prot · GG0986 · 1993-03-30 00:00:00 — Jag tror att väldigt mångasom har funderat över detta också vidtar rättåtgärder för att klarar sig på ett bra sätt vad gällerskatten.Anf. 95 ():Fru talman! Jag kan avslutningsvis konstatera attskattesystemet även i fortsättningen ställer storakrav på den enskilde. Det gör att vi måste fortsättaarbetet med att förenkla lagstiftningen. Det är detbästa sättet att gå till väga för att komma till rättamed problemen.Anf. 96 Statsrådet ():Fru talman! Det är både fråga om att förenklaskattesystemet och om att försöka minska -- i varjefall försöka att inte öka -- uttaget av skatter iSverige.Frågan har sin utgångspunkt i ett fall där mansannolikt som enskild, med hjälp av denskatteexpertis man ändå har tillgång till, relativtenkelt kan klara att förutse skattekonsekvenserna.Det är kanske inte ett så stort problem som pressenhar givit sken av.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1992/93:490 omnäringsidkares F-skattesedlarAnf. 97 Statsrådet ():Fru talman! har pekat på att de nyareglerna om F-skattebevis kan medföra att den sombehandlas av en tandläkare under vissaförutsättningar kan bli skyldig att betalaarbetsgivaravgifter på ersättningen förbehandlingen. Hon har frågat mig vilka åtgärderjag är beredd att vidta för att undvika detta.Fr.o.m. gäller som bekant nya reglerför uppbörd av källskatt och socialavgifter.Huvudregeln är att den som betalar ut ersättningför arbete till någon som har en skattsedel påpreliminär A-skatt skall göra skatteavdrag från ochbetala arbetsgivaravgifter på ersättningen. Harmottagaren däremot en F-skattesedel skall hansjälv betala såväl den preliminära skatten somsocialavgifterna.För att underlätta för fysiska personer som intebedriver näringsverksamhet, men som ändå i någotfall betalar ut ersättning för arbete, finns enundantagsbestämmelse som innebär attskatteavdrags- och avgiftsskyldighet uppkommerförst om ersättningen till en A-skattesedelsinnehavare uppgår till minst 10 000kronor.Det fall som nämner i sin fråga, dvs.en ersättning på till entandläkare, bör enligt min mening emellertid intemedföra några problem i praktiken. Regeringenhar nämligen ändrat tandvårdstaxan på så sätt attdet i regel är mest fördelaktigt för en tandläkare attskaffa sig en F-skattesedel med åtföljande F-skattebevis.Om det i något enstaka fall skulle vara så att entandläkare inte har ett F-skattebevis, är han enligten särskild bestämmelse i uppbördslagen skyldig attupplysa patienten om att han innehar en A-skattesedel. Om tandläkaren inte uppger vilkenskattsedel han har är patienten i princip skyldig attgöra skatteavdrag och betala avgifter. Patienten bördärför för säkerhets skull fråga efter F-skattebevis ide få fall ersättningen för arbetet överstiger 10 000kronor.Det ligger emellertid i tandläkarens eget intresse attlämna upplysning om eventuell A-skattesedeleftersom det i ett sådant här fall kan bli aktuellt atttillämpa reglerna om eftergift av skyldigheten attbetala arbetsgivaravgifter och göra skatteavdrag.Har tandläkaren då inte upplyst patienten om sinskattsedel kan tandläkaren bli skyldig att själv svaraför avgifterna och skatten.Jag är inte beredd att nu ta några initiativ tilländringar i det nya systemet med F-skattebevis. Averfarenhet vet jag emellertid att det när man gör såhär stora systemförändringar inte sällan uppståroförutsedda situationer. När systemet hartillämpats någon tid och praktisk erfarenhet harvunnits av de nya bestämmelserna kan det därförfinnas skäl för mig att ta initiativ till vissajusteringar.Anf. 98 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet försvaret. Jag har ställt frågan mot bakgrund av ettpressmeddelande från skatteförvaltningen, varisägs: ''Kolla om den du anlitar för ett jobb har F-skattebevis.'' Då vet du om du skall dra skatt ochbetala arbetsgivaravgifter eller inte. Du slipperockså risken att räkningen på plötsligt blir13 000 kr.Att jag har valt exemplet med tandläkaren beror påatt det är litet motsägelsefullt. Skatteförvaltningensäger