prot · GH097 · 1993-10-14 00:00:00 — Att vilja är en god början, men detskall till handling också. Och visst handlas det.Aldrig någonsin har det satsats så stora resursersom nu på det arbetsmarknadspolitiska området försysselsättning, utbildning, kompetenshöjning ocharbetsskapande åtgärder.Arbetslösheten slår dock tyvärr nya, dystra rekord.Även om de totala siffrorna minskade något månad jämfört med augusti är dock410 000 människor öppet arbetslösa. Detta är ettslöseri med mänskliga resurser. För somgår blir de sociala konsekvenserna än värre, inteminst på grund av att både långtidsarbetslöshetenoch ungdomsarbetslösheten ligger på mycket höganivåer.Tecknen på att en vändning kan skönjas blir dockallt fler och tydligare. Ett är orderingång ochleveranser hos exportindustrin. Ett annat är attövertidsuttaget har ökat kraftigt, så kraftigt att dethandlar om uppemot 50 000 arbetstillfällen. Ännuett tecken på att en vändpunkt är i sikte ärgodsvolymens mer än tioprocentiga ökning inomtransportsektorn.Undersökningar visar också att svenska folket seralltmer optimistiskt . Detta är positivatecken som vi i dagläget mer än väl behöver ta tilloss.Småföretagens betydelse för sysselsättningen stårsom i fokus, och det med rätta. ÄvenSocialdemokraterna tycks nu ha kommit till deninsikten. gjorde sedanen undersökning som visade att tillväxten finns ismå företag, som ofta har börjat som enavknoppning från de större. Det är i dessa små ochmedelstora verksamheter som vår största möjlighettill framtida tillväxt kommer att finnas. Det är härde flesta nytillkommande arbetstillfällena kommeratt skapas . Det är uppfinningsrikedomoch entreprenörer vårt land så innerligt väl behöverför att komma loss och åter få snurr på hjulen.Vidare är de för företagen redan genomfördaförändringarna i skattereglerna, liksom deförändringar som aviseras i det s.k.företagsskattepaketet, mycket viktiga.Regeländringarna innebär att det blir lättare förföretag att investera och som en följd därav attskapa nya arbetstillfällen.Herr talman! uppfattning äratt en del förändringar i de arbetsrättsliga lagarnaär nödvändiga. Vi har dock uttalat att förändringari arbetsrätten inte skall genomföras om de inte harett folkligt och rättsligt stöd. skall de varaetiskt och moraliskt försvarbara. De ändringar somnu föreslås om en förlängning av tiden förprovanställningar och tidsbegränsade anställningar,kommer att innebära att främst de små företagenbörjar att nyanställa personal i stället för att medövertidsarbete slita på sina medarbetare.Förslaget om att arbetsgivaren skall få undanta tvånyckelpersoner vid en neddragning på grund avarbetsbrist är riktat till bortemot 100 000småföretag i vårt land, där kollektivavtal av olikaskäl saknas.I företag med kollektivavtal löses övertalighet somregel vid förhandlingar mellan arbetsgivare ochfackföreningar. Detta är ju förstahandsalternativetockså i förslaget till ny lag. Vid sådanaförhandlingar är det, har jag lärt mig, snarare regelän undantag med avsteg från turordningen. Mensom lagstiftare har vi ansvar för att lagarnasfunktioner gäller hela arbetsmarknaden.Socialdemokraterna talar här med kluven tunga. Påden s.k. småföretagarriksdagen talade GöranPersson om i princip samma typ av förändringar iarbetsrätten som jag just nämnde. Ett par veckorsenare på kongressen i var tonen enannan. Då var det parterna som skulle avtala omlämpliga ändringar. Men hur det skall fungera iföretag där parterna inte är representerade gavsingen anvisning om. Över detta undrar naturligtvisockså dessa 100 000 småföretagare som det gäller.Vi kristdemokrater hälsar med tillfredsställelseförslaget om en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring. Det nuvarande systemethåller inte. Stora grupper står utanför försäkringen.Systemet är dessutom dimensionerat för enarbetslöshet på max , vilket medfört ettofattbart stort underskott i arbetsmarknadsfonden,ett underskott som skall betalas förr eller senare.Med det förslag som aviseras stoppas åtminstoneutflödet. Det