prot · GG0997 · 1993-04-22 00:00:00 — Framför allt innebär de överhuvud taget inte att de som har festat på något sättskall vara med och betala notan.Man vägrar konsekvent från regeringens sida attöver huvud taget försämra för människor som hardet bra ställt, enkelt uttryckt. Man vägrarkonsekvent att använda sig av de medel som står tillbuds för att få ner budgetunderskottet, vilket ärviktigt. Jag är också av den uppfattningen.Vi har fått se att budgetunderskottet kommer attväxa med 30 miljarder. Katastrofen har alltså blivitvärre . Regeringen har räknat fel. Dethar mycket riktigt lagt ut textenomkring, så jag behöver inte ta upp det ytterligare,utan det är bara att konstatera. Ändå berömmerman sig av att föra en trovärdig politik.Det står också på en sida i finansplanen att det hartagits till intäkt för att man för en lyckad politik attexportindustrin nu ökar. Man har tagit det som ettbevis för att regeringen har fört en riktig politik.Anledningen till att investeringarna ökar i Sverigeoch att exportindustrin går bra är att kronans värdehar sjunkit. Det var faktiskt en följd av regeringensmisslyckade politik. Man försökte krampaktigthålla fast vid kronans fasta värde, men detmisslyckades. Resultatet blev ökade investeringar,men det är faktiskt inte regeringens förtjänst.Jag är övertygad om att vi naturligtvis måste göranågot åt budgetunderskottet. Vi får räntekostnaderpå kanske 100 miljarder , som de ligger på nu.Det går inte, det kan vi vara överens om. Dekommer att äta upp alla de nödvändigainvesteringar och satsningar som vi behöver göraför att råda bot på bl.a. arbetslösheten. Alltsåmåste man sänka budgetunderskottet. Då måste vinaturligtvis diskutera också besparingar, men manmåste också diskutera hur vi skall kunna ökastatens inkomster.Det finns ett sätt som heter skatter. Det vägrarregeringen konsekvent att använda sig av. Tvärtomvisar man med stolthet hur man har fått nerskattekvoten till litet . Det är man stoltöver, trots att man vet att skatteuppgörelsen medSocialdemokraterna var ofinansierad och innebarsänkta skatter för höginkomsttagare, medanlåginkomsttagare fick det besvärligt ekonomiskt.Dessutom är detta en av orsakerna till detbudgetunderskott som vi har . Ekonomertvistar om hur stor del -- 30 miljarder, 50 eller 100miljarder -- som är resultatet av den ofinansieradeskattereformen.Jag tycker inte att det är någonting att vara stoltöver. Tvärtom borde man erkänna att det inte varbra. kanske vi får återställa litet av de orättvisorsom man skapade med skattereformen genom attfaktiskt höja vissa skatter. Då tänker jag inte barapå de punktskatter som regeringen har föreslagit ifinansplanen. Där skulle jag dessutom gärna viljaveta vad det är för skatter, om det gäller alkohol,tobak, miljöavgifter eller bensin.Vi föreslår helt enkelt att vi tar in skatter för attbättra på statsfinanserna. Vi föreslår att mansänker grundavdraget, att man tar bort helagrundavdraget för de personer som har enårsinkomst över brytpunkten, dvs. över 200 000 krper år. Det ger en inkomstförstärkning tillstatskassan på mellan 7 och 8 miljarder, alltsåbetydligt mer än det som regeringen tar in genomsin allmänna sänkning, som innebär att ocksåmänniskor med låga inkomster får vara med ochbetala. Det innebär alltså mer pengar in istatskassan och på ett betydligt rättvisare sätt.Vi tycker också att människor som faktiskt harhöga inkomster kan tåla en skattehöjning på 5 %.Vi tycker att det är rimligt att just de löneskikt ochde grupper i samhället som har fått lättnader nuskall vara med och betala och se till att vitillsammans kan ta oss ur den finansiella kris som viär i och se till att vi kan sänka budgetunderskottet,så att vi får pengar över till någonting annat än attbetala räntor. Det skulle vara en rättvis politik.Men det vill inte regeringen. Regeringen har inteambitionen att föra en rättvis politik.Det är cyniskt när mormor talar om sittbarnbarn och att det skall gå bra för henne -- jaghoppas gärna att det gör det --, när man ser på