prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — Det bidrar ytterligare till att ökaöppenheten i det svenska samhället. Utskottet kanta fram material av ett slag som trotsoffentlighetsprincipen är svårt att få tag i även förmedierna.Jag tror således på utskottets möjligheter attframöver fullgöra denna värdefulla och viktigauppgift, och jag tror att utskottet dessutom kan fånya intressanta uppgifter om kommer medi EG. Här vidgas fältet. I och med ett EG-inträdekommer ju regeringsledamöternas positioner att blinågot annorlunda än vad de är , eftersom det ärministerrådet som fattar besluten i slutskedet i enrad frågor. Jag kan här se framför mig nyaintressanta granskningsuppgifter förkonstitutionsutskottet.Vi har anmärkt på mycket i betänkandet. Tidigaretalare har varit inne på det, och jag skall inteupprepa det. Men jag vill upprepa en sak som jaghar tjatat om i ungefär . Det gällerpropositionsavlämnandet, författningsutgivningenoch liknande ting -- dvs. ryckigheten i arbetet förriksdag och regering. Den grundläggande orsakenär att vi har fel budgetår.Nu tycks det äntligen börja lossna i den frågan. Flerän jag inser att det är på det sättet.Riksdagsutredningen arbetar med frågorna, ochden kan möjligen lägga fram ett förslag om enändring av budgetåret . Budgetåretsförläggning är den grundläggande orsaken tillpropositionsanhopningen och till svårigheterna attfå ut författningar på vårkanten. Riksdagenfattar besluten så sent.Det hindrar inte att regeringen skall känna sittansvar. Jag står naturligtvis bakom den kritik somriktas mot regeringen för att den inte har varittillräckligt uppmärksam på dessa frågor. De är iallra högsta grad av intresse för arbetenär det gäller propositionsavlämningen. Jag harvelat referera till den egentliga bakgrunden till desvårigheter som finns.Jag måste säga att det stöter mig litet grand attlyssna på utskottets ärade ordförande. Jag får enkänsla av att man från socialdemokratiskt håll villge sken av att man står för något slags högre moralän andra. Det gör mig alltid litet upprörd. Jagtycker inte om moralister över huvud taget.Pretentionerna och brösttonerna vad gäller defrågor vi håller på med här har jag svårt att förstå.Jag instämmer med när honpåpekar att det inte finns någon grund för att påståatt vi från regeringssidan skulle vara ointresseradeav de problem som statsråd med storaförmögenhetsinnehav kan råka ut för. Det är viinte, utan tvärtom. Det är bara att läsa innantill ibetänkandet. Vi behandlar detta sida upp och sidaner och kommer fram till en lång radrekommendationer om hur det bör vara.Det är också korrekt att konstatera att vi i dennoggranna genomgång som har gjorts inte harkunnat finna några fall där vi kan visa att statsrådfaktiskt har försökt gynna sig själva. Om vi hadegjort det, skulle vi minsann ha slagit larm. Men vihar inte kommit på några sådana fall, och då är detkorrekt att tala om det. Det innebär inte att vi frånmajoritetens sida tycker att nuvarande tillstånd ärbra.Utskottets ärade ordförande sade t.ex. att vi frånmajoritetens sida inte tyckte att det fanns anledningatt sätta några gränser. Det är enverklighetsförfalskning. Det stämmer inte med vadsom står i majoritetens skrivning iutskottsbetänkandet.De inledande anförandena har svept över detmesta. Jag skall avstå från att på förhand beta av deolika ämnesområdena. Vart och ett av dessakommer att bli noggrant behandlat i fortsättningen.Fru talman! Jag ber att få instämma i de yrkandensom har framställts av ochYlva Annerstedt.Anf. 14 () replik:Fru talman! De borgerliga har lovprisat personalenvid . För att det inte skall uppträdanågot missförstånd om ordförandens relationer tillkansliet vill jag meddela kammaren att jag har föravsikt att tacka personalen för deras insatser genomatt bjuda dem på lunch torsdag den 10 juni.Jag är glad över tredje vice talmannens uppslutningkring offentlighetsprincipen och meddelarskyddet.Jag hade inte heller väntat mig något annat.Självfallet känner jag till och