är dock ingen hemlighet att vikristdemokrater kan tänka oss ett visst avgiftsuttagäven på de inkomster som inte berättigar tillersättning. Det kan visserligen med rätta ansesutgöra en ''dold'' skatt men borde kunna bidra fördelningspolitiskt riktig finansiering av detgigantiska underskottet i fonden.Det batteri av åtgärder som ingår i regeringensmycket aktiva arbetsmarknadspolitik måste underrådande omständigheter anses ha fungerat väl.Självfallet innebär åtgärder som ungdomspraktikoch ALU att den reguljära arbetsmarknaden kanskadas om systemen får verka för länge.Regeringen har också aviserat en proposition omändringar i delar av dessa åtgärder.Som jag tidigare framfört här i kammaren, menarjag att det nu är angeläget att hitta former för att fåungdomspraktikplatser att övergå till fastaanställningar i större utsträckning än . Deaviserade förslagen om justeringar i arbetsrättenmenar jag kan vara ett steg på vägen, men jag villåterigen flagga för vårt förslag om en kraftigsänkning av arbetsgivaravgifterna för de företagsom erbjuder ungdomar fast anställning efteravslutad praktiktid.På motsvarande sätt borde vi nu pröva generellaåtgärder för att åter få in långtidsarbetslösa påarbetsmarknaden. Det skulle på ett verksamt sättskapa ännu ett incitament för nyanställningar ochbidra till att omvandla en del av övertidsuttaget tillnya jobb.Under innevarande budgetår satsas ca 50 miljarderpå arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Bland deinsatser som görs finns inslag medmiljöinriktning. Jag menar dock att det finnsutrymme för en mer medveten inriktning motmiljöarbete. T.ex. skulle redan budgeterade medelkunna användas för utbildning avungdomspraktikanter och till''miljörådgivare'', som sedan skulle kunna säljatjänster som rådgivning i kompostering och enklaanpassningar av avfallsutrymmen för källsortering.På ligger det en stor utmaning ochpotential för nya arbeten inom den ständigtväxande marknaden för miljöteknik. Beräkningarfrån visar att marknaden för miljövård ochmiljöteknik växer och väntasuppgå till 300 miljarder i slutet av seklet. Avavgörande betydelse för svenska företagsmöjligheter att vinna marknadsandelar ärlångsiktiga beslut om en anpassning till en hållbarekonomisk utveckling. Detta skapar drivkrafter fören teknisk utveckling, som ger konkurrensfördelarpå den internationella marknaden. Enligt kdsskulle en ny skattereform -- en miljöskattereform --med sikte på skatteväxling från arbete till skadligautsläpp, miljö och vissa råvaror verksamt medverkatill att vi lyckas med två av våra stora utmaningar,nämligen miljön och sysselsättningen.Det förslag om en s.k. u-skattsedel som lanseradesav mina partikamrater , pekar på möjligheten att skapanya arbetstillfällen i en sektor som antingen är''svart'' eller inte existerar, nämligenhushållssektorn. Förslaget går ut på att ungdomarupp till skulle ges möjlighet att starta eget ochsälja hushållstjänster momsfritt och med kraftigtreducerade arbetsgivaravgifter. Det skulle kunnaskapa tusentals jobb, och det skulle enligt mitt sättatt se för dessa ungdomar vara ett utmärktalternativ till att passivt ta emot KAS, som för deflesta är alternativet. Vi ser fram emot denutredning av tjänstebeskattningen som regeringentillsatte och som bl.a. skall ta redapå vilka effekter en lägre beskattning av tjänsterskulle kunna få ur sysselsättningssynpunkt.Herr talman! Få områden som debatteras i den härkammaren skulle må bättre än sysselsättningen ocharbetsmarknaden av öppna, ärliga och prestigelösadiskussioner med siktet inställt på breda lösningar.Fler än 600 000 arbetslösa väntar på dessa bredasamförståndslösningar.Anf. 46 () replik:Herr talman! säger attförändringarna i arbetsrätten är välkomna därföratt det på stora områden saknas kollektivavtal. Dåär min fråga till : Varför saknasdet kollektivavtal på stora områden?Arbetstagarnas organisationer vill ju hakollektivavtal. De har i olika sammanhang förtfram önskemål om att få kollektivavtal just för attreglerna på