hurdet ser ut för ungdomarna och vad man påarbetsmarknadssidan gör för dem. Jo, manförsvagar stödet och försvårar för ungdomar,framför allt människor , att få en möjlignivå att leva på. Man sänker utbildningsbidraget nivå som inte är möjlig att leva på. Man säger attbidraget skall vara av ersättningsnivån, somär , dvs. man skall leva på av den lönman har, annars får man ingenting. Det ärungdomarnas situation, om att det är en rättvis politik ochen satsning på ungdomarna går inte ihop.Det enda sättet att få tillbaka en framtidstro är attlåta människor arbeta. Men den politik somregeringen för går konsekvent ut på att människortvingas ut i arbetslöshet.Jag tänker också på situationen i kommuner ochlandsting. Det är bra att man häver skattestoppet,tycker jag. Men vad kommer det att innebära försituationen i kommuner och landsting när mansamtidigt talar om att man skall frysa statsbidragenoch att man skall göra framtida besparingar på 35miljarder kronor inom den offentliga sektorn? Påvilket sätt löser det problemen med de förväntademellan 30 000 och 50 000 arbetslösa, somKommunförbundet och de kommunalanställda harvisat på, just inom den offentliga sektorn,kvinnornas arbetsmarknad? Det är en mängd djupaorättvisor i den här politiken, vilket gör att det blircyniskt när man talar om förtroendeskapandepolitik.Det finns fler detaljer som jag kan återkomma medi nästa inlägg. Men jag tycker att det skorrar illa närAnne talar om framtid, barn, barnbarn ochrättvisa. Detta är en djupt orättvis politik, somleder in med djupa sociala klyftor ochökade skillnader i levnadsvillkor.(Applåder)Anf. 7 Finansminister ():Herr talman! frågade vad det berorpå att inte alla prognoser slår in precis som man hartänkt sig. Låt mig säga att en väsentlig faktor är attarvet i fråga om inflationsekonomi ochspekulationsekonomi är tyngre och större än vadnågon kunde tro. Då regerade för all del inte vi.Vi har den ganska otacksamma rollen att betalanotorna från det ganska hämningslösa 80-talet. Detär rätt många tiotals för att inte säga hundratalsmiljarder kronor som detta handlar om i pengar.Det är oändligt mycket värre för alla de enskildamänniskor som genom att inte ha något jobbtvingas betala dessa 80-talsnotor. Det är enförklaring som tyvärr är alltför korrekt.I det korta perspektivet vet alla att den svenskaekonomin påverkas mycket starkt av utlandet. Dethar skett en stark försämring av den tyskaekonomin under bara . Dettakan man inte trolla bort, även om man gärna skullevilja. Det innebär att den svenska ekonominpåverkas negativt av utvecklingen i . Detär det huvudsakliga skälet till att siffrorna inte serexakt likadana ut som de gjorde i januari.Jag tyckte ändå att det fanns något av positivt slagatt ta fasta på i inlägg. Det varmycket bra att var bekymrad överstatsskulden och dess storlek. Det är jag också. Detvar i själva verket hela angreppssättet förregeringens politik, att vi är mycket bekymradeöver statsskulden och vill göra någonting åt den.Det är bra att också är bekymrad. Jaghar tyvärr inte märkt att han vill göra så väldigtmycket åt det. Viljan att göra något kanskekommer så småningom.En annan fråga som ofta diskuteras i den nuvarandeekonomiska situationen är läget påhemmamarknaden, frågan om expansion. Jag ärmycket för expansion på rätt sätt. Den viktigasteexpansionen som vi kan skapa nu är genom enlättare penningpolitik. En av finanspolitikens allraviktigaste uppgifter är att skapa sådan stadga ochsådant förtroende i långsiktigheten i definanspolitiska insatserna att det möjliggörlättnader inom penningpolitiken, kort sagt en litetlägre ränta. För att detta skall vara möjligt, någotman inte bara kan tycka till om rätt upp och ner ochönska sig, måste det finnas ett långsiktigtförtroendeskapande, stabilt -- det förefaller det attgöra i parlamentet -- program för en sanering av deoffentliga finanserna.Ordet sanering har valts med viss omsorg, inte föratt det skall ge intryck av att det här är någotglädjebudskap. Det är klart att detta är mycketsvårt