prot · GG09122 · 1993-06-04 00:00:00 — ''Hur kan man påstå att vi har rätt till en egenekonomisk politik, om vi blir medlemmar i ?Lägg därtill den avsevärda summa som varje årundandras statskassan om vi blir medlemmar --både det vi betalar till EG och det som vi inte längrekan ta in som skatter till vår egen statskassa.Summan har nämnts.En del av den summa som vi betalar till EU:s kassakommer tillbaka, säger man -- men på EU:s villkoroch med krav att självt bidrar med likamycket eller t.o.m. ! Jag håller på ochundersöker vad som ligger bakom detta. Det äralldeles uppenbart inte bara att man får tillbakapengar utan också att medlemsstaterna skall fyllapå.Detta kommer att innebära en hård press på denoffentliga sektorn. Blir det då så mycket över tilldet som vi vill prioritera i vårt eget land inom denoffentliga sektorn?Att lita på att tillväxten skulle bli så enorm att denkompenserar för det här anser jag vara flummigt.Det är ett önsketänkande. EG har just nu snarasten negativ tillväxt, trots inre marknad och allaoptimistiska drömmar. Arbetslösheten ökar, ochmed den fattigdomen.Sverige har skapat sitt välstånd och sin välfärdgenom att avvika från de system som tillämpats påkontinenten inom . Vi har hittat enmodell av blandekonomi och samförstånd sombeundrats i stora delar av världen. Vår jämlikhet,fulla sysselsättning, höga kvinnligaförvärvsfrekvens och därmed följandesjälvständighet, får nog svårt att överleva underEG-kommissionens förmyndarskap.Euratom är ett kapitel för sig. Våra förhandlareförefaller något förlägna inför detta avtal, som tillsitt innehåll ingår ograverat i Maastrichtfördraget.Man har bara ändrat namnen på institutionerna.Den Europeiska atomenergigemenskapen(Euratom) kom till då atomkraftenallmänt ansågs vara välsignelsebringande.I Euratoms artikel 1, som alltså ingår iMaastrichtfördraget heter det:''Gemenskapen skall ha till uppgift att genomskapande av erforderliga betingelser för en snabborganisation och tillväxt av kärnenergiindustriernabidraga till en höjning av levnadsstandarden imedlemsstaterna och till utvecklingen avförbindelserna med övriga länder. ''Avtalet är slutet och innehålleringa möjligheter till uppsägning. har studerat detta noga. Manhar försökt att säga upp Euratom, ty ingen leverlängre efter avtalet. Men man har inte lyckats. Ochsom sagt, i överfördes det ograverat tillsitt innehåll in i Europeiska unionen. I sittöppningsanförande hade inget attinvända, även om han påpekade att det inte längretillämpas till sin ordalydelse.Europeiska unionen kommer att äga alltkärnbränsle i , inkl. malmen natururan ochklyvbart material. Jag undrar hur många som kändetill det. Vi skall alltså ställa vår uranmalm tillgemenskapens förfogande. Kärnämne på svenskaanläggningar övergår, utan kompensation, iEuropeiska unionens ägande om skulle blimedlem i Euroatom, alltså i unionen.Det kanske inte blir helt lätt att sortera ut det s.k.utländska högaktiva avfallet, som enligt våra lagarinte får slutförvaras i . Som medlem skullevi överlåta nationella beslutsbefogenheter till EU,när det gäller lagstiftning och ingående av traktaterinom de områden som EU beslutat skall varagemensamma. Euratoms bestämmelser hör tilldessa områden. EU:s lagar tar över svensk lag. Vianses ju också vara framgångsrika på att slutförvarahögaktivt avfall i våra urberg, i vårt glest befolkadeland. Vad hindrar att IAEA-chefens, ,dröm går i uppfyllelse? som Europassoptipp för radioaktivitet.Just nu är det gott om uran i världen, och det är intetroligt att EU skulle trycka på för att bryta sinafyndigheter i . Observera att det är de somäger fyndigheterna i om vi blir medlemmari Europeiska unionen. Men det är inte troligt attEU skulle trycka på för det. För övrigt verkar deflesta länder på kontinenten faktiskt ha insett attkärnkraften är en döende teknik. Många länderavvecklar reaktorer på löpande band, medan vårtenergietablissemang tragiskt nog pumpar inmiljarder i gamla trasiga kärnkraftverk. Men nog ärdet stötande att vi skall förhandla