prot · GG0996 · 1993-04-21 00:00:00 — När permissionerna är så generösatill dem som uppenbarligen inte bör ha detförtroendet att de bara kan avvika, utan attnämnvärt störa förrän polisensedan måste sätta in sina stora insatser för att få fatti dem, är det väl exempel nog på att det är felaktigt.Om det vore så att vederbörandes rymning intebetydde någonting, behövde polisen faktiskt integöra de här stora insatserna. Men det har man fåttgöra.Jag har , i en mindre debatt ikammaren, tagit upp fallet . Han skulleavtjäna straff på en anstalt nära . Detvisade sig att han i stället jobbade irestaurangbranschen och tydligen gjordeomfattande affärer på egen hand. De kommer attprövas , om nationen lyckasfå hem honom hit för att ställa honom inför rätta.Han kunde bara promenera ut, eller rättare sagthan kunde åka i sin av senaste årsmodell.En sådan kunde han disponera medan hanavtjänade sitt straff i detta fängelsefrihetenssocialdemokratiska Sverige.Jag nämnde landsförrädaren och storspionenBergling. Han levde gott. Det satt två Säpokillar påena sidan huset medan han promenerade ut påbaksidan. Det var ungefär vad dåvaranderegeringen tyckte var lämpligt. Men det tyckte intesvenska folket. Man tycker att man betalar för dettaoch framför allt vill man ha en rättsordning. Manvill känna en viss säkerhet och ett skydd.Att allt inte är bra inom kriminalvården -- om detvar det som sade -- tror jag attGöran , moderat, som har anmält sig påtalarlistan, har en hel del synpunkter på, eftersomhan arbetar inom kriminalvården.Moderaterna har aldrig, sade ,talat för insatser som skall göra det bättre för deintagna. Förvisso håller jag med om att det finns ettliv efter fängelsevistelsen. Även vimoderater har pläderat för bättre och effektivareinsatser i det avseendet. Det finns oerhört mycketatt göra. Men det var ett 44-årigtsocialdemokratiskt styre i detta land. Sedan fick nidess värre makten på nytt. Inte blev det så särskiltmycket bättre.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 162 () replik:Herr talman! Först vill jag naturligtvis tacka GötheKnutson för den eloge jag fick. Den värmer ochbehövs.Men det är helt klart att det från sidahandlar om straff. Men ur allmänhetens ochsamhällets synpunkt måste det vara behovet av attminska brottsligheten som diskussionen ochåtgärderna skall handla om. Om någon annanverksamhet skulle visa ett så dåligtverksamhetsresultat som fängelseverksamhetenvisar, där man misslyckas i åtta av tio fall, skulleman i rimlighetens namn verkligen på allvar och igrunden börja ifrågasätta den och börja söka efterbättre alternativ.Jag vill säga några ord om lekmannaövervakarna.300 kr är väl inte något som gör att man kan börjaprata om timersättning.Utgifter för telefon, porto och bussresor som enövervakare kan ha har ökat. Även är en heltsymbolisk ersättning. Man kan verkligen säga att enövervakares insats ur samhällsekonomisk ochmänsklig synpunkt är större och mer effektiv än vadinlåsningen är och på ett bättre sätt bidrar till attminska brottsligheten i samhället.Anf. 163 () replik:Herr talman! Låt mig ta upp det sista som BerithEriksson nämnde, nämligen arvodet tillövervakarna. Jag har bestämt för mig att det ibetänkandet står att av dessa är ettslags kostnadsersättning som tydligen motsvarar,om inte i antal kronor så i fråga om system, det somvi riksdagsledamöter har och som man alltså kanyrka avdrag för. Det talas också om att man kan fåersättning för expenser. Jag vet att det förekommeråtminstone i ett område. Jag hoppas verkligen attdet tillämpas i hela landet så att inte en övervakareskall behöva betala för att han eller hon gör enideell insats.Brottsligheten är verkligen ett angeläget ämne fördiskussioner. Det finns dock sällan utrymme försådana här. Tyvärr blir det inte så mycketdiskussioner i utskottet heller om hur man kommertill rätta med brottsligheten och hur man kanmotverka den. Men det finns åtskillig litteratur. Jagtror på dem som hävdar att den som har hamnat ifängelse