prot · GG09111 · 1993-05-17 00:00:00 — Det väsentligasteär nämligen att man förbjuder just sådana vapensom riktar sig mot personer.När det gäller svaret att det svenska försvaretbehöver minor har jag mycket svårt att tänka mig attdet är antipersonella minor som det svenskaförsvaret behöver för att fördröja en fiendesframryckning, utan att det är fråga om andra typerav minor. Som utrikesministern själv sade harsådana här minor inte producerats , i vartfall inte officiellt. Därför har jag svårt att tänka migatt de skall användas. Om man har slutat produceradem förstår jag inte alls varför vi inte skulle kunnagå i bräschen för ett förbud. har som en åtgärdgått i bräschen för ett exportförbud av sådana minor.Sverige borde i det sammanhanget utan alltför storasvårigheter faktiskt kunna följa USA.Internationella Röda korset och en mängd andraorganisationer, inte minst ungdomsorganisationernaoch fredsrörelsen i detta land, har dragit i gång enkampanj för att få stopp på denna typ av vapen somman anser vara förödande och allvarliga och sominte behövs.Man kan då säga som utrikesministern, att vikommer att arbeta för att få fram minor som ärsjälvdesarmerande, dvs. att de själva exploderarefter . Men då måste man ställa sig frågan:Skall vi först satsa en mängd forskningspengar föratt utveckla den här typen av minor? Skall vi sedansatsa en massa pengar för att producera, exporteraoch marknadsföra dem för att de sedan skallanvändas till att fördärva människor och kanskeframför allt barn och fattiga människor? Därefterskall de röjas upp, vilket vi inte riktigt har teknik förännu. Sedan skall vi förse de skadade människornamed proteser. Det är ganska höga kostnader det ärfråga om. Vore det då inte enklare att säga att denhär typen av minor över huvud taget inte skallanvändas?Utrikesministern säger att man är beredd att arbetaemot dem som har exporterat en mintyp som står istrid med internationella överenskommelser, och också skall få ta konsekvenserna av röjningen.Jag tycker att det är ganska självklart att de somproducerar minorna också skall stå för kostnadernaför att undanröja dem, så länge man inte har enteknik som gör att minorna exploderar.Jag har i min hand en serie material från JanesDefence Information. På området landminor ochinte minst antipersonella landminor återfinns tyvärrBofors namn på flera ställen. Visserligen uppgerman vid att man inte har producerat den härtypen av minor, men vi vet mycket väl att Boforsproducerar komponenterna till minorna. En del avdem är av den typen att de definitivt inte bordeproduceras.Det är fråga om mänskliga tragedier av enorma måttsom får förödande effekter. borde avhumanitära skäl gå i spetsen för att stoppaanvändningen. Om vi själva inte anser oss viljaproducera sådana här minor bör vi kunna se till attde inte heller exporteras. Vi kan i stället arbetatillsammans med för ett internationelltexportförbud. Vidare bör vi ta det sociala ansvaretför att dessa minor undanröjs. Jag har också haftförmånen att få se en del av FOA:s studier på dettaområde. Det är väldigt positivt att man med hjälp avkomagar kan hitta ett instrument för att låta dessaminor explodera själva. Det är bra att vi har enteknisk kunskap, men jag skulle väldigt gärna viljase att denna tekniska kunskap inte bara används föratt utveckla minor och att möjligen så småningomdesarmera dem. I stället bör man framför allt se tillatt de över huvud taget inte existerar och att mananvänder teknologiska och andra resurser på ettmycket mer kompetent sätt. Jag delar alltså inteutrikesministerns svagare inställning, utan menarfortfarande att det är viktigt att går i spetsenför ett förbud mot tillverkning och försäljning avantipersonella minor eller komponenter tillantipersonella minor.Anf. 10 Utrikesminister ():Fru talman! Jag delar naturligtvis av de förfärliga effekterna av deminor som används framför allt i inbördeskrig och ikrig i tredje världen.Jag gillar dock inte riktigt av uttrycket ''vi'' när det gäller export avminor. Om jag åtminstone