prot · GG09125 · 1993-06-09 00:00:00 — När jag lyssnade till det mest om elände i den bostadspolitiskavärlden. Många av oss har ju också kunnatkonstatera att Hyresgäströrelsens ombudsmän hardemonstrerat här utanför Riksdagshuset.Ena handens fingrar räcker väl till för att räkna desocialdemokrater som är här i kammaren. Påläktaren finns några personer. Intresset tycks intevara så överväldigande. Frågan är om det elände,som säger sig kunna se, också sesav alla andra på riktigt samma sätt. Naturligtvis ärbostadsmarknaden på många sätt problemfylld,vilket inte är så konstigt. Det tar naturligtvis tid attkomma runt allt det som Socialdemokraternaunder sin tid ställde till med.Oskar säger att man får gå tillbaka två årför att hitta en bra bostadspolitik. Vad hittar mandå? Jo, då hittar man krångel och byråkrati. Man hade en ensidig favorisering,, av både HSB och Riksbyggen.Man hade också årliga propositioner som innehöllminskningar av räntebidragen. Man hade ocksåjust infört något som hette räntelån. När OskarLindkvist sedan säger att man nu vill ha enparlamentarisk utredning för att få fram ettlångsiktigt bostadspolitiskt program rimmar detväldigt falskt. När vi från de borgerliga partiernasade att räntelånesystemet är en katastrof och attdet kommer att leda till oerhörda bekymmer, varinte det ringaste intresserad av attföra en diskussion, utan räntelånesystemet skullegenomföras. Det skulle dessutom tidigareläggas.Nu när befinner sig i opposition villhan ha en diskussion, och det kan jag förstå. Dettasynsätt präglar ioppositionsställning. Då försöker han naturligtvisatt få ett inflytande. Det är hedervärt och skall intepå något sätt kritiseras, men det rimmar litet falsktmot bakgrund av eget agerandetidigare här i kammaren och i bostadsutskottet.Man har frågat var de står ifråga om de 3 miljarderna. Alldeles uppenbart äratt Socialdemokraterna inte är beredda att stå förvad de sade . De skriver i reservation 74 attden tilltänkta subventionsminskningen skallsenareläggas ''tills fastighetsmarknaden harstabiliserats''. Då frågar man: Stabiliserats mer änvad? Om man jämför med förhållandena ,kan man konstatera att fastighetsmarknaden intehar försämrats . Om någonting har hänt,har det varit en förändring till det bättre.Bostadsräntorna är lägre än de har varit på tioår. Vi har också kunnat notera betydligt fler avslut,dvs. att köpare och säljare har kunnat mötas påbostadsrätts- och villamarknaden. Däremot finnsdet många tomma bostäder beroende på dentidigare överproduktionen av bostäder. Menfastighetsmarknaden är inte sämre, utan det är nogså att Socialdemokraterna vill springa ifrån dettahelt och hållet. Det präglar iopposition att han då inte vill göra någrabesparingar. Det är ju också ganska tillvalet.Vad föreslår då utskottet? Jo, att 500 miljoner av de3 miljarderna skall läggas ut . Det kommerinte att medföra någon kostnadseffekt över huvudtaget på de hus som är byggda . När detgäller hus byggda blir effekten inkl.upptrappningen perkvadratmeter 1994. Då skall man hålla i minnet attden ordinarie upptrappningen är mellan 15 och 35kronor. Det handlar alltså om en mycket blygsamökning av boendekostnaderna på runt 200 kronorför en normallägenhet. Det är nödvändigt att göradetta för att det skall få effekt . Då kanekonomin stabiliseras.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall tillreservation 3.Anf. 165 () replik:Herr talman! började med att säga attmitt anförande präglades av elände och eländetselände. Det är precis så på bostadsmarknaden. Imitt samtal med försökte jagförklara att bostadspolitiken har gått alldeles snett.Det förekommer varken nyproduktion eller någotannat som markerar att det finns en ambition attåstadkomma någon aktivitet på byggområdet iSverige. Det är alltså eländigt, och haren mycket stor andel i den förtjänsten.Sedan sade att bostadsfrågan inteverkar vara ett så stort problem, om man ser sigomkring och letar efter socialdemokrater. Men dåvill jag betona att riksdagsledamöterna faktiskt inteär någon