har kommit till slutändan av en processsom skall motverkas redan i begynnelsen. Barnetmåste få lära sig vad som är rätt och vad som är fel.Det var lättare i hemmet att hävda det när manhade kristna riktlinjer, som också lärdes ut i skolan.Det är ganska dåligt med den formen avbrottspreventiv verksamhet i samhället i dag.Många ungdomar får helt enkelt aldrig lära sig vadsom är rätt och vad som är fel.Samhällets reaktion är ofta obefintlig gentemotungdomar som stjäl. Om snatterier har vi tidigarehaft en ärendebehandling, där det har pläderats försnabbare och bättre reaktioner mot dessa tilltagsom ungdomar kan göra sig skyldiga till. Vi behöverhela livet riktlinjer för hur vi skall bete oss. Omsådana inte finns eller om de mer eller mindresaknas, bl.a. på grund av en flummig skola som intefostrar barn som blir föräldrar, lederdet till en negativ brottsutveckling, en skrämmandesådan. När någon har hamnat i fängelse är detfaktiskt att man reagerar.Anf. 164 () replik:Herr talman! Beträffande det sista som GötheKnutson tog upp: Gör man nedskärningar inombarnomsorg, fritidsverksamhet och resurser tillskolan försämrar det verkligen förutsättningarnaför nödvändig förebyggande verksamhet. Men jaghåller med om att när en person har varit ett parvändor inne på en anstalt är det svårare att återföraden personen till ett brottsfritt liv utanför fängelset.Därför är det viktigt att inte den unge, som sökersin identitet, i ett tidigt skede får den bekräftad iform av en fängelsevistelse.Det har varit intressant att studera undersökningenav hur samhällstjänsten har använts. Den har inte iden utsträckning som man hade förutsatt frånriksdagens sida använts i stället för fängelse. Detvar helt klart att det var så samhällstjänsten skulleanvändas. Den har i alltför stor utsträckningtydligen blivit ett alternativ vid sidan om så att säga.För att de unga aldrig skall behöva göra sin förstaerfarenhet innanför fängelsemurarna krävs detnaturligtvis både från föräldrarna och frånsamhället i övrigt att man tar den förebyggandeverksamheten på allvar. Men jag kan inte på någotsätt förstå att kan påstå att den härregeringen skapar förutsättningar för att denförebyggande verksamheten skall bli bättre än vadden har varit tidigare. Det kommer larmrapporterfrån alla delar av verksamheter ute i kommunernasom har med barnen att göra där det behövsresurser för att inte samhället skall behöva begå detsista sveket och sätta in den unga människan ifängelse.Anf. 165 () replik:Herr talman! Låt mig erinra om att det sitter tvåtunga utredningar på det här området för atteffektivisera och förbättra kriminalvården,straffsystemet och straffverkställigheten. Vi harredan talat om det i den debatt som vi fört iärendet . Dessutom pågår en omfattandeöversyn av kriminalvården inomKriminalvårdsverket. Syftet är naturligtvis attåstadkomma ett bättre system och bättre resultat.Det är till för att gagna dessa människor, det ärsträvan.Utbildning i fängelserna är någontingutomordentligt angeläget. Där har det bokstavligensläpat efter. Tyvärr är många människor dåligtutbildade, och många av dem hamnar i fängelse.Man skall naturligtvis se till att de erbjudsutbildning i största möjliga utsträckning. Detta har,såvitt jag vet, samtliga regeringspartier ställt sigbakom. Det dokument som föreligger i form avjustitieutskottets betänkande 25 innehåller förslagtill en rad positiva åtgärder. Jag kan inte föreställamig att någon på allvar vill påstå att någonting imajoritetsskrivningen i utskottsbetänkandet ärnegativt och verkar i annan riktning.Till sist till utvecklingskedjan från barndom till dettråkigaste som kan inträffa för en människa,nämligen att man gör sig skyldig till brott somrenderar fängelsestraff. Fritidsverksamhet äralldeles säkert bra och angelägen i många fall. Mendet är framför allt föräldrarnas ansvar som måstepoängteras och eftersträvas och till slut bliverklighet i större utsträckning än vad den är i dag.Det skapar man inte bara genom skola ochfritidsverksamhet, allra minst i barnstugor, utanmed etiska riktlinjer, kristna och andra. Kan viskapa en nation med sådana, behöver vi kanske tillslut inga fängelser.