hela arbetsmarknaden skall underlättasoch för att möjligheterna till ett vettigt arbete ocksåi de små företagen skall förbättras. LO har i ettantal sammanhang uttryckt att en mycketframkomlig väg för de mindre företagen vore ettkollektivavtal för småföretag, ett s.k.småföretagsavtal.Harald säger att haruttryckt synpunkter på att lagen borde ändras. Atthan säger det beror på att man inte har lyssnat påvad har sagt, att man ville höra detman tyckte att han borde ha sagt. Det GöranPersson, jag själv, och andra haruttryckt är att en framkomlig väg för att lösaproblem som kan finnas för de mindre företagen påarbetsmarknaden är avtal. Det innebär också attbeslutet fattas nära parterna.Sedan skulle jag vilja fråga vad med att en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring skulle ''stoppa utflödet''.Vilket utflöde då? Vem eller vad är det som flödarut? Är det de arbetslösa, är detkontantersättningen, eller vad är det som ärutflödet?Kds kan tänka sig skatt till arbetsmarknadsfondenför att täcka underskottet, säger välkomnar jag kds att yrka bifall till detfinansieringsförslag som Socialdemokraternaskisserade i den motion vi väckte . I den sadevi nämligen att underskottet iarbetsmarknadsfonden under en övergångstidborde täckas med en särskild skatt. HaraldBergström är välkommen att biträda ett sådantförslag.Anf. 47 ()replik:Herr talman! frågar hur mångasmåföretag som har eller inte har avtal ochkollektivavtal. Det är inte jag som skall svara pådet, , utan det är naturligtvissmåföretagen själva. Orsakerna till att det saknaskollektivavtal som reglerar arbetsförhållandena förde små företagen är ju dels naturligtvis företagarna,dels arbetstagarna. Varför är så många arbetstagarepå de små företagen oorganiserade? Det kan ju sessom att facket har misslyckats med att engageradem. Det vore emellertid bättre -- det erkänner ochönskar jag -- om facket funnes också på de småföretagen. Då funnes det en avtalsmöjlighet. Dettaär också bakgrunden till min fråga om vad GöranPersson sade eller vad han borde ha sagt påsmåföretagarriksdagen.Hur skall man avtalsvägen få fram lösningar på dearbetsrättsliga problemen, om man inte finnsnärvarande på de små företagen? Skall man sättasig på dem, skall man avtala över huvudet på dem,eller hur skall man bära sig åt? Skall man lagstiftaom det? Det är min fråga.Ingela frågar vad jag menar med utflödetfrån arbetsmarknadsfonden. Det ju onekligen såatt arbetsmarknadsfonden, som jag sade i mitthuvudanförande, är dimensionerad för enarbetslöshet på . Men arbetslösheten är i daghögre, det vet vi alla. Tyvärr är den högre än så. Jagsade att vi kan tänka oss ett uttag av avgifter påinkomster som inte blir ersättningsberättigade, ochdet menar vi verkligen. Om detta sedan kallas endold skatt eller en avgift är väl okej. Det är ju engammal socialdemokratisk metod för att klara avfinansiering, och vi ställer upp på den. Det är ocksåen solidaritetsfråga för oss.Anf. 48 () replik:Herr talman! Jag tycker det är en bra inställningsom redovisar nu.Det är korrekt att finansieringen avarbetsmarknadsfonden och kontantstödet ärbaserad på en genomsnittlig arbetslöshet på 3 %.Vi har redovisat en princip för en finansiering. Menhur kan en obligatorisk arbetslöshetsförsäkringklara av finansieringen av en arbetslöshet på ?Det är naturligtvis inte det som är lösningen, utandet handlar självfallet om att öka finansieringen. Vihar föreslagit att man för över arbetsgivaravgiften,att man tillfälligt tar ut en särskild värnskatt och har kvar en egenavgift iarbetslöshetsförsäkringen.Sedan måste jag ställa en fråga, som är kopplad tillutflödet: Vad menar när detgäller att den obligatoriskaarbetslöshetsförsäkringen skulle lösa det här?Vilket arbetsvillkor skall gälla i en obligatoriskarbetslöshetsförsäkring?Vidare sade en sak som jagockså undrar över, nämligen att de aviseradeförsämringarna i arbetsrätten är ett steg. Då är minfråga: Vilket är nästa steg, ?Sedan det här med U-skattsedel. Det är ju den s.k.pigdebatten. Att det