut äldreomsorgen. Vi har, jämfört med andraländer, en utomordentligt fint fungerandeäldreomsorg. Frågan är om vi lyckas upprätthålladen goda äldreomsorgen när antalet gamla ökaroch samhällets ekonomi försämras.Det andra viktiga inslaget i den socialaomvälvningen är att kvinnor har gått ut iförvärvsarbete. Den processen har utan minstatvivel gått snabbare och också längre i än inågot annat land. I har av kvinnornamellan 30 och gått ut i förvärvsarbete.I andra länder arbetar kanske hälften avkvinnorna, medan hälften är hemma och tar handom sina barn, om tillfälligt och långvarigt sjukaoch om sina gamla.Vi ville att kvinnor skulle gå ut i förvärvsarbete.Ingenting har enligt min uppfattning bidragit såmycket till jämställdhet mellan könen som attkvinnorna har en egen inkomst.Kvinnor i förvärvsarbete bidrar till välfärden,men även detta har ställt nya krav på samhället,och vi har också sannolikt bättre än något annatland byggt upp olika former för barnomsorgen,främst den kommunala. Vi skall inte glömma attäven det faktum att kvinnor arbetar leder till attännu fler av oss blir hänvisade till samhälletsomsorger när vi blir gamla.I ett samhälle som snabbt måste anpassa sig till sågenomgripande förändringar är det vanligt ochkanske helt naturligt att pendeln slår över. Detvar angeläget att vi så snabbt som möjligt byggdeupp den kommunala barnomsorgen. För många,jag skulle tro för det stora flertalet, är också denkommunala barnomsorgen den bästa lösningen.För många barn är den gemenskap som finns i denkommunala barnomsorgen den bästa formen atttidigt att lära sig leva i ett mångfasetteratsamhälle. Personalen i den kommunalabarnomsorgen är i så gott somgenomgående välutbildad och har en starkmotivation.Dock finns det barn som skulle behöva ha någonav sina föräldrar, pappa eller mamma, hemmalängre än andra. Det finns föräldrar som ärmedvetna om detta och vill stanna hemma medsina barn . De ser denformen av barnomsorg som den bästa för justderas barn. Oberoende av hur många dessaföräldrar är, tycker jag att det är djupt tragiskt attäven de, av ekonomiska skäl, tvingas ut iförvärvsarbete.För vissa barn och föräldrar är det lämpligast attbarnen tas om hand i hemmet. Det är beklagligtatt den formen av barnomsorg ekonomiskt sett ärså diskriminerad.Jag menar att införandet av även ett blygsamtvårdnadsbidrag -- eller vad vi skall kalla denåtgärd som innebär att de barn som behöver hanågon av sina föräldrar hemma skall ha möjlighettill det -- skulle vara ett förstasteg mot att ge föräldrarna en större valfrihet änvad vissa känner att de har . Hänsyn måsteenligt min mening tas till dessa familjers behov,oberoende av om de är många eller få.Vi som har talat för detta här är inteensamma. har framhållitdet orättvisa i att diskriminera föräldrar som tarhand om sina egna barn. SNS konjunkturråd varkritiskt till att vård av barn i det egna hemmetmissgynnas. En gjordopinionsundersökning, bl.a. i ,visade att icke få föräldrar till barn i åldrarna ett--skulle önska ett vårdnadsbidrag i stället föratt förvärvsarbeta. Det har också visat sig att detmycket mycket stora flertalet av de som har barnsom är äldre än föredrar kommunalbarnomsorg. Enligt en SIFO-undersökning sompublicerades i önskarnästan två trejdedelar av kvinnorna iåldersgruppen 18--att ett vårdnadsbidragskall införas i . Anledningen är inte att såmånga skulle föredra den formen av barnomsorgutan att de, som också harpåpekat, anser att detta är en rättvisefråga.Jag tycker slutligen att det är olyckligt att det i detkärva ekonomiska klimatet börjar skymta framtendenser till att barn ställs mot gamla och gamlamot