målgrupp för vår sociala bostadspolitik.De borde kunna klara sig ganska hyggligt. Demänniskor som vi pratar för är just de vanligamänniskorna i de vanliga inkomstlägena. Många avdem är utan arbete på grund av regeringensekonomiska politik och kan inte betala sina hyror.Ytterligare pålagor av det slag som regeringen nutydligen syftar till kommer att vara mycketbesvärliga för många av dessa människor.Jag tror inte att uppfattade att BoJenevall gjorde mycket klart att han närpropositionen kommer mycket väl kan tänkasig att ta samma ställning som Socialdemokraterna.Så alltför tvärsäker skall man inte vara, om man ärförespråkare för regeringens bostadspolitik. Denlämnar mycket i övrigt att önska.De ynka belopp som nämnde finnsendast i hans fantasi. Alla uppgifter som vi harskaffat in från olika håll, från fastighetshåll, frånhyresgästernas håll och från andra håll, visar att detrör sig om helt andra och mycket större belopp,inkl. de extrakostnader som kommer att bli ettresultat av de hyreshöjningar som brukar följa avatt man träffar överenskommelser mellanhyresgäströrelsen och de allmännyttigabostadsföretagen. Jag tror därför att fundera litet på om dagens bostadsmarknad ärnågonting att skryta med. Den var mycket bättreför . Dessutom var arbetslösheten dåbara . är den som bekant mycket högre.Anf. 166 () replik:Herr talman! har naturligtvisaldrig funderat över om orsakerna till det s.k.elände som han diskuterade kanske ligger justi den socialdemokratiska politik som bedrevs under1980-talet. När jag gjorde min jämförelse medeländet, som jag fick beröm för av ,hade jag i tankarna. Skillnaden är baraatt var mycket rolig i sineländesmonolog, medan ärmycket förgrämd i denna diskussion.Oskar tar nu Bo Jenevall till hjälp ochsäger att jag inte skall vara så säker på att förslagengår igenom, eftersom Bo Jenevall kanske intar enannan ståndpunkt . Det är möjligt att det blirpå det sättet att detta förslag inte går igenom iriksdagen. Den regering som sitter är enminoritetsregering, men vi kommer att lägga framvåra förslag, och vi tror att de förslagen är bättre försvenska folket än de förslag som äventyrs lägger fram. Det är inte så säkert attdet kommer några förslag från har inte kommit några hittills.Sedan sade att de belopp som jagnämnde endast finns i min fantasi. Ja, det är väldigtsvårt för någon av oss att bevisa att vi har rätt. Menvi kan, , säga så här. Vi kan se iprotokollet och sedan jämföra med den propositionsom kommer . Då ser vi vem somhar rätt, eller jag. Vi kan återupptadebatten . Jag skall påminna detta.När det slutligen gäller de hyreshöjningar somOskar säger blir ett resultat avneddragningarna har vi också en viss erfarenhet.Det skulle bli väldigt stora hyreshöjningar den 1januari. Hyresförhandlingarna gav dock vidhanden att det inte var möjligt att få gehör för dentypen av hyreshöjningar från fastighetsägarnassida. Hyreshöjningarna blev väsentligt lägre. Imånga fall var det t.o.m. så att man låg stilla medhyreshöjningarna, därför att fastighetsägarnakonstaterade att en hyreshöjning skulle leda till attbostäderna tömdes på hyresgäster. Det voreutmärkt om vi fick den inriktningen atthyresgästerna på detta sätt har någonting att sägatill om och man inte automatiskt vältrar överkostnadsförändringarna på hyresgästerna. Detvore den naturliga vägen för . Förmig är det naturligt att de enskilda hyresgästernagemensamt i förhandlingar har makten. Då tordeman få bukt med hyreshöjningarna framöver.Anf. 167 () replik:Herr talman! Jag håller med om att ärväldigt rolig. Framför allt är han mycket roligare änKnut . Det kan jag utan vidare påstå.När det gäller den socialdemokratiska politiken på1980-talet skall jag berätta för att jagunder har lyssnat på debattenhär. Oavsett vilket ämne som har diskuterats, haralla varit programmerade för att misslyckandena iregeringens politik -- och de är ganska många -- harsitt ursprung i 1980-talet.