får hålla mig till deuppgifter som jag har fått av sakkunniga,förekommer ingen export av minor från ,eftersom det inte förekommer någon tillverkning.Jag har även fått uppgiften att någon export avkomponenter som är utformade för antipersonellaminor inte heller sker. Vi skall i alla fall ha detta klartför oss, så att vi inte behöver använda uttrycket ''vi''.Jag hoppas naturligtvis att de uppgifter jag har fått ärkorrekta.När det gäller och defensiva behovav minor i försvaret är det visserligenstridsvagnsminor som den svenska beväpningenframför allt är inriktad på. Men det svenskaförsvaret har faktiskt också antipersonella minor isyfte att fördröja röjning av stridsvagnsminor, vilkaär kopplade till ett minsystem som framför alltbehövs för försvaret av övre . Där harSverige ett defensivt behov av minor.Vad kan göra internationellt i syfte attbegränsa skadeverkningarna för civilbefolkning,barn osv.? Jag menar att vi skall arbeta i denöversynskonferens som skall komma till stånd. Jagär mycket glad över att den kommer till stånd. Detvar något som förutskickades i ett svar på eninterpellation av här ikammaren. Denna översynskonferens kommer attinleda sitt arbete . Vi kommer då attarbeta för mer omfattande skyddsläge vad gällerbl.a. Det jag pekar på ärsjälvdesarmerande anordningar. Om vi får enöversynskonvention kan det få effekt på detförfärliga i att minor ligger kvar , i decennieroch att de är ett hot. Detta menar jag ändå är enkonstruktiv linje för att arbeta efter. Vidareskall naturligtvis fortsätta att ge hjälp tillröjning via internationella och enskildaorganisationer. Vi skall också genom FOA:sforskning försöka att få fram bättreröjningsmetoder -- tydligen är något insatt i det forskningsarbetet. Dessa är deframkomstvägar jag ser. Det är ändå ganskaomfattande uppgifter som vi har framför oss.Anf. 11 MAJ ():Fru talman! Låt mig först börja med att säga att jaginte riktigt förstår logiken i det hela. Om inteproducerar eller exporterar landminor ellerkomponenter till dessa, förstår jag inte varför vi inteskulle kunna arbeta för ett internationellt förbud fördetta, eftersom vi då själva har sagt ifrån att detta inteär något som vi skall ägna oss åt.Jag har fått uppgift om att slutade producerade antipersonella minorna i sedan.Men att de finns i lager är alldeles tydligt och klart.Naturligtvis är dilemmat om svenska företagproducerar vissa delar i men andra delar iandra länder i världen, att vi måste arbetainternationellt för att också stoppa produktionendär. De uppgifter jag har fått är att just sådana härantipersonella minor produceras bl.a. i , och att det i finns bådekomponenter och annat. Om vi själva anser oss hamoral att hålla emot att sådana här antipersonellavapen vare sig produceras eller exporteras bör viockså arbeta för ett internationellt förbud. För dettahar vi uppenbart ett stöd från USA.När det gäller det fortsatta militära användandet ärdet krigsvagnsminor som är de minor som mananser sig behöva ha för att försvara övre Norrland.Jag har svårt att se att det finns moraliska ellermilitära motiv för att använda antipersonella minori kombination med stridsvagnsminor i . Jagtror att man utan större svårigheter skulle kunnaavstå från dessa. Vi borde också kunna övertyga vårförsvarsminister om att det finns så många skäl somtalar emot just denna typ av minor att vi skall se tillatt de inte heller finns i Sverige.Anf. 12 Utrikesminister ():Fru talman! Logiken är just att vi, dvs.försvarsministern, och kanske ocksåförsvarsutskottet och andra, bedömer attmineringarna framför allt i övre är oerhörtviktiga för defensiva försvar. Därför måstedet finnas en möjlighet, vilket framgår av mitt svar,att kunna tillverka minor i för användandevid exempelvis ett avspärrningsläge. Vi måste ocksåkunna importera minor i ett läge där hotet bedömsvara sådant att vi behöver försvara oss. Det ärnaturligtvis insikten om detta som gör att vi måsteagera på det sätt vi gör både här hemma ochinternationellt. Det är i det sammanhanget jag harpekat