barn. Det är beklagligt men kanskeoundvikligt att dessa grupper ställs mot varandranär besparingar diskuteras i våra kommuner.Samtidigt anser jag att dessa svåraprioriteringsfrågor bör lösas nära människornaoch med hänsyn tagen till de lokala förhållandenaoch inte avgöras av oss i . Vi bör inte --allra minst genom lagstiftning -- ge signaler tillkommunerna om att de skall prioritera en gruppframför en annan.Jag känner starkt för många svaga och utsattagrupper. tvekar jag inför att genomlagstiftning inskränka den ökade frihet somkommunerna har fått att utan statliginblandning använda de medel som staten kanställa till deras förfogande. Vi har mycket duktigakommunalpolitiker. De är minst lika skickadesom vi i att göra prioriteringar. Debefinner sig dessutom närmare människornasvardagliga liv.Om vi nu diskuterar en lag om rätten tillkommunal barnomsorg, bör vi också på sammavillkor ta upp en i lagen garanterad äldreomsorg,annars innebär det en prioritering av en gruppframför en annan.Av samma skäl: Om vi har en ungdomsministerbör vi också, åtminstone , få ett statsrådsom, även formellt, har ett ansvar somäldreminister. Om vi har en barnombudsman, börvi även få en ombudsman för äldre. Jag vetatt gamla kan vara lika utsatta och likaförsvarslösa som barn.Det är viktigt att vi har en trygg uppväxt, det ärviktigt att vi lever ett bra liv som vuxna, men detär också viktigt hur vi dör. ,sjukvårdsministern och flera andra har tidigareunder dagens debatt talat om vården av döende.Jag vill påminna om att socialutskottet i ett annatbetänkande uttalade starkt stöd förde förslag som , tillsammans med EG, harutarbetat angående åtgärder för att förbättra denpalliativa vården i livets slutskede. Jag hoppas attregeringen kommer att uppmärksamma dettauttalande av ett enigt socialutskott och finnaformer för att snabbt ta ställning till dessa förslag,som gäller stora delar av Europa.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan i socialutskottets betänkande SoU15.Jag vill dock vädja till regeringen och tillmina kolleger i att vara försiktiga medlagstiftning som prioriterar en grupp starkt utsattaframför en annan. Jag vill också vädja om att visnarast inte bara i ord utan även i handling börjarminska dagens diskriminering avomhändertagande i hemmet av barn i fall då denformen av barnomsorg lämpar sig bäst för enförälder, pappa eller mamma, men framför allt förbarnet.Anf. 59 ()replik:Herr talman! Jag vill göra några kommentarer.Nu har vi hört samtliga regeringsrepresentanter idenna debatt. Jag kan konstatera att mininledning stämde, där jag avslutade med att detfinns stora skiljelinjer. I ena hörnet står kds och iandra hörnet . Sedan jag fått avlyssnaJerzy inlägg i denna debatt kan jagkonstatera att det omdömet står sig.Jag reagerade väldigt starkt på ett par av JerzyEinhorns uttalanden. Han sade att resultatet avatt vi har en väldigt hög kvinnlig förvärvsfrekvensi vårt land, som gett kvinnor ett egenvärde och ettjämställt liv som är mycket unikt om man jämförmed de flesta europeiska länder, har blivit att närman blir gammal och sjuk är man mer beroendeav samhällets omsorger. Detta tycker jag är ettmycket märkligt konstaterande. Det visar, tyckerjag, att alla de fantastiska vårdinsatser somkvinnor gör inom äldrevården och inomsjukvården skulle vara på något sätt mindre värdaän om de görs obetalt i det egna hemmet.Den kvinnliga förvärvsfrekvensen, att kvinnorhar gått ut på arbetsmarknaden, har handlat omatt kvinnor i vårt land får betalt förarbetsuppgifter som man i fortfarande iväldigt stor utsträckning gör gratis hemma utandet sociala skyddsnät som