prot · GG0996 · 1993-04-21 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:96Onsdagen den 21 aprilKl. 9.00Meddelande om debatt vid överlämnandet avkompletteringspropositionenAnf. 1 anordnas en debatti anslutning till överlämnandet avkompletteringspropositionen.Debatten inleds av finansministern. Därutöverdeltar företrädare för oppositionspartierna.Meddelande om tidpunkter för inlämnandet avinterpellationer och frågorAnf. 2 är arbetstiden förkortad . Vidare är s.k.klämdag.Med hänsyn härtill skall frågor lämnas intill frågestunden den 29april ochtill frågestunden den 19maj kl. 10.00.Jag vill också erinra om att är sista dagför ingivande av interpellationer /93 årsriksmöte.1 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 14 april.2 § LedighetTalmannen meddelade att ()anhållit om fortsatt sjukledighet den 26april--den 19 maj.Kammaren biföll denna ansökan.Talmannen anmälde att () äveni fortsättningen skulle tjänstgöra som ersättare förSonja Rembo.3 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesMotionerna1992/93:Sk39--Sk49 till skatteutskottet1992/93:Sf30--Sf32 till socialförsäkringsutskottet1992/93:Jo96 och Jo97 till jordbruksutskottet1992/93:N54 till näringsutskottet1992/93:Ju22--Ju27 till justitieutskottet1992/93:L17--L22 till lagutskottet1992/93:Ju28--Ju33 till justitieutskottet1992/93:A8--A11 till arbetsmarknadutskottet1992/93:L23 till lagutskottet1992/93:E1 till EES-utskottet1992/93:Fö7 till försvarsutskottet1992/93:Jo98--Jo109 till jordbruksutskottet1992/93:N55--N59 till näringsutskottet1992/93:U18--U24 till utrikesutskottet4 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återUtrikesutskottets betänkande 1992/93:UU15Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att näringsutskottetsbetänkande NU24, socialförsäkringsutskottetsbetänkande SfU14 och skatteutskottetsbetänkande SkU22 skulle avgöras i ettsammanhang efter avslutad debatt.5 § Bankstödet m.m.Föredrogsnäringsutskottets betänkande1992/93:NU24 Bankstödet m.m. (prop.1992/93:100 delvis).Anf. 3 ():Fru talman! En viktig del av det betänkande ombankstöd m.m. som vi nu behandlar gällerekonomisk brottslighet och misstankar om sådan.Det är oerhört viktigt att samhället markerar enklar beslutsamhet när det gäller att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Därför anser visocialdemokrater att riktlinjerna för beviljandet avbankstöd måste kompletteras.Om oegentligheter har förekommit är det förallmänhetens förtroende viktigt att dessa kommerupp till ytan och redovisas.Därför, fru talman, anser vi att en utredning, isamband med att stöd beviljas, skall görasbeträffande orsakerna till kreditförlusterna. skall bedömas av den s.k.ekoutredningsgruppen.Vi socialdemokrater föreslår i vår partimotionJU817 konkreta åtgärder mot den ekonomiskabrottsligheten. I den motionen framkommer bl.a.att ytterligare totalt skall satsaspå utbildning och på en förstärkning avkronofogdemyndigheternasspecialindrivningsenheter samt på flerekoåklagare, fler skatterevisorer, fler ekonomeroch fler ekopoliser -- detta för att väsentligt ökasåväl spanings- och utredningsresurser somlagföringsresurser.Sverige riskerar att förlora kampen mot denekonomiska brottsligheten. Alltmer raffinerademetoder kommer till stånd från utövarnas sida,som samhället fått minskade resurser ochi många fall använder sig av mycket omodernametoder.En första studie från den speciella arbetsgrupp somfått i uppdrag att utreda eventuella oegentligheterinom bank- och kreditväsendet visar att det harförekommit avancerad ekonomisk brottslighet.Det finns anledning att tro att brott ligger bakomförlusterna. Det gäller hundratals miljoner kronorav de pengar som bankerna förlorat i samband medbankkrisen.Vi socialdemokrater kräver därför att de bankersom nu får stöd av den s.k. bankakuten mot dennabakgrund måste avkrävas en ordentlig utredning avorsakerna till kreditförlusterna.Innan stöd ges skall alltså en sådan här utredningha ägt rum, och den skall bedömas av en särskildarbetsgrupp