om medlemskapi Euratom!Nu några ord om alternativet. Jag hade bett om attfå på mig. Jag hoppas att talmannen villursäkta om jag ändå bemöter allt det som har sagtsom att vi inte har något alternativ. kommernågra minuter om detta.Den 14 juni kommer jag att träffa en kanadensaresom vill jämföra samarbete med medidéerna som finns hos oss motståndare tillmedlemskap i unionen.Jag har själv sagt att jag tycker attNorden egentligen skulle kunna räknas somEuropas . Vi har ungefär lika mångainvånare och har ofta samarbetat i internationellaforum som s.k. likasinnade länder. I tycksman vara upprörd t.o.m. över sitt frihandelsavtalmed och anser att det tar för mycket av derassjälvständighet. Tanken att de skulle gå med iAmerikas förenta stater förefaller dem säkertabsurd. undrar jag varför vi inte allmäntanser detsamma när det gäller vårt fria, välmåendeland som medlem i förenta stater.Norden har hunnit längre än isamarbete på många sätt. Vi kunde gå vidare ocksåmed en nordisk hemmamarknad och återupplivaNORDEK. När NATO upplöses är ett nordisktförsvarsförbund det bästa, med ett försvar somendast skyddar våra länder och inte hotar någon.Kombinerat med ett aktivt internationellt arbeteför en hållbar, rättvis utveckling i världen ger detden största tryggheten för våra länder.Det brukar påstås att om inte blir medlem iEG, dvs. i EU, så blir vi isolerade. ''Utanförskapet''gör oss på något sätt mindervärdiga. Jag vet faktisktinget land som är så litet isolerat nu som Sverige.Det fanns faktiskt en period då vi var isolerade,under . Då var vi tacksamma fördet. verkar vi ju i varje tänkbart internationelltforum. Vi har mer transnationella företag än någotannat land i förhållande till vår folkmängd. Vihandlar framgångsrikt med hela världen, och är tillskillnad från EG/EU ett frihandelsvänligt land.Men inflytandet över EG, då? Måste vi inte ''sittamed vid borden där besluten fattas'' och måste viinte rätta oss efter dessa beslut, antingen vi sittermed eller ej? Varför skulle vi vara tvungna att rättaoss efter beslut? Vi kan låta bli attknyta vår valuta till deras. Det medförde ju kaos.Detta kaos upphörde när vi lät kronan värderas frittav marknaden. Varför måste vi lyda EG-ländernanu, när vi inte har gjort det förut, dåvi byggde upp vårt välstånd efter eget huvud?EG och EFTA är varandras störstahandelspartners, och handeln är i balans. Viexporterar lika mycket till som de tilloss. EG vill antagligen inte mista våra goda och, iförhållande till , rika marknader. Menvi har fler handelspartners och kan utvecklaförbindelserna inte minst med Stillahavsområdet.Vi borde satsa stenhårt på det förtroende somkanske fortfarande finns kvar hos de f.d.kommuniststaterna, som kämpar för demokrati ochmarknadsekonomi med en social profil.Tillsammans med likasinnade länder kan vi handlamed , på sådana villkor att de upphör attvara , vilket kolonialismen och kanske,dess värre, missriktat bistånd gjort dem till.Men inflytandet då? Det är viktigt att undersökahur besluten i EG fattas i praktiken. Den hemligalobbyverksamheten är uppenbarligen central.Ministerrådet, som slutligen klubbar besluten, ärtoppen på en pyramid av byråkrater, sakkunnigaoch diplomater, som i de allra flesta fall utformaroch i praktiken fattar besluten. Förutom alla beslutsnivåer och remisser,vidöppna för lobbyisternas verksamhet -- svenskastorföretag är mycket aktiva som lobbyister -- harministerrådet stödorganisationer, stötteorganer,som den danska EG-delegationen i Brysseluttrycker det. Reell grundbehandling sker på ennivå av arbetsgrupper med nationella ämbetsmän.Nästa nivå, Coreper, består av ländernasambassadörer, på plats i . De avgör deviktigaste sakerna, när de inte har ett alltförkontroversiellt politiskt innehåll. Ministerrådetavgör i praktiken bara det som inte lösts på lägrenivå, men beslutar formellt om allt. Detta är direktåtergivet från en figur som en dansk diplomat gavdeltagarna i senaste gruppresa tillBryssel. Det är viktigt att studera hurbeslutsfattandet går till om