vi i haftmöjlighet att ge de allra flesta kvinnor.Vi skall komma ihåg att det bara är avsmåbarnsmammorna i som ärhemmafruar.Sedan sade att ekonomiska skälhar tvingat kvinnor i ut i förvärvsarbete.Det är också ett oerhört märkligt uttalande. I dagger vi både flickor och pojkar i vårt land en bragrundutbildning och en vidareutbildning. Mankan skapa sig en plats i livet och påarbetsmarknaden. Det betyder väldigt mycket förindividernas utveckling. Det är detta somförklarar den höga förvärvsfrekvens vi har i vårtland.Jerzy hela inlägg andas en återgång tillvaro som vi hade i landet för 30 eller 40 årsedan.Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag vill först tacka Maj-IngerKlingvall för vad hon sade inledningsvis om mininställning till kvinnors förvärvsarbete. Jag måsteha varit väldigt otydlig när jag kunde bli på detsättet missuppfattad att jag skulle tycka att dettainte var bra. Jag trodde att jag hade understrukit,både tidigare och , att ingenting har bidragitså mycket till jämställdhet mellan könen och tillvälfärden som att kvinnor har gått ut iförvärvsarbete. Jag delar helt Maj-IngerKlingvalls uppfattning att kvinnors arbete till stordel har möjliggjort av samhället organiseradomvårdnad.Men då måste också samhället organisera dennaomvårdnad, och det ställer nya krav. Dessa nyakrav har vi levt upp till på ett utmärkt sätt, mendet har dock ställts nya krav på samhället.Maj-Inger säger att kvinnor -- ellermän -- inte kan tvingas ut i förvärvsarbete avekonomiska skäl trots att de skulle vilja varahemma med sina barn. Då vet jag inte i vilkenverklighet lever. Vi fick ju ettexempel tidigare. talade före mig berättade sitt egets livshistoria. Hon skulle själv ha stannat hemma omhon kunde ha fått mera hjälp av samhället. Detfanns alltså ett målande exempel i talarstolenstrax före mig.Anf. 61 ():Herr talman! Jag vill säga några ord omrättsmedicinska enheten i Uppsala.Regeringen har ju via budgetpropositionen låtitoss ta del av ett beslut att lägga nerrättsmedicinska enheten i . Anledningenär att antalet obduktioner har gått ner i landet ochatt åläggs att spara 4miljoner.Valet har då fallit på att lägga ner en enhet, den iUppsala. Det tycker vi är mycket olyckligt.Enheten i har en mycket stor andel viktigforskning med resultat som gagnar utvecklingenbåde inom sjukvård och inom polisarbete.Regeringen har också denna vår, via sinforskningsproposition, satsat stort på forskning,även i . Då rimmar det väldigt illa att medett annat beslut hindra eller lägga ner viktigforskning just i Uppsala.Nedläggningen är också tvivelaktig sombesparingssätt, och det var det viktiga.Nedläggningen medför ökade kostnader förtransporter av både levande och döda till andrarättsmedicinska enheter. Det är kostnader somlastats över till andra statliga organ,polismyndigheterna i fyra olika län.Polis, domstolar och advokater pekar också pårättssäkerhetsaspekter. Viktig utbildning iUppsala påverkas också negativt.Lokalerna och hyresförhållandena är ocksåspeciella, genom avtal mellan staten och Uppsalaläns landsting, och det är oklart vilken besparingsom kan göras genom nedläggning.Detta har vi i alla partier varit överens om isocialutskottet. Vi förordar att besparingen inomRättsmedicinalverket görs på ett sätt somsäkerställer att verksamhet och forskning iUppsala kan fortsätta och att det blir verkligabesparingar för staten i slutändan.Tyvärr har vi inte blivit överens om att geregeringen en tydlig signal om hur utskottet vill hadet. Därför har socialdemokraterna inlämnat enreservation med ett tillkännagivande av justdetta. Jag yrkar bifall till reservation 