bestående av högt kvalificeradeåklagare. Utredningsgruppen skall ha som enda uppgift att ta sig anundersökningar i ärenden som rör kvalificeradbrottslighet riktad mot banker och finansinstitut.Alla möjligheter måste tas till vara för att de pengarsom lagts ned skall kunna återvinnas -- kostnadersom är nödvändiga för att förhindra att bankernasproblem leder till ett sammanbrott för helabetalningssystemet.Från socialdemokratiskt håll har också rests krav påatt revisorernas roll skall utredas. Revisorernaborde åläggas att anmäla ekonomisk brottslighet,exempelvis förskingring, till åklagare.Invändningar har gjorts mot att revisorsuppdrageti vårt land huvudsakligen handlar om kvalificeradhälsokontroll och mot att nuvarande tystnadspliktsyftar till att garantera att revisorn i alla lägen fårsvar på sina frågor via företagsledningen. Enutredning av revisorernas roll är därför nödvändig.Fru talman! Det finns säkert hundratals finurligasystem för att kringgå gällande redovisningsregler.Genom att skattemyndigheterna inte hartillräckliga revisionsresurser breder de ekonomiskaoegentligheterna ut sig. Därför är den särskildautredningsgrupp som tillkommit på Riksåklagarensinrådan av allra största vikt, då den bl.a. har tilluppgift att ta sig an undersökningar i ärenden somrör kvalificerad brottslighet riktad mot banker ochfinansinstitut.De stötande inslagen i finanskrisen måste synas,och där oegentligheter förekommit måste dessakomma i dagen.Det råder inget tvivel om att den ekonomiskasituationen i landet har lett till att många familjerdrabbats mycket hårt av nedskärningar. Allt flerfamiljer som perfekt skött såväl sina åtagandengentemot banker som andra kreditutgifter riskeraratt i en del fall hamna i ekonomiska svårigheter ochfå lämna sina hem.En av orsakerna till den katastrofala utvecklingenav ekonomin är de felaktiga fastighetsspekulationersom ägt rum i många banker och företag. De somhar deltagit i de här spekulationerna är många, mende utgör ändå en förhållandevis liten grupp isamhället. Tyvärr får alla, inte minst delågavlönade, vara med och betala notan. Deskötsamma får betala kalaset, medan många somdeltagit i spekulationerna blivit belönade på ettminst sagt stötande sätt, exempelvis genom s.k.fallskärmsavtal.Trots att dessa chefer inte längre har förtroende attfortsätta verksamheten, har de fått rundhäntaavgångsvederlag och guldkantadepensionsförsäkringar. Det är viktigt att deutredningar som syftar till att modernisera såvälaktiebolagslagen som redovisningslagstiftningenbelyser nödvändigheten av upplysningsskyldighetom innehållet i och existensen av eventuella avtalom avgångsvederlag m.m. vid en eventuelluppsägning av högre chefer.Avtalslagen borde också i betydligt högre gradkunna användas för att pröva justskälighetsprincipen. Vi ser därför fram emotredovisningar från de båda utredningarna.Missbruk med fallskärmsavtal med förlängningar ilöne- och pensionsförmåner i avtalen retar medrätta många. Snedvridningar i systemen måste bort.Att ekobrotten är en cansersvult i vårt modernasamhälle kan vi alla vara överens om. Delsundandrar denna typ av brottslighet stora summorpengar från stat och kommuner, dels drabbar dendirekt enskilda människor och näringsidkare somförsöker följa de regler och lagar som de folkvaldaorganen beslutat om.I Svenska Dagbladet i går kunde vi läsa om de 14personer som åtalas i när det gäller''Väst-härvan''. Rubiken lyder: Bara toppen av ettisberg. Brottsmisstanken gäller 900 miljonerkronor. Men de misstänkta brott som leder tillåtal rör enbart 359 miljoner. KammaråklagareGunnar säger: Vi kan inte röra ettpappar utan att det poppar upp nya brott.