man vill påverka det.Riksdagens revisorer talar om de tusentalsarbetsgrupper som utgör EG:s beslutsmaskinerioch menar att omöjligen kan delta i alla. Viär redan med i många. Bl.a. sköter EFTA och EGgemensamt standardiseringsarbetet på uppdrag avEG-kommissionen. Vi är alltså , oberoende avEES och oberoende av medlemskap, med ochutformar olika standarder. Våra ministrar deltar iolika överläggningar med bl.a. EG:s ministrar. är vidare med bland alla europeiska statersamt och i ESK, den europeiskasäkerhetskonferensen, där för övrigt harordförandeskapet och är med i presidiet nästaår, tillsammans med ordförande, är medlemmar i , där allaeuropeiska stater är välkomna om de sköter demänskliga rättigheterna någorlunda. Vi samråderom energi i IEA i och vi är självfallet aktiva ialla FN-organ, t.ex. och ,nedrustningskonferensen i , förutom i ECE,, , , , , etc.Det jag nu beskrivit är bara en liten del av statenSveriges samarbete i . Det isoleradeSverige, om vi inte blir medlemmar i denna union.Var finns logiken? Men också hela finns med i samarbetet på kontinenten.Riksdagens utredningstjänst har frågat 30 svenskariksorganisationer hur de , utan EES ochmedlemskap i /EU, samarbetar med EG.Det visar sig att de flesta är medlemmar ellerobservatörer i sina EG-motsvarigheter och ansersig ha goda möjligheter att påverka. Det gäller LO,Metall, TCO, SAF, , , ,, , ,, , ,, ,, , , ,, ,, ,, Föreningen , ,, , , och Svenska freds- ochskiljedomsföreningen.De flesta tror att medlemskapet kommer att ge demstörre inflytande men inte innebära något nytt.Inflytande har man redan. Livsmedelshandlarnasäger: ''Våra synpunkters genomslag beror inte påsvenskt medlemskap utan på kvaliteten i dem. ''Denna säkerligen tröttande uppräkning tycker jagär viktig, eftersom det inte verkar allmänt bekant ihur hög grad faktiskt samarbetarinternationellt, utan EES, utan medlemskap. Detär för mig obegripligt hur man kan man påstå att viskulle bli isolerade om vi inte gick in i deneuropeiska unionen! Som medlemmar skulle visnarare bli mer isolerade, eftersom vi inte längrefritt kunde föra fram våra åsikter i alla andrainternationella forum. EG består faktiskt bara av6 % av jordens befolkning.Nej, låt oss göra som ! Också dåförhandlade vi om medlemskap i dåvarande EG,men beslöt att slå den tanken ur hågen och finna ettannat sätt att samarbeta. Vi fick frihandelsavtaletoch har under dessa vidareutvecklat andrasamarbetsformer. Men det är först somvi börjat låta EG/EU bestämma över oss.Självfallet skall vi samarbeta med våra käragrannländer på kontinenten. Frågan är inte om viskall samarbeta utan hur. Som medlemmar skulle vige upp vår rätt att bestämma över våra egnaresurser och vårt eget land. Det vore en oförlåtligdumhet.Herr talman! Tack för tålamodet. Jag yrkar bifalltill mitt yrkande i anslutning till min motion U509:1. beträffande avbrytande avmedlemskapsförhandlingarna med EGatt med anledning av motion1992/93:U509 yrkande 1 och med avslag på motion1992/93:U523 yrkande 1 som sin mening gerregeringen till känna följande.Sverige bör inte ändra grundlagen så att det blirmöjligt för att lämna ifrån sigbeslutanderätten till EG/EU. bör inteheller förhandla om medlemskap i . Däremotbör fortsätta samarbetet med EG för attfinna samarbetsformer, som inte innebär attSverige ger upp sin rätt att självständigt besluta ialla egna angelägenheter.Anf. 65 TREDJE VICE TALMANNEN:Meningsyttringar från åhörarläktaren är intetillåtna.Anf. 66 ():Herr talman! står inför ett antal mycketallvarliga problem: hög arbetslöshet, inbördeskrig iJugoslavien, de gränslösa miljöproblemen och inteminst hur man skall säkerställa demokrati ochframsteg i Östeuropa.Vad lider av är inte att det är för mycketsamarbete mellan folk och länder. VadEuropa lider av är att det är för litet samarbete.Detta tror jag är det grundläggande motivet till attSverige bör delta i den europeiska gemenskapenoch den europeiska unionen.Hans Lindqvist, som är en av de två ordförandenai Nej till EG, har sagt: ''Tiden är nej-sidans