prot · GG09123 · 1993-06-07 00:00:00 — Hur ser jordbruksministern påhuvudmannaskapsfrågan?Som nämns i propositionen sker en stor förändringinom skogsbruket när det gäller kraven påyrkeskunskaper. För min del tror jag att alltmerarbete kommer att utföras av entreprenörer i ställetför av anställda skogsarbetare. Dessa behöver dåockså en mer företagsinriktad utbildning.I slutet av svaret säger jordbruksministern att haninte ifrågasätter att det kan finnas behov av denutbildning för egna företagare som jag redovisat.Jag är dock inte så optimistisk somjordbruksministern när det gäller kommuners ochlandstings tillgodoseende av detta behov, av denenkla anledningen att de inte är skyldiga att betalaför en sådan utbildning, och då blir det inte någonsådan i dagens pressade ekonomiska situation. Destuderande får inte heller genomgå utbildningen,även om de själva skulle vilja, även om de skullekunna betala för den.Enligt min bestämda uppfattning missgynnas desom behöver och önskar en kortarepåbyggnadsutbildning, jämfört med dem som fåren längre högskoleutbildning. Jag önskar attjordbruksministern ger sin syn på behovet avpåbyggnadsutbildningarna inom jordbruk ochskogsbruk.Det förslag om en ettårig''naturbruksteknikerutbildning'' som framförs iinterpellationen är ett försök att hitta en lösningsom skulle kunna vara till gagn för blivandeföretagare och anställda inom såväl skogsbruketsom jordbruket och trädgårdsnäringen. Frågan harnyligen aktualiserats i en skrivelse tillJordbruksdepartementet, liksom tidigare tillUtbildningsdepartementet och , frånLantbrukets yrkesnämnd och Trädgårdsnäringensyrkesnämnd.Jag ser det som mycket angeläget att frågan ompåbyggnadsutbildningar inom jordbruk, trädgårdoch skogsbruk får en snabb lösning. Vid utgångenav /95 upphör dessa utbildningar enligtriksdagsbeslutet , om inga åtgärdervidtas.I svaret nämns den arbetsgrupp som tillsatts avJordbruksdepartementet ochUtbildningsdepartementet. Min avslutande frågatill jordbruksministern blir därför: Kommerjordbruksministern att medverka till att dennämnda arbetsgruppen också får undersökamöjliga samverkansformer förpåbyggnadsutbildningarna inom skogsbruk,jordbruk och trädgård?Anf. 24 ():Fru talman! Jag tänker inskränka mig till ett endastycke och konstaterar att jordbruksministern serdet som nödvändigt med en fortsatt utbildning pådet här området.SLU har tidigare behandlat förslag om utbildningarpå två orter i landet. Det skulle innebära attSkogsinstitutet i skulle läggas ned. Itidigare interpellationer och motioner har vi påtalatnödvändigheten av en utbildning också inomlantskogen, som företrädesvis finns i södra den arbetsgrupp som är tillsatt attnärmare undersöka just den fråga som rörlantskogen?Anf. 25 ():Fru talman! Jag vill liksom föregående talare tackajordbruksministern för svaret på den interpellationsom ställt. Jag har själv haft ett antaldebatter med jordbruksministern om den högreskogliga utbildningen och forskningen i södraSverige.Det finns väl inget område inom utbildningssektorndär resurserna är så snedfördelade som när detgäller ett så pass brett område som den högreutbildningen och forskningen på det skogligaområdet.Endast 10 % av den forskningen satsas i Götaland.De övriga satsade resurserna finns i ochNorrland. Den forskningspolitiska proposition somvi har fattat beslut om ändrar inte dettaförhållande, men jag hoppas att vi långsiktigt skallkunna göra det.Att det handlar om snedfördelning framgår av attandelen skog i är , tillväxten är30 %, arbetskraften är och skogsbruksvärdetär 40 %.Under de debatter som jag har varit med omtillsammans med jordbruksministern har jaguppfattat att hans engagemang i den här frågan ärstarkt. Jordbruksministern besitter också storkunskap, och svaren som vi fått har varit bra, ävenom svaret är något tunnare.Jag tänker inte närmare gå in på SLU:s nedläggningav skogsteknikerutbildningen i . Jagtänker inte heller gå in på den beslutsvånda somverkar finnas när det gäller den högre