prot · GG0974 · 1993-03-12 00:00:00 — Men det är en väldigt stor skillnad att föraett samtal med sin danske kollega och låta sigintervjuas -- såvitt jag förstår i miljöministerns egettjänsterum -- i dansk TV och ge uttryck förvärderingar som presenteras mer i jag-form än somär representativa för regeringen. Det gav en annanbild -- vilket programmet kanske också syftade till --till de danska invånarna än hur den riktigaverkligheten ser ut.Hittills har det varit fråga om en teknisk och enekonomisk livslängd. kan vi notera attmiljöministern för in ytterligare en typ av livslängd,den politiska livslängden. Han sätter någon form avlikhetstecken mellan den politiska livslängden ochden tekniska livslängden. Jag tror inte att det ärsärskilt logiskt att göra på det sättet. Det har jukommit fram mycket när det gäller den tekniskautvecklingen. Den har ju inte stått stilla ens på detkärnkraftsteknologiska området. går det iprincip att byta ut hela reaktorn -- utan alla deproblem som gäller reservdelsmänniskans organlever, hjärta o.d. -- och på de fundament som finnsbygga upp en ny reaktor. På det viset förlängs dentekniska livslängden för känkraftsreaktorerna.Beträffande den tekniska livslängden utgår jagifrån -- vilket också står i regeringsdeklarationen --att det egentligen inte är olika typer av livslängdersom avgör de svenska kärnkraftreaktorernasframtid, utan det är säkerheten. Så står det även iden överenskommelse som man har gjort mellanpartierna och som också den borgerligafyrpartiregeringen har ställt sig bakom. Då är deolika livslängderna i sig relativt ointressanta.Anf. 25 Miljöminister ():Fru talman! Vi kan naturligtvis föra en ganska långdiskussion om detta. Angående uttalandena underintervjun har jag i ett tidigare frågesvar sagt att jaginte är anhängare av tystnadens konformism. Detinnebär att jag har möjlighet att ge uttryck för minaegna värderingar, när jag markerar att jag talar ijag-form eller att jag yttrar mig personligen, vilketjag också har gjort i intervjun. Jag har påpekat att''påtryckningar'' eller ''utpressning'' -- det beror påvad man har för känsla för ordens valörer -- harförekommit i annat sammanhang. Det var det somvar innebörden av det s.k. tipset. Så det finns ingenanledning att fördjupa sig ytterligare i detta.Jag konstaterar bara att definitionen av teknisklivslängd har så sent som i samband med och efterenergiöverenskommelsen varit föremål förutredning. Det var vad jag sade. Det är alltså inteså självklart hur man definierar den tekniskalivslängden med hänsyn till livstidsförlängandeinvesteringar. Där finns en oklarhet. Experternaanser att det är svårt att dra gränser. Frågan ärsåledes oavgjord i den delen.Det är riktigt som påpekade, attsäkerheten sätts först. Den bryter allting annat. finner att säkerheten inte ärtillfredsställande, går den in och stoppar. Det skallden göra, eftersom det är myndighetens uppgift. Såskedde också när de fem reaktorerna varavstängda. Om den frågan inte kommer upp, finnsdet en politisk gräns fastlagd. Jag vet att Per-RichardMolén och hans parti inte delar den uppfattningen,men det är en annan sak. Avveckling senast 2010är vad majoriteten i har sagt, och det äråberopat med hänvisning till det energipolitiskabeslutet och också i den senasteenergiöverenskommelsen samt i den propositionsom antogs . Inte heller på den härpunkten finns det anledning till någotifrågasättande. Det finns alltså en politiskmarkering när det gäller avveckling senast 2010.Det har förts en debatt i om huruvida dennaavveckling är möjlig och huruvida bedömningenkommer att hålla. Min uppfattning är att vi har ettbetydande, permanent energiöverskott i Sverige.Det visade sig ju också i det dåvarande läget att femavställda reaktorer inte var något problem med dereserver som finns. I och för sig var detlågkonjunktur, men det var kall årstid. Så visst finnsdet betydande marginaler. Sedan kan man ogillaersättningen. Jag anser att det skall göras en analysav vad som inträffade under avställningen av de