för många människor. Det illustrerar att arvetfrån 80-talet är stort och behöver saneras och att detinte är alldeles enkelt att göra det, utan det kräveruppoffringar från många.Det är viktigt i ett sådant perspektiv, tycker jag, också kan visa upp att det ger resultat, att detfaktiskt blir bättre. Det är också innebörden i delångsiktiga kalkyler som finns i den revideradefinansplanen. Vi ser där att ekonomin börjar växanästa år. Den bedömning som vi gör avarbetslösheten är faktiskt något ljusare änden bedömning av arbetslösheten som gjordes ijanuari, om man räknar med de nya definitionerna.Det är ju positivt. Vi ser att vi kan nå en tillväxt påungefär , vilket är mycket bra. Detkommer att finnas utrymme för en ökning av denprivata konsumtionen, inte fullt så stor som manskulle önska, men ändå tillräcklig. Det kommer attbli en nedgång i arbetslösheten och fler jobbkommer. Vi får en ganska viktig och stor uppgång iexport och företagsamhet, industriproduktion ochliknande.Bland de frågor som jag tyckte mig notera var endär det talades om olika grader av exakthet i deolika posterna i saneringsprogrammet. Det ger migtillfälle att precisera hur detta arbete är tänkt att gåtill.Vi förelägger nu hela detta 81-miljardersprogram. Det är mycket omfattande.Det skall sedan följas upp av enskilda förslag ikonkret bemärkelse. Beträffande de förslag där viväntar oss att lägga fram konkretalagstiftningsposter relativt snart är vi också merkonkreta i den reviderade finansplanen. Vi ärfaktiskt ganska exakta. Det gäller t.ex.reformeringen av arbetslöshetsförsäkringen. Detgäller reformeringen av ATP. Det gäller sannoliktdelpensionen. Det gäller reformeringar inomtandvårdsförsäkringen och det gäller i hög grad eneffektivisering av skattekontrollen, som vi redanhar satt i gång.Jag tycker att det är viktigt att markera att det ärde förslag som skall föreläggas i den allramest slutliga beslutspunkten , inom 1--1 1/eller inom dennamandatperiod, som är exakta i den revideradefinansplanen. Förslag som skall föreläggasriksdagen och träda i kraft , t.ex. inombostadsområdet, bör faktiskt inte vara exaktpreciserade . Det finns en verklighet somskall ha en viss betydelse.Det väsentliga är att storleken på dettasaneringsprogram upprätthålls och att det finnsmycket tydliga poster och belopp som visar hursaneringsprogrammet skall sättas ihop. Därför ärkonkretiseringen i programmet ett mycket starktstöd för den förtroendeskapande politik som ärnödvändig för den expansion vi vill ha inompenningpolitiken.Jag noterade att tyckte sig finnaen ganska god gemensam insikt i det som står ifinansplanen. Det är bra.Det finns väl antagligen några punkter där vi görlitet olika bedömningar, t.ex. i fråga omturistmomsen. Den växelkursförändring som harinträffat ger en mycket kraftig stimulans tillturistnäringen, som för övrigt tillhör deverksamheter som verkligen går bra i dag.Gudrun tog upp en del olika frågor. början hävdade hon att det som går bra, går brabara därför att växelkursen flyter. Det är intekorrekt. Man måste också ta hänsyn till den lågaprisökningstakten, som är en väldigt viktigingrediens i hela den ekonomiska politiken, så attden förblir låg. Man måste också ta hänsyn till denmycket starka förbättring av produktiviteten iföretagen som har skett och fortsätter att ske --, och . Detta är denlångsiktiga basen för en bra utveckling av vårindustri.Jag noterade också att har tagit stort intryck av dendebattskrift som presenterades i början på veckanoch som handlade om ganska omfattandeskatteförändringar. Hon hävdade också att det varganska dåligt med lägre skatter. Hon menade attskattereformen var alldeles galen, eftersom deninnebar att några miljarder kronor föll bort. Jagtycker att det är mycket positivt för Sverigesekonomi, för företagen och för jobben att visnabbare än vi tidigare kunde bedöma att vi skullegöra, kommit ner till en skattekvot som faktiskt ärunder . Om jag inte missminner mig var detnågonting som även Socialdemokraterna tyckte vareftersträvansvärt . Detta har viåstadkommit än vad vi trodde.Det är mycket viktigt att vi inte börjar föra enfelaktig politik och tro att vi skall kunna lösabudgetproblemen genom mycket bastantaskatteökningar. Då tror jag faktiskt att man skullebita sig själv i svansen. Det leder inte till de jobbman vill skapa. När man säger sig vilja skapa flerajobb, har jag litet svårt att förstå varför man tror attdetta bäst sker om man gör det dyrare och svårareför företagen att anställa flera människor. Detborde egentligen vara tvärtom.Det finns en punkt som jag tycker att det finnsanledning att diskutera ytterligare -- det gäller i ochför sig för många punkter. Det här gäller dock enpunkt där det skulle vara särskilt intressant att hörahur bedömningarna görs, eftersom de påverkar denekonomiska politikens utformning. Det gäller detprivata sparandet. Detta är en av de mera osäkraposterna i prognoserna. I bedömningarna ligger enmycket stor sparandeökning. Jag tror själv att dettager möjlighet till en ganska godkonsumtionsutveckling framöver. Människorkommer nämligen inte att ha kvar ett sådant starktönskemål om en sparandeökning under denkommande femårsperioden.Anf. 8 ():Herr talman! En uppmaning i all välmening tillfinansministern: att skylla allt på utlandet ochdet största oppositionspartiet. Jag tror att AnneWibble själv skulle tjäna på att diskutera dessafrågor litet mera nyanserat.Jag tog upp frågan om varför regeringen, varje gångden återkommer med nya kalkyler, systematiskt fåröverge sina gamla. Varje gång man presenterar ettperspektiv är det sämre än förra gången. Detta harnu upprepats så att även AnneWibble borde fundera över vad det beror på. Hongav en förklaring här och sade själv att förklaringentyvärr är korrekt. Jag skulle nog vilja säga attförklaringen var ytterligt ansträngd. Jag minns enpartivän till som blev ganska hårtträngd i en debatt och försvarade sig med följandeförklaring: Det kan väl hända att jag överdriver,men inte så mycket att jag menar motsatsen till vadjag säger. Det kanske är något för atttänka på.Om vi, när det gäller arbetslösheten, tittar på densiffra som är mest kännbar, nämligen siffran överarbetslösheten , får regeringen skriva upp sinegen prognos från till . Detta ärverkligheten.Jag noterar att det inte är många som har fått denomtalade kompletteringspropositionen . Jagförstår att regeringen har jobbat med den in i detsista. Jag har själv inte sett den i dess hopbundnaform, utan jag fick den i form av en pärmatt läsa i. Jag bläddrade förtvivlat för att få se vadman sade om näringspolitiken. Jag vet inte ombladen om det avsnittet möjligen var urryckta. Menjag har förstått att det över huvud taget inte finnsnågon bilaga om vad som skulle behövas, nämligenen aktiv näringspolitik som bidrar till en starkväxtkraft i näringslivet. Detta är en avgörandesvaghet. Frontlinjen mot underskotten ochunderproduktionen går i kampen motarbetslösheten. Regeringens s.k. plan för att sanerastatsfinanserna saknar det väsentliga, nämligen destora besparingar som uppstår genom att alltfler fårarbete och allt färre tvingas leva på bidrag.Efter att ha läst i den reviderade finansplanenmåste jag säga att det förekommer en hel delhokuspokus med siffrorna. När det gäller denoffentliga konsumtionen presenterar man någotslags besparing. Utgångspunkterna avgör hur storbesparingen kommer att bli.Lindbeckkommissionen hade tänkt sig att denoffentliga konsumtionen normalt skallväxa . Det motsatte man sig och sparadesåledes 42 miljarder. Regeringen säger att man isina antaganden utgår ifrån att konsumtionen växermed , alltså sparar man 35 miljarder. Det är ettmärkligt sätt att hantera dessa frågor på.Verkligheten är att den kommunala och statligakonsumtionen minskar år och att dettakommer att få mycket allvarliga effekter påsysselsättningen, på viktiga kommunalaverksamheter och för en rättvis fördelning.Kommunernas verksamhet kommer i själva verketinte att ligga kvar på noll, utan det är fråga om enkraftig minskning.När det gäller fördelningsfrågorna