respekterar hans finaoch bestående arbetsinsatser på detta område. Menjust därför tyckte vi socialdemokrater att det varöverraskande och trist att vi inte fick hans stöd närvi ville ge regeringen till känna att den, iförhandlingarna med EG, skulle göra en klarutgångsdeklaration om offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet. Varför tog jag upp den frågan imin inledning? Jo, därför att den hör hemma i engranskningsdebatt.Svenska medier kan inte fungera på det sätt som vivill att de skall göra, för att granska och hållademokratin frisk och levande, om vi inte får ha kvaroffentlighetsprincipen och meddelarskyddet. Detär inte bara konstitutionsutskott somsköter granskningen. Medierna har också en viktiggranskande uppgift. Offentlighetsprincipen ochmeddelarskyddet hör hemma i det sammanhanget.Vi socialdemokrater har nog inte högre moral änandra partier i . Vi har aldrig hävdat det.Vi har inte heller tagit till några brösttoner idiskussionen. Men det finns en skillnad, om manutgår från diskussionen om statsrådensaktieinnehav. Vi socialdemokrater är oroliga förden debatt som pågår om förtroendet för dem somhar fått andras uppdrag i näringsliv, finansvärld,banker och politik. Därför menar vi att vi måsteleva upp till regeringsformens intentioner om attstatsråd inte får inneha uppdrag eller utövaverksamhet som kan rubba förtroendet för honomeller henne. Statsråden är inte vilka personer somhelst. Därför är jag litet förvånad och förundrad,ja, litet överraskad över tredje vice talmannens litetslappa inställning till de demokratiska aspekternaav detta granskningsärende. Jag kan ha en vissförståelse för att han som vice ordförande ikonstitutionsutskottet av rent partitaktiska ellerpolitiska skäl tvingas acceptera majoritetens linje isakfrågan i ett slutligt avgörande av ärendet, i detgränsland som man ofta talar om mellan juridik ochpolitik. Men jag har ingen förståelse för att han inteär orolig för att det här finns en förtroendekris iSverige.Anf. 15 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Jag återkommer till ämnenayttrandefriheten och offentlighetsprincipen, som viegentligen inte diskuterar . Det enda somskilde var att Socialdemokraterna ville ha etttillkännagivande till regeringen i en fråga därregeringen hade precis samma uppfattning som denutskottet gav uttryck för. Det skulle vara en konstigmetod i utskottet. Man skulle då insinuera attregeringen företrädde en annan linje än denutskottet så tydligt markerade i sin skrivning.Utskottets ärade ordförande får ursäkta, men jagser det närmast som ett försök att inbilla folk attSocialdemokraterna hade någonting annat på handeller någon större iver i denna fråga än andra. Jagvar mycket förvånad över Socialdemokraternasagerande i den frågan, om man ser det ur sakligsynpunkt. I övrigt var jag inte alls förvånad.Ordföranden frågar om vi inte är oroliga för denallmänna debatt som förs i samhället omförmögenhetsförvaltning och missbruk på olika sättinom finansvärlden. Det är klart att vi är det. Denena skandalen läggs till den andra. Det är förfärligt.Jag medverkar gärna till att fördöma detta, oavsettom det är finansspekulation, fallskärmsavtal ellervad det än må vara. Men det må tillåtas mig attnotera att alla dessa avarter har sin rot i det glada80-talet. Jag hörde aldrig Socialdemokraterna dåuttala några varningar. Hela spelet fick rulla på, ochdet gjorde det med besked, ända ut över kanten avklyftan.Vi har ingen slapp inställning när det gällerstatsrådens förmögenhetsinnehav. Vi har ingenslapp inställning till uppföljning av grundlagensparagrafer om att statsråden inte får innehauppdrag som kan skada deras förtroende. Vad vihar sagt återfinns i konstitutionsutskottetsbetänkande. Vi utgår från att regeringen fullföljerdet som står där.Från mitt parti finns inget statsråd som är aktuellt idessa sammanhang. De har så ynka litet aktier, destackarna, så de har inte kommit med på listan.Men man måste konstatera att ingen regering hargjort mer för att