att man, om F-skattebevis inte företes ochräkningen överstiger , kan få betala skattoch arbetsgivaravgifter. Men efter kontakt medPrivattandläkarföreningen har jag fått denuppfattningen att drar dessaavgifter direkt på ersättningen för den som inte harF-skattebevis. Manvill inte att den tandvårdsersättning som utbetalastill tandläkaren från skallreduceras med skatt och arbetsgivaravgifter. Denersättningen är inte grundad på ett arbetsavtalmellan tandläkaren och . Avtaletär egentligen träffat mellan tandläkaren ochpatienten.Detta gör att det hela blir något förvirrat. Måsteden enskilde fråga sina tandläkare om denne har F-skattebevis, eller drar Försäkringskassanautomatiskt dessa avgifter fråntandvårdsförsäkringen?Anf. 99 Statsrådet ():Fru talman! När det gäller tandvårdsförsäkringenfår frågan ställas till , som har hand omsådana frågor, och inte till mig. Det finns mångakrångligheter även i andra system änskattesystemet.Det är viktigt att komma i håg att F-skattebevisethar kommit till för att undvika de konsekvensersom t.ex. uppstod för en i media känd snickare frånGöteborg, som anlitade ett företag och blev skyldigatt betala det företagets skatter, eftersom företagetsskattesituation inte var helt klar, trots att snickarenhade kontrollerat moms och annat.På initiativ av bl.a. det parti som jag företräder harvi nu fått en utredning till stånd, som föreslår ettsystem där man har en sak att rätta sig efter,nämligen F-skattebeviset. Som jag tidigare sadekan det naturligtvis uppkommatillämpningsproblem, men dem får vi slipa av undervägen.När det gäller just tandläkarna, som frågan avsåg,kan jag konstatera att det inte är något som helstproblem, om det belopp som man såsomkonsument av tandvårdstjänster skall betalaunderstiger . I de ytterst få fall därbeloppet överstiger , kanske man bör talaom det. Men i normalfallet förutsätter jag atttandläkaren själv upplyser om eventuella problem.Där finns kontrollmöjligheten. Dessutom finnsnaturligtvis också möjligheten -- jag har dock intekollat upp det, eftersom jag trodde att allt varklart -- att man kan få eftergift på detta med dekonsekvenser som detta får för tandläkaren.Anf. 100 ():Fru talman! Egentligen är det ändå krångligare,och det är kanske inte riktigt att ta upp det i dennadebatt. Men jag måste ändå påpeka det. Enskildatandläkare som inte är anslutna till Praktikertjänstt.ex. skall ha ett F-skattebevis. Det är nog somstatsrådet säger i sitt svar, att det enligt de nyareglerna är mest förmånligt för tandläkarna attskaffa ett sådant. Men de tandläkare som äranslutna till har inget eget F-skattebevis utan det är bolaget som har det.Ersättningen betalas till bolaget. Det blir då väldigtkrångligt för den enskilde.Jag kanske inte delar statsrådets uppfattning närdet gäller beloppet . Det avser ju ett heltår, och det kan faktiskt hända en del med enstandstatus . Man behöver kanskeåterkomma till tandläkaren, och ersättningarna kanackumuleras, t.ex. vid tandlossning. Visst kan mankomma upp i denna summa. Det är inte så ovanligt.Detta kan bli ganska krångligt för den enskilde.Departementet har förmodligen för avsikt attföreslå en förändring i tandvårdsförsäkringen, somgör att patienten hamnar i en förhandlingssituationmed tandläkaren. Skall patienten dessutomkontrollera F-skattebeviset blir det litet krångligt.Anf. 101 Statsrådet ():Fru talman! Återigen -- debatten omtandvårdstaxans utformning får vi ta i annatsammanhang. En kontroll av F-skattebeviset tordebli aktuell i ytterst få fall. Det tror jag att vi kan varaöverens om. Man måste ju väga krånglet för vissaindivider mot den stora vinst som man faktiskt görgenom att ha ett system, som medför att vi undvikers.k. Hjortbergsfall, där människor verkligen kankomma till skada. Jag tror att det ringa besväret i defå fallen -- det torde inte bli känt som något störrebesvär -- är värt priset.