på de framkomstvägar som vi nu har isamband med översynskonferensen för att mildraoch minska de inhumana effekterna av användandeav minor i krig.När det gäller produktionen av minor i harjag just fått en uppgift om att det inte producerasnågra svenska antipersonella minor där. Mendäremot har vi till sålt stridsvagnsminor.Anf. 13 MAJ ():Fru talman! Jag kan efter debatten visautrikesministern de fakta jag nämnde från JanesDefence Information som tydligt visar attantipersonella minor av typ AP2, som är en variantav dynamine, produceras av iTyskland. Detta är uppgifter som jag knappast troratt vi kan ifrågasätta. Dessa brukar vara myckettillförlitliga.För mig är det centrala att vi inte skall böja oss förargumentet att man för att försvara och övreNorrland skulle behöva antipersonella minor.Minorna är av en helt annan karaktär. De är juavsedda för civilbefolkning, dvs. för att hindramänniskor och inte soldater. Det är därför vi harvänt oss mot användandet i Cambodja, ochandra länder, där de verkligen slår mot vanligamänniskor. Den typen av minor borde utsorteras.Jag utgår från att det är skälet till att också harställt upp på ett exportförbud av sådana minor.Om man anser sig behöva stridsvagnsminor har jagingen avsikt att motsätta mig det. Självfallet skall viha möjlighet att försvara också övre , menatt använda antipersonella minor tycker jag skullevara ytterligt främmande, både av moraliska ochmilitära skäl.Anf. 14 ():Fru talman! Vi är på väg att hamna i en svenskförsvarsdebatt. Jag förstår det så, att i det svenskaförsvaret är antipersonella minor självfallet avseddaatt användas mot soldater och inte motcivilbefolkning. De är naturligtvis avsedda attanvändas i kombination med andra defensivaåtgärder av typen stridsvagnsminor. Om Maj BrittTheorin vill föra en mindebatt ur svenskförsvarssynpunkt föreslår jag att en sådan förs medförsvarsministern, som säkert har bilden merkomplett.Det jag framför allt vill redovisa här i kammaren ärdet arbete som vi nu är inställda på, förhoppningsvismed hjälp av Folkrätts- ochnedrustningsdelegationen, att bedriva vidöversynskonferensen och i det näraliggandeperspektivet. Jag tror att detta kan komma att visa sigvara ett mycket viktigt arbete. Det är detta som jagnu framför allt vill att man från svensk sida skallinrikta sig på.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1992/93:106 omutbudet av bröstmjölksersättning i u-länderAnf. 15 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig hurarbetet mot flaskdöden bedrivs inom ramen förhandlingsprogrammet från barntoppmötet samtvilka insatser som görs inom det svenska biståndettill och f.d. för att förstärkaamningskulturen.Fru talman! Det svenska biståndet till skydd, stödoch främjande av amning har varitbetydande. Så även insatserna för att stoppa demultinationella företagens ohämmade lansering avbröstmjölksersättning i . Det var exempelvisstudier finansierade från bl.a. som förstpekade på faran med bröstmjölksersättning. Sverigebidrog vidare aktivt till tillkomsten, och senare tilluppföljningen, av ,, internationella kod för marknadsföring avmodersmjölksersättningar. spelade även roll för den framträdande position dessa frågorfick i 1989. medverkadeockså till att ge amningsfrågorna en framskjutenplats i handlingsplanen från FN:s livsmedels- ochjordbruksorganisation, FAO, och 1992.I dagsläget fortsätter regeringen genom biståndet attverka för ökad amning i . Bilateralt ärverksamheten omfattande genom stöd till IBFAN() samtgenom stöd till projekt i bl.a. , ,, , , Zimbabwe.De svenska insatserna i är naturligtvis avsenare datum, men de finns redan både påplaneringsstadiet och i praktiken. I dagslägetfinansieras ett projekt i medsvenskt bidrag. Även andra projekt har påbörjats iBaltikum.Denna bilaterala veksamhet i u- och östländerkompletteras och förstärks genom Sverigesdeltagande i de multilaterala arbetet på området,främst genom WHO och , Unicef.Arbetet för att främja barnens hälsa och situationgenom skydd, stöd och främjande av amning