lyfta fram dessa frågor i ljuset.Regeringen har, som många har påpekat, t.o.m.tillsatt en särskild etikkommitté. I flera avseendenhar statsråden varit alltför försiktiga. Det ärnärmast löjeväckande att strunta i att delta i ettregeringsbeslut därför att man råkar ha aktier för900 kronor. Det är väl ingen som tror att ettregeringsbeslut i det fallet kan vara av något särskiltpersonligt intresse.Anf. 16 () replik:Fru talman! Jag medger gärna att vi har kvar mångabeklagliga rester från spekulationsekonomin. Menstatsråden med stora aktieinnehav är väl ändå ingenprodukt av 80-talet?De har ju kommit in i regeringen efter denborgerliga valsegern 1991, så de statsråden tar viliksom inget ansvar för.Sedan sade tredje vice talmannen att inget avcenterstatsråden hade de här problemen. Men dåvill jag ändå åberopa en intervju somjordbruksminister gav och somhan inte har dementerat på något sätt, där hanfaktiskt var inne på att de starka ekonomiskabindningarna skapar problem, problem som visocialdemokrater har fäst uppmärksamheten på.Jordbruksministern sade i den intervjun, om jag fårtolka orden någorlunda fritt, att hans starkabindningar till jordbrukets ekonomiska intressenoch hans personliga ekonomiska intressen gör atthan är räddare för att fatta beslut. Det gör att hanså att säga får en svårare arbetsdag.Från socialdemokratiskt håll är vi förvånade överatt den borgerliga majoriteten och Ny demokrati iKU inte har sett komplikationerna i det härärendet.Jag skulle vilja ställa ett par frågor till tredje vicetalmannen inför hans sista replik. Jag gör det ocksåmot den bakgrunden att han ju är inte bara viceordförande i och tredje vicetalman i . Han är också en erkändstatsvetare med rötter i folkrörelserna. Därför trorjag att han bättre än många andra borde kunna sepå de problem, både etiska och moraliska, som ärförbundna med de frågor som vi nu diskuterar, omförtroendet för politik och politiker.Tror tredje vice talmannen verkligen inte att vanligtfolk utanför kan börja undra hurlandet styrs och om inte redan det förhållandet attmisstankar föds utgör en fara för demokratin?Slutligen, fru talman, vill jag än en gång erinra omatt i 1983/granskningsbetänkande gjorde KUett enhälligt uttalande som jag citerade i min repliktill . Jag vill dra det igen: ''hurnödvändigt det bedöms vara för det politiskaarbetets anseende att allmänheten kan haförtroende för att statsråden står självständigagentemot ovidkommande intressen.'' Delar tredjevice talmannen fortfarande den uppfattning somkommer till uttryck i detta uttalande?Anf. 17 Tredje vice talman () replik:Fru talman! Vad beträffar citatet som utskottetsordförande läste upp står jag naturligtvis på sammaståndpunkt nu som då. Det finns heller inget iutskottets majoritetsskrivning som svär mot detta.Vad Socialdemokraterna i det här ärendet ägnar sigåt -- jag börjar bli litet misstänksam vad gällermotiven, måste jag säga -- är att måla upp enfelaktig bild av var majoriteten står. Och sedanskjuter de vilt på den! Det är visserligen ettgammalt debattrick att man tillvitar motståndarenåsikter och uppfattningar som vederbörande intehar, och sedan angriper man dessa uppfattningaroch åsikter alldeles våldsamt.Vi har inte nonchalerat det här problemet. Jaghänvisar än en gång till vad som står iutskottsbetänkandet, och jag tycker att man skallfortsätta på den väg som harangivit för att lösa problemet.Naturligtvis besvarar jag jakande frågan om jagtror att det är viktigt att allmänheten har förtroendeför sina politiker -- självklart! Men då får vi ju intesjälva hjälpa till med att utså misstro där det intefinns någon grund för detta.Visst finns det politiker som dummar sig, och detfinns politiker som är värda kritik i allra högstagrad, men flertalet politiker är faktiskt hederligaoch gör så gott de kan. Sedan kan även dettakritiseras naturligtvis, men det är inte en moraliskfråga utan det är en fråga av annan karaktär.Karl har gjort ett uttalande. Ja, det ärväl en följd av den allmänna debatten. Men