Överläggningen var härmed avslutad.20 § Svar på fråga 1992/93:463 omprissättningen på statliga och kommunala varorm.m.Anf. 102 Näringsminister ():Fru talman! har frågat mig vadregeringen är beredd att göra för att hindra attstaten eller kommunerna genom underprissättningsnedvrider konkurrensen och därigenom slår utprivata företag.Sten hänvisar till att stat och kommuner ivissa fall bedriver verksamhet som konkurrerarmed privata företag.Jag menar att problem och risker av det slag somSten tar upp kan åtgärdas på i princip tvåsätt. Det ena och grundläggande är att se till attoffentlig verksamhet renodlas och koncentreras tillsådan verksamhet som är egentligmyndighetsutövning och till andra närliggandeuppgifter som bäst handhas av det allmänna. Detinnebär att stat och kommuner i princip inte böruppträda som aktörer på marknader där det intefinns förutsättningar för privata företag att etablerasig eller på marknader där det redan finns en välfungerande konkurrens.Regeringen omprövar, från dessa utgångspunkter,successivt de statliga myndigheternas,affärsverkens och de statliga bolagens verksamhet.Verksamhet som kan skötas av den privata sektornavvecklas. För verksamhet ges degenerella ramarna för offentligt bedrivennäringsverksamhet i kommunallagen (1991:900)och i övrigt i de speciallagar som anger detkommunala verksamhetsområdet.Om offentlig verksamhet ändå bedrivs på enkonkurrensutsatt marknad, är ett grundläggandekrav att den konkurrensutsatta verksamhetenavgränsas och redovisas åtskild från annanverksamhet.Den andra åtgärden är att se till attkonkurrensmyndigheterna har tillräckligt kraftfullaregler för att i enskilda fall kunna pröva påståendenom underprissättning i offentlignäringsverksamhet. Ett flertal sådana ärenden harunder årens lopp prövats med stöd av den nugällande konkurrenslagen. En ny skärptkonkurrenslag (1993:20) har antagits avriksdagen. Lagen, som träder i kraft ,förbjuder bl.a. att en dominerande aktörmissbrukar sin dominerande ställning påmarknaden.Anf. 103 ():Fru talman! Jag ber att få tacka näringsministernför svaret på min fråga. Jag förstår attnäringsministern reagerar på samma sätt som jag,när man studerar det exempel som jag angav i minfråga. Jag pekade där på lantmäteriet, som pågrund av nedgången i fastighetsbranschen har enöverkapacitet och använder denna förunderprissättning för att sysselsätta sin personal.Lantmäteriet har således sänkt priset på digitalakartor från ca till ca per hektar.Enligt ett enskilt ägt företag, som i konkurrens medlantmäteriet också säljer digitala kartor, liggermarknadspriset på omkring 1 000 kr.Stat och kommun skall inte ägna sig åt att genomunderprissättning snedvrida konkurrensen. Jag villfråga näringsministern om de åtgärder som han gerexempel på kan vara tillräckliga för att komma tillrätta med dessa problem, så att inslag av den typsom jag nu har givit exempel på kan elimineras.Anf. 104 Näringsminister ():Fru talman! I det enskilda fallet kan och skall jaginte uttala mig. Jag har bara noterat att det finns ettliknande ärende hos , som förnärvarande är under beredning. Vi kommer säkertsedermera att få någon form av besked därifrån omvad som har eller inte har förekommit.Svårigheten med underprissättning i den här typenav konkurrens är de brister som finns iredovisningssystem av traditionell karaktär. Som viser det finns det egentligen två olika metoder. Denena är att man försöker renodla och bolagiserakonkurrensutsatt verksamhet, så att man skär av denaturliga ekonomiska livlinorna till den offentligaverksamheten. Därmed kan man klart se vad sakerkostar, och det blir normal konkurrensutsattverksamhet. Den andra metoden är att manavyttrar konkurrensutsatt verksamhet. Av egenerfarenhet vet jag att det är svårt att bedriva sådani egen regi.Anf. 105 ():Fru talman! Jag kan inse att det finns svårigheter.Jag förstår att näringsministern inte kan ingripa ienskilda fall. Det var inte heller min avsikt attbegära det. Jag tolkar ändå näringsministern på detsättet att han -- om utvecklingen, trots dessaåtgärder, skulle fortsätta och det förekommer fallav den typ som jag har givit exempel på -- kommeratt ingripa