prot · GG0976 · 1993-03-16 00:00:00 — Omså inte skulle bli fallet får det prövas omlagstiftningsåtgärder skall vidtas inom området.Då , som framställt frågan, anmältatt han var förhindrad att närvara vidsammanträdet, medgav talmannen att RolandLében fick delta i överläggningen.Anf. 43 ():Fru talman! Jag ber att få tacka för svaret. Jagmöter i svaret visserligen förståelse för problemet,men tiden rinner ändå i väg. De problem som enkreditmarknadsnämnd behöver ta sig an är faktisktakuta. kan man rada upp exempel påföretag, inte bara enmansföretag utan företag medflera anställda, där bankerna dragit in krediter trotsatt man inte fallerat med betalningarna. Jag känneräven till exempel på att företagaren har drivits tillpersonlig konkurs med familjetragedier som följd.Det finns mot denna bakgrund enligt min meningfog för att gå till handling i denna fråga och inte låtatiden löpa i väg för långt. Det finns behov -- medråge -- på detta område. Visst skall en hel del varaupp till bankerna, men jag kan ge skäl både för ochemot detta. Mycket var upp till bankerna ocksåunder 80-talet, och vi vet hur det sedan har gått.Det är viktigt att vi i samhället sätter upp vissaramar och försöker ange vissa etiska riktlinjer. skulle kunna ge osssnabbare beslut och vägledning än eventuellaförsök till lagstiftning. En sådan nämnd skulletillskapa en kanal för att sakligt behandla detmissnöje som annars behandlas enbart i kvällspressoch liknande. Redan det faktum att det skullefinnas ett sådant här organ att vända sig till skullemed största sannolikhet bidra till en form avsjälvsanering, vilket är viktigt. Det skulle ocksåkunna inverka på kapitalförsörjningen, vilket ärbetydelsefullt inte minst i detta konjunkturläge.Jag skulle vilja få litet mer av klarlägganden frånstatsrådet huruvida han är beredd att ta initiativ ochmera ta fasta på dessa behov.Anf. 44 Statsrådet ():Fru talman! Det är naturligtvis att föredra ombranschen själv agerar tillsammans medFinansinspektionen. Det går snabbare. För attregeringen skall kunna inrätta en nämnd medangivna uppgifter krävs en lagstiftning ochbehandling på sedvanligt sätt. Enligt minbedömning skulle det ta än att gå fram pådetta sätt.Jag kan vidare mycket väl hålla med om att maninte skall sätta upp 80-talet som något föredöme närdet gäller kreditbeslut i olika avseenden. Menstaten skall inte göra mer än sätta upp ramar genomlagstiftningen och agera i bankstödsfrågor på ettsådant sätt att vi får både snabbhet och effektivitetsamtidigt som kostnaderna minimeras. Därigenomskapar vi ett underlag för en vettig och suntfungerande bankverksamhet. Staten skall inte gålängre.Skulle staten involvera sig alltför mycket och börjalägga sig i kreditbeslut, kommer vi för långt in i ettplanekonomiskt tänkande, och jag är övertygad omatt ingen av oss är intresserad av det.Erfarenheterna av staten som bankägare är inte deallra bästa, vilket vi kan se t.ex. när det gällerNordbanken.Anf. 45 ():Fru talman! Det är inte alls fråga om något slagsplanstyrning utan om att ha en instans som på ettbra sätt kan ange etiska och andra riktlinjer. ILindbeckrapporten konstateras ju att man efterfinanskrisen måste tillse att vi får en på siktfungerande kapitalmarknad, att det är risk för attbankerna blir överdrivet försiktiga och att det ärviktigt att uppnå goda förutsättningar för enflexibel och konkurrensorienterad finansmarknadmed en mångfald av aktörer och finansiellainstrument. Man talar om att det är risk för attbankerna snarare minskar sin utlåning efter densenaste tidens skräckupplevelser.Jag gläder mig åt att statsrådet och flera andra harsagt att man inte skall lämna någon möda ospardför att få tillbaka skattebetalarnas pengar ibanksystemet och beivra brottsligheten, men jagskulle vilja se litet mer av denna energi ochbeslutsamhet i just denna fråga.Anf. 46 Statsrådet ():Fru talman! En av de viktigaste uppgifter som vi nuhar för att förbättra förutsättningarna för en brakreditförsörjning är att snabbt hanterabankstödsfrågorna. För att ta ett aktuellt exempelkan jag nämna behovet av att så snabbt som möjligtkomma fram till ett beslut rörande SE-bankenssituation.Jag tror och hoppas att det bästa i denna fråga äratt inledningsvis pröva möjligheterna att inrätta enrådgivningsbyrå uppbyggd på det sätt somdiskuteras mellan inspektionen ochbranschorganisationerna.Anf. 47 ():Fru talman! Jag tackar så länge för det beskedet. Vifår väl anledning att återkomma i frågan.