Även hade i går en dryg halvsidaom ''Väst-härvan'', och det följs upp . Den här rättegången blir den första ibankkrisens spår. Sådana här brott, fru talman,måste belysas och komma i dagen.Fru talman! Med det yrkar jag bifall till reservation2 av , m.fl. i betänkande NU24.Anf. 4 (nyd):Fru talman! Jag skall tala om bankstödet. Med felorganisation kan allting göras fel. ärexempelvis fel organiserad, därför klarar man inteens av en vanlig budgetproposition. Bankväsendetär fel organiserat och de som påverkar det är felorganiserade.Det är som sätter marginalräntan, dvs.den korta räntan. Om gör fel blir alltfel, exempelvis om för högräntepolitiknär det borde vara lågräntepolitik. Regering ochriksdag åstadkommer den s.k. finanspolitiken, somi sin tur påverkar bl.a. marknadsräntorna. Till sisthar vi den s.k. bankakuten, dvs.Bankstödsnämnden. Det är en myndighet somsorterar under skatteministern och som såsmåningom kan bli ett gigantiskt finansverk --statskapitalismens högborg -- om vi inte passar oss.Bankstödsnämnden är inte problemet i sig. Denkommer säkert, precis som alla andra verk ochmyndigheter i , att göra sitt yttersta. Som iså många andra fall kommer det inte att räcka till.Kanske beror detta på att vi inte har dennödvändiga koordinationen och att det samladegreppet inte finns. Kanske beror det på attRiksbanken bara gör det svårare för de banker sombankakuten skall rädda -- ett sätt att lösa det skulleannars vara att sänker räntan i ställetför att höja den. Kanske beror det på att riksdagoch regering över huvud taget inte riktigt förstår dehär sammanhangen.Den 19 november 1992 föll försvaret av den svenskakronan, som då tilläts flyta. Förmodligen förloradevi då avvalutareserven. En del säger: Valutareserven finnsju kvar! Men det vet vi ingenting om. Vi vet attungefär dessa belopp formellt finns kvar, mensamtidigt tar s.k. positioner. Det ärkanske precis det som förklarar varför Riksbankeninte självmant kan företa några större förändringarnär det gäller räntorna, dvs. därför att Riksbankeninte kan försvara valutan.Alla dessa enorma kostnader och allt detta enormavalutautflöde orsakades av att man ville falla medflaggan i topp. Det är mycket viktigt i den härförsamligen, har jag förstått. Men det är dyrt!Om man hade haft en ordentlig valutareservkvar, hade kunnat sänka räntanalldeles av sig själv. Vi får nu se hur det går attåstadkomma något i den riktningen i samband medkompletteringspropositionen.Jag tänker nu tala om själva bankstödet. Det här ärrelativt komplicerade saker. ges bankstödet iform av en skuldgaranti. Det är alltså skuldsidan ibalansräkningen som garanteras.Men det finns ett annat grepp som borde prövas,som är något mer begåvat och dessutomkonkurrensneutralt. Om man exempelvis hjälperbank E, som har dålig ekonomi och bank H som harbra sådan -- kan vi säga -- skulle det här systemetrelativt sett vara lika intressant för båda bankerna,därför att de skulle behålla sina inbördespositioner. Det systemet kallas tillgångsgaranti.Vi kan tänka oss att av räntor ochamorteringar när det gäller bankens låneportföljgaranteras av staten, mot en provision påexempelvis , samt en option, dvs. en rättatt köpa -- ungefär samma siffra igen alltså --av bankens aktier vid en nyemission. Det finnsbanker där utgör en låg andel. I en bank,låt oss kalla den för H-banken, skulle det kanskeräcka , eller i stället för 90 %.Vid exakt samma villkor för H-banken ärgarantikostnaden , optionen ochtillgångsgarantin . Om detta system tillämpas,skulle bankstödet kunna sättas i kraft myckettidigare, och ingenting är viktigare än banker somfungerar, dvs. att vi får en fungerandekreditmarknad.De nogranna undersökningar som på det härspråket kallas för ''do diligence'', och som betyderatt man gräver i papper, skulle inte behövagenomföras, utan i stället skulle man kunna''skrämma'' fram dåliga avtal. Man kan alltså göraden här typen av erbjudande direkt. Det har ingenbetydelse hur det ser ut i smeten under ytan. Det ärviktigt att det går snabbare med den här metoden.Man kan ställa sig frågan: Har staten råd meddenna garanti? Dagens läge är intressant. Statenhar en skuld på ochpåstår att garanteras. Statenär ändå den enda som kan göra det. Dennatillgångsgaranti skulle ge en tillfredsställandekapitaltäckningsgrad, dvs. banken skulle gesmöjlighet att fungera som bank för att