Ändå sade ni i valrörelsen att ni på kort tidskulle se till att det blev ordning och reda i detsvenska samhället. Ni skulle upprätthållasysselsättningen och sänka hyrorna. Var det inte så,, att hyrorna skulle sänkas i er regi?Vi påstod att ni skulle införa marknadshyror, mendet bestred ni. Vi är på rak väg in motmarknadshyror i det svenska samhället.När det gäller hyreshöjningarna är det riktigt att deinte fick den omfattning som vi befarade, men dethar inte särskilt mycket med regeringens politik attgöra, på annat sätt än att hela bostadsmarknaden är sjuk. Den är helt nedkörd på grund av att detpraktiskt taget inte förekommer någon aktivitet.Det är mera en följd av andra faktorer än av enmedveten politik från den borgerliga regeringenssida. Också vet att det är det riktigaförhållandet.Jag hävdar, herr talman, med mycket storbestämdhet att det är eländigt påbostadsmarknaden. Många är bekymrade. Jag troratt redan har kunnat räkna ut att dettakommer att bli en stor fråga i valrörelsen. Vi får sevad väljarna tycker när de har blivit så grundluradesom de blev av de löften som gavs i valet 1991.Anf. 168 () replik:Herr talman! Jag vill ge rätt på enpunkt, nämligen när han påstod att jag inte är likarolig som var. På den punkten kanOskar och jag ta varandra i hand. Åandra sidan var en osedvanligt roligperson.När det sedan gäller hyreshöjningar säger att det förhållandet att man inte fick ut dehyreshöjningar som man begärde beror på attmarknaden är sjuk. Jag kommer tillbaka till vad jagsade tidigare. Här avslöjas en avgörande skillnadmellan bostadspolitiska syn ochmin.Enligt min uppfattning är det inte ett tecken på attmarknaden är sjuk, om fastighetsägarna inte får utvad de begär. Man har då i stället börjat få enbostadsmarknad som visar sitt rätta ansikte, dvs. enmarknad där köparen-hyresgästen har något attsäga till om.Det är en sådan marknad, , som viskall se till att behålla, inte en marknad därhyresgäströrelsen, HSB eller någon annan, dikteraröver huvudet på människorna hur hyrorna skallvara. Vi skall se till att marknaden-hyresgästernasjälva skall bestämma det. Då blirkostnadsökningarna lägst. Det är ingen sjukmarknad, ut en en sund och frisk marknad.Anf. 169 ():Herr talman! Den viktigaste åtgärden för att sänkabostadskostnaderna är att driva en politik sommöjliggör att vi får ett så lågt ränteläge som möjligt.Då blir det möjligt att bo billigare. Det blir ocksåbilligare för industrin att investera. Därigenom blirdet möjligt att få fart på hjulen och bidra till attstärka sysselsättningen.Det har också regeringen i sin politik strävat efter,och man kan nu börja se resultatet av detta.Riksbankens marginalränta har sänktsmed och uppgår nu till, om jag intemisstar mig, 8,75 %.Låt mig här kort återge några kommentarer iAftonbladet , . Där framhölls attdet nu kommer signaler, som uppmärksammas, omatt det är billigare att bo och att man nu har denlägsta räntan . Det blev enligt Aftonbladet1 000 nya jobb . Färre miste sinajobb, och inflationen minskar.Det är ett gott besked om att den stramaekonomiska politiken trots allt lyckas.För att kunna driva en ekonomisk politik sommöjliggör att vi kan få lägre räntesatser, måstestaten bl.a. minska sina utgifter, inte minst efterden ekonomiskt expansionistiska politik som fördesunder 80-talet. Och i detta sammanhang har detockså varit nödvändigt att se överbostadssubventionerna.Denna insikt delar, såvitt jag förstår, ocksåSocialdemokraterna. Det visar ocksåkrisuppgörelsen , dåSocialdemokraterna var med om ett förslag attgenomföra en minskning med 3 miljarder, även omde nu vill att denna besparing skjuts upp.Trots tidigare vidtagna besparingar har statensutgifter för räntebidragen fördubblats ,och för nästa budget är 31,3 miljarder anvisade fördetta ändamål.Den nu föreslagna besparingen på 500 miljoner för1994, tycker jag ändå att Socialdemokraternaborde ha kunnat medverka till, allra helst när denläggs på hus byggda . Socialdemokraternahar ju ändå varit med om att fatta ett beslut om attförsöka göra en sådan besparing.En konsekvens av de minskade räntebidragen blirsjälvfallet att bostadsbidragen kommer