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1992/93:440 omredovisningen av valutaförlustenAnf. 48 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig om vadjag avser att göra för att skapa förutsättningar föratt livskraftiga företag inte enbart på grund av densvenska kronans depreciering skall behöva gå ikonkurs.Finansministern har inom loppet av en veckabesvarat två frågor från , en av BertKarlssons partikamrater, om småföretagenssituation. Jag ber att få hänvisa till svaret på dessafrågor.Det väsentliga för företagen är sammanfattningsvisatt det förs en bra ekonomisk politik. När detsärskilt gäller skattepolitiken vill jag understrykaatt en rad åtgärder vidtagits för att sänka elleravskaffa tillväxthämmande skatter. Som aviserats ifinansplanen avser regeringen att fortsätta dettaarbete. Ett kommande förslag om ändringar iföretagsbeskattningen innefattar bl.a. att nyabeskattningsregler skall gälla för enskildanäringsidkare och handelsbolag fr.o.m. den 1januari 1994.Så till reglerna om likvidationsplikt och innehållet igod redovisningssed, som särskiltpekar på.Med hänsyn till hur arbetet är fördelat inomregeringen är det egentligen statsrådet somskall svara i dessa delar. Jag kan emellertid nämnaatt i en skrivelseaktualiserat de problem som tar uppoch bl.a. föreslagit ändrad lagstiftning. Regeringenhar därför beslutat att överlämna skrivelsen till dekommittéer som gör en översyn avbl.a. dessa regler, nämligen (Ju 1990:08) och (Ju1991:07).Anf. 49 (nyd):Fru talman! Det är jättebra att man sätter i gångdenna process. dör svenska företag.Tyvärr försvinner också innehållet i företag bortfrån , till och andra låglöneländer.Det är oerhört viktigt att vi ser till attförutsättningar för friska företag finns. Det handlarhär om pappersförluster. Det är väl positivt att manhar satt i gång en process, men jag tycker att BoLundgren och andra som har inflytande skall tillseatt den också går snabbt.Regeringen betonar att det för att vi skall klarakrisen i också behövs företagare ochföretag som kan fungera. Jag tycker att det äronödigt att företag skall gå i konkurs genomföljdverkningar som man inte har tänkt på. En avorsakerna till det som sker är att regeringen helatiden hävdade att man skulle hålla kronans värdeuppe.Många trodde på detta. De placerade inte ompengarna, utan de lät utlandslånen finnas kvar.Därför tycker jag att det är oerhört angeläget attproblemet åtgärdas snabbt. Snabbt är inte fråga omett år, som det ofta är i . Det är på sin höjdfråga om månader.Anf. 50 Statsrådet ():Fru talman! Låt oss hoppas att det i första hand ärfråga om pappersförluster. Skulle kronans värde ståkvar på den nivå den har , eller detblir en depreciering, är det inte fråga om enpappersförlust. eller senare har en faktiskförlust uppstått till följd av kronans fall.Det här är ett problem som vi måste fundera över,liksom alla andra problem som finns i jobbet medatt skapa ett bra företagarklimat. I den frågan är vihelt överens. Där lider vi naturligtvis av de senastetvå decenniernas försyndelser. De skapar värreproblem för ekonomin i sin helhet.En av de viktigaste sakerna för oss är att se till attdeprecieringen av kronkursen inte blir för stor. Jagkan bara notera att den debatt som för närvarandeförs om den ekonomiska politiken i , ochde problem som finns vad gäller riksdagspartiernasställningstagande, väsentligt skadar de mindreföretagens situation. En stabilitet där man kan litapå åtaganden från olika partier i skulleväsentligt förbättra förutsättningarna för att minskabelastningen på de mindre