13.Utskottsmajoriteten utgår ifrån att regeringennoga överväger hur besparingarna skall ske så attverksamhet och forskning i kan fortsätta.Jag hoppas nu att statsrådet -- som tålmodigt varitmed oss här -- tar med sig dettabudskap från hela utskottet och verkar för att detblir fortsatt verksamhet i hela trots attdet inte blir ett formellt tillkännagivande.Anf. 62 Statsrådet talman! Jag tänkte säga några ord omregeringens familjepolitik -- även om den redanhar behandlats av flera företrädare förregeringspartierna. På slutet tänkte jag ocksåkommentera frågan om rättsmedicinen.Regeringens familjepolitik bygger i likhet medvår övriga välfärdspolitik på valfrihet. Den byggerpå en föräldraförsäkring som gör det möjligt fören förälder att under ekonomisk trygghet få varahemma med spädbarn. Den bygger påbarnbidrag, som omfördelar för de flestaindivider för livet, men annars mellan dem somhar barn och dem som inte har barn, så attfamiljer kan ha det någorlunda hyggligt närbarnen växer upp. Den bygger på att det finnsbarnomsorg som gör det möjligt för dem som villatt förvärvsarbeta även när barnen är små.Denna familjepolitik har de svenskabarnfamiljerna gett ett mycket gott betyg. Jagtänker då inte så mycket påopinionsundersökningar som på det faktiskabeteendet. Den svenska kvinnan föder, nästisländskan och irländskan, flest barn i ,som vi har världens högsta kvinnligaförvärvsfrekvens.Det innebär i sak att svenska kvinnor, till skillnadfrån kvinnor i många andra länder, -- ,, -- slipper välja mellan enyrkeskarriär och att ha barn. Hon har möjlighettill bägge delarna.Regeringen vill utöver detta också öka denekonomiska standarden för dem som väljer att varahemma när barnen är små. Därför innehållerregeringsförklaringen en utfästelse om att införa ettvårdnadsbidrag. Skälet till detta är förstås att detinnebär en ökning av valfriheten.I samband med krisförhandlingarna förra höstenmellan regeringen och Socialdemokraterna kom viöverens om att detta bidrag skall införas när detekonomiska läget tillåter det. Att det ärbekymmersamt just nu vet alla. Det har ocksåkommenterats under debatten.Vi har en relativt välutbyggd barnomsorg i Sverige.Enligt de beräkningar som gjorts inomdepartementet skulle det återstående behovet idagsläget vara kanske 10 000 ytterligare platsertotalt över landet. Det innebär att en fullbehovstäckning på många ställen redan uppnåtts.Ett problem i detta sammanhang är dock det sombl.a. har berört , nämligenatt den kommunalekonomiska reform somriksdagen har fattat beslut om och som gällerfr.o.m. gör att det numera egentligen saknasstimulans för kommunerna att bygga ut eller ensbibehålla barnomsorgen. Därför förs en diskussionom att utvidga socialtjänstlagen på ett sådant sättatt man uppnår det som tidigare kunde uppnås medekonomiska stimulanser med hjälp av ett stadgandei själva socialtjänstlagen. i interpellationssvar här i meddelatatt ett förslag kommer om en utvidgning avsocialtjänstlagen. Detta som svar på det som tog upp idebatten.Maj-Inger har i övrigt i flera inlägg ochrepliker kommenterat och diskuteratfamiljepolitiken. På flera punkter har vi likartadeuppfattningar. Det som förvånar mig litet är dennästan aggressiva attityd som gentemot vårdnadsbidraget. När manbeskriver en sådan reform som att den minskarvalfriheten, att den skulle innebära stora orättvisorför barnfamiljerna är det svårt att hänga med. Enannan sak är att ha synpunkter på om det går attklara av den reformen i detta ekonomiska läge.Ett annat område som är valfriheten, där hon flera gångertalat om att det viktiga med valfriheten förbarnfamiljerna inte är ägarformen. Så är