och föreslå åtgärder av principiell natur,så att det här inslaget kan elimineras.Anf. 106 Näringsminister ():Fru talman! Vi går igenomaffärsverk för affärsverk. Vi försöker renodlafunktionerna: myndighetsutövning,beställningskontor och produktion av varor ochtjänster. Produktionen av varor och tjänsterbolagiseras och konkurrensutsätts. Detta gårförhållandevis snabbt och genomförs på en radolika områden. Jag hoppas att vi även skall kunnaslutföra detta inom samtliga myndigheter. Därmedtror jag att problem löses.Anf. 107 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för dessa signaler.De är tydliga. Näringsministern visar att han har enambition att komma till rätta med problemen. Jaguttrycker min tillfredsställelse över detta.Överläggningen var härmed avslutad.AjourneringKammaren beslöt på förslag av talmannenatt ajournera förhandlingarna till kl. 18.00.Återupptagna förhandlingarFörhandlingarna återupptogs kl. 18.00.21 § Svar på fråga 1992/93:480 omexamensbenämning för utbildning vidIdrottshögskolanAnf. 108 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig hur jagavser att agera för att i få rätt att utfärda kandidatexamen.Högskolan finns inrättad som en självständighögskola fr.o.m. med uppgift attbedriva utbildning i idrott för skolans,idrottsrörelsens och andra avnämares behov. Enligtden nya högskoleförordningen harIdrottshögskolan rätt att utfärdaidrottslärarexamen och högskoleexamen.I arbetet med den nya förordningen gjordesbedömningen, vad gäller de generellahögskoleexamina, att små specialiserade högskolorsom t.ex. de konstnärliga och inteskulle ges generell rätt att utfärda kandidatexamen.Bredden i utbildningsutbudet ansågs vara alltförsnävt.Examensrätten är emellertid inte en gång för allagiven. Möjlighet finns att få den prövad. Prövningav rätten att utfärda examina görs av regeringen,efter förslag av universitetskanslern.Anf. 109 ():Herr talman! Den fråga som vi nu diskuterar ärmycket viktig för framtidautveckling. är en skola medmycket hög kompetens när det gäller utbildningen,mycket lång tradition bakåt i tiden och gottrenommé utomlands.I propositionen på s. 79 skriver statsrådet att detfrämsta medlet för att upprätthålla utbildningenskvalitet är den konkurrens som i störreutsträckning kommer att råda mellan olikautbildningsanordnare. Detta är en viktig fråga förIdrottshögskolan, eftersom utbildning till bl.a.idrottslärare finns på andra högskolor. Dessahögskolor har rätt att utfärda kandidatexamen. Detär viktigt för de elever som söker till en högskolavilken examen man kan erbjuda.Kan statsrådet kommentera hur Idrottshögskolanskall få möjlighet att konkurrera med övrigahögskolor som erbjuder liknande utbildning?Anf. 110 Utbildningsminister ():Herr talman! Som jag sade i mitt svar finnshögskolan inrättad som en självständig högskolafr.o.m. Jag är väl medveten omatt verksamheten har bedrivits längre, men så somhögskolan nu är konstruerad är den ny.Den bedömning regeringen har gjort är att det medutgångspunkt i det utbud som erbjuds är rimligtatt högskolan ges rätt att utfärdaidrottslärarexamen och högskoleexamen. Jagunderstryker dock att detta gäller med det utbudhögskolan har, såsom den har inlett sitt arbetefr.o.m. den 1 juli 1992.Det kan visa sig att det finns skäl attvidga högskolans uppdrag. Avtal omutbildningsuppdrag med högskolan sluts enligt dennya ordningen med mellanrum. Om det i detnästkommande utbildningsuppdraget finnsanledning att vidga det pensum som högskolan tarpå sig, uppkommer naturligtvis automatiskt fråganom vilken typ av examina som blir aktuella.Jag vill understryka, , att jag mer ängärna tar med mig synpunkter av dessa slag tillbakatill departementet, inte minst därför att jag tror påett högskolesystem som befinner sig i ständigutveckling.Anf. 111 ():Herr talman! visar mycket storuppskattning av statsrådets nya idéer och de nyavindar som statsrådet har medverkat till att föra ini högskolevärlden. Högskolan planerar för dennärmaste treårsperioden att bredda och fördjupasitt