företagen.Anf. 51 (nyd):Fru talman! Förutsättningarna för att vi skall få enförändrad och stark krona är att svenska folket trorpå att besparingarna leder till något. Men de måstevara rättvisa. Alla måste vara med och spara -- intebara några få. Jag tror att vi är ganska överens omriktlinjerna i stort, utom när det gäller frågan omrättvisa besparingar. Jag hoppas verkligen attkronans värde är helt annorlunda . Det ärnämligen en förutsättning för att vi över huvudtaget skall klara oss i det här landet.Men att anklaga Ny demokrati för att skapa dennaoro är att gå litet väl långt. har vi enminoritetsregering. Det fordras faktiskt enmajoritet för beslut. Om man respekterardemokratin, förutsätter det att man pratar mednågon för att få denna majoritet. Det är just det vinu diskuterar. Det är inte bara Ny demokrati somhar ansvaret för detta.Anf. 52 Statsrådet ():Fru talman! Vi diskuterar nu valutakursenspåverkan på de mindre företagen. Det är alldelesuppenbart att det som har inträffat den senasteveckan har skadat de mindre företagen i det häravseendet.Det är självklart att vi skall restaurera svenskekonomi med en så rättvis profil som det överhuvud taget är möjligt att uppnå. Men det skall skemed korrekta åtgärder. En förutsättning för att fåen stabilitet och förtroende utomlands för kronanär naturligtvis att det finns en förutsebarhet. Jaginser fuller väl att en minoritetsregering har attskaffa sig en majoritet på ett eller annat sätt för sinaförslag i . Men en förutsättning för att haförutsebarhet är att man åtminstone vet att partierstår för de förslag de själva för fram.Anf. 53 (nyd):Fru talman! Det här är kanske ett lämpligt tillfälleatt ta upp denna fråga. Det har tydligen blivit endiskussion om frågan om delpensionen.Anf. 54 TALMANNEN:Frågan gäller redovisningen av valutaförlusten vidutlandslån.Anf. 55 (nyd):Fru talman! Men gick faktiskt in pådenna fråga, och då måste jag få ha rätt att svara påden.Vi har då frågan om det s.k. sveket. Det fannsfaktiskt ingen överenskommelse. Enöverenskommelse träffas mellan två parter, intemellan en part. Den dag ni är beredda att prataskall vi i Ny demokrati se till att förhandla på likavillkor. Då skall vi hålla våra överenskommelser.Det kan jag gå i god för.Anf. 56 Statsrådet ():Fru talman! Jag beklagar om jag har lett debattenin på fel spår. Jag försökte vara så generell sommöjligt. Jag tänker inte heller svara på denkonkreta frågan. Jag konstaterar att valutakursen idet läge vi har med en flytande krona är något sompåverkar förtroendet inte bara för regeringenspolitik utan också för möjligheterna att föra denpolitiken i . Där har naturligtvisriksdagspartierna sitt ansvar.Anf. 57 (nyd):Fru talman! Jag hoppas att Ny demokrati skall fåfungera som ett likvärdigt parti i och attdemokratin respekteras.Överläggningen var härmed avslutad.13 § Svar på fråga 1992/93:450 omlånefinansieringen av småhusAnf. 58 Statsrådet ():Fru talman! har frågat mig vadjag avser att göra för att komma till rätta med deproblem som bottenlåneinstitutens otillräckligalånefinansiering av småhus skapar förträhusbranschen.Det måste föreligga tre grundläggandeförutsättningar för att kunna lånefinansierabostadsbyggande. För det första: kreditinstitutenmåste ha pengar att låna ut. För det andra: detmåste finnas en rimlig balans mellan den totalaproduktionskostnaden och värdet av denfärdigbyggda bostaden. För det tredje: låntagarenmåste vara kreditvärdig.Den ekonomiska politik som bedrevs under främst1980-talet har skapat stora problem att uppfylladessa tre förutsättningar. Genom att tillåta enspekulationsekonomi med högt inflationslägeblåstes fastighetspriserna och kreditgivningen tilldem upp till alltför höga nivåer.1980-talets politik har resulterat i en rejälekonomisk baksmälla med bl.a. ohållbaraskillnader mellan produktionskostnader och värdetpå den färdigbyggda fastigheten, höga realräntoroch hög arbetslöshet. Följden har blivit synnerligenstora kreditförluster i banksystemet och avsevärtförsämrade möjligheter