ärintegrerat i dessa organisationers verksamhet. Det ärdärför främst genom det betydande allmänna stödettill dessa organisationer som aktivt deltar ispridandet av ''amningskulturen''.Utöver detta breda basstöd utgår även bidrag frånSIDA till specifika insatser, exempelvis i form avbidrag till WHO:s jurister för formalisering avlagstiftning i överensstämmelse med den existerandekoden för marknadsföring avbröstmjölksersättning. bistår också WHO:soch verksamhet genom att levererainformation om effekterna av bröstmjölksersättninggrundad på svensk statistik.Slutligen några ord om ett av WHO:s och Unicefssenaste projekt: barnvänliga sjukhus. Genom förravårens regeringsbeslut att tillkalla en expertgruppoch en kommitté med uppgift att svara för detsvenska deltagandet i Unicefaktionen förbarnvänliga sjukhus, har regeringen än en gång visatden tydliga svenska positionen i denna mycketviktiga fråga. Kommittén kommer också att kunnabesvara Unicefchefen förfrågan om attredovisa den positiva utvecklingen som har ägt rumi vårt land beträffande amning och spädbarnsvård.Det svenska engagemanget har som bakgrund detangelägna i att man inser amningens viktiga roll ihela den vårdkedja som mödra- och barnavårdenomfattar. Man bör alltså se amningen ur ettsammantaget hälsoperspektiv, snarare än ur enbartnutritionsperspektivet.Fru talman! Dessa är endast ett fåtal av ett stort antalprojekt som med svenska bidrag bedrivs för attfrämja ''amningskulturen''. Genom ett fortsatt brettstöd, såväl bilateralt som multilateralt, kommerregeringen att aktivt arbeta för ett globaltuppfyllande av det handlingsprogram som antogs avbarntoppmötet. Regeringen kommer ocksåfortsättningsvis att aktivt verka för att WHO:s kodför marknadsföring av bröstmjölksersättningefterföljs. Även projektinsatserna i och iÖsteuropa kommer att drivas vidare. Regeringenskall behålla den höga svenska profilen i fråga omskydd, stöd och främjande av amning.Anf. 16 ():Fru talman! Jag vill tacka för svaret påmin interpellation även om jag kan konstatera att jaghar fått vänta ett tag på svaret.Jag är naturligtvis glad över att vi är helt överens omhur viktig amningen är och att det är en fråga somhör samman inte enbart med nutrition utan handlarom barns väbefinnande över huvud taget,sambandet mellan mor och barn.Jag tror att det finns ett brett samförstånd i Sverigeom att amningen är av stor betydelse, och särskiltunder . Vi vet att de allra flestamödrar i ammarsina barn därför att de vet att det är bra. Vi vet ocksåatt det inte har skett någon större ökning avamningen i . Vi vet också attSverige inte riktigt självt når upp till målen som mani internationella sammanhang har tagit upp just föratt öka amningen och inte bara under de allra förstamånaderna. I leder utebliven amning inte tillde katastrofala följder för barn, mödrar och helafamiljer som den gör i u-länderna.De barn i som av olika skäl inte kan ammasklarar sig i regel, även om de får en sämre start utanamning. Däremot dör en och en halv miljonbarn i på grund av utebliven amning.Man uppskattar också att omkring en miljon barn iAfrika skulle ha kunnat klara sig om de hadeammats.Visst finns det ett litet antal föräldralösa barn som detinte finns någon annan utväg för än att bli uppföddamed bröstmjölksersättning. Men i de allra flesta fallhade det faktiskt funnits möjligheter. Men på grund av okunskap och bristandetradition på området har dessa barn inte ammats.Det blir alltså direkt hälsofarligt. Denna okunskapfinns inte bara hos mödrar utan även hossjukvårdspersonal.Okunskap kan man emellertid råda bot på. Däremotär det uppenbarligen betydligt svårare med de ojustaföretag som hänsynslöst använder sig avbröstmjölksersättning och aktivt går ut ochmarknadsför dessa produkter på ett sätt som gör attkvinnor i god tro väljer att använda ersättning istället för att själva amma sina barn. Denna ojustamarknadsföring har, som tog upp, letttill den internationella koden för marknadsföringsom fastslogs i WHO 1981. Vi har också fåttskrivningar i 