femreaktorerna, vilket jag också har anmält här iriksdagen. Då får man se på hurersättningssystemet fungerade i det fallet, och draslutsatser av bl.a. importen från kolkraftverken iDanmark. Om man inte gillar detta, vilket vi integör, -- jag hoppas att vi är överens på den punkten --måste det svenska elsystemet förstärkas så, att densortens import kan undvikas. Då är det denuppgiften som ligger framför oss för att verkställaden politiska målsättningen, dvs.kärnkraftsavveckling . Jag tror inteatt det är nödvändigt för oss att vara såsofistikerade i den här delen. Det var nog inga avde svenska medborgare, som deltog ifolkomröstningen och vars resultat i alla falljag har sagt att vi från sida respekterar,som utgick från att vi skulle ha någon sorts eviglivstidsförlängning av de reaktorer som fanns. Dendebatten fördes över huvud taget inte, därför att iså fall skulle det kräva nya ställningstaganden, ochde finns inte.Anf. 26 ():Fru talman! Vi kan diskutera länge om 2010 och omolika livslängder. Men jag tycker att det vorevärdefullt om miljöministern insåg att han går förlångt när han hävdar att och pågrund av ekonomiska intressen är beredda att köraanläggningen tills den smäller. Det vore välgörandei den här interpellationsdebatten om OlofJohansson, som har ansvar förKärnkraftsinspektionen och kärnsäkerheten, togavstånd från den här typen av olycklig formulering.Den ger ju en väldigt egendomlig signal, inte baratill danskarna utan även till de människor som bori och dessutom till de som äger ochdriver dessa anläggningar och som är bosatta inärbelägna områden. Jag tycker att det gränsar litetgrand till det cyniska och kanske till det oförskämdaatt på något sätt hävda att det är den typen avintressen som styr.Om jag, fru talman, hade varit miljöminister ochfått tillfälle att delta i en lång intervju idansk TV, hade jag naturligtvis -- eftersom jag ändåföreträder ett land med en fantastiskt fin miljö ochmed väldigt miljövänliga anläggningar påenergiområdet -- försökt att påverka danskarnagenom att säga att det hade ju ändå varit lämpligtatt danskarna med sina nedsmutsandekolkraftsanläggningar, som släpper ut såvälkväveoxider, svaveldioxider som koldioxider,snabbt borde vidta lämpliga åtgärder för att försökaåstadkomma den rening som är nödvändig. På såsätt skulle vi slippa att uppleva att många av demiljöstörande resterna av energiproduktion baradumpas bl.a. i södra . 27 Miljöminister ():Fru talman! På den tredje frågan vill jag gärna svaralitet mer utvecklat än vad jag hade tid till i förstaomgången. ''Tills'' är för mig inte detsamma som''så att''. ''Tills'' innebär ''fram till''. Men det är klartatt jag erkänner att det kan misstolkas, i synnerhetsom jag inte hann säga det som jag hade tänkt, menman får ju sällan fullständig tid i en intervju. Jaghade tänkt säga det som också är bekant, nämligenatt vid en olycka svarar i första hand reaktorägarenför en viss summa. Jag tror att den är en miljard idagsläget. Därefter kommer de internationellakonventionerna och den pool som finns på detområdet in, och därefter kommer skattebetalarnain. Detta borde jag också ha kunnat tillägga. Mensom sagt, ''tills'' är detsamma som ''fram till''. Jaghar inte ansett det vara självklart att de har någotintresse av att se till att det inträffar en olycka. Detär en helt absurd tolkning av det hela.Anf. 28 TALMANNEN:Nu pågående interpellationsdebatt har vidgats tillväsentligt nya frågeställningar. Jag skulle viljarekommendera debattdeltagarna att, i stället för attfortsätta debatten i nuvarande form, ställa nyainterpellationer där de olika frågeställningarnaklart kommer fram. Det blir ingen brainterpellationsdebatt när debatten alltför mycketavlägsnar sig från de frågor som ställdes iinterpellationen.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellation 1992/93:89 ommiljösituationen på KolahalvönAnf. 