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 166 ():Herr talman! Som kristdemokrat hävdar jag att vi iSverige har kommit ganska långt beträffanderättsväsendet. Det är inte längre öga för öga, tandför tand som gäller, även om det förr hette att landskall med lag byggas. Det finns mycket avhumanistiskt tänkande. Mycket i tillämpningen avlagen gäller dessutom glädjande nog inte längre,t.ex. Det avskaffades ju för längesedan. Och vågar jag raljera om vad som annarslegat nära till hands i tiden, när både pengar ochfängelseplatser saknas?Det som känns angeläget, för att inte längre skämtaom dessa saker, är att påpeka att den ekonomiskasituationen aldrig får förhindra det förebyggandearbetet, de humana påföljderna eller påföljd när såär påkallat. Att ådömas ett straff bör automatisktinnebära att man blir föremål för habilitering,rehalibitering eller vårdande åtgärder -- beroendepå behoven.En brottslig handling tyder alltid på att manbehöver särskild uppmärksamhet, på att man harsaknat sådan på något sätt. Efter inledningen här ärdet naturligtvis frestande att ta upp värdet av tryggauppväxtmiljöer, ansvarskännande vuxna både i ochutanför hemmet samt behovet av etik och moral.Men det skulle leda för långt i debatten, som juhandlar om anslag till Kriminalvårdsstyrelsen.Däremot anser jag i påföljdsfrågan att det varväldigt intressant att följa arbetet både iStraffsystemkommittén och iUngdomsbrottskommittén. Båda dessa kommer attbehandla frågan om fängelse kontra samhällsvård.Alla kan inte ådömas samhällstjänst i stället förfängelse, men säkert ett mycket stort antal. Jag ärglad över att detta har permanentats.Steget mellan skyddstillsyn och fängelse harsaknats. Detta beklagas ofta -- särskilt avnämndemännen, som känner sig illaföreträdda.Vi kristdemokrater föreslår dessutom attsamhällstjänsten skall frikopplas från påföljdenfängelse. Påföljden samhällstjänst är särskiltanvändbar på ungdomar, varför det är angeläget attden påföljden även tillåts för unga under 18 år.Tyvärr döms även ungdomar tillfängelse.Det får en positiv bieffekt om fler kan ådömassamhällstjänst. Behovet av fängelseplatserminskar, som den som begått ett brott fåren möjlighet att något litet gottgöra genom obetaltarbete. Vi menar att det är oerhört viktigt att manockså får känna att det går att gottgöra inte baragenom att sitta i fängelse för att andra skall kännaatt någon blivit straffad utan också för att man fåruppleva att man verkligen får gottgöra. Samtidigttror jag att det är oerhört viktigt att i synnerhetungdomar får lära sig att göra samhällstjänst, attuppleva hur det känns att arbeta för andra utannågra som helst egoistiska syften.Herr talman! Kampen för narkotikafria fängelserär ett viktigt arbete för att över huvud taget få bortnarkotikan och för att minska risken för brott iframtiden. Narkotikafria fängelser är en viktigmålsättning för regeringen. En viktig del i dettaarbete är visitationspatrullerna, det s.k. svartagänget. Dess värre har nufattat beslut om att dessa visitationspatruller skallavvecklas.Utgångspunkten för den översyn som har gjorts närdet gäller de här patrullernas arbete var inte alls attpatrullerna skulle försvinna. I stället skulle denverksamhet som de stod för effektiviseras.Den 19 januari gav dock justitieministernbeskedet att hon inte hade anledning att ifrågasättaett förslag om att lägga ner visitationspatrullerna.Patrullerna hittar ofta material och sådant somtyder på åtgärder som gäller förberedelse avrymning. Dessa narkotikabeslag och förebyggandeinsatser mot rymningar, som är en bieffekt avvisitiationspatrullernas verksamhet, skulle medstor sannolikhet inte ha skett på annat sätt. Varfördå avveckla något som fungerar? Jo, kostnads- ocheffektiviseringsskäl har anförts. Dessutom har detanförts att man skall föra ut