kan jag ta ettexempel. Det gäller vad som snart kommer attdrabba de arbetslösa. Genom att man införkarensdagar och dessutom gör det på ettosedvanligt brutalt sätt kommer de arbetslösa attmitt få enstjärnsmäll från regeringen i form av femkarensdagar. Medan de andra som har arbetekanske får något extra till semestern, kommer dearbetslösa att få en mycket kraftig sänkning av sinstandard. Det är tyvärr ett av många exempel på attregeringens fördelningspolitik inte präglas avrättvisa.Avslutningsvis vill jag som ytterligare ett inlägg idiskussionen om efterfrågan på hemmamarknadenreferera till en teckning av . Påteckningen finns en man som säger: Jag mår interiktigt bra . Jag har så förskräckligt dåligköpkraft.Anf. 9 (nyd):Herr talman! I den allmänna generationstävlingsom har utbrutit här ber jag härmed att få meddelaatt jag är både farfar och morfar och detta femgånger om. Med den logik som här gäller måste jagveta väldigt väl vad jag talar om. Det är alltså bästatt ni lyssnar på vad jag nu har att säga.Ny demokratis val har varit att antingen stödjaregeringen eller förlänga krisen, osäkerheten ochden ekonomisk-politiska villervallan. Ni har hörtvårt val. Socialdemokraterna gjorde det ganska lättför oss, eftersom de förespråkar att man skallåtergå till den typ av samhälle som just nu håller påatt förgöra sig själv och som har bevisat sin egenorimlighet. Det är ju det skiftet vi måsteåstadkomma. Sent skall syndaren vakna. Det tarväl till för socialdemokraterna.Regeringens föreslagna åtgärder ger tillsammansen effekt på . Jagskulle vilja jämföra det med de 196 miljarderkronor som Ny demokrati framförde ivalrörelsen men som bemöttes med spott och spe avalla och idiotförklarades av medierna, som verkarha extra svårt att hänga med i enkla och ganskasjälvklara ekonomiska resonemang.Inom det sparbeting som finns på den offentligasektorn kommer det att krävasokonventionella grepp. Vi har lagt fram förslag omatt man skall slakta de heliga korna. Det kan gällaallt, såsom bistånd, flyktingpolitik,organisationsbidrag, partistöd och vad man vill. Jagvill här bara hänvisa till de utredningar som tidigareJO gjorde beträffande asylprövningarnaoch gjorde beträffandeförläggningskostnaderna för att visa att det visstfinns väl belagda möjligheter. Man kan sänkaersättningsnivån till rakt över även i fråga omarbetslöshet och familjepolitik. Man kan gå vidaretill organisationer, partier, bistånd och över huvudtaget när det gäller bidrag. Man bör se på detta.När det gäller ungdomen måste vi tillsammansskärpa oss för att ändra lagar, regler ochförordningar så att förutsättningarna förungdomarna blir vettigare. Vi måste helt enkelt haett system, som innebär att det skall stämma, omman såsom 16--18-åring ser framåt i livet. En delskall inte få lån för att studera, medan andra får lönför att göra det. Ungdomarna lär sig en massa knep,t.ex. att de skall först gå till a-kassan och sedanjobba svart. Allt detta måste man angripa. Vi i vårgeneration är kanske ganska luttrade, menungdomarna är det inte. Jag tror därför att detta ären av de absolut viktigaste sakerna att tänka på.Jag har några frågor till finansministern. Man talarom en miljöskatt. Jag vet inte vad det är, och jag ärdärför litet nyfiken minst sagt. Jag hoppas att detinte är någon skatt som gör det svårare för svenskaföretag och skrämmer tillverkningen ur landet. Detvore inte särskilt smart.När det gäller företagsamheten vill jag framhålla attdet behövs fler arbetsgivare, även om ordetarbetsgivare är ett fult ord i . Men vi kan jubortse från och bara talaom arbetsgivare. Vad kommer man då att göra försmåföretagen utöver det som vi har hört förut? Ärnågonting på gång? Det är väldigt viktigt för deriktiga jobben.I fråga om verk och myndigheter över huvud tagetser vi hur beloppen stiger och stiger. Jag vet inte hurmånga hundra miljarder som skall slussas ut viamyndigheter och verk, som egentligen inte ärorganiserade för att klara av det -- och som kanskeinte heller klarar av det utan i panik