29 Miljöminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag är beredd att vidta för att medverka förbättring av miljösituationen på Kolahalvön.Den ekologiska situationen på ärutomordentligt allvarlig. En av de störstaföroreningskällorna är nickelsmältverken iområdet.Frågan om vår medverkan och stöd förmodernisering och reningsåtgärder i de ryskanickelsmältverken på är föremål förnordiska överläggningar.Vid ett gemensamt möte mellan de nordiskamiljöministrarna och den ryske miljöministern ibörjan av diskuterades denna frågaingående. Vi gjorde även ett besök på ett avsmältverken tillsammans. Vi kunde då konstateraatt det fortfarande finns skilda uppfattningarmellan och de nordiska länderna vadgäller utformningen av projektet.I oktober månad ägde ett expertmöterum och en ny ministeröverläggning ägde rum inovember 1992 i denna fråga i . Dåbeslöts att fortsätta att utreda olika tekniska ochfinansiella alternativ för att minska utsläppen frånPechonganickelsmältverket. Bl.a. kommer man attnoga studera möjligheterna att förbättra nuvarandeanläggningar.Det nordiska miljöfinansieringsbolaget tagit fram en rapport som pekar på attdet skulle vara möjligt att reducerasvaveldioxidutsläppen med 70--till en kostnadav 71--. Denna rapport kommeratt diskuteras vid en ny expertkonferens sannolikt iapril, följd av en ny konferens omfinansieringsaspekter på projektet.Kärnsäkerhet och strålskydd i ärprioriterade områden för regeringen. Tillsammansmed övriga nordiska länder deltar i detpågående internationella samarbetet med Rysslandoch andra östeuropeiska länder för att förbättrakärnsäkerheten och strålskyddet. harfrämst engagerat sig i säkerhetsfrågor vidIgnalinaverket i samt i strålskydds- ochsaneringsprojekt i de tre baltiska staterna och iRyssland. De svenska insatserna samordnas medövriga nordiska länders program bl.a. genom ettnära samarbete mellan resp. ansvariga myndigheteroch organisationer. Som exempel kan jag nämnasamarbetet mellan den finskastrålsäkerhetscentralen (STUK) och när det gäller insatserna ikärnkraftverket Sosnovyj Bor i ochIgnalina i samt samarbetet mellan STUK,det och det norskastrålevaernet kring provtagning och undersökningav Sillamäedammen i Estland.Även om bilateralt och nordiskt samarbete ärväsentligt anser regeringen inte att dessa frågor kanlösas enbart genom detta samarbete. måste ta ett gemensamtansvar för de stora och svåra problem som måstelösas när det gäller kärnsäkerhet, avfallshantering,energiförsörjning och energihushållning iÖsteuropa. De dyrbara investeringar som måste tillkräver internationellt samarbete samtinternationell finansiering och kreditgivning.Avslutningsvis vill jag framhålla att det är viktigt attNorden står enat i arbetet att förbättra miljön i vårtnärområde. Sedan kan vi ha litet olika roller vadgäller det konkreta projektarbetet. En vissrollfördelning har utvecklats i riktning mot attSverige ger prioritet åt samarbetet i ochvad gäller kärnsäkerhet medan och Norgeger högre prioritet åt samarbetet på Nordkalottenän vad gör. Denna ansvarsfördelning pånordisk sida medför ett rationellt utnyttjande avvåra gemensamma resurser.I detta sammanhang vill jag också nämna arbetetmed den s.k. Östersjövisionen som syftar till att tafram ett gemensamt planeringsunderlag förÖstersjöländerna och täckande även isyfte att minska den framtida miljöbelastningen.De politiska diskussionerna om samarbete i denordliga områdena fortsätter. Ett viktigt tillfälleblir vid det miljöministermöte som äger rum i Nuukpå i år.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tackar miljöministern för svaret.Jag hade hoppats och trott att det skulle innehållaen del konkreta förslag på åtgärder när det gällermiljöproblemen på , som man kansäga också omfattar i stort sett helaBarensregionen.Miljökatastrofen på blir alltmeruppenbar allteftersom tiden går. En stor del av deninformation som vi får har varitsekretessbelagd, men har blivit tillgänglig. Framtill 1989 var alla data om miljön i Sovjetunionenklassificerade som statshemligheter. Men vi har nugenom rapporter och artiklar i medier och genomolika dokument fått kännedom om många och bl.a.följande skrämmande