för kreditinstituten attlånefinansiera bl.a. bostadsbyggandet.Catarina Rönnung frågar nu vad jag avser att göraför att komma till rätta med dessa problem. Jaguppfattar frågan som att vi är överens om att det ärden borgerliga regeringen som måste komma tillrätta med de problem som 1980-talets politik ställttill med. Som jag framhållit tidigare i olikasammanhang måste vi för att lösa dessa och andraproblem föra en sådan ekonomisk politik som ledertill lägre produktionskostnader, lägre räntor och enfortsatt låg inflation.Samtidigt pågår som bekant ett omfattande arbetemed att komma till rätta med de akuta problemenpå kreditmarknaden. I det arbetet ingår olikagenerella åtaganden från statens sida som syftar tillatt trygga kreditförsörjningen till olika sektorer,även bostadssektorn. Dessutom bidrar staten tillfinansieringen av bostadsbyggandet genom attställa kreditgarantier för en del av lånet. Frånkreditinstituten har också getts besked om att demedverkar i lånefinansiering i den utsträckningsom är möjlig för dem med hänsyn till kravet pårimliga säkerheter i fastigheten och på attlåntagaren är kreditvärdig.Anf. 59 ():Fru talman! Jag tackar statsrådet för svaret.För ett par år sedan arbetade 6 000 personer isvensk trähusindustri. beräknasantalet anställda, kollektivanställda och tjänstemäninräknade, vara under 1 000. av det tidigareantalet anställda är arbetslösa.I , själva hjärtat i landetssmåhustillverkning, finns 258 kollektivanställdakvar i trähusproduktionen. Träfacken i Vetlandaoch har 855 medlemmar som får ersättningfrån A-kassan. 500 omfattas avarbetsmarknadspolitiska åtgärder.År 1990 tillverkades 24 120 småhus i landet. I årberäknas antalet till 4 000 -- högt räknat. Trelåneansökningar har influtit till rikets samtligalänsbostadsnämnder angående räntebidrag ienlighet med regler.Jag anklagar regeringen för att för snabbt och fördrastiskt ha skurit ned subventionerna tillnybyggnationen. Detta har haft en förödandeinverkan på marknaden och påbottenlåneinstitutens vilja att bevilja lån. Ingenindustri någonsin i har rutschat så snabbtutför som småhusindustrin -- teko- ochvarvsindustrierna inräknade.Vid en konferens med branschen meddeladestatsrådet att han skulle ingripa först närsituationen blev katastrofal. Är inte dettakatastrof, ?Anf. 60 Statsrådet ():Fru talman! Vi har en mycket besvärlig situation isvensk ekonomi. För att kunna komma ur dennasituation måste man kunna definiera och ta itu medde grundläggande problemen, dvs. vad sominträffade under 70- och 80-talen.Vi har haft en överhettning på bygg- ochbostadsmarknaden som har skapat en situation därbl.a. produktionen har blivit så stor att den harblivit ryckig och ojämn och har skapat problem förfortsatt produktion på en rimlig nivå. Dessutom harkostnadsutvecklingen gjort attproduktionskostnaden i realiteten ofta överstigerdet faktiska värdet, dvs. vad man är beredd attbetala för boendet. Det här är det grundläggandeproblemet.Problemet kan hanteras bl.a. genom att se översubventionerna. Vi måste t.ex. se över frågan omstatens underskott för att få ned ränteläget.Jag konstaterar att rimligenmåste föra den diskussionen i densocialdemokratiska riksdagsgruppen, eftersomkrisuppgörelsen såvitt jag kanförstå innebar att Socialdemokraterna, genom deytterligare besparingar i beståndet som föreslogs,insåg att det faktiskt krävs neddragningar av desubventioner och system som man själv har inrättatoch som har skapat det problem som vi i dagupplever.Anf. 61 ():Fru talman! samtliga statsråd gick i gårut till offentligheten med att de nöjde sig med enlägre sänkning av räntesubventionen, dvs. 2miljarder kronor i stället för 3 miljarder kronor.Pengar skulle i stället tillföras statskassan genom enmed höjd fastighetsskatt. Kommer BoLundgren att lyssna på chefen i sitt egetdepartement i den här frågan? Eller kommer BoLundgren att sitta och passa, för att se på hurbranschen förblöder, inte långsamt utan snabbt?Anf. 62 Statsrådet ():Fru talman! I den fråga som vi nu diskuterar,nämligen subventionerna i beståndet, konstaterarjag att Socialdemokraterna och regeringen träffadeen uppgörelse i september i fjol.