skulle leda till någonavgörande effekt på arbetsmarknaden är baranonsens. De stora servicefrågorna handlar ju ombarnomsorg och äldreomsorg, och dem löser manju inte med några U-skattsedlar.Det är inget fel i att ha hemarbete eller arbeta inågons hem, men det skall vara ett arbete medregelrätt lön och med vanliga anställningsvillkoroch inte några s.k. pigtjänster, för inrättande avsådana leder inte till någon utveckling avarbetsmarknaden.Anf. 49 ()replik:Herr talman! , jag har inte påstått attinförande av ungdomsskattsedel leder till någonlösning, men jag sade att det skulle kunna leda tillatt ett stort antal ungdomar -- man kan diskuterahur många -- skulle kunna få jobb inom en sektorsom inte finns . Att det skulle leda till enlösning av de verkligt stora problemen tror jag inte,men varför är det så farligt att försöka få kanske50 000 ungdomar i arbete inom en sektor som nuinte finns?Undersökningar som vårt ungdomsförbund hargjort visar att det här skulle man ställa upp på. Ettförsök i visar att 1 450 dagsverkenblev gjorda av ungefär400 ungdomar för en hundralapp . Densom fick tjänsten utförd betalade en hundralappoch kommun betalade mellanskillnaden iform av avgifterna. Många ungdomar, de allraflesta, säger att det här var bättre än att gå ochingenting göra.Beträffande arbetsvillkoret och beträffandeutflödet ur Arbetsmarknadsfonden är det ju så attuttaget är för stort. Jag sade inte att frågan omfinansieringen skulle kunna lösas på en gång, utanjag sade att avtappningen skulle kunna stoppasgenom den förändring som kommer i samband medden obligatoriska arbetslöshetsförsäkringen.Men det kommer att ta mycket att betalaigen fondens nuvarande skuld. Det gör vi inte sålänge arbetslösheten är så hög som . Denmåste ner till betydligt lägre tal. Jag kan inte deberäkningarna från insidan, men låt oss inväntapropositionen och se vad där står.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 50 ():Herr talman! Den här debatten har handlat ommånga ting. Jag vill knyta samman den till denövergripande frågan: Vad är det för samhälle vi villha? Är det ett samhälle med gemenskap och likamänniskovärde, ett samhälle där människor kankänna sig delaktiga och där man upplever sig varamed att bygga landet? Eller är det ett samhälle därmänniskor ställs vid sidan om, där människovärdeturholkas?Svaren kan naturligtvis förefalla självklara. Allabekänner sig till det goda samhället. Menbekännelsen, retoriken, är en sak. Den praktiskapolitiken är ofta en annan.När människors vilja till arbete inte tas till vara, dåurholkas själva människovärdet. Jag tror att det ären viktig utgångspunkt för den här debatten. Enflicka och en grabb som efter genomförd utbildningbara möter stängda dörrar i arbetslivet riskerar attförlora sitt självförtroende, förlora tilliten till sinegen förmåga, och det kan bli förödande för deungas utveckling i fortsättningen.En arbetare som väl utfört arbeteplötsligt får veta att ''vi behöver dig inte längre här''förlorar inte bara inkomsten och den viktigaarbetsgemenskapen, den människan riskerar attförlora också sin värdighet som människa.Med det här vill jag ha sagt attarbetsmarknadspolitik inte främst handlar omsiffror och diagram. Det är medmänniskorna ochderas levnadsvillkor det handlar om. fårtyvärr sifferexercisen dölja de mänskliga tragediersom ligger bakom. Det är lättare att lära sig attavläsa statistik än att avläsa och förstå detmänskliga lidande som arbetslösheten leder till.Vi kan nu konstatera att utvecklingen påarbetsmarknaden är regeringens störstamisslyckande. I valrörelsen gav deborgerliga partierna försäkringar om att kampenför allas rätt till arbete skulle föras med mycket storkraft -- minst lika kraftfullt som avSocialdemokraterna sade man. Främst varCenterpartiet noga med att understryka det.Men med borgerlig regering har lett till enkatastrofal utveckling av arbetslösheten. Det kaninte vältalighet dölja. Det harskett med en centerpartist som chef förArbetsmarknadsdepartementet.Ett misslyckande är ett