fakta.Kärnkraftreaktorernas säkerhet och underhåll ärmycket bristfälliga.Farligt avfall lagras på ett otryggt sätt. Kolahalvönsindustrier släpper ut ofattbart stora mängder svaveloch tungmetaller. Svavelutsläppen från deomoderna nickelsmältverken i Nikel ochMontjegorsk är större än de totalasvenska utsläppen. Stora markområden runt dessasmältverk är helt förgiftade och den ekologiskaöknen sprider ut sig.Halvmiljonstaden släpper t.ex. ut alltavloppsvatten orenat. Det finns en sjö, Imandra,som är vattentäckt för en stor stad med 88 000invånare -- Apatity. Den tar emot avfall från de olika smältverken.Kolahalvön har värdens största koncentration avkärnreaktorer. Förutom 4 reaktorer finns det 11isbrytarreaktorer på militära fartyg. Bl.a.atomsopor och radioaktivt avfall lagras på en deläldre fartyg som ligger förankrade i hamnen iMurmansk.Det är också känt att u-båtar med aktivakärnreaktorer har sjunkit till botten i hav.En kärnkraftsolycka på berör helaNordkalotten. Vi upplever det därför som väldigtviktigt att man tar tag i problemen. En olycka kaninverka på ett område med tusen kilometers radie --det innebär att områden i höjd med påverkas.Nya undersökningar visar också att det skyddandeozonlagret över är kraftigt förtunnat.Den ekologiska katastrofen på harglobal räckvidd. klarar inte att lösa dessaproblem på egen hand, men skall för den skullsjälvklart inte fråntas sitt ansvar för attåstadkomma en bättre miljö på Kolahalvön.De biståndsresurser som går till börju också innefatta . Biståndet skallnaturligtvis kombineras med krav på den ryskaregeringen att vidta de åtgärder som krävs för attminska de miljöfarliga utsläppen.Jag skulle villa fråga miljöministern om han ärberedd att driva frågan i det forum som harkommit till, nämligen Barents råd. Det kan vara ettlämpligt forum att driva dessa frågor i.Jag skulle också vilja fråga om miljöminstern ärberedd att ge i Norbottens länutökade resurser. Man har gjort ett väldigt braarbete för att bygga upp kontakter och för attkomma närmare problemen, men resurserna är försmå. Jag undrar om ministern är beredd att tillföraytterligare resurser?Anf. 31 Miljöminister ():Herr talman! Jag har ingen invändning mot denbeskrivning av eländet som gör. Vi vetheller säkerligen inte allt om detta. Det kan varaännu värre.Situationen är ett uttryck för att en tidigare regimmed total slutenhet mot omvärlden också ägnat sigåt total exploatering av människor och natur. Detsäger mycket om den ideologi som styrde österut.Det finns naturligtvis anledning att tänka på hurman skall göra en insats utan att kunna göra alls såmycket som man vill. Man tvingas till enprioritering.Jag skall gärna ta somett exempel, eftersom jag har följt den diskussionenunder de senaste ett och ett halvt åren. Det är ettganska typiskt exempel. Det rör sig om enekologisk öken och död natur. Det representerardet linjära samhället i sin prydno. Man slänger alltsom går sönder omkring sig. Man har stordrift ochexploaterar människor och natur på ett sätt som viöver huvud taget har svårt att föreställa oss om viinte ser det med egna ögon.Jag sade vid en TV-intervju att gruvorna ochupplagen uppe i vid en jämförelse ser utsom en liten välskött trädgårdsanläggning.Problemen är alltså gigantiska.Det handlar inte enbart om miljöproblem i dettaspecifika fall, utan också om det som brukar kallaseftersatt underhåll, dvs. Om de nordiska länderna gårin i ett sådant projekt med begränsade resurser, ärdet som att kasta pengar i ett svart hål. Vi får inteheller något riktigt säkert utfall när det gällermiljön. Vi talar ändå om relativt stora belopp. Detbehövs en halv eller en hel miljard svenska kronorbara för att i ett fall komma åt miljöutsläppen.Det är likadant överallt. Det är farligt med denutveckling vi kan se just . Vi bildar olika organ,och vi träffas och träffas, men det finns inga pengaroch ingen som ställer upp frivilligt. Det skulle krävagigantiska skattehöjningar i vårt eget land att göraen insats av någon storleksordning.Vi har därför riktat våra