att spela enviktigare och mer central roll för attmöta de ökade bostadskostnaderna som uppstår förexempelvis många barnfamiljer. Jag förstår att detär ett kommunicerande kärl i detta sammanhang.Det blir också en effekt när bostadssubventionernai övrigt minskar.Herr talman! Jag skall göra en kort återblick.Under senare år har statens utgifter för olikaformer av bostadssubventioner -- räntebidrag,ränteavdrag och bostadsbidrag -- ökat från 34miljarder kronor till mellanåren 1987 och 1992.Mellan åren 1989 och 1992 ökade den redovisadeproduktionskostnaden i byggnader med statliga lånmed . Den allmänna inflationen varunder knappt 18 %.Byggbranschen bidrog i hög grad till 1980-taletsöverhettning. Detta får vi nu betala bl.a. genom detsom har skett i ekonomin i övrigt och viaskattsedeln.Under de senaste åren har vi från olika politiskapartier sökt vägar för att kunna minska statenskostnader för bostadssubventionerna. Ett sådantexempel var från krisuppgörelsen i höstas.Företrädare från regeringen förhandlade då medSocialdemokraterna om olika förslag till hur manskulle kunna genomföra en gemensam besparing,utan att lyckas.Som angav var det vidbostadsutskottets sammanträde gällande utskottetsyttrande till finansutskottet rörande den besparingsom vi nu diskuterar ändå ganska nära att vi skulleha kunnat resonera oss samman. Men det gick inte,vilket jag beklagar.Jag vill slutligen yrka bifall till hemställan ifinansutskottets betänkande på denna punkt.Herr talman! Jag skulle vilja fråga . Det är litet svårt att få grepp om varOskar egentligen står. Vill OskarLindkvist vara med och fullfölja de besparingarsom ingick i uppgörelsen? När ,talar om den sociala bostadspolitiken, handlar detväldigt mycket om att Socialdemokraterna räknarmed att de skall återkomma till makten. Skall de dåbörja med generösa räntebidrag igen? Är det deninriktning som tänker sigframöver?Anf. 170 () replik:Herr talman! kommer åter denna frågeställningom att hålla överenskommelser upp. Då slipper jagatt begära ordet i slutvarvet av denna debatt. Jagkan svara på samma fråga.Båda talarna som har ställt denna fråga till mig hardeltagit i bostadsutskottets sammanträden. Bådavar närvarande när jag på sammanträdet klartdeklarerade att den egendomliga situationen haruppstått att Socialdemokraterna ochregeringspartierna har en gemensamgrunduppfattning, nämligen att överenskommelsenskall hållas. Det framgår också av utskottetsställningstagande. Det råder inga tvivel på denpunkten.Det står också i överenskommelsen mellanregeringen och Socialdemokraterna att det skallske samråd mellan parterna innan man lägger framförslag i . Detta samråd har inte slutförtsmellan regeringen och Socialdemokraterna. Underden tiden som kontakter hölls, visade det signämligen att det var lämpligare att ta in Nydemokrati i den grupp som skulle svara för att dettaförslag skulle genomföras. Socialdemokraterna ståralltså utanför det förslag som skall presenteras i enproposition om de 3 miljarderna.När fastighetsmarknaden så att säga är klar att tåla3 miljarder, om ett, två eller -- jag kan intesvara på när det blir, eftersomfastighetsmarknaden, bl.a. med hänvisning till detbeslut som vi fattade i utskottet om att föreslåregeringen en utredning på området, är i otaktmed utvecklingen -- kan ingen med bestämdhetsäga. Men det är inget tvivel om attöverenskommelsen helt klart står fast.Anf. 171 () replik:Herr talman! När vi i utskottet försökte kommasamman om hur man skulle kunna hantera dessa 3miljarder var frågan uppe om man kanske skullekunna göra en liten försiktig början, att man pånågot sätt försökte finna en möjlighet att ta dettasteg tillsammans med Socialdemokraterna. Vigjorde många försök. Ärendet bordlades, och detvar ajournering av sammanträdet. Och jag kanintyga att ordföranden försökteeftersträva en uppgörelse där Socialdemokraternaingick. Men det föreföll ändå som omSocialdemokraterna så att säga ville slira ut urdenna uppgörelse och på något sätt ställa sigutanför.Detta leder tankarna till hur