värstafiende.'' Detta tror jag är en riktig insikt och ettriktigt konstaterande. Allteftersom tiden går ochdiskussionen fördjupas och lämnar det merslagordsmässiga planet kommer allt fler människoratt bättre förstå vilka möjligheter samarbetet iEuropa erbjuder. Inte minst kommer kraven på attNej till EG skall ange sina alternativ att ställas medallt större kraft.Man kan säga att vår valsituation i ärrelativt enkel. Vi har att ta ställning till deteuropeiska samarbetet så som det har gestaltat sigfram till denna tidpunkt. Sedan skall vi delta i denstörre frågan om hur framtid skallutvecklas. Det är två olika frågor.Jag tänkte beröra några av de spörsmål som hartagits upp i debatten. Det militära försvaret harnågra varit inne på. Det är väldigt viktigt att vi, istället för att rabbla upp ett antal paragrafer,försöker konstatera varifrån hoten mot Europassäkerhet kommer. De kommer inte från , intefrån eller . De kommer, somde alltid gjort i historia, från inre.Vi hotas inte utifrån, vi hotar inte andra, men vihotas av oss själva. och andravärldskriget var dessutom krig som startade iEuropa och transporterades till resten av världen.Jag säger som någon sade tidigare: Om Jugoslavienhade varit med i EG, hade inte inbördeskriget varmöjligt. Hade vi haft EG före ,hade kanske 60--80 miljoner människor i Europaöverlevt de två världskrigen.Detta är alltså det grundläggande motivet.Återigen: Hoten kommer inte utifrån. Vi européerhotar inte andra, som det ser ut i dag.Det är också väldigt viktigt, för att få perspektiv pådet hela, att erinra om att de länder som för baradrygt diskuterade hur man mesteffektivt kunde förgöra varandra är samma ländersom diskuterar hur de skall skapa engemensam valuta och eventuellt ett gemensamtmynt. Det är ett oerhört framsteg i Europashistoria.Apropå den gemensamma valutan sade BirgittaHambraeus att länderna inte har rätt att föra egenekonomisk politik. Det är riktigt. Man strävar efteren gemensam penningpolitik och en koordineringav finanspolitiken. Men det avgörande är attländerna får använda sina statsfinanser, sin budgetoch sitt inrikes väsende hur de själva vill, men defår inte driva sin ekonomiska politik så att den bliren börda för omgivningen. De får t.ex. integenomföra konkurrensdevalveringar. Det är frågaom solidaritet i den ekonomiska politiken. Detta ärtyvärr ganska okänt.Vad som har varit vårt problem är att vi lever i envärld som präglas av instabilitet, inte minst på detekonomiska området. Alternativet är inte någotslags fullständig självständighet utan i praktiken ettberoende av den tyska ekonomiska politiken iallmänhet och den tyska penningpolitiken isynnerhet. Detta är den situation som vi befinneross i nu.Bengt nämnde artikeln i minskat inflytande för små nationer inom EG.Då är det väldigt viktigt att erinra om att vi nuförhandlar på ochMaastrichtfördragets grund. Om det skulle skenågon förändring i de små staternas ställning, kandet inte ske förrän vi är fullvärdiga medlemmareller om vi skulle rösta nej eller om vi skulle få ettnej-resultat i folkomröstningen. Då har vinaturligtvis inget inflytande alls. Under resans gångkan ingenting ske som förändrar de små staternasställning. När vi är medlemmar har vi vetorätt attingripa mot en försämring av de små staternasställning, precis som de andra små ländernakommer att ha. Denna fråga diskuterade för övrigtDinkelspiel i sitt anförande angående den svenskarösträtten och svenska språkets ställning.Alternativet, som det har framställts här, är att detskulle finnas något slags fullständig självständighetför utanför EG och att vi skulle få enfullständig frihet att råda över oss själva. Det är enillusion. Så har det aldrig varit. Det är det i änmindre grad . De avgörande besluten i dettaavseende, framför allt på det ekonomiska området,fattades , då bleven exportledd ekonomi med en stark exportsektor.Politiskt har vi naturligtvis tidigare varit djuptintegrerade med det övriga , från 30-årigakriget och framåt.Vi har alltså en situation där vi på