insatser strategiskt.Arbetsfördelning gäller. och arbetari första hand med utsläppen på . Mendet är, som jag säger i svaret, oerhört viktigt attNorden uppträder enigt. Det har jag betonat i detnordiska samarbetet, och jag kommer att drivatesen också i fortsättningen. Jag bryr mig inte om ivilket organ -- det är för mig underordnat. Detviktiga är att de nordiska länderna uppträdergemensamt i förhållande till och sättergemensam politisk press på den politiska ledningendär.Det är inte så lätt, därför att den politiska ledningeni är inte alltid entydig. En del ministerierhar inte så mycket pengar, och andra har mer. Jagskall inte gå in på hela den problematiken.Det har ändå börjat röra på sig. Den ryskemiljöministern har visat en positiv attityd när detgäller att försöka att gemensamt med oss hanteradessa frågor.Arbetsfördelningen är den ena viktiga frågan, ochden andra är prioriteringen. Man måste kunna göramycket på en lagom nivå. Ett exempel är att gå in ikärnkraftverket i . Där har vi fortfarandeett olöst problem på europeisk nivå. Det är inte heltklart vems skadeståndsansvaret är om man går inoch gör reparationsarbeten. Vi kan inte gå in ochta över ansvaret för att stänga reaktorer i ,utan måste ägna oss åt att försöka klara säkerhetenpå en rimlig nivå. Om det skulle hända en olyckanär vi går in och gör reparationer riskerar vi att bliskadeståndsansvariga.Den frågan måste lösas på internationell nivå. Vihåller på med det arbetet tillsammans medTyskland och många andra.I samband med förhandlingen omkoldioxidskattehöjningen avsattes en särskild rampå 500 miljoner. De pengarna tog vi in på ökadkoldioxidskatt. Ur den ramen tar vi pengar tillmiljöarbetet i och i Östersjön.Därutöver tar vi pengar till vår egen hantering avförnybar energi och klimatfrågor. En propositionsom gäller detta är på väg till nu idagarna.Det är dessa ramar vi har att hålla oss till. Jag ärberedd att göra allt som är möjligt inom dessaramar.Anf. 32 ():Herr talman! Jag är väl medveten om att det ägerrum många möten och att man träffas påministernivå. Det har man gjort . Det är väli och för sig bra att man träffas och diskuterar detta.Men det är viktigt att man kommer till konkretaresultat.Det råder inget tvivel om att det behövs engemensam press på den ryska regeringen.Samtidigt behövs det också en press på andranationer. Detta är ett globalt problem. Det är ettproblem som är utbrett och som kan få storbetydelse även för utomnordiska nationer.När det gäller dessa problem och samarbetet medNorge och vet vi också att både ochFinland har varit duktigare och aktivare än vad vihar varit här i . Det är inte tillfredsställande.Också vi måste höja ribban i detta sammanhang.För att knyta och stärka kontakter med Rysslandbör vi se till att etablera ett konsulat i Murmansk.Det gäller att förbättra kontakterna inte bara påmiljöområdet. Det är också fråga om att etablerakontakter på andra områden för att nå resultat.Man måste på ett eller annat sätt bygga uppförtroende i detta område. Vi vet ju vad som händevid kärnkraftsolyckan i Tjernobyl. Det bör vi ha iminnet. Vi skall komma ihåg att det inte är längrefrån till än vad det är frånKiruna till . Avstånden är förhållandevissmå. Det är dessutom ungefär samma avstånd somdet handlade om när inträffade,med de resultat det ledde till för Sverige.Som ministern också sade sprider sig denekologiska öknen runt smältverken, och densprider sig med en hastighet av perår. Det skyddande ozonlagret över harkraftigt förtunnats. Miljösituationen är, som jagtidigare sade, ett globalt problem.Jag vill avslutningsvis fråga miljöministern om hanär beredd att lägga fram förslag för en etablering aven svensk beskickning i , något som vitror skulle få stor betydelse.Anf. 33 Miljöminister ():Herr talman! Jag upprepar det jag sade tidigare.Jag har inga invändningar moteländesbeskrivningen. Det kan t.o.m. vara värre änvad beskriver. Det tyder i varje fallsituationen i de delar av som jag harsett på.Vad jag däremot vill invända mot är resonemangetatt