Överensskommelsen innebar att ungefär 3miljarder kronor skulle sparas . Detgällde alltså besparingar. Skattehöjningar är ingabesparingar. Skattehöjningar kan liksombesparingar få effekter i den finansiella sektorn viabostadsbeståndet, om betalningsförmåganurholkas på ett sådant sätt att företagen åsamkaskostnader och om det uppstår problem sompåverkar det finansiella systemet.Mot den bakgrunden kan det finnas anledning attfundera kring hur besparingen skall utformas. Attgenomföra en fastighetsskattehöjning löser ingaproblem, utan det skapar nya problem med tankepå att också det gamla beståndet, det utanräntesubventioner, påverkas värdemässigt vid enytterligare fastighetsskatt. Om man vidtar enförändring i det här avseendet -- avsikten ärnaturligtvis att diskutera detta medSocialdemokraterna på det sätt somöverenskommits -- bör man tänka sig en uppdelningi tiden av subventionerna, inte en skattehöjningsom är på tvärs mot vad som är rätt för ochför svensk ekonomi.Anf. 63 ():Fru talman! Jag anser att det råder delade meningari regeringen om hur man skall gå till väga. De 3miljarder som talade om var ju en delav frukten i en mycket stor överenskommelse. Menvi socialdemokrater har flerfaldiga gånger sagt attvi hellre ser en höjning av fastighetsskatten,eftersom den drabbar hela produktionen, inte baranyproduktionen.Det är en hopplös pedagogisk uppgift att förklaraför folk varför inte bottenlåneinstituten ochbankerna lånar ut pengar till folk med ordnadekonomi. Under det glada 80-talet följde bankernasom knähundar i spåren på veritabla skojare, somköpte fastigheter till fantasipriser utomlands,exempelvis i och i . Svenskarnaansågs dessutom i det här fallet vara särskiltlättlurade. Detta får Medelsvensson betala viaskattsedeln med under entioårsperiod och med ett räntegap på mellan 10 och12 %. Men skall han bygga ett hus är det förnärvarande idiotstopp. Folk är ursinniga på detta.Anf. 64 Statsrådet ():Fru talman! Jag kan inte säga att det gläder mig attCatarina Rönnung talar om det glada 80-talet. Menjag konstaterar att hon redovisar att 80-talet, meddess socialdemokratiska regeringsinnehav, leddetill dessa stora problem med miljardkostnader förskattebetalarna.Jag hoppas att nu tar lika stortavstånd politik som jag har gjortmånga gånger.Anf. 65 ():Fru talman! Jag kanske skall säga ''det vidlyftiga 80-talet''. Jag har minne av att , närvalutaavregleringen diskuterades här i kammaren,var de största och ivrigaste pådrivarna. Så vi bär ettgemensamt ansvar för 80-talets utveckling.Men är det 90-tal, och det gäller att agera så attfolk förstår att man inte bara kan ensidigt gynnabankerna, utan att människor med ordnadekonomi, människor som betalar sina skatter, skallha rätt att bli schyst behandlade av låneinstituten.Bo Lundgren har ju hjälpt bankerna. Bo Lundgrenhar socialiserat två av dem. Varför skall BoLundgren då inte hjälpa vanligt folk? Varför skallhan inte sätta skjuts på trähusindustrin, när den ären motor i hela den industriella utvecklingen och ivår ekonomi? Varför gör ingenting?Anf. 66 Statsrådet ():Fru talman! säger ''det vidlyftiga80-talet''. Jag inser att tar ansvarför den socialdemokratiska regeringens missgrepp.Det är hedrande.Låt mig påpeka att Moderata samlingspartietnaturligtvis vill ha en avreglering avkreditmarknaden, men vi var mycket starkt kritiskamot den politik som fördes och som ledde till höginflation, bl.a. höga marginalskatter. Med låginflation och låga marginalskatter skulle vi inte hafått den låneexplosion som vi fick under 80-talet.Jag arbetar inte för att gynna bankerna. Minverksamhet på det finansiella området, medbankstöd genom liggande garanti, syftar till attgynna insättarna, att trygga deras fordringar och atttrygga det finansiella systemet, bl.a. för att kunnaha en tillfredsställande tillgång på krediter. Dettapräglar vår politik. Skälet till att regeringen har valtatt exempelvis köpa , för att så snart sommöjligt sälja ut den, är för att kunna minimerakostnaderna. Man kan då på ett bra sätt klaramedborgarnas situation och rädda dem så gott detgår vidlyftigheter, för att citeraCatarina Rönnung.