misslyckande, sade CarlBildt. Då gällde det försöket att försvara kronansvärde. Detsamma gäller försvaret försysselsättningen. Den är ett misslyckande, och detvore hederligt av regeringsföreträdarna att erkännadetta.Den dramatiska ökningen av arbetslösheten hargjort fattigare för som regeringenBildt styrt och ställt. behövs en nationellsamling mot arbetslösheten, men regeringen väljertyvärr konfrontationens väg.Breda lösningar talar om. Menvarför väljer man då konfrontationens väg?Arbetsmarknadsministern väljer att ensidigt lierasig med för attförsämra de anställdas ställning påarbetsmarknaden. och är ett eko avSAF när de hävdar att sysselsättningen ökar om detblir lättare att sparka folk.Regeringens andra recept är att skänka miljardertill aktieägarna. Man frågar sig: Hur kanCenterpartiet, som gick till val under täckmantel avatt vara småfolksparti, stödja en sådan utprägladhögerpolitik?Vi står nu inför en gigantisk uppgift. Även medAMS mest optimistiska scenario krävs det entillväxt av för att vi vid 90-talets slutskall nå den arbetslöshetsnivå som vi hade . Det förutsätter också att återtågetbörjar . Det krävs mer än 110 000 fler sysselsattavarje år under resten av 90-talet.Göran redogjorde i går förSocialdemokraternas ekonomiska politik ochIngela för arbetsmarknadspolitiken.Jag vill bara peka på tre viktiga områden helthastigt.Vi bör enligt min mening samla oss kring någraviktiga stora nationella projekt. Ett sådant kan varaomställningen för utnyttjande av inhemskaenergikällor. Vi vet att vi långsiktigt måste klaraden uppgiften. Det ger miljövinster, förbättrarhandelsbalansen och ökar sysselsättningen. Skogenär i det sammanhanget en resurs. är tillväxtenav skog mycket större än avverkningen. vi har interåd att avstå från att nyttja den tillväxten.Byggnadsverksamheten är ett annat område sommåste upprätthållas på en rimlig nivå. Medregeringens politik kommer halvabyggnadsarbetarkåren snart att vara utslagen. Destora infrastruktursatsningarna somDennispaketet, och andra viktigastora projekt bör genomföras. Det voredjupt olyckligt om sådana projekt förhalades ochkom till stånd under en kommande högkonjunktur.För det tredje är det naturligtvis orimligt att nutvinga tiotusentals anställda i kommuner ochlandsting ut i arbetslöshet. AMS och andra hargjort beräkningar som visar att besparingen församhället är praktiskt taget noll, men det försämrarvården, det försämrar omsorgen om barnen, ochdet leder till en tragisk arbetslöshet.Vi vet ju att hämtar sin förebild bl.a.i . Men min fråga är: Hur i allvärlden kan och viljamedverka till en sådan samhällsutveckling? Är detverkligen den ni vill ha? Eller har ni inte upptäckt ivilken riktning nu går?Anf. 51 (nyd):Herr talman! När man som jag kommer ganskalångt ner på talarlistan, upptäcker man plötsligt attdet man ville säga redan har sagts. Jag skall ta uppframför allt skillnaden mellan hur stora och småföretag upplever arbetsrätten. Jag har själv varit iett större företag än de som och har erfarenhet från. Jag är nusmåföretagare och har tio anställda.Under gårdagens ekonomiska debatt och haralla pratat sig varma för att hjälpa småföretagenmed lägre räntor, olika former av nya lån,skattelättnader, etc. Alla ställer upp på det. Mennär frågan kommer upp om en modernisering avlagen om anställningsskydd, LAS, finns ingenenighet. Man har grävt ner sig i skyttegravar ochger inte med sig. Facket vill inte ändra ettkommatecken. Det gäller ju ändå att skaffa nyajobb. därför måste man kunna prata med varandra.Det är vi entreprenörer, småföretagare, som skallleta efter nya affärsmöjligheter och trygga deanställdas försörjning. Vi vill skaffa de nya jobben,nu när storföretagen visat sin oförmåga och trotsrekordexport inte har kunnat bidra mednyanställningar.Småföretagarnas betydelse kommer attöka ytterligare, därför att storföretagen ickekommer att kunna bidra med fler arbetstillfällen.Utflyttningen från kommer att fortsätta.Det är högst olyckligt. har vi inomsvensk tillverkningsindustri