1989. Även påMiljökonferensen i fanns dessaaspekter med.I svaret talas det en del om vad gör i WHO.Sverige ger ett visst stöd till internationella jurister.Men jag tycker ändå att det är svagt. Jag tycker inteatt vi i på det mycket aktiva sätt som vi bordehar drivit dessa frågor internationellt. som ett gott exempel. IBFAN gör ettmycket bra arbete men har inte tillräckligt medpengar. IBFAN skulle kunna göra mycket mer, t.ex.utbildning av team, som i sin tur går vidare ochutbildar ute på fältet för att understryka amningensbetydelse.Trots dessa internationella bestämmelser ochWHO:s kod om marknadsföring har dessa företaginte upphört med denna ojusta marknadsföring. Jagfick ett exempel från där man i TVså sent som hade reklam för något somheter Dilac och som uppenbart skulle leda till attmånga kvinnor skulle använda sig avflaskuppfödning i stället för att amma. Dessa företagbryr sig i stort sett inte om annat än bojkotter ochaktioner. De internationella koder som stiftas är inteett tillräckligt skydd för att barn skall kunna växaupp och bli ammade.Därför är det intressant att chef , som nämner, på enpresskonferens, där man lanserade dessabarnvänliga sjukhus, frågade hur det kommer sig attbarnmatsföretagen samarbetar om att på vissa håll tabort sina produkter från sjukhusen. Svaret var att detskedde på grund av bojkotten. Jag anser därför attbojkott av och andra företag som använderdenna marknadsföring är nödvändig för att ävenden vägen driva på detta arbete.Jag vill som ett led i detta arbete till litet information och en del listor omdenna typ av aktion, som jag tror kan vara ett gotttillskott i arbetet för amningskulturen.Jag vill också nämna att denna bojkott stöds av enrad organisationer och andra här i --barnmorskor, , , , kyrkligaföreträdare, osv. Intressant nog stöds den i Englandav den kyrkliga engelska synoden, som enhälligt harfattat beslut om att stödja detta projekt.Fru talman! Jag skulle också vilja kommenteranågra av de övriga konkreta projekten. Hur är detmed SIDA? har nämnt några konkretaprojekt. Tar man i samtliga samarbetsländer uppamningsfrågorna? Är det något som Sverigesregering i samarbetet med driver? Detprojekt i som nämnerhar fått vissa pengar, men inte just till denna delmed amningen. Omvårdnadsforskarna på KI harfortfarande inte fått besked om de får pengar till justden del som skulle driva amningsfrågorna framåt.Anf. 17 Statsrådet ():Fru talman! Jag vågar med ganska stor kraft påståatt generellt alltid stöder initiativ i allainternationella sammanhang som gagnar mödra-och barnhälsovården och där vi vet att amningen ären viktig komponent. vill jag gärna ha sagtatt det är väldigt angeläget att detta, som jag sade isvaret, sätts in i ett vidare sammanhang.Eva nämnde WHO och . Vi skalländå ha rätt att från svenskt håll säga att ärden store givaren till budget. Våra kontaktermed och hans organisation ärsannerligen både ivriga och, när det gäller att gestöd, omfattande. I 122 länder pågår arbetet med attteckna avtal mellan industrin och regeringarna. Därär och mycket aktiva.Jag kan naturligtvis förstå, vilket jag vet att EvaZetterberg mycket väl också inser, att man tycker attvi skulle kunna göra mer. Man kan naturligtvisockså säga att vi borde göra mer. Men våra resurserär begränsade. Men där vi ser möjligheterna, därfinns vi med, och där understryker vi verkligen attdetta är ett område som inte får falla vid sidan omutan att detta är ett område som i allra högsta radskall vara prioriterat.Jag kan nämna insatser som vi har gjort för att fåandra länder med oss. Vi hade ennutritionskonferens i . Där varSverige ivrigt engagerat för att man skulle få ett merovillkorligt stöd in i de skrivningar ihandlingsplanen när det gäller koden. Men vi stöttealltså på patrull därför att man inte minst från USAgjorde gällande att om en vara tillåts att produceras,måste man också ha rätt att bedriva propaganda föreller annonsera denna vara utifrån den lagstiftningsom gäller. Vi möter alltså inte alltid full förståelseför