utbud.Enligt min mening är det mera bråttom än vadstatsrådet här anser när det gäller frågan om attmedge kandidatexamen för högskolan. Det är enviktig fråga för de elever som söker sig tillhögskolan. Det är viktigt för att det skall bli enkonkurrenssituation på lika villkor.Jag vädjar till statsrådet, även om tongångarna ärpositiva, att inse att det är mera bråttom.Anf. 112 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag vill först säga några ord för attbara göra klart hur det förhåller sig i formfrågan.Riksdagen behandlar just nu en beskrivning frånregeringens sida om hur det utbildningsuppdragavses bli utformat som skall gälla fr.o.m. den 1 juli1993. På basis av detta uppdrag, dvs. det somregeringen kräver av , finns detinte skäl att gå utöver idrottslärarexamen ochhögskoleexamen.Nu ger emellertid den nya ordningen ocksåmöjlighet för en högskola som så vill att frivilligtutvidga sitt uppdrag, om skolan på olika sätt kanskaffa resurser och kompetens för att klara en i såfall frivilligt påtagen uppgift. Om en högskola vill tapå sig en sådan uppgift bjuder dessutom ordningenatt högskolan i fråga, på basis av denna sinsjälvpåtagna uppgift, ansöker hos regering ochuniversitetskansler om möjlighet att få utfärdaeventuell examen som svarar mot det frivilligauppdrag man påtagit sig. Ty följande för den nukommande treårsperioden ligger bollen hosIdrottshögskolan, och då gäller den ordning somjag just har beskrivit.Anf. 113 ():Herr talman! Enligt min mening uppfyllerIdrottshögskolan redan nu de kriterier för att fåutfärda kandidatexamen som är fastlagda,nämligen en utbildning på 120 poäng, varav 60poäng är en fördjupning i ett speciellt ämne ochvarav 10 poäng utgörs av enskild arbete. I denmeningen uppfyller redan i dagde kriterier som har uppsatts för attkandidatexamen skall kunna utfärdas.Anf. 114 Utbildningsminister ():Herr talman! Det kan man tvista om.Får jag emellertid understryka, vilket det är viktigtatt få sagt, att det faktum att en högskola inteutfärdar just kandidatexamen inte innebär att deexamina som högskolan i fråga faktiskt utfärdarsaknar värde. En idrottslärarexamen är en examenmed ett betydande kvalitativt innehåll, ett krav somjag är helt övertygad om att iStockholm med den äran kommer att kunnauppfylla.Anf. 115 ():Herr talman! Det är jag också övertygad om. Detär bara det att det kommer att finnas utbildningarför idrottslärare även i , ochUmeå. Högskolorna på dessa orter har möjlighetatt utfärda kandidatexamen för de elever somväljer detta. När en elev väljer skola är detavgörande vilka sådana möjligheter som finns.Jag vädjar än en gång om att utbildningsministernskall se till att får möjlighet attkonkurrera på lika villkor med övriga högskolor.Överläggningen var härmed avslutad.22 § Svar på fråga 1992/93:487 om den s.k.parallell-lärarutbildningenAnf. 116 utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig om detfaktum att regeringen angivit parallell-lärarutbildningen som alternativ 1 ihögskoleförordningen är uttryck för att dennalärarutbildning prioriteras av regeringen och dessutbildningsdepartement.Inledningsvis vill jag erinra om de nya former förstudieorganisatioinen vid universitet och högskolorsom gäller från . Dessa innebär enväsentligt ökad frihet för universitet och högskoloratt själva fatta beslut om studieorganisationen.Beslut av regering och riksdag kommer i störreutsträckning än att inriktas på resultaten avuniversitetens och högskolornasutbildningsverksamhet både vad avser kvalitet ochkvantitet. Den just fastställda examensordningenger universitet och högskolor större frihet attorganisera studierna fram till de examina somkommer att finnas fr.o.m. den 1 juli 1993.Utgångspunkten för införandet av en alternativgrundskollärarutbildning har varit att skapa enutbildning som syftar till fördjupadeämneskunskaper. Härigenom kan kvaliteten iskolans undervisning främjas.Den nya utbildningen gör det möjligt att nålärarexamen genom fritt val av ämnen ochämneskombinationer, vilka kan studeras i