mycket som deegentligen strävar efter att kunna fullföljauppgörelsen. gäller det 500 miljoner för 1994.Vi får en valrörelse. Socialdemokraterna vädrarmorgonluft att kanske återkomma iregeringsställning. När nu äventalar om inriktningen av bostadspolitiken, funderarjag över vad som kommer att ske . Ochjag tycker att det finns många frågetecken.För det är väl inte på det viset, , låter den borgerliga regeringen genomföradessa impopulära och besvärliga besparingar ochatt man sedan, om man hamnar i regeringsställning,låter det hela fortsätta och tycker att det är sköntatt de borgerliga partierna fick göra dessabesvärliga ställningstaganden innan man tillträdde?Anf. 172 () replik:Herr talman! kan vara fullkomligtlugn. Det kommer att föras en annan socialtinriktad bostadspolitik om och närSocialdemokraterna kommer tillbaka tillregeringsmakten. Det är fullkomligt klart.Jag trodde att jag skulle få slippa höra attSocialdemokraterna försökte kliva ur och ställa sigutanför uppgörelsen. Den enda uppgörelse som viställer oss utanför är den uppgörelse somregeringspartierna har slutit med Ny demokrati omatt man skall plocka ut de 3 miljarderna under denärmaste tre åren. Den står vi utanför. Men vi ärhelt medvetna om att överenskommelsen mellanregeringen och Socialdemokraterna, att det skalltas ut 3 miljarder på bostadsområdet, ligger fast.Och vi hoppas att det skall bli möjligt att plocka utdem när fastighetsmarknaden är i bättre skick änden är.Anf. 173 () replik:Herr talman! säger attSocialdemokraterna har ställt sig utanför enuppgörelse om att man skall ta ut de 3 miljardernaunder de kommande tre åren. Det var ändå det somuppgörelsen med Socialdemokraterna hade sominriktning. Då borde Socialdemokraterna på någotsätt ha bidragit till att åstadkomma en uppgörelsesom var flerårig.Slutligen sade att jag kan vara heltövertygad om att Socialdemokraterna skall föra enhelt annan social bostadspolitik när de kommer tillmakten. Innebär detta inte att det handlar om storabostadssubventioner som här ställs ut till väljarna,allmänheten och att nu utlovarrikliga subventioner och en social bostadspolitik?Vad menar annars när han sägeratt det skall föras en bostadspolitik som tillgodoserdessa inriktningar?Anf. 174 ():Herr talman! Jag hade också tänkt mig att någotberöra den tremiljardersbesparing som ingick ikrispaketet från september 1992.Jag har i olika sammanhang kallat just deningrediensen i krisuppgörelsen för''krisuppgörelsens minst intelligenta delförslag''.Det uttrycket speglar min ambition att vara artigmot de fördragsslutande parterna, dvs. regeringenoch den socialdemokratiska partiledningen.Översatt till vanlig, enkel svenska betyder det, omuttrycket tillåts, herr talman, att jag ansåg förslagetvara alldeles osedvanligt korkat.Det gjorde jag på grund av att det uttryckliga måletför krisuppgörelsen var att stärka statsbudgeten.Jag har menat, och många med mig, att entremiljardersbesparing i bostadssubventionerna1994 inte skulle föra närmare det besparingsmålet,utan snarare riskera att leda till ökade statligakostnader genom förluster i det finansiellasystemet.Situationen på bostadsmarknaden är nämligen denatt den socialdemokratiska bostadspolitiken undersenare delen av 60-talet, och under80-talet har drivit fram en mycket högbelåningsgrad för nyproducerade fastigheter. Medde senaste årens fallande fastighetspriser har vi fåtten ännu högre belåningsgrad. Sanningen är atthuvuddelen av alla nybyggda fastigheter ärbelånade över skorstenen, till mer än 100 %.Det borde vara ganska uppenbart att om man i ensådan situation gör alltför snabba och alltför storabesparingar i bostadssubventionerna riskerar detatt via ytterligare fall i fastighetsvärdena leda framtill ökade kreditförluster och en ohållbar situationför banker och andra kreditinstitut.Vi hanterar här mycket betydande värden. Jag villpåminna kammaren om att de hittillsvarandekreditförlusterna i banksystemet endast till en litendel härrör från bostadssektorn. , 1991och 1992 svarade kontors- och