det ekonomiskaoch politiska området är beroende av vår omvärld --detta beroende är ömsesidigt. Den fullasjälvständigheten finns inte.Något som särskilt stöter mig i denna debatt -- dettagäller framför allt och en hel delcenterpartister -- är när man som gammalfrihandelsföreträdare får höra denna hycklandeinställning vad beträffar handeln medStillahavsasien och , som BirgittaHambraeus var inne på. Vilka partier var det somröstade emot avskaffandet av restriktionerna påsvensk tekoexport? Jo, det var ochVänsterpartiet. År gick man emot detta.Det fanns ett starkt motstånd också inomCenterpartiet.Nu har dessa personer helt vänt kappan eftervinden och framställer sig själva som storaanhängare av frihandel. Kom inte med det tricket!Ni har ingen trovärdighet i frihandelssammanhang.Ni har ingen trovärdighet i fråga om att hjälpa till en bättre ekonomisk utveckling genomatt öppna gränser. Det är vämjeligt atthöra er!Euratom är ett lysande exempel på BirgittaHambraeus inställning att i debatten inte försökaklara ut och ta till sig hur det ligger till, i detta fallhur avtalet tillämpas generellt i EG och i de olikamedlemsländerna. Det är utrett och beskrivet, menBirgitta ger en beskrivning som inteöverensstämmer med sanningen. Det är tecken påhennes brist på vilja att föra en saklig debatt i EG-frågan.Vad gäller frågan om och är den storaskillnaden att vi i har ett säkerhetspolitisktproblem. Vi har som ett resultat avden etniska och språkliga förbistringen i Europakonflikter och revirstrider, som man nu med EGsom viktigaste instrument försöker komma till rättamed. Vi har dessutom arbetslöshetsproblem och degränslösa miljöproblemen samt uppgiften att tahand om och det eventuellt nyaJugoslavien. Det finns ingen likhet och parallellitetmellan relationerna --och de mycketsvåra och annorlunda problem som vi har i Europa.Jag håller vidare med om det som . Även om kanske de ekonomiska argumenteninte vore så starka, skulle jag i likhet med honomoch med dessa övergripande motiv vara för etteuropeiskt samarbete.Låt mig delvis som replik på vad också tala något om de ekonomiskakonsekvenserna och relatera en finsk utredning,gjord av ett utredningsinstitut som heter ETLA.Man har där försökt att kvantifiera hur stora deekonomiska framstegen skulle bli eller, för att varalitet mera precis, hur stor höjningen avkonsumtionsnivån skulle bli, om går med iEG jämfört med om omfattas av EES-avtalet.Man kommer fram till en ökning avBNP . Man skulle få en engångshöjning somutspridd över skulle motsvara . Ärdetta mycket eller litet? Översatt till svenskaförhållanden skulle det ge ungefär 80 miljarderkronor högre BNP . Med den uppgiften ärBengt funderingar om 22 miljarder imedlemsavgift i viss mån bemötta.Jag vill dock inte binda mig alltför fast vid summan80 miljarder för den finska undersökningensresultat översatt till svenska förhållanden. Det blirmer för på jordbruksområdet och mer föross genom EMU. Men uppgiften antyder ändånågot om storleksordningen av den statiskavinsten.Särskilt för oss i tillkommer de dynamiskavinsterna av att vi bibehåller vår förmåga attattrahera investeringar, både svenska företagsfortsatta investeringar i och utländskaföretags investeringar här.Att jag tar upp det förhållandet att den ekonomiskabasen blir större beror delvis på att det är detviktigaste argumentet mot dem som är oroliga försvensk välfärd, vare sig den är privat eller offentligtorganiserad.Inom t.ex. handikapprörelsen, där det förs enganska stor diskussion om konsekvenserna av ettsvenskt EG-medlemskap, tar man upp frågan attdet finns ett direktiv inom EG om handikappade påarbetsmarknaden. Det är bra att det direktivetfinns, men det avgörande i denna fråga, liksom iandra frågor som rör välfärden och socialaförmåner, är att det finns en stark ekonomisk bas,som kan bära upp välfärdssystemen, som t.ex. -- låtmig uttrycka det så -- kan bära upp en folkpartistiskhandikappolitik. Utan denna bas hjälper det intehur fina regler och lagar som vi har. Den äravgörande, och