utbildningen,eftersom det redan antagligen är för sent.Jag tänker däremot gå in på det svar som lämnadespå interpellationen. Vi har en ny gymnasieskolamed ett naturbygdsprogram med ett antalgrendelningar, något som även diskuterats i andrasammanhang. Därtill kommer en högre skogligutbildning, vilken vi hoppas kommer att bli entreårig skogsmästarutbildning.Men så kommer vi till det här mellantinget mellangymnasieskolan och den högre utbildningen. Itidigare debatter har jordbruksministern tagit uppatt kraven kommer att bli helt annorlunda. Det sägsatt man kommer att fungera som något slagsentreprenör, som både skall kunna avverka ochklara av hela den övriga processen, och att detskulle behövas någon form av utbildning för det.Jordbruksministern hänvisar också till att enarbetsgrupp är tillsatt. Med anledning därav skullejag vilja fråga jordbruksministern: tillsatt? Har den börjat arbeta?I det svar som jordbruksministern gav viddiskussioner med och Jan-OlofFranzén, vill jag minnas att jordbruksministernnämnde att tidsplanen skulle vara klar . Jag undrar om tidsplanen håller? Jag trornämligen att man skall smida medan järnet ärvarmt.Precis som inledningsvis nämnde finnsden här kompetensen i . Kanske skulleman i kunna ha en riksrekryterandeutbildning, så att man något satsar påutbildningssidan i . Jag tror också attden här typen av utbildning kommer att behövasäven i norra . Det vore bra om vi kunde fåsvar på dessa frågor.Anf. 26 ():Fru talman! Det var inte så länge sedan som vi hadeen frågedebatt om den skogliga utbildningen. Trotsdet känner jag mig föranledd att delta i dagensdebatt.Det är otvivelaktigt så, att det kommer att ställaskrav på ökad kompetens inom den skogligaarbetsmarknaden. Den högre skogligautbildningen måste vara landsomfattande.Svensk högre skogsutbildning kommer inte att haden dimensioneringen att den kan splittras på förmånga orter. Krav måste framför allt ställas på attden framtida utbildningen kan tillämpas över helalandet, med internationell användning. En mycketstor del av utbildningen är oberoende av desslokalisering, men vinner självfallet med ökadvariation i biologiska och ekologiskaförutsättningar, ägarförhållanden, struktur, m.m.Bergslagen måste i det hänseendet betraktas somen lämplig lokalisering för en generell högre skogligutbildning. På den kan sedan vissapåbyggnadslinjer och påbyggnadsbitar erbjudas vidandra lokaliseringsplatser eller institutioner. Avsåväl pedagogiska som ekonomiska skäl är detutomordentligt angeläget att utnyttja redanexisterande strukturer inom det här området.En mycket viktig förutsättning för undervisningensgenomförande är nära tillgång till skog, mark,övningsobjekt osv. Av betydelse är naturligtvisockså att det inom korta avstånd frånutbildningsorten finns en stor variation beträffandeskogstyper, ekologi, skogsbrukssätt, träslag,ägostruktur, företagsformer m.m. Bergslagen, medsin närhet till och den naturgeografiskaNorrlandsgränsen, har förutsättningar som ärtillämpbara för stora delar av landet.Med detta, herr jordbruksminister, vill jagpoängtera skillnaden mellan en högre skogligutbildning, dess planering och dess lokalisering,och den utbildning som aktualiserades i BoArvidsons interpellation. Jag tror också att ensådan utbildning behövs. Jag ställer inte detta itvivelsmål, men jag undrar om jordbruksministerndelar min syn på att en högre skoglig utbildning börvara generell och skall kunna tillämpas i hela landetoch även internationellt.Anf. 27 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag delar de synpunkter som harframförts från många håll här, bl.a. att dagensekonomiska situation och den nya lagstiftningen påt.ex. skogsbruksområdet kommer att innebäraökade krav på kompetens. Jag tror attnaturbrukslinjerna, med de variationer som finns,är en god grund för denna kompetens, även om jagockså delar uppfattningen att kompetensen i mångasammanhang behöver byggas på.Det är säkert också svårt för dem som utbildas attunder gymnasietiden