därmed fåned sin räntemarginal. Det är just dennaräntemarginal, skillnaden mellan insättnings- ochutlåningsränta, som kallas ''spread'', som drabbarsvenska hushåll och små och medelstora företag.Det är bara de riktigt stora företagen som kan levavid sidan av. Alla vi andra drabbas. Därför är detviktigt att ingripa för att snabbt få ordning på dethär, så att den s.k. spreaden sjunker.Om vi tänker oss att sänker räntan ochdärmed får ned räntemarginalen, skulle vi i Sverigekanske kunna sänka den effektiva räntan förhushåll och företag med fem till sju procentenheter.Själva bankmarginalen behövs nämligen av treolika skäl. För det första för att täcka framtidakreditförluster. Man räknar alltså med attbankrörelsen inte alltid kommer att lyckas, utan attden kommer att få vissa förluster. Dessa förlusterskall då kunna täckas.För det andra måste räntemarginalen täcka gamlakreditförluster. Det är det man håller på med i dag.Även den goda H-banken lever på sinfantastiskt stora räntemarginal, och det gällergamla kreditförluster. Det här skulle man lyfta ut,för att i stället få garantikostnaden på ochoptionen.För det tredje skulle denna räntemarginal täckabankens omkostnader. På det sättet skulle mankunna få ner marginalen till en normal nivå -- vaddet nu kan vara. Ju mer man datoriserarbanksystemet, desto dyrare tycks det bli. itiden klarade man sig på ''spread'', och i dagkanske man klarar sig plus , dvs. 5 %.En sidoeffekt skulle bli att marknaden fårkonkurrens, vilket givetvis är hälsosamt, för att intesäga nödvändigt.Man hjälper inte bara dem som har skött sig illa,vilket är en mycket svensk metod i sådana fall. Inteminst i den här församlingen brukar man glatthoppa in och satsa, som det heter, på det som gårriktigt dåligt, medan man straffbeskattar det somgår bra -- jag förmodar att det är meningen attallting skall gå lika dåligt.I det här fallet skulle man alltså kunna göra dettakonkurrensneutralt. Det skulle vara lika bra förden goda och välskötta banken som för den mindrevälskötta banken. Ovanpå det skulle man givetvisha en insättargaranti, av den typ som man har hafti sedan 30-talskrisen, dvs. Därgaranterar man alla konton upp till ett visst belopp,kanske en halv miljon.Om inte garantisystemen skulle fungera eller omläget i exempelvis E-banken är så allvarligt attstaten fysiskt måste ingripa med pengar, och dettamåste ske med en gång, görs detta givetvis genomatt staten köper en stor del av eller hela banken.Det finns bara ett instrument som fungerar -- sådanär kapitalismen, kommer väl attsäga -- men det fungerar mycket bra. Det är heltenkelt att man köper aktier. Den som går in ochräddar ett företag är också den som får aktierna iföretaget och som sedan kan sälja dem och tjänatillbaka pengarna. I det här fallet råkar det varavåra arbetsgivare, dvs. svenska folket.En fungerande kreditmarknad -- som man skulle fåenligt detta system -- är avgörande för hela deninhemska efterfrågan. Det är ganska intressant attse att efterfrågan är det stora problemet.Svenska folket sätter inte fräs på pengarna medtillräcklig hastighet. Vi som varvärldsmästare och sparade absolut minst på helajordklotet, sparar nu plötsligt mest. Undra på det,med detta banksystem och dessa idioträntor, sominnebär att det bästa man kan göra är att betalatillbaka sina lån.Om man fick ordning på det här och skapade enframtidstro i , skulle den inhemskaefterfrågan också komma i gång och det skulle blifart på hjulen i . Det är mycket viktigt.Många talar om bankernas fallskärmsavtal, medberättigad indignation. De kan också tas bort,offentliggöras, avslöjas, eller vad ni vill. Vi harmotionerat om detta. Det finns många olika sätt attgöra det på, vad gäller sådana fallskärmsavtal somfinns i den offentliga sektorn eller i sektorer medhelt eller delvis statligt ägande. Man kan villkora pådet sättet.Sveriges framtid hänger på en snabb lösning avbankkrisen. Bankerna själva måste skärpa sig ochmåste stå till svars för det som de har gjort, bl.a.ledningsgrupper, styrelser