visitationspatrullernaskunskaper i den ordinarie vården och tilltillsynspersonalen om 2 500 personer. Svarta gängetbestår av endast 23 personer.Vad gäller ordinarie vård och tillsynspersonal är deten självklarhet att man måste arbeta med de härfrågorna och att man måste bli effektivare. Men vadär det som hindrar att en väl fungerandeverksamhet får fortsätta och att denna verksamhetytterligare effektiviseras? Visitationspatrullenuppfattas dessutom som ett starkt stöd för ordinariepersonals arbete. De resurser som frigörs kommerdock, enligt ett löfte som har getts, att även iframtiden användas främst i arbetet med attbekämpa missbruk av narkotika, i synnerhet påanstalterna.Visitationspatrullernas personal kommer attanvändas på de anstalter där de är anställda så, attden personal som finns på andra anstalter fårutbildning av den. Det är oerhört viktigt att man tartill vara den kunskap som visitationspatrullen harskaffat sig under många, långa år.Jag har själv gjort ett besök på Hällbyanstalten imin hemstad . Det var mycket intressantatt höra det man hade att berätta. Det är svårt attföreställa sig att man skall kunna uppfylla de kravsom kan ställas på en i egenskap av kompissamtidigt som man som kontaktpersonkanske måste göra de mest integritetskränkandeundersökningar för att hitta narkotika. Självklartmåste personal utifrån komma in. Det har ocksåintygats att så kommer att bli fallet. Det blir eneffektivisering och en omorganisation, och mankommer att använda sig av den gamlavisitationspatrullens personal.Eftersom den här frågan har delegerats tillKriminalvårdsstyrelsen har jag begränsat mig tillett särskilt yttrande, som framgår av betänkandet --detta för att markera att det är viktigt attutomstående gör visitationerna, så att vårdarna intebehöver komma i konflikt med de intagna på etthögst integritetskränkande sätt.Anf. 167 ():Herr talman! Av debatten här med anledning avjustitieutskottets betänkande JuU25 framgår att enhel del av kammarens ledamöter uppvisar ettpåtagligt engagemang i de här frågorna omkriminalvården.Engagemanget står dock inte alltid i proportion tillkunskaperna. Men kunskaper är ju något som kanförbättras.Jag är särskilt glad över att taladeså väl om differentieringen. Alla borde vi väldigtlätt kunna inse att samma behandlingsmetodingalunda är lika effektiv när det gäller en biltjuvsom när det gäller en mördare eller våldtäktsman.Det säger sig självt att behandlingen skalldifferentieras. Oavsett om vi differentierar avsäkerhetsskäl eller av andra skäl är det viktigt atthålla isär olika typer av brottslingar.Jag yttrar mig här som gammal kåkfarare -- litetskämtsamt sagt. Jag har nämligen jobbat somtandläkare inom . Jag haralltså en oberoende ställning gentemotKriminalvårdsverket och ser väldigt mycket avverksamheten från de intagnas sida, som jagvanvördigt brukar kalla för tjyvarna -- ni får inte tailla upp, för det är inte illa menat.Visitationsverksamheten, som mycket engagerat om, är en mycket viktigverksamhet. Debatten har väl till stor del handlatom narkotikabeslag i samband med visitationer.Men också en hel del andra saker är väsentliga.En kniv av det slag som jag har med mig här kanman hitta då och då. Det är tur att vi inte är påallmän plats, för då hade jag inte fått bära kniv. Dethandlar alltså om ett vapen, och jag har fler. Jag harockså bilder som de av kammarens ledamöter kanfå ta del av som är intresserade av att se sådant sombeslagtas.Det är alltså inte särskilt roligt att i en korridormöta en påtänd, arg kille som kommer mot en meden sådan här kniv i högsta hugg. En vårdare elleranställd som möter en sådan person blir nog ganskabeskedlig. Sådant här råkar man på anstalterna rättofta ut för.Inte sällan är mängden narkotika mycket stor. Detkommer in ''nyrökta'' interner eller sådana somnyss har försett sig med stora doser amfetamin ochsom är så ''speedade'' att de inte kan sitta stilla itandläkarstolen.Detta är ett oacceptabelt förhållande, och jagtycker att narkotikafria fängelser