prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — När en stor aktieägare blir statsråd tillförs denhär aktieägaren ytterligare en maktposition.Om förvaltningen av en aktieförmögenhet kräversådan tid att förvaltningen inte kan vara enfritidssyssla utan inskränker statsrådets arbetstidoch engagemang i regeringsuppdraget menar vi attdet uppenbart inte är förenligt med 6 kap. 9 §regeringsformen.Vid granskningen av regeringen har vi inte funnitatt den här förvaltningen har tagit sådan tid att mankommit i konflikt med regeringsformen just på denhär punkten. Däremot kan man i allmänhet hakommit i en sådan konflikt att förtroendet rubbats.För att undvika att förtroendet för ett statsrådrubbas eller att vederbörandes opartiskhetifrågasätts och regeringsarbetet försvåras bör detvara en huvudregel att aktieinnehav eller andravärdehandlingar som har direkt bindning till etteller flera enskilda företag helt enkelt avyttrasinnan statsrådet tillträder på sin post.Den här åtgärden bör enligt vår mening också gällanärstående -- hustru resp. make och barn.Mindre aktieinnehav medför givetvis ett mindrehot för ett rubbat förtroende. Var gränsen för ettmindre aktieinnehav skall dras får bestämmas frånfall till fall. En lämplig gräns skulle kunna vara istorleksordningen ett eller ett par basbelopp.Om regeringen vill undvikagränsdragningsproblematiken och vara säker på attopartiskheten inte infrågasätts bör givetvis ocksåsmå aktieposter avyttras. Det torde vara en mindreuppoffring att avyttra ett mindre aktieinnehav änett stort aktieinnehav.Den här beskrivna ordningen kan i framtidennaturligtvis komma att ersättas av någon form avextern förvaltning -- s.k. blind trust, som vi