och revisorer. Det ärhissnande belopp som banksystemet behöver, menjust därför är det så viktigt att de som står för dessahissnande belopp -- vilket inte är staten utan desvenska skattebetalarna -- får någonting annat igengäld än ett snorkigt bemötande och höga räntorfrån den bank som de hjälper att existera.Jag är orolig för de förhandlingar som just nu pågår.Jag är orolig för att svenska folket, skattebetalarna,blir de stora förlorarna. Men med de metoder somjag har försökt skissera här skulle man kunna se tillatt det inte blir så. Att man förlorar en del ärsjälvklart -- det har ju redan hänt -- men man skulleockså kunna vinna tillbaka.Utöver andra nämnda åtgärder måste man ocksåställa hårda krav på effektivisering av bankerna.Jag nämnde förut att bankerna har datoriserats,men de tycks inte ha blivit effektivare, dåmarginalerna och kostnaderna har höjts hela tiden.Där kan man sätta ett tryck på dem, precis sammatryck som de sätter på sina kunder. Om ett företaggår dåligt säger man: Sälj kringverksamheten! Tillbankerna skall man säga: Sälj bankpalatsen ochgrejerna! Yxa till dem tills det är bara kärnan kvar,och sedan får vi se vad vi kan göra med den kärnan!Det är precis det recept som bankerna själva ger tillsina kunder. De måste därför vara bekanta medsjälva tankegången.Kan man då säga att detta leder till någon sortslångsiktigt socialiserad ekonomi? Det gör det inte.Det finns inga planer att banksystemet kan varasocialiserat i modern tid. Därför blir det en tillfälligåtgärd att sälja ut bankerna. Det är då som svenskafolket får tillbaka sina pengar.Vad som krävs -- även om det inte finns någraundermediciner -- är att agerar somden skall. Jag tillhör dem som anser att den inte hargjort det tidigare. Jag anser att det som hände ihöstas var katastrofalt.Om affärsbankerna saneras på det sätt som jag harförsökt beskriva, kan vi både komma åt denunderliggande korta räntan och den långa räntanoch få ned bankernas marginaler, dvs. komma framtill en väsentlig sänkning av den ränta som ärvanligt folks ränta, nämligen bankräntan. Det ärdet som är det viktiga i arbetslöshetens Sverige.Kom ihåg att det i slutändan handlar om de riktigajobben, investeringsviljan, hjulen som går.Med anledning av detta, fru talman, yrkar jag bifalltill Ny demokratis reservationer till mom. 1, 19 och29 samt till våra yrkanden i fråga om mom. 14 och17.Anf. 5 ():Fru talman! ordinarie talesman inäringsutskottet är förhindrad attdelta, och jag får göra det i stället.Detta att inte löpande följa näringsutskottetsarbete med den finansiella krisen är en nackdel,men det kan också vara en fördel. Det är en fördel,då jag kanske lättare kan ta på mig rollen somallmänhetens representant. Det är ju det viriksdagsledamöter egentligen skall vara; inteexperter, utan företrädare just för allmänintresset.När det gäller finanskrisen har allmänintresset,medborgarnas rätt, varit eftersatt, men derasskyldighet som skattebetalare har i det närmastevarit oändlig.Fru talman! Min position som vänsterpartistförutsätter nästan att jag skall rikta hårda angrepppå regeringen och den biträdande finansministern,moderaten , för hans sätt att gynnafinansvärlden. Visst kan jag göra det, med rätta ochmed fullgoda skäl.Men jag kan säga att moderatenLundgren kunde ha skött finans- och bankkrisenännu sämre. Det finns t.o.m. inslag i regeringenshantering av krisen som förtjänar beröm. När detgäller några av våra motionsyrkanden har vi ocksåi sak blivit tillgodosedda av regeringssidan.Men hanteringen kan bli bättre. Bl.a. ikommittémotionen N279 från har viredovisat inte mindre än 17 konkreta förslag i syfteatt minska statens kostnader och att sätta ökadpress på bankvärlden. Det innebär att vi villgarantera insättarnas pengar, trygga ett rimligtkreditsystem och inte minst skyddaskattebetalarnas pengar.I några frågor kan vi förena oss medSocialdemokraterna och Ny demokrati. Jag villdärför redan nu yrka bifall till reservation 2 ominsyn i banker från Socialdemokraterna