vara säkra på vilken typ avarbete de kommer att ha , och detgör behovet av påbyggnadsutbildning angeläget.Bo Arvidson kommenterade den situationen attLantbruksuniversitetet nu fortsätter medskogsmästar- och skogsteknikerutbildningarnaytterligare . Jag hoppas att detta inte skallleda till några problem. Jag har personligen settfram mot en nyordning, och jag hoppas att den skallkomma till stånd relativt snabbt.Sedan är det ett problem på kostnadssidan förkommunerna, där man måste ta ett helhetsgreppoch inte alltid bara se till att man har vissautbildningar inom kommunen, utan också måstebetala en del utbildningar som finns på annat håll.Det är emellertid en fråga som är svår att hanterafrån regeringshåll och riksdagshåll, utan det börvara en sak som kommunerna kan hantera.Bo Arvidson tog också upp frågan omhuvudmannaskap. Det är naturligen så att engymnasial påbyggnadsutbildning bör varagymnasial, med de huvudmän som finns förgymnasieskolan. När vi tillsatte arbetsgruppen,som skall försöka lösa problemen, visste vi att det finns en del kompetens som har legat och liggerunder och som bör kunnautnyttjas i det fortsatta arbetet. Det är viktigt att viskapar en helhet av utbildningarna pågymnasienivå och på högskolenivå.När det gäller påbyggnadsutbildningar av olika slaginom såväl jordbruk som skogsbruk, nämnde jagett drygt fyrtiotal kurser. Jag har här en lista som ärförvånansvärt lång -- innan jag själv läste den hadejag ingen aning om att så mycket planeras. Detfinns bl.a. påbyggnadsutbildning för skogsbruket,från i norr till i söder. Det är kurser påett par veckor upp till årslånga kurser. När detgäller jordbruket, med dess olika delar, är det ännumer variation. Det finns utbildning i driftledning,vanligt jordbruk och lantbruksekonomi, ochhästutbildning finns med i ett stort antal fall.Nils ställde en fråga om och densydsvenska skogsutbildningen, och även upp den. Utvecklingen inomLantbruksuniversitetet innebär att man inte kanfortsätta med utbildningen i , mensamtidigt står det klart att det finns behov av ensydsvensk skogsutbildning.Ulf talade om att det är en snedfördelning,att så mycket av utbildningen finns i norr medan del av produktionen finns i söder -- inte förmycket, då vi skall ta vara på all produktion somfinns.Samtidigt kan konstateras att det finns andraproblem i det svenska samhället, nämligen att detär för få aktiviteter norröver medan aktivitetertenderar att dra sig söderöver, mot sydost/sydvästeller i olika riktningar till kusttrakter i södraSverige. Det finns alltså en ambition frånstatsmakterna att ha tillräckligt många aktiviteternorrut. Detta får dock inte dölja det rentkunskapsmässiga behovet av en utbildning i södraSverige också, som jag hoppas skall kunnaintegreras i den högre utbildningen. Även om jaginte vågar ställa mig bakom allt som , delar jag i princip uppfattningen att denhögre utbildningen måste vara sammanhållen, menatt i den också måste finnas en kompetens förskogsbruket i södra . 28 BO ():Fru talman! Jag tackar för de kompletteringar avsvaret som jag fick från jordbruksministern. Jagkonstaterar att vi är överens om behovet avpåbyggnadsutbildningar inom skogsbruket ochjordbruket. Men det är också viktigt att vi verkligenser till att de kommer till stånd. Den oro som jaghar är att de kommer att försvinna när 1991 årsbeslut får fullt genomslag . Jag har tidigarediskuterat detta med skolministern, men eftersomjust skogsutbildningsfrågan behandlades i denskogspolitiska propositionen ville jag ta upp denockså med jordbruksministern.Jag hoppas att vi tillsammans skall kunna driva dehär frågorna, så att de näringar somjordbruksministern har ansvar för också kan fådessa påbyggnadsutbildningar. Detkompletterande svar som jag här fick var ändåpositivt.När det gäller huvudmannaskapet noterade jag attjordbruksministern sade att ett gymnasialthuvudmannaskap var naturligt. Jag delar helt denuppfattningen. Men jag kan också förståjordbruksministerns tanke att man skall