och har varit mer aktiva. Detberor på den arbetsfördelning som vi har kommitöverens om. De har arbetat mest konkret medPechonga-nickelsmältverket. Men de har intearbetat lika konkret med Österjöproblematiken,, Ignalina-kärnkraftverket, etc.Vi måste göra en arbetsfördelning, men med dettillägget att vi skall se till att vi har en gemensamnordisk uppställning för att skapa den politiskapress som också är nödvändig för att något skallhända, i detta fall i . Det är förklaringen.Jag har i hög grad medverkat till att utforma denstrategin, så att inte vissa nordiska länder ställer sidan om problematiken på . Viskall göra arbetet gemensamt.Det är också markerat i det nya program för detkommande året -- där som ordförande harhuvudansvaret för det nordiska samarbetet -- somstatsministern anmälde i vid Nordiska rådetssession. Detta är alldeles klart. Det är medvetetupplagt på så sätt att vissa länder arbetar merkonkret i direkt kontakt, i detta fall med Ryssland.Vi andra är definitivt inte ointresserade, utan viföljer det hela och är beredda att göra vad vi kan isammanhanget.Det som händer är att går ut medanbud. I varje fall har man anmält att så skall ske.Jag tror inte att det har förverkligats . Det skerett anbudsförfarande, och man går även utinternationellt för att se hur mycket det till sistkommer att kosta. I detta anbudsförfarande förPechonga-nickelsmältverket ingår naturligtvisockså miljökraven -- något som vi från de nordiskaländerna har påpekat -- som ett viktigtmoment. Vi utgår i varje fall från detta. Jag harännu inte sett dokumenten, men det kommer vi attfå göra under våren.Jag skall inte svara på frågan om att etablerakonsulat eller beskickning i . Den harinte varit föremål för någon beredning. Jag är inteuppdaterad om vad håller påmed i det fallet. Det ingick inte i interpellationen.Det är mycket möjligt att det är en bättreanvändning av resurserna för att etablera den närakontakten inom och Kolahalvönatt göra på det sättet. Jag skall naturligtvis höraefter vilka planer som finns inom UD när det gällerprioritering. Utrikesdepartemenet har också varitinvolverat i arbetet i . Man känner ettansvar för utvecklingen av de vidare kontakternaäven när det gäller detta område och miljön där.Jag vill ta tillfället i akt att konstatera attbehoven är enorma. Det handlar om miljarder ochåter miljarder kronor. Det är viktigt att man för attinte hamna i orealistiska föreställningar är klar överatt dessa pengar inte finns i utgångsläget om vi intevill beröva de fattiga länderna i världen det biståndsom vi ger dem.Öststatsanslaget har tredubblats under den nyaregeringen. Men det räcker inte. Vi använder denram på 500 miljoner som etablerades i sambandmed energiskatteomläggningen fr.o.m. 1 januari1993. Inte heller dessa resurser räcker. Men det ärutomordentligt viktigt att vi satsar så pass mycketsom vi ändå gör.Jag vill särskilt betona det arbete som görs iösterled av ochStrålskyddsinstitutet. Det har skett en sjudubblingav dessa anslag mellan budgetåren 1991/92 och1992/93 sedan den nya regeringen tillträdde. Vikommer inte att trappa ner denna prioriteringframöver.Det sker en mycket stark ansträngning för att viskall kunna bygga ut detta samarbete österut viafler bilaterala och nordiska insatser. Fler insatservia kommer inomkort. En del förslag kommer i en proposition som ärpå väg till . Den har visserligen rubrikenklimat, men det handlar ju också i hög grad omklimatet i österled. Där finns nya förslag om hur viskall hjälpa till i vårt närområde.Anf. 34 ():Herr talman! Jag är naturligtvis väl medveten omatt anslagen för samarbete med öst på detta områdehar blivit större . Det är ganskanaturligt, eftersom det är först somman har fått tillgång till information, eller överhuvud taget uppgifter om vad som händer och skerdär, i och med att samhället har öppnats.Det krävs mycket stora resurser för detta. Detråder inget tvivel om det. Men det hindrar inte attvi måste agera kraftfullt. Ett agerande handlar intealltid om att dela ut anslag.