och tillreservation 3 om kapitalförsörjningen samtreservation 4 om bankernas räntemarginaler frånNy demokrati.Om nu Socialdemokraterna resp. Ny demokrati idessa fall kunde ansluta sig, skulle vi redan i dagkunna skapa en majoritet i denna kammare för enmer aktiv politik mot bankkrisen. Det är enmöjlighet. När dessa tre oppositionspartier kan enasig råder det majoritet i kammaren -- annars segraralltid regeringssidan.I flera av våra krav står vi ensamma. Det gäller bl.a.yrkandena 11, 15 och 16 i vår motion. Här reser vikrav på hårdare kontroll av bankernasnedskrivningar och krav på att Bankstödsnämndenförses med vassare tänder.Det handlar bl.a. om att skallkunna kräva förändringar i bankernas ledning ochslopande av utdelning i de banker som skall ha delav samhällets stöd. Detta är instrument som finns iUSA för den myndighet som skall hantera , Federal Deposit InsuranceCorporation. Ett visst utdelningsstopp tillämpadesför övrigt för dåtidens Svenska kredit,den Kreugerbank som hade en kris. Den hadeutdelningsstopp för att ta del avsamhällets stöd. Jag tror inte att dessa instrumentmåste brukas särskilt ofta, men bara genom sinexistens kommer de att ge enstarkare ställning.Uppenbarligen behöver Bankstödsnämndensställning stärkas. Det är helt absurt attBankstödsnämndens företrädare, och t.o.m.regeringsledamöter, i media tvingas beklaga inte får nödvändig information från den bank,dvs. SE-banken, som söker stöd imångmiljardklassen.Hur skall vi då föra debatten om bankkrisen? SylviaLindgren har tagit upp värdefulla aspekter på denekonomiska brottsligheten, och jag delar desynpunkterna. har tagit upp nyatekniska förslag om hur den skall lösas ochhanteras. Det är beklagligt att de här förslagen intehar framställts i motionsform, så att vi kunde hastuderat dem närmare. Därför är det svårt att taställning till dem, men debatten kan föras vidare.Men debatten om bankkrisen skall inte bara görastill en fråga om handlag och teknisktjänstemannakompetens. Frågan om finanskrisenkan inte heller reduceras till en fråga om moraliskaomdömen om bankvärldens bristande kompetens,styrelsernas dåliga moral eller deras förmåga att taemot eller sy ihop vidlyftiga fallskärmsavtal.Debatten om bankkrisen är ytterst en fråga omideologi och om modet att hävda politikens roll.Finanskrisen är inte ett resultat av regeringen tekniska kompetens. Jag tror säkert attregeringen skulle ha skapat förutsättningarför finanskrisen om den hade suttit vid maktenunder 80-talet, men det gjorde sombekant inte.Finanskrisen skapades under socialdemokratisktfögderi. Det är faktiskt Socialdemokraterna som ärformellt ansvariga för 80-talets två mestmisslyckade avregleringar, taxinäringen ochbankväsendet. Visst hejade på, mendet var inte hejarklacken som spelade. De formellainitiativen togs av ett finansdepartement undersocialdemokratisk ledning. Det är följdriktigt meninte helt logiskt att det är en f.d. socialdemokratisktjänsteman från och tillikaf.d. riksdagsledamot som har fått ansvaret att städaupp efter bankkrascherna.Fru talman! Finanskrisen är dock inte heller ettutslag av Socialdemokraternas bristande tekniskakompetens. Finanskrisen är internationell och ettutslag av en internationell ideologisk offensiv.Det var nyliberala idéer som skapade klimat förbankkrisen. I ett visst klimat skapas vissaföreteelser. var jag interiksdagsledamot, men överallt kunde jag se hurhögerns idéer bredde ut sig. Det var fint att varafinansman, och politik var något fult. Det var fintatt satsa på sig själv och töntigt att tala omsolidaritet och jämlikhet.Det är ironiskt att en företrädare som IanWachtmeister från Ny demokrati kan kritiserabankvärld och politiker för bankkrisen. Det ärsamma gamla nydemokrati som alltid angriperpolitiker för byråkrati och krångel, sammanydemokrati som alltid kräver avregleringar.Nydemokraterna säger ju att verklighetens folkskall få styra. Men det var ju just verklighetensfolk, bankvärldens folk, folk från bankvärldensverklighet, som fick styra .