utnyttjakompetensen. De som sitter här bredvid tog upputbildningen i . Det finns alltså i Värnamoen kompetens, som SLU har disponerat,som man kan ta till vara. Det har jag självfalletingenting emot, men jag tror inte att SLU skall varahuvudman. Man skall ta till vara den fysiskakompetensen och kanske även den personellakompetens som finns där.Jag skulle vilja knyta an till detta hur man kan gåvidare på detta område. Kan jordbruksministernnågot mer utveckla hur snabbt arbetsgruppen kankomma fram till ett beslut i den här frågan och hurJordbruksdepartementet kan bidra till att dessafrågor får sin lösning?Anf. 29 ():Fru talman! Jag vill först och främst uttrycka mintacksamhet. Det var bra att jordbruksministernmarkerade att man inom den högre utbildningenskall förändra skogsteknikerutbildningen ochpåbyggnadsutbildningen till skogsmästare till entreårig utbildning. Det är bra om det sker så fortsom möjligt. Jag tror att man i båda näringarna äröverens om att det är oerhört viktigt.Jag vill ställa mina frågor en gång till, även om jagförstår att jordbruksministern, som han har till sitt förfogande, intehinner svara på alla våra frågor. Det gäller justtidsplanen för arbetsgruppen underJordbruksdepartementet ochUtbildningsdepartementet. Kan vi få reda på närden skall vara klar med sitt arbete? Jag tror att detär viktigt att man tar till vara den kompetens somfinns. Det är nödvändigt att man, framför allt inomskogsbruket, får till stånd en utbildning som liggermellan gymnasieskola och högre utbildning, somspeglar den nya roll som det framtida skogsarbetetkommer att spela. Jag tror att det måste finnas ettnationellt intresse av att den utbildningen finns.Jag delar uppfattningen att de flestagymnasieutbildningar och de flestapåbyggnadsutbildningar naturligtvis skall ligga påden kommunala nivån, där efterfrågan på demfinns. Det är självklart. Men man måste kanskeändå se till att de utbildningar som är litet smalafinns på ett par platser runt om i landet. Då skallman, menar jag, utnyttja den kompetens som finnsi , som i det fallet kan vara ett braalternativ. Jag tror att man här behöver ha enriksrekryterande utbildning. Då löser man också enhel del ekonomiska problem.Jag tror att det är viktigt att vi satsar på de härfrågorna. Skogen är trots allt en av grundbultarna iden svenska ekonomin.Anf. 30 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern för dethan sade.Jag hyser fortfarande förhoppningen att det skallkunna fortgå en utbildning i Värnamo.Jordbruksministern sade i sitt svar attskogsarbetare har ansvar för skogsskötsel ochskogsavverkning. Därmed finns det ett behov avutbildning. Jag tänker naturligtvis främst påblandskogen. Om vi flyttar utbildningen till norraSverige eller till försvinner junärheten till den blandskog som känner bättre än någon annan, medan denfinns om vi behåller utbildningen i Värnamo.Anf. 31 ():Fru talman! Jag tackar jordbruksministern försvaret på min fråga. Det gläder mig att vi delaruppfattningen att den högre skogliga utbildningenbör vara generell för hela landet. Jag delar ocksåjordbruksministerns uppfattning att vissa delar avdenna utbildning, som behövs i andra delar avlandet, bör förläggas dit i kortare kurser.När det gäller förslaget att slå sammanskogsteknikerutbildningen medskogsmästarutbildningen till ett treårigtskogsmästarprogram är det bara att konstatera attdet var tråkigt att styrelseinte hade kraften att fatta beslut om detta den 11maj. Det är olyckligt att elever som söker tillskogsteknikerutbildning vet att det egentligeninte är den utbildningen som är den mestefterfrågade på den skogliga arbetsmarknaden ochden som kommer att bli en realitet. Jaghoppas att jordbruksministern försöker att medkraft verka för att skogsmästarprogrammetgenomförs så tidigt som möjligt.Jag tackar än en gång jordbruksministern försvaret.Anf. 32 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tror att frågan omhuvudmannaskapet i huvudsak är utredd. Det härhandlar om en