valfriordningsföljd. Examen omfattar 40 poäng ipraktisk-pedagogisk utbildning. ger en ökad frihet för studenternaoch en breddning av rekryteringsunderlaget.Att alla platser i den praktisk-pedagogiska delen avden nya utbildningen inte har gått att fylla det förstaåret ser jag som ett övergångsproblem. Det taralltid för nya utbildningar att bli kända.Man kan också förmoda att studenterna underinnevarande läsår kompletterar sina ämnesstudierför att fylla kraven på fördjupning.I dag finns det två studievägar fram tillgrundskollärarexamen. Tillsammans ger de bådautbildningarna möjlighet att utbilda lärare medolika yrkesprofil, vilket bör kunna ge en störrebredd och variation i skolans undervisning.Studenternas val och universitetens ochhögskolornas frihet att själva bestämma omutbildningsupplägget får utvisa vilkeneller vilka av utbildningarna som kommer attbefinnas vara mest attraktiva.Ordningsföljden i högskoleförordningen är ingetuttryck för prioritering mellan de två alternativen.Anf. 117 ():Herr talman! Jag vill tacka utbildningsministern försvaret.Det är inga små integrationsproblem man har settnär det gäller parallell-lärarutbildningen. Ungefären tredjedel av utbildningsplatserna har varitbesatta, och det har varit oerhört många avhoppfrån dem.Självfallet finns det en oro över departementets synpå lärarutbildningen, speciellt mot bakgrund avden debatt som fördes från departementets sida närutbildningen instiftades. Då talades det raljant omämneskunskaperna i den tidigare lärarutbildningenoch det pedagogiska innehållet och samverkan runtbarnen gavs då icke den omfattning som behövdes.Det är viktigt, herr utbildningsminister, att lärarnaser läraryrket som ett verkligt yrke. Högreutbildning är en process som utvecklar oss sommänniskor. Just detta att kunna varva pedagogiskutbildning med ämneskunskaper är ett instrumentsom kan skapa lärare som verkligen kan stöttabarnen. Kunskap är utomordentligt viktigt, och detär det viktiga målet för skolan. Men det är intelärarnas kunskaper det gäller, utan att lärarna skallkunna förmedla goda kunskaper till barnen.Barnen skall växa i skolan.Det har varit bekymmer på högstadiet för att detinte har funnits lärare som har kunnat undervisa påett sätt anpassat för barnens behov. Jag är glad attutbildningsministern inte prioriterar parallell-lärarutbildningen. Jag vore än gladare omutbildningsministern verkligen ville se värdet av enintegration mellan pedagogik och ämnesstudier.Anf. 118 Utbildningsminister ():Herr talman! För att historieskrivningen skall blientydig: Jag har aldrig prioriterat mellan de bådautbildningarna. De båda har varit parallella, ochparallella utbildningar är per definition likvärdiga.Elever och studenter kan sedan uppfattautbildningarna på olika sätt. Det är självfallet detsom är den bakomliggande idén, nämligen atterbjuda flera möjligheter.Inger och hennes parti resp. regeringenhar olika uppfattning om denna fråga. Det har vimånga gånger konstaterat i denna kammare. Jagnoterar att inte mycket nytt har tillförtsmeningsutbytet. Man får helt enkelt bestämma sigför om man tror att det är bra att alla lärare utbildaspå samma sätt eller om man tror att det är bättre attlärare kan utbildas på olika sätt.Vi i regeringen intar ståndpunkten att vi finner detbra och befruktande för skolan att människor medolika bakgrund och olika ingångar i läraryrket kanfå verka sida vid sida och berika varandra med olikaerfarenheter. Den ståndpunkten skiljer sig från densocialdemokratiska, som anser att alla lärare skallutbildas på samma sätt. Vi lär inte kunnaöverbrygga det svalget.Jag vill emellertid understryka att man inte riktigtkan säga vad har framfört. Honsäger att lärarnas kunskaper inte är det viktiga,utan det är förmågan att lära eleverna. Det låterbestickande, men är likväl inte sant. För att kunnalära eleverna något är ett första, om än intetillräckligt, villkor att man har goda kunskapersjälv.Anf. 119 ():Herr talman! Det som har tillkommit ärerfarenheterna av de nya lärarutbildningen.