affärsfastigheter för15 % av utlåningen, men för av de gigantiskakreditförlusterna. Jag menar att vill man värnastabiliteten i det finansiella systemet är det avmycket stor vikt att man nu förhindrar attkreditförlusterna sprids över till bostadssektorn. Idet perspektivet ansåg jag att krispaketetstremiljardersbesparing var ett mycket okloktförslag.Den uppgörelse som har träffats mellan deborgerliga företrädarna i finansutskottet och Nydemokratis företrädare är bättre. Den är inteinvändningsfri, men jag anser att den är fulltacceptabel. Den innebär att man lägger utbesparingen , och det innebär enrelativt blygsam besparing , 1994.Oskar svängde sig med en mängd siffrorom hyreshöjningarna. Om vi skall diskutera de 500miljoner i besparing i räntesubventionerna för detbefintliga beståndet och försökavärdera vad just den besparingen innebär, handlardet för en normallägenhet om 20--, kanske i endel fall . Den hyreshöjningsom föranleds av en besparing på 500 miljonerdriver inte ut hyresgästerna på gatan.Den reflexion man möjligen kan göra medanledning av krisuppgörelsen är, tycker jag, att denträffades mellan de borgerliga företrädarna och Nydemokratis företrädare. Inte så att det skulle varafel i sig, Bo G Jenevall, men det hade varitnaturligare om uppgörelsen hade träffats medSocialdemokraterna, eftersom krisuppgörelsenträffades med Socialdemokraterna. OmSocialdemokraterna anser sig ha kommit på bättretankar och i likhet med mig tycker att man bordemodifiera krisuppgörelsen och inte lägga ut ensådan stor indragning av subventioner 1994, bordeSocialdemokraterna kunna träffa den uppgörelsenmed de borgerliga företrädarna i finansutskottet,som i stället Ny demokrati har träffat.Men det gjorde man inte. I stället försökte man,som helt öppet sade i sitt inlägg,springa ifrån hela uppgörelsen genom att börjaförorda någon sorts allmän höjning avfastighetsskatten för hela fastighetsbeståndet. Detär en fullständigt fantastisk uttolkning avkrisuppgörelsen, som uttryckligen talar ombesparingar i befintliga bostadssubventioner ochinte alls om några skattehöjningar.Även det socialdemokratiska ställningstagandet innebär utan tvivel att man frångårkrisuppgörelsen, eftersom krisuppgörelsenuttryckligen stadgar besparingar på 3 miljarder ibostadssubventionerna med verkan fr.o.m. den 1januari 1994. Efter uppgörelsen frånträder även deborgerliga partierna krisuppgörelsen. Jag tycker attdet är bra, men jag finner något opassande, om jag skallvara helt ärlig, herr talman.Jag tycker också att Socialdemokraterna har skuldi ett annat avseende. Det sammanhänger just medden här frågan, nämligen deras ovilja att fullföljadiskussionen om krisuppgörelsen och göra mestamöjliga av ett mindre väl genomtänktutgångsförslag. Oviljan att fullfölja diskussionernahar lett till att vi har haften betydande osäkerhet för fastighetsmarknaden,för kreditmarknaden och för de boende. Det bästamed kvällens beslut är måhända, och någon harvarit inne på det tidigare, att den osäkerheten nu iganska stor utsträckning skingras. Men fortfarandegäller att tilltron till det gamla statligaräntebidragssystemet naturligtvis är rubbat till följdav de upprepade extrabesparingar som har skettfrån statens sida och dröjsmålen medbeslutsfattandet. Även om den frågan inte ärföremål för beslut menar jag att den ocksåunderstryks av att kompletteringspropositionenantyder ytterligare besparingar mot slutet avdecenniet.Den här osäkerheten, herr talman, anser jag har tvåviktiga aspekter. Den ena är rent principiell. Den äratt varje extrabesparing på räntesubventionerna tilldet befintliga fastighetsbeståndet innebär ett sortsretroaktivt beslutsfattande. Staten går i efterhandin och ändrar de förutsättningar på vilka beslut ombyggande en gång fattades. Det handlar om storavärden för den enskilde fastighetsägaren ochindirekt för hans hyresgäster. Nyabostadsrättsföreningar och mindre fastighetsägare,som inte kan omfördela kostnadsökningarna inomett större fastighetsbestånd, råkar oförskyllt särskiltilla ut.