våra krav på den internationella scenen. Men detkommer på intet sätt att innebära att vifortsättningsvis inte kommer att engagera oss i dessafrågor.Eva nämnde . Vi försökerdär sätta in denna insats i ett sammanhang. Insatsendär har tre huvudinriktningar. Men barn- ochmödrahälsovården är i allra högsta grad en viktigkomponent i, om jag får använda detta uttryck,konceptet där.Anf. 18 ():Fru talman! Det är bra att generellt harinställningen att man skall driva mödra- ochbarnhälsovården som tunga delar ibiståndsverksamheten. Jag hoppas att det ävenframgent kommer att vara inställning.Däremot undrar jag om har varit såpådrivande som vill hävda. Det finnsandra signaler om att det är framför allt andra ländersom har agerat. På i tog manupp frågan om man inte skulle få annonsera om envara. Men en vara som uppenbart leder till attspädbarn dör därför att mödrar väljer att föda uppbarnen med flaska i stället för att amma är ju en varasom är klart till skada och inte bör marknadsföras.Vi kan jämföra med vår egen diskussion om entobakslag och reklam för tobak.Jag skall sedan säga något om projektet i S:tPetersburg. Det är mycket bra att detta arbete harkommit i gång. Av personer som har varit där harjag förstått att situationen där är nästan ännu merskrämmande än i vissa , därför att manlindar barnen hårt och att avståndet mellan mor ochbarn är väldigt mycket större än på andra håll ivärlden där det materiellt kanske är fattigare. Jagtror därför att detta projekt är oerhört väsentligt.Men jag har fått signaler om att det inte alls är klartmed pengar till dem som skall jobba med denna del.Jag skulle också vilja ta upp det långsiktiga stödet tillIBFAN, som talade om. Det behöververkligen utökas. IBFAN har olika konkretaprojekt, men man behöver också starkt stöd på sittcentrum i för att kunna verka långsiktigt ochinte bli beroende av väldigt tillfälliga bidrag.Jag vill återigen ta upp den bojkott som sida har hävdat har varit betydelsefull.Jag skulle vilja veta hur sombiståndsminister ser på hur man tvingas ta till sådanaåtgärder även i internationellt arbete för att få framde resultat man vill. Jag vill också informera demsom sitter på åhörarläktaren om att de som ärintresserade kan få listor av mig.Fru talman! Jag vill beröra ytterligare en fråga. Dengäller frivilliga organisationer som inte alls tas tillvara, medan man från regeringens sida i alla andrasammanhang talar om hur viktiga de är. Jag tänkerpå och den kommitté som harbildats just till stöd för barnvänliga sjukhus, där maninte har med någon från amningshjälpen medmångårig erfarenhet i och inte tar till varaNafia, som på ett internationellt plan driver dessafrågor. Man tillsätter inte sådana personer. Jagmenar att man därmed inte använder sig av denexpertis som vi har i vårt land.Anf. 19 Statsrådet ():Fru talman! Jag nämnde nutritionskonferensen iRom för att belysa att det inte alltid är så enkelt,ens på den internationella scenen, att få med sigländer i det man tycker borde vara självklart. Jagville inte att det skulle uppfattas som att vi tyckteatt det är rimligt att denna reklam fick spridas. Såär det naturligtvis inte. Men vi kommer inte längrenär vi ställer krav i internationella sammanhang.Jag nämnde detta för att visa att verkligentar initiativ.När det gäller satsningen på vill jagsäga att arbetar med ettinsatspaket. vet säkert attSocialdepartementet är involverat där och bereder.Det är inte otänkbart med frivilligorganisationer idetta sammanhang. Där finns ytterligare en hel delatt hämta av impulser och kunskap. Jag tror att manockså skall säga att frivilligorganisationerna,NGO:s, dvs. ,ute i är utomordentligt starkt inriktadepå att stötta det synsätt som och jagär rörande överens om. Jag har själv iakttagit attdenna insikt lyfts fram kraftfullt i barnhälsovårdoch sjukvård över huvud taget. I de kretsar där manarbetar specifikt med barnhälsovård vet man hurförödande det är om dessa multinationella företagfår fotfäste med sin utstuderade,insmickrande och attraktiva reklam.Anf.