sprider pengaromkring sig. Där krävs det en enorm skärpning.Bidragsmyglet än en annan liknande fråga.Den privata konsumtionen, som det nu talas om,beror inte bara på det som man skriver i en budget.Men den beror förvisso på ett fungerandekreditsystem. Vi måste få banksystemet attfungera. Vi måste också få ner räntorna till enrimlig nivå, och vi måste skapa framtidstro. Om vilyckas med det, kommer svenskarna att börjakonsumera så att ni får hålla igen. det liggernämligen inte i den svenska nationalkaraktären attspara. Vi har varit sämst i världen i det avseendetunder alla årtionden utom precis just . Jag troratt detta går att rätta till.Sedan har jag några frågor till statsministern, somenligt vår besynnerliga riksdagsordning inte fårsvara på dessa frågor. Medierna får väl som vanligtta över funktion. Men jag ställer i allafall frågorna här, för de är angelägna.1. Vi menar som bekant att fallskärmsavtalen är enskam i dagens och att de kan tas bort i denoffentliga sektorn, som ju är vårt ansvarsområde.Vad anser statsministern?2. Vi tycker att momsen skall vara en krisregulator,dvs. om den inhemska efterfrågan sackar efter förmycket, parerar man med sänkt moms. Vad sägerstatsministern om det?3. Behovsprövade barnbidrag är ett s.k.rättviseförslag, som vinner allt större stöd. Vadsäger statsministern?4. Det svenska biståndet kan onekligeneffektiviseras. Andra former kan tillgripas. Det kanvara ett bundet bistånd, export- ochinvesteringskreditgarantier m.m. liksom enfokusering på vår egen närhet. Vad ärstatsministerns reaktion?5. I denna debatt har jag uttryckt mintillfredsställelse med de kontakter som ägt rum medstatsministern och andra och mellan Ny demokratioch regeringen. Hur vill regeringen gå vidare? Hurser statsministern på den situationen?Anf. 10 till statsministern kan lämpligen ställas vidden frågestund som äger rum i kammaren.Anf. 11 ():Herr talman! Även jag skall ta upp frågan om a-kassenivån och karensdagarna, om finansministernhar lust att lyssna i denna debatt.Det är ett faktum, som också vi haruppmärksammat, att man tydligen planerar att ta utdessa karensdagar retroaktivt. Ersättningsnivånsänks fr.o.m. , dvs. i praktiken fr.o.m. den5 juli. Men tydligen kommer alla som har någonform av ersättning, a-kassa eller någon annan, ävenom de befinner sig i slutet av en period, att fåavdrag , dvs. Jag undrar vad har attsäga till dessa personer. Det skulle vara intressantatt höra.Över huvud taget vore det intessant att höra hurfinansministern resonerar och hur det är möjligt attfinna det försvarbart att sänka nivåerna i a-kassan,när det för en hel del personer faktiskt innebär attde hamnar under socialbidragsnormen och alltsåtvingas att begära bistånd för attkomplettera ersättningen.Jag har framför mig en artikel ur SKTF-Tidningen.Det handlar om en arbetslös läkarsekreterare, somföre hade kvar . Hon ären ensamstående mamma med ett barn. Efter den1 juli kommer hon att gå back med imånaden. Jag tror att hon är långtifrån ensam idenna situation. Liknande situationer kommer attuppträda för andra. Jag tänker på konsekvensernaav den försämring av föräldraförsäkringen som ärpåtänkt: en sänkning av nivån till 80 %.Är medveten om att detta innebär attmånga kvinnor med låga löner inte kommer att hamöjlighet, om de är ensamstående, att ta utföräldraförsäkringen med mindre de kompletterarmed socialbidrag. Är det rimligt med en sådanordning? Det handlar ju inte om ett tillfälligtinkomstbortfall eller , somman möjligen skulle kunna resonera om när detgäller sjukförsäkringen, utan här handlar det , då man skall leva på av sin lön. Ärman ensamstående och har ett löneläge som ärganska vanligt för kvinnor på 10 000--imånaden, går det helt enkelt inte ihop.Jag skulle också vilja höra hur man i regeringen harresonerat när man påstår sig hajämställdhetssträvanden. måste man juvara medveten om att en sådan här sänkning avnivåerna i föräldraförsäkringen naturligtvis innebäratt det blir än viktigare att det är denhögre lönen som kommer in, dvs.