skall vara ensjälvklarhet. Det finns ytterligare ett stort antalåtgärder som vi skulle kunna vidta. Den förraregimen har totalt misslyckats -- och här vänder jagmig till med hennes flumpolitik.En flumanstalt som har invigts i Göteborgär Högsboanstalten, med dess mycket lågasäkerhet. Häromnatten rymde sex personer. Detvar i det ena fallet bara att plocka ner en dörr ochslå sig ut genom ett fönster. I det andra fallet togman sig bara över staketet, vilket inte är särskiltsvårt, om man är någorlunda ung och vig.De intagna säger till mig att Högsboanstalten ärrena semesterhemmet. Andra säger: På Högsbokan jag ju inte vara. Jag vill faktiskt sluta knarka,men det går inte, för det finns så mycket narkotikadär inne.Detta är oacceptabla förhållanden.Visitationsverksamheten är därför mycket viktig.Men jag vill påpeka att det ankommer påKriminalvårdsstyrelsen att själv inom ramanslagensvara för bevakningen och säkerheten, och häriingår visitationsverksamheten.Jag vet att kammarens ledamöter vet attKriminalvårdsstyrelsen ingalunda är känd förförutseende, skicklighet och anpassning tillverkligheten, men man har dock, herr talman, enviss förhoppning. Jag har erfarit frånGöteborgsregionen att man nu avser att byggavidare på visitationsverksamheten, att ta till varakunskapen från personer ur regionens ''svartagäng''. Man skall bygga upp en egen verksamhet,där man ser på säkerheten, narkotikan ochrymningsrisken. Det gäller murar, väggar,bevakning osv. Den enda kritiken mot detta skullemöjligen vara att det faktiskt inte är fråga om någonbesparing.Så, herr talman, till den s.k. kemiska kastreringen.Beteckningen gör att man först kanske associerartill en sådan vass kniv -- eller slö skridsko -- som jagnyss talade om. Ingalunda förhåller det sig på detsättet. Det gäller ett odramatiskt ingrepp där ettläkemedel administreras i depå, genom eninjektion ungefär . Det tar attställa in patienten på en lagom stor dos. Därefterkan han faktiskt, efter eller enmånad, fungera helt normalt. Man kan säga att denöverdrivna sexualdriften är kuperad och attpatienten har möjlighet att upprätthålla vad vi litetslarvigt kan kalla en normal sexuell aktivitet. Detär alltså inte någon total kastrering.Tvångsvis medicinering kan, herr talman, intekomma i fråga. Jag tycker alltså att det är felaktigtatt, som Ny demokrati har föreslagit, låta domstoldöma till kastrering. Det är att göra våld på medicinoch läkekonst. Tvångsmedicinering skall kunnaförekomma endast i samband med behandling avpatienter som på grund av psykisk sjukdom inte rättkan bedöma sitt vårdbehov. Under den kategorinfaller inte våldtäktsmän och på liknande sättpsykiskt störda patienter. Kemisk kastrering kankomma i fråga endast vid upprepade grovavåldtäkter. Det gäller då en liten, klart avgränsadgrupp av våldtäktsmän.Våldtäkter inom äktenskap, våldtäkter efteruppraggning på dans eller våldtäkter av s.k.nöjesprofilsmodell ingår definitivt inte i dennagrupp.Herr talman! Dessa våldtäktsmän utgör en litenmen mycket farlig grupp. Det gäller våldtäkt t.ex.av den typ där ful gubbe lurar bakom busken medkniv och överfaller den kvinna som råkar ha oturenatt passera just där, och dessa våldtäkter slutar oftamed mord. Gärningsmännen bör betraktas somallvarligt psykiskt störda. De bör därför dömas tillrättspsykiatrisk vård och inte till fängelse.Inom den rättspsykiatriska vården kan man ställagärningsmannen inför ett val mellan behandlingeller långvarig inlåsning. Man inför här ett slagsvalfrihet, en valfrihetsreform även förvåldtäktsmän. Man kan då säga: Var inlåst i 20 åreller ta emot den här behandlingen! Det är alltsåfråga om en långvarig inkapacitering. Fängelse ärtidsbestämt och är därför ingen bra påföljd i dettasammanhang.Det skulle krävas en lagändring vad avsermöjligheten till försöksutskrivning.Försöksutskrivningen måste alltid vara villkorad avatt gärningsmannen underkastar sig behandling.Om ett besök för behandling uteblir, måste detomedelbart föranleda efterlysning