utbildning som är en gymnasialpåbyggnadsutbildning. Jag noterade att att det finns behov av en utbildning mellan dengymnasiala nivån och högskolenivån. Personligenär jag inte riktigt säker på att man skall definieradet så. Det vi här talar om -- en utbildning påskogssidan för högt kvalificerade skogsarbetare --är till sin karaktär egentligen inte enhögskoleutbildning, utan det är en mycket högyrkesutbildning, och den bör alltså inte läggas upppå högskolenivå.För praktikerna, som vi här talar om, är det viktigtmed en utbildning där de lär känna det område därde kommer att vara verksamma. Det är jag fulltmedveten om. Mycket av det som de sysslar med ärnaturligtvis teknik, men om man går tillbaka i tidenoch ser hur skogsarbetare tidigare fungerade finnerman att det bara var fråga om att såga och huggamed handverktyg. Man fattade egentligen ingabeslut -- det var specialutbildad personal somstämplade, apterade och utförde alla avancerademoment. Så är det inte , utan man måste kunnadetta. Därtill kommer hänsynen till naturvården,som är viktig.Jag tror att den här typen av utbildning måstekunna finnas på ett par platser i landet, som liggerväl till -- inte så många; det handlar inte om någotstort antal.I frågorna här har också tidsperspektivet för denarbetsgrupp som finns tagits upp. Jag ser detpersonligen på det sättet att det är angeläget att vikommer till skott och att arbetsgruppen arbetarmed sikte på att vi skall kunna göra någonting tillnästa år. närmar vi oss /94, ochsedan går det fort till 1994/95. Jag har strävat efteratt få fram ett resultat från arbetsgruppen så att vivet någonting , så att man kan vidta åtgärderinför ett kommande läsår.Anf. 33 BO ():Fru talman! Det är ett par saker som har klarats uti den här diskussionen. Det är bl.a. frågan omhuvudmannaskapet. Jag har fått helt klart för migatt jordbruksministern anser att det inte skall varaen högskoleutbildning utan enpåbyggnadsutbildning inom gymnasieskolan.Jag tycker också att det är bra att det här anvisas attden skall anordnas på ett par platser i landet. Dettror jag är en helt rimlig bedömning.Det som jordbruksministern i slutet av sitt senasteanförande sade om tidsperspektivet är ocksåangeläget. Jag hoppas att den tidsplanen verkligenkan hållas och att vi får fram ett beslut, så attskolorna vet vad som skall gälla för det kommandeläsåret och kan förbereda sig för detta. Det ärockså angeläget att de studerande får kunskap omvilka utbildningar som kommer att finnas framöver,när beslutet får fullt genomslag 1995.Det som återstår att klara ut är egentligen hur denhär utbildningen skall finansieras. Eftersom detgäller skolsidan ligger det väl inte direkt påjordbruksministerns ansvarsområde, men jag trorändå att det är viktigt att man också frånJordbruksdepartementet försöker medverka till attden frågan får sin lösning, attpåbyggnadsutbildningarnas ställning ut ochatt det blir klart om kommunerna skall svara fördem eller om man kan hitta någon annan lösning.Jag har förhoppningen att den här debatten skall habidragit till att vi får till stånd en lösning av detta.Tack, herr jordbruksminister, för svaret!Anf. 34 Jordbruksminister ():Fru talman! Jag tror att vi som har debatterat dethär i huvudsak är överens -- låt vara att detfinns en del regionala intressen som inte alla kantillgodoses. En utbildning som påbyggnad till dengymnasieutbildning som vi nu har är angelägen.Det är också viktigt att se till att det så att säga finnsett system, från naturbrukslinjen in i den högreutbildningen. De som inte avser att gå vidare tillden skall kunna få den kortare påbyggnad som vihar diskuterat.Jag har högt ställda ambitioner när det gäller att fåfram en lösning. Naturligtvis måste detta ske isamarbete med . När detgäller finansieringen har jag egentligen inga nyaidéer. nämnde en strävan att hittanågon ny lösning. En sak vet jag: Några nya pengarfinns inte, utan vi måste försöka hantera saken påett sätt som rimmar med det system som vi i dagtillämpar.Det