det är därför som jag vill fästauppmärksamheten vid den finskakonsekvensutredningen.Till nej-sidan måste också den avgörande fråganställas vilket som är alternativet. Det har vi ännuinte fått höra. Hänvisningen till har jagredan avvisat. De svar som man får är dimridåer.Ett odefinierat ''förenta regioner'',, , eller andra ioch för sig utmärkta organisationer är inte någrarealistiska alternativ för Sverige.Var och en kan drömma om att någon annanorganisation skulle ha vuxit sig stark i , mennu är det EG som har kommit dit. EG är den isärklass mest framgångsrika och kraftfullasamarbetsorganisation som finns i . Detfinns inget alternativ. Det gäller åtminstone omman inte eftersträvar en politik för att ta oss ut urdet internationella beroendet. Det skulle t.ex.innebära att gav upp ambitionen att vara enledande exportnation. Vi skulle till ett högt pris,bl.a. i form av ett kraftigt minskat välstånd, väljaatt sluta oss inom oss själva. Det är den visionensom styr en hel del av de mest aktiva EG-motståndarna.Per har t.ex. i en bok med gillandebeskrivit målet om ett ''Alternativ -- ''. Hanskriver där att han syftar på ett samhälle ''därlokalsamhället är en grundläggandeförsörjningsenhet, alla har minilön, privatbilismenhar ersatts av hyrbilskollektiv, men denelektroniska revolutionens fördelar också hartillvaratagits''. Han deklarerar att ''ensjälvtillitsmodell i i samarbete med är möjlig och skulle ge ett samhälle med högsocial, kulturell och ekologisk välfärd, men lägremateriellt välstånd än världsmarknadsmodellen'' --det är tydligen den svenska modellen.Jag tror att Per skulle ha svårt att geexempel på något land som har sänkt sitt materiellavälstånd kraftigt och ökat, eller enskunnat bibehålla, den sociala, kulturella ochekologiska välfärden.Motståndarna till EG appellerar ofta till ennationalistiskt färgad konservatism -- att allt skallbli vid det gamla om vi står utanför EG. I självaverket innebär deras vision av långt störreförändringar än om vi går med i EG. Ett samhällesom sluter sig inom sig självt, bort frånvärldsmarknaden, och därmed bort från välståndet.Jag tycker att det är värt att peka på deundersökningar som har gjorts i EG om hurmänniskorna i EG, EG-medborgarna, ser på ossoch på ett svenskt medlemskap. Vi är de mestomtyckta såsom kommande nya medlemmar. Jagtycker att vi skall ta vara på det.Det är också värt att understryka att vi inte kommermed mössan i handen till EG. Vi har krav, menockså något att bidra med.Avslutningsvis tror jag som liberal att det är viktigtatt än en gång poängtera att samarbete har ettvärde i sig. lider inte av för mycketsamarbete utan av för litet samarbete.Anf. 67 () replik:Herr talman! sade att hoten motEuropa inte fanns i omvärlden. Jag tycker att detlåter bra. Jag har till olika företrädare på rätt högnivå inom EG ställt frågan varför man behöver denmilitära dimensionen. Från dem får man svaren atthoten kommer från , från ochkanske också från . De har alltså enannan syn på detta än . Manhänvisar till , till Khadafi, tillAssad i osv.I en intervju sommar fick generalsekreterarenvan Eekelen i VEU frågan vad som är VEU:sområde för ingripande. Han sade att det var helavärlden. Det kunde gälla ingripanden iMellanöstern för att skydda oljeleveranser osv. Detär bara att konstatera att det är en annan attityd änden som har.Anf. 68 ()replik:Herr talman! Det borde nu stå klart att allt tal omatt vi som inte vill gå med i den europeiska unioneninte har något alternativ är rent nys. De som intehar något alternativ är ja-sägarna. Ert enda förslagär att skall ge upp suveräniteten och gå in ien union.Vi anser att skall behålla sin suveränitet,och därmed har vi alla andra möjligheter öppna.Det är många olika åsikter om vad som är denviktiga eller riktiga utvecklingen för . Såskall det vara i en demokrati. Men bibehåller vi vårsuveränitet har vi många möjligheter. Att säga attvi plötsligt blir isolerade när vi har ett så intensivtsamarbete är helt enkelt inte trovärdigt. Det här håller inte längre.