fler anställdautomlands än i . Vi måste vända på dentrenden. Jag tycker att man skall diskutera olikaförslag om hur vi skall få tillbaka de svenska företagsom har etablerat sig utomlands. Jag tycker inte har gjort tillräckligt i regeringen för det.Det har ofta sagts att LAS inte är något problemför storföretagen och att man alltid kan nå resultat.Men det resulterar ofta i kompromisser som gör attsåväl stora som små företag får betala kraftigaavgångsvederlag. Det träffar småföretagenspeciellt hårt.Hur agerar vi då som småföretagare i det aktuellaarbetsmarknadsläget? Vi försöker ta ut så mycketövertid som det går. Den övertid som tas uti anses motsvara 50 000 jobb. Vi försökerundvika nyanställningar. Jag själv och andra harupplevt vad det kostar att köpa ut personal somman anser sig inte kunna bibehålla, därför attmarknader har försvunnit och man inte har någonmöjlighet att behålla de anställda. Somsmåföretagare är man därvid inte hjälpt av attförhandla med en regional ombudsman, som intekänner till företaget och dess problem utan läserlagen innantill.Jag tror att alla är med på att det är en omöjlighetatt ha en arbetsrättslagstiftning som tillgodoserbåde stora och små företag. Företag som har150 000 anställda, som det företag där jag har varit,och mitt eget företag, som har upp emot 10anställda, kan inte lyda under samma lagstiftning.Dessutom finns kommunala företag ochkommuner, som har helt andra problem.Det lyckligaste hade varit att låta marknaden varasjälvreglerande. Men då det inte är politisktmöjligt, gäller det att finna speciella lösningar somhjälper småföretagen, som oftast inte har någrakollektivavtal eller fackliga förtroendemän. Dessaföretag vill själva ansvara för sinanställningspolitik, utan facklig inblandning. Det ärsvårt att bestämma var man skall sätta gränsen.Laila har talat om en gräns vid 25anställda. Företag med färre än 25 anställda skulleinte omfattas av några turordningsregler. Varför 25anställda, kan man fråga sig. I EG-lagstiftningentalas i vissa fall om företag med färre än 25anställda. Så är det även i lagen omstyrelserepresentation, som endast gäller företagmed över 25 anställda.Vi i Ny demokrati föreslår att det för företag medfler än 25 anställda skall lagstiftas att de skall ha enfrikvot på i enlighet med vad som föreslagitsav en majoritet i . Medtanke på det tycker vi att det är mycket märkligt attregeringen har fört fram ett eget förslag om att tvåarbetstagare skall undantas frånturordningsreglerna. Det gynnar i och för sig desmå företag som jag representerar. Har man fåanställda, är det bra att två av dessa kan undantasfrån turordningen. Men ju större företagen är,desto orimligare blir förslaget. iMidsommarkransen och har ca 1 200 LO-anslutna i sin turordningskrets. Det är orimligt attendast två av dessa skall kunna undantas frånturordningsreglerna.Jag beklagar den låsning som finns i diskussionenkring arbetsrätten. Jag tyckte mig höra en liten inviti repliker. har ocksåtidigare skickat ut vissa positiva signaler. Vi har allasamma, allt överskuggande intresse, att se till att vifår fler arbetstillfällen. Vi måste emellertid levamed dessa entreprenörer. De måste få svängrumoch inte tvingas in i ett intrikat regelverk. Då låserde in sig, och vi får inga nyanställningar.Avslutningsvis vill jag säga att jag tycker attkollektivavtal för småföretag är en bra lösning.Problemet är att det i de flesta företag inte finnsöver huvud taget några arbetstagare som äranslutna till kollektivavtal.Anf. 52 () replik:Herr talman! säger att han kundetolka det som om det i mina repliker fanns en invittill att diskutera arbetsrätten. Det beror på vadSimon Liliedahl menar. Om menaratt socialdemokraterna har uppfattningen att viskall ha en modern arbetsrättslig lagstiftning, somger arbetsgivare och arbetstagare likaförutsättningar oavsett om de finns i små eller storaföretag, är inviten rätt uppfattad. Jag tror nämligeninte att man kan ha olika lagstiftning för löntagareoch företagare i små och stora företag.