jagföreställer mig att vi måste kunna i enregering ha människor med erfarenhet från allamöjliga områden i samhället. Hur skall vi annarskunna få fram en regering som vet någonting, somkan någonting och som representerar någonting?Vi kan väl inte ha en särskild ombudsmannakårsom vi skulle specialutbilda för att bli statsråd ochabsolut fria från alla förmögenheter, helst bostäderväl också. I varje fall borde de inte ha några gårdar.Jag erinrar mig undervisning rörande dethär problemet. Han menade att man skulleuppfostra folk undan för undan till att bli politiker.Först när de var färdigutbildade, ,skulle de få börja ägna sig åt politik, och då skullede stå fria från allting annat. Är det ett utslag av ettslags nyplatonism som vi nu bevittnar?Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik.Anf. 18 ():Fru talman! Även jag vill instämma i tacket tillkanslipersonalen för dess utomordentliga arbetenär det gäller granskningsfrågorna. Fast jag kaninte utlova någon lunch ialla fall.Det har framförts ett antal värdefulla synpunkter avBirger Hagård, och , och jag skall inte upprepa alltför mycketav vad de har sagt. Men det är några aspekter somjag gärna skulle vilja ta upp i diskussionen här.Konstitutionsutskottets ordförande nämnde ibörjan pressens betydelse för en god granskning avden politiska verksamheten, och han betonade därmångfaldens betydelse. Jag delar uppfattningen attett gott samhälle utvecklas, om där finns enmångfald av balanserande maktfunktioner, och dithör bl.a. KU:s granskning av regeringen.Vi är ju ofullkomliga människor, och vi lever i ettofullkomligt samhälle. Därför behöver viavbalanserade maktfunktioner. Jag tror att igrunden måste det finnas en balans mellan denverkställande makten, den lagstiftande makten ochden dömande makten, och sedan har vi då detoffentliga samtalet och pressens och övriga mediersfunktion.Men dess värre är den dömande makten intesärskilt kraftfull som maktbalansfaktor i ,och det är kanske av historiska skäl. KU:sgranskningsmakt är mycket viktig, men jag tror attvi behöver flera avbalanserande faktorer, inte minstpå den juridiska sidan. Jag passade på, eftersomKU:s ordförande tog upp pressens betydelse, attpeka på att vi behöver t.ex. en författningsdomstolför att ytterligare öka mångfalden av maktbalans isamhället.Fru talman! Här har tidigare diskuteratspartipolitisering av granskningsverksamheten.Aktieägandet har varit på tapeten, trots att det ärett särskilt ärende . Jag skallinte alltför djupt gå in på det här ärendet, men låtmig nämna en mycket olycklig effekt som kanuppstå om KU:s granskningsverksamhet bedrivs påett felaktigt sätt.Jag menar att Socialdemokraterna har bidragit tillett sådant olyckligt agerande. Medvetet elleromedvetet skapas en mediabild som sätts påregeringen. Den förenklade nidbild som kanutvecklas är att det enda ett statsråd sysslar med äratt sko sig genom aktiespekulationer. Det ärmycket olyckligt om den nidbilden sprids.En annan typ av nidbild drabbar ibland ossriksdagsledamöter, t.ex. att vi sitter i kammarenoch sover, och när vi är vakna försöker vi höja våralöner. Den typen av förenklade nidbilder måste vimotverka med all kraft, men dess värre förstärkerSocialdemokraterna i den här debatten denförenklade nidbilden av regeringen somaktiespekulanter.Jag har förståelse för att det finns ett legitimttaktiskt behov för en opposition, oavsett kulör, attifrågasätta en regerings trovärdighet, men jagskulle vilja vädja om en viss försiktighet. Nidbilderkan ju, när de väl har skapats, komma att vidlådaäven regeringar av annan kulör.Fru talman! Det finns flera svårigheter i dengranskningsverksamhet som konstitutionsutskottetägnar sig åt. Polenaffären, som senare kommer attdiskuteras här, är ett exempel på att det kan finnasstora svårigheter. Regeringsledamöter kan genomolika signalsystem, vilka ibland är mycketkomplicerade, bidra till situationer som, om devarit möjliga att dokumentera, skulle medföra t.ex.konstitutionell kritik. Statsråd kan