ochpolishämtning.Barbro resonerar i sin motion omåterfallsfrekvensen. Hon anger visserligen korrektvad avser totala antalet våldtäkter attåterfallsfrekvensen är liten, men när det gäller defarliga överfallsvåldtäkterna är återfallsfrekvensennära nog 100-procentig. Det är det som gör dem såotrevliga.Avslutningsvis, herr talman, vill jag uttrycka enförhoppning att den tillsattaFängelsestraffkommittén noga prövar frågan hurkemisk kastrering kan komma att ingå ipåföljdsarsenalen.Anf. 168 () replik:Herr talman! Det är inte alltid så lätt att hålla redapå ledamöternas partitillhörighet. Jag har intetillhört den förra regeringen, eftersom jag sitter härför Vänsterpartiet.Jag vill kommentera frågan om differentieringen,behovet av att hålla isär de olika grupperna. Deskall hållas isär i första hand för att behandlingenskall kunna differentieras. Det är inte fråga om ensortering av något annat motiv.Jag har naturligtvis inte försvarat, och jag tror inteheller att någon annan i denna kammare någonsingjort det, vad som här kallades för flumfängelser.Vi skall ha fängelser som fungerar även urbehandlingssynpunkt.Jag vill till slut kommentera frågan om kemiskkastrering. De undersökningar som finns visar heltklart att det inte handlar om sexuellt överaktivapersoner. Det är egentligen inte fråga om sexuellahandlingar, utan om en maktdemonstrationgentemot kvinnor. Det finns ingenting som visar attbehandling i form av kemisk kastrering avhållerifrån övervåld och våldshandlingar mot kvinnor.Det krävs helt andra behandlingsmetoder än atthelt enkelt ge personen en spruta med någotkemiskt medel för att se till att han inte begår våldmot kvinnor. Så är det faktiskt.Anf. 169 () replik:Herr talman! och jag är alldelesöverens om att sorteringen självfallet skall gällaäven behandlingen. Därom råder inga olikauppfattningar. Det är, som jag sade, självklart så attolika typer av brottslingar skall behandlas på olikasätt för att man skall uppnå resultat.Nu säger de intagna ofta själva till mig att de inomkriminalvården inte får någon annan vård äntandvård. Det är jag i och för sig stolt över, men jagtycker inte att vi som är ansvariga förkriminalvården i landet skall vara stolta över att deintagna tycker att de endast får tandvård inomanstalten. Det är inte bra, . Vimåste naturligtvis bli bättre.När det gäller våldtäktsmännen tror jag inte attBerith lyssnade riktigt på mig. Jag sade attdet är en mycket liten grupp av våldtäktsmän somutgör de farliga ''överfallsvåldtäktarna'', varsgärningar ofta slutar med mord eller åtminstonemed att kvinnan blir svårt misshandlad. Det äringen maktdemonstration, utan dessa personer hari sin hjärna en kemisk förändring som kan kureras.Inom den stora gruppen av våldtäktsmänförekommer däremot såväl maktdemonstrationsom förvirring på grund av alkohol och narkotika.Där går det kanske att komma åt problemet medhjälp av psykologisk terapi. Det går att komma åtdetta med hjälp av attitydförändringar i samhället.Men det går inte med de personer som vi måstebetrakta som sjuka. Det är fråga om gravt stördaoch mycket sjuka personer, och de skall givetvisbehandlas medicinskt.Anf. 170 () replik:Herr talman! Naturligtvis är inte heller jag stolt,, över att vi under en så harhaft fängelser som absolut inte har fungerat frånbehandlingssynpunkt. Tvärtom har de medverkattill att dessa personer när de har frigivits har varitännu mera brottsbenägna.Jag har naturligtvis inte den kunskap som behövsför att jag skall kunna gå in i debatten om huruvidaman kan kupera brottsbenägenhet. Jag har baraläst de utredningar som finns på området. Där sägsdet klart att det inte är utrett vilken form avpsykofarmaka som skall användas, som säkertmånga av dem är i behov av. talarfaktiskt om kemisk kastrering. Jag är helt klar överatt den behandlingen i allra högsta grad ärifrågasatt.Anf. 171 () replik:Herr talman! Den s.k. kemiska kastreringen är enmetod som förekommer . Vibehöver inte resa längre än till för att semetoden i bruk.