Överläggningen var härmed avslutad.14 § Svar på fråga 1992/93:451 omundanhållande av mervärdesskattAnf. 67 Statsrådet ():Fru talman! Enligt uppgift i dagspressen förlorarstaten gigantiska belopp påmomsbedrägerier. Bara i har manutrett momsfiffel för hundratals miljoner kronordet . Med anledning av dessa uppgifterhar frågat mig vilka åtgärder jag avseratt vidta för att få ett snabbt slut på dennakriminella verksamhet.Jag vill till att börja med framhålla att denna ochannan kriminell verksamhet kan bekämpasframgångsrikt bara genom åtgärder som vidtas isamarbete mellan flera departement ochmyndigheter.Vad syftar på med sin fråga äremellertid bl.a. skattemyndighetenskontrollverksamhet. Beträffande den vill jag sägaföljande.Det har inte kunnat undvikas att de senaste årensomfattande förändringsarbete inomskatteförvaltningen lett till att intensiteten i viktigadelar av kontrollverksamheten gått ned. Redan i1992 års budgetproposition underströks vikten avatt nu relativt snabbt åter uppnå den omfattning påverksamheten som denna hade före den mestintensiva reformperioden.Enligt vad jag har erfarit görs också storaansträngningar för att nå det målet.För den kommande treårsperioden betonas i åretsbudgetproposition vikten av att genomrationalisering frigöra resurser för bl.a. ökadkontrollverksamhet. Resurserna skall i högre gradän vad som skett riktas in mot det väsentligaskatteundandragandet. Den planeringsram somföreslås för perioden /94--1995/96 är beräknadså att den ger utrymme för en sådan omprioriteringav resurser till kontrollverksamhet som jag nunämnt.Vad gäller situationen i kan nämnasatt den geografiska omfördelning avmedelsresurser som ägt rum inneburitatt länets andel av skatteförvaltningens samladeresurser ökat väsentligt.Mot bakgrund av vad jag nu har sagt anser jag attförutsättningarna för en gynnsam utveckling avkontrollverksamheten är goda. Det gäller såvälStockholms län som landet i övrigt. Jag villemellertid också säga att jag noga följerutvecklingen på det här området och resultatet avkontrollverksamheten.Anf. 68 ():Fru talman! håller faktiskt på att förlorakampen mot den ekonomiska brottsligheten justnu. Vi ser hur skattebrotten sprider sig i landetnästan epidemiskt. harmomsbedrägerierna kommit på tapeten i entidigare sällan skådad omfattning.Det rör sig alltså om somundanhålls samhället i skattebedrägeri. Enbart närdet gäller momsbrotten i rör det sig . Det är inte konstigt attlojala skattebetalare blir upprörda, när det får redapå detta. Det är inte konstigt att hederligaföretagare blir upprörda när de märker att dehamnar i en sämre konkurrenssituation än derasfuskande kolleger.Vad är det då som händer nu från samhällets sida?Skattemyndigheterna kommer , som en följd avförslagen i regeringens budget, att dräneras på1 500 tjänster. Folk som skulle kunna kontrolleraallt detta försvinner ur skattemyndigheternaskontrollverksamhet. Dessutom ser vi hurregeringen lägger fram det ena förslaget efter detandra som krånglar till skattesystemet och som drarresurser från denna viktiga verksamhet som liggerpå skattemyndigheterna.Ta bara det fullständigt huvudlösa förslaget omavdrag för reparationer av privathus som exempel!Det kommer att dränera skattemyndigheternasmöjligheter att ytterligare kontrollera.Jag fick ett långt svar av . Tyvärrmåste jag säga att det var ganska tomt ochinnehållslöst. Det fanns inte något konkret förslag.Jag betraktar det som en ren kapitulation i kampenmot den ekonomiska brottsligheten.Finns det inget konkret förslag, någon signal somskulle kunna gå ut till dem som sysslar med den härverksamheten? Det är just vad som behövs.Anf. 69 Statsrådet ():Fru talman! har visserligen blivitnågot år äldre sedan vi jobbade i utskottet, men jagtror att han hör ganska väl.