som ligger närmast till hands är naturligtvis attkommunerna har huvudansvaret för den här typenav utbildning, även om vi måste inse att den inte gåratt ordna i alla kommuner -- snarare är det baranågra stycken som kan klara det. Man måste ikommunerna försöka att vara så framsynt att manär beredd att ta ställning för att betala den härutbildningen, även om den råkar bli ganska dyr; detblir den sannolikt. Jag tror att det är allas våruppgift att försöka medverka till att debatten förspå ett sådant sätt att man skapar förståelse fördenna typ av finansiering.Jag hoppas alltså att vi kan lösa de här problemenoch att vi får till stånd en komplettutbildning där alla bitar passar ihop i ett framtidaskogsbruk och ett framtida jordbruk ochnaturbruk.Överläggningen var härmed avslutad.4 § Svar på interpellationerna 1992/93:114 och116 om villkoren för s.k. omställningsstödAnf. 35 Jordbruksminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att intentionerna i1990 års livsmedelspolitiska beslut till fullo följs vadgäller användning av omställd , och har frågat mig på vilket sätt jagavser att agera så att intentionerna i detjordbrukspolitiska beslutet om produktion påomställd blir de avsedda. Jag besvararinterpellationerna i ett sammanhang.Frågorna ställs mot bakgrund av att det inte ärtillåtet att odla fabrikspotatis på omställd mark ochsamtidigt erhålla rabatt för stärkelse för tekniskanvändning. Jag vill dock klargöra att principernaför stöd vid produktion av stärkelse för teknisktbruk är desamma oavsett om stödet avser potatis-eller vetestärkelse. Det förekommer, efterförhandsbesked från länsstyrelserna, odling avbåde potatis och vete på omställd mark förframställning av stärkelse för tekniskt bruk.Syftet med det omställningsprogram somutformades inom ramen årslivsmedelspolitiska beslut var tämligen entydigt påvissa punkter. Omställningsstöd skulle endastlämnas för som genom särskilda åtgärderunder omställningsperioden överförs till annananvändning än livsmedelsproduktion eller tillodling av livsmedelsgrödor som inte konkurrerarmed befintlig produktion.I beslut med anledning av 1993 årsbudgetproposition anfördes krav om en snabbareanpassning av omställningsprogrammet till EG:strädeskrav. En sådan förändring skulle emellertidinte innebära att det skulle bli tillåtet att produceralivsmedel såsom vete för framställning av stärkelsepå omställd . Det grundläggande för densvenska omställningen och EG:s trädesprogram äratt det inte sker en livsmedelsproduktion på dessaarealer.Vid införandet av omställningsprogrammet var detsvårt att förutse allt som skulle kunna vara tänkbartatt odla på de omställda arealerna.Jordbruksutskottet ansåg i betänkandet(1989/90:JoU25) om livsmedelspolitiken att det varviktigt att enskilda brukares kunskaper, idéer ochinitiativ beträffande markanvändning kundestimuleras och utnyttjas i omställningsarbetet.Länsstyrelserna får lämna skriftligt förhandsbeskedi fråga om odling på omställd mark. Ett skriftligtförhandsbesked som anger att enomställningsåtgärd kan godtas är bindande förJordbruksverket. Det ankommer således på denlänsstyrelse som lämnar ett förhandsbesked attkontrollera att omställningen sker i enlighet medvad som anges i förhandsbeskedet.Riksdagen påpekade vid fastställandet av 1990 årslivsmedelspolitiska beslut betydelsen av att skapaen varaktig marknad för produkter odlade påomställd för att omställningsarbetetskulle bli framgångsrikt. I försök att finna enanvändning för den omställda åkermarken harjordbrukarnas uppfinningsrikedom varit stor, mende lösningar som är lönsamma och liggerinom ramen för omställningsprogrammet har dessvärre inte räckt till för den omfattning somomställningen haft. sedanomställningsprogrammet infördes har intemarknaden för produkter som biobränslen ellerandra icke livsmedelsprodukter odlade på omställdmark hunnit byggas ut i den takt som hade varitönskvärt, och det har därför uppstått problem medgränsdragningar.Anf. 36 ():Fru talman!