medvetet elleromedvetet, direkt eller indirekt, genom sittagerande påverka utvecklingen i enskilda ärenden.Det finns hypoteser som tyder på att det var vadsom hände i Polenaffären.De informella signalerna är mycket svåra attdokumentera. Om en tanke funnits i en ministershjärna eller i en industriledares hjärna, och desamtidigt har ett intresse av att inte delgeomvärlden denna tanke, kan det bli utomordentligtsvårt för t.ex. att genomföraen analys av läget. De kan därmed också förhindraatt det framförs kritik mot agerandet, eftersom detbara kan anas. Det är lätt att sopa igen spåren omde enbart finns dokumenterade i någons hjärna.Fru talman! Frågan om författningsutgivning hartidigare varit på tapeten här i debatten. Där finnsen hel del att säga. Jag skall inte upprepa alltförmycket av det som sagts. Det måste komma tillstånd en skärpning på detta område. Vi måste ställakraftfulla krav på regeringen på den här punkten.Ylva redogjorde för en hel del statistikpå området som visade att utveckligen hadeförsämrats.Även har ett visst ansvar för sentutkomna författningar, dels genom vårarbetsplanering och arbetsrytm, dels för att vi tycksvara litet rädda för att ha litet udda tider förikraftträdandet.Riksdagsutredningen arbetar med att få en bättreårsrytm för , bl.a. genom en omläggningav budgetåret till kalenderår. Om detta kan bli ettfaktum kan hjälpa till att få en bättreförfattningsutgivning. Men trycket på regeringenatt leva upp till rimliga rättssäkerhetskrav när detgäller författningsutgivningen måste kvarstå medoförminskad styrka. Det är viktigt.Fru talman! Jag yrkar bifall till reservation 4 och iövrigt till utskottets betänkande.Anf. 19 () replik:Fru talman! Jag begärde ordet för att möta IngvarSvenssons nidbildsresonemang. Han vädjade omatt oppositionen skulle lugna sig med hänsyn till attregeringens ställning inte skulle bli för svag i folksögon. Det är en utomordentligt farlig uppfattningsom jag av två skäl inte kan dela.Det första skälet är att vår parlamentarismförutsätter regering och opposition. Det är viktigtatt oppositionen granskar regeringen ochdebatterar regeringens förslag. Endast på så sättkan demokratin hållas frisk och levande.Regeringens ställning hos allmänheten får sedanbedömas utifrån regeringens göranden ochlåtanden.Regeringen får regera på ett sådant sätt att folk trorpå den och tycker om regeringen. Det kan inte varaoppositionens uppgift att lägga åt sidan sinoppositionsroll bara för att regeringen i folks ögonskall få en bättre ställning. Därför är IngvarSvenssons resonemang utomordentligt farligt i vårparlamentariska demokrati. Detta var det förstaskälet.Det andra skälet till att jag reagerade är att det ärfarligt för demokratins fortbestånd och tron på etträttssamhälle om inte politikerna och det politiskasystemets verksamhet granskas. Vådan av att såinte sker ser vi i det som just nu äger rum i Italien.Jag har följt den italienska krisen mycket noga. Därsitter nu bakom lås och bom ett stort antal politikerfrån alla partier, statsråd, tidigare partiledare ochfolk från näringslivet. Över hundra ledamöter avdet italienska parlamentet nämns i utredningar ochär föremål för åtal eller åtalsundersökningar.Jag såg ett TV-program där några italienare frångatan sade:''Vi litade på våra politiker. Vi valdedem därför att vi trodde att de skulle sköta sig ochsköta våra angelägenheter på ett vettigt ochutmärkt sätt. Men har vi inte lagt oss i. ''Där kom självkritiken.Det är oerhört viktigt att vi har förtroendemän runtom i landet och människor som intresserar sig förpartipolitiskt arbete. Här kommer IngvarSvenssons tes in i bilden. Det skulle bli förödandeom vi inte skulle ha tillgång till den fria debattenoch det partipolitiska arbetet -- utan någralugnande åtgärder.Anf. 20 () replik:Fru talman! Jag delar inställningnär det gäller granskningsfunktionen i ettdemokratiskt samhälle. Där har vi inte skildaåsikter. Mitt resonemang om maktbalans byggdehelt och hållet på detta synsätt.Det jag pekade