det väl.Men frågan om ägarformen har kommit att spela enroll i svensk debatt. Frågan om konkurrensen harkommit att spela en roll. Det beror på att ett stortparti, det största, Socialdemokraterna, gång pågång har fäst en så oerhört stor vikt vid ägarformen,nämligen ställt kravet att det måste vara offentligt.Det är socialdemokratiska aktiviteter iregeringsställning som gjort att vi fick lexPysslingen. Men på grund av opinionsbildning ochannat som hände harSocialdemokraterna nu retirerat från skans tillskans i denna fråga. Det är ni som tycktatt ägarformen är så oerhört viktig, inte vi andrasom tycker att det är naturligt att det finns olikaägarformer.Jag delar den uppfattning som har varit inne på, att det ärstimulerande att det finns olika alternativ. Detleder till att nya tankar kommer fram och att manfår fram nya verksamheter.Svaret är mycket enkelt. De flesta barnfamiljersitter säkert inte och var och varannan kväll längtarefter att en ny ägarform dyker upp på dagisområdeti grannskapet. Däremot kommer flera av dem attha glädje av att det finns olika ägarformer.Till sist, herr talman, till frågan om denrättsmedicinska avdelningen i . Vi läsernaturligtvis med största intresse vad utskottetkommer fram till på alla möjliga områden och tarmed oss hem. Vad gäller besparingen inomrättsmedicinen delar, om jag har uppfattat det rätt,såväl utskottsmajoriteten som utskottsminoritetenregeringens uppfattning att det behöver sparas ca 4miljoner inom den rättsmedicinska verksamheten.Vi skall naturligtvis pröva om det finns något annatsätt att göra det än det sätt som vi har kommit framtill tidigare. Jag kan dock inte utlova att dennaprövning leder till att vi med lätthet kan hitta någotannat ställe inom rättsmedicinen där vi kan spara 4miljoner. Det har tydligen inte heller utskottetkunnat komma fram till utan vänligt överlåtit åtregeringen att leta efter en sådan möjlighet. Vi skallnaturligtvis göra det och se vad vi kan komma framtill. Det är möjligt att man kan hitta någonting somåtminstone uppfyller utskottsmajoritetensönskemål, som ju är att vi skall försöka säkerställaden forskning som bedrivs inom denrättsmedicinska avdelningen i ochsäkerställa viss verksamhet. Vi skall aktivt prövadetta. Det är möjligen, herr talman, något svårareatt hitta alternativa besparingar än att säga nej tillsådana.Anf. 63 () replik:Herr talman! Statsrådet uttryckte trots allt en vissvälvilja att försöka göra ansträngningar i denriktning som jag och faktiskt hela utskottet enigtvill. Jag har också påpekat att en nedläggningfaktiskt inte säkert innebär en besparing, eftersomlokalkostnaderna genom avtal är så speciella att viinte riktigt vet vilken besparing som skulleuppnås. Jag har pekat på transportkostnader somvi nu skjuter över på annan statlig myndighet. Enbesparing skall vara en besparing för staten somhelhet.Sist vill jag säga att rättsmedicin i inte ären angelägenhet enbart för , utan denforskning som där bedrivs är nog enriksangelägenhet. Det vill jag gärna också skickamed.Anf. 64 Statsrådet ():Herr talman! Jag markerade närmast medsjälvklarhet att om utskottet och tyckernågonting, tar regeringen till sig detta. Det jag villevara säker på att få framfört redan underriksdagsdebatten var att vi tycks vara överens omatt det skall sparas 4 miljoner och att det skallsparas inom den rättsmedicinska verksamheten.Jag har påpekat att det inte är alldeles självklart lättatt hitta några alternativa besparingar.Anf. 65 ():Herr talman! Jag instämmer självfallet iinledningen av inlägg som handlar omde grundläggande delarna i familjepolitiken. Där ärvi uppenbarligen överens.