på var att oppositionen inte saknaransvar för den bild som målas upp i media,fixeringen vid snuttifiering, snedvridenheten närman speglar konflikter, osv. Det är viktigt att manhjälper till att skapa en allsidig bild som är relevantför vad som faktiskt inträffar och vad regeringenägnar sig åt.Jag menar att vi både i den politiska debatten och iden allmänna mediadebatten alldeles för litetdiskuterar begreppet relevans. Där haroppositionen ett ansvar för vilka bilder som skapas.Där kan man bidra, och man kan också uppträdamed en viss försiktighet. Det var detta jag vädjadeom.Anf. 21 (nyd):Fru talman! Detta är mitt andra granskningsår iutskottet. Jag har noterat att det har skett en visskantring i arbetet mot partipolitiskaställningstaganden. rådde balans,kanske därför att man granskade två regeringar,den avgångna socialdemokratiska regeringen ochden nytillträdda borgerliga regeringen. har vigranskat den borgerliga regeringens sätt att skötasitt fögderi, med undantag för granskningen avAllan roll i Polenaffären.Socialdemokraterna har blivit aggressiva och gåtttill överdrift i sitt partipolitiska nit, såsom i ärendetom statsrådens aktieinnehav. De borgerligaledamöterna är alldeles för överslätande mot när de förtjänar kritik, såsom när regeringenlåter bortåt 5 miljarder rinna ner i ett stort svart hål,därför att regeringen inte styrt iflyktingpolitiskt hänseende . Nydemokrati har en särskild reservation beträffandeflyktingpolitiken och ett särskilt yttrande som avserBirgit uttalande om kosovoalbaner.I några ärenden har Ny demokrati fungerat sommoderator. Jag tänker då på . Vi har också medverkat tillförsträkta skrivningar vad gäller kulturministernshantering av ägarfrågorna beträffande SverigesRadio och Näringsdepartementetskonsultupphandlingar.I ett ärende har utskottet varit rörande enigt motNy demokrati, och det gäller utnämningspolitiken.Jag hade på utskottets begäran begränsat minanmälan och begärde således granskning avregeringens utnämningar av verkställandedirektörer i statliga aktiebolag. Ett enat utskottkunde med en suck av lättnad konstatera attanmälan inte kunde tas upp till granskning,eftersom utnämningar i statliga aktiebolag intefaller inom KU:s granskningsområde. Det kanförvisso vara sant. Sakförhållandena är docksådana att regeringen utser kandidat tillverkställande direktörsposterna, fast den säger attden inte har med saken att göra. Det är principielltintressant med hänsyn till vissa paragrafer iregeringsformen som regeringen har att följa vidandra utnämningar. Under denna punkt ibetänkandet har jag ett särskilt yttrande, eftersomen utebliven granskning inte medger reservation.Jag har läst igenom äldre granskningsbetänkandenoch funnit att moderater och folkpartister varitmycket aktiva granskare av de socialdemokratiskaregeringarnas utnämningspolitik. I 1990/91 årsgranskningsbetänkande finns t.ex. en lång lista påpolitiska utnämningar som vissa av utskottetsnuvarande ledamöter står bakom. Nuvarandeförsvarsminister angrep frejdigtkompisskap vid utnämningar. Nuvarandekulturminister säger: ''att självfalletkommer det för en eventuellt borgerlig regering ihöst att vara viktigt att se till att man har skickligaverkschefer. Det ska genomföras ett omfattandeförnyelsearbete, och då måste det finnas duktigaverkschefer''.Det var då det. har de borgerliga partiernabildat regering och anammat densocialdemokratiska utnämningspolitiken, och dåhar de borgerliga ledamöterna helt förlorat sittklös. Man kunde i utskottet t.o.m. göra sig litetlustig över mina granskningsambitioner. De kanskevar väl ambitiösa, men när jag på utskottetsbegäran snävade in min anmälan och lyfte fram ettprincipiellt intressant problem avstyrdesgranskningen. Mig veterligt har utskottet oftastuderat underhandskontakter som statsråd haft,men i detta fall var det inte aktuellt. Om utskottethade haft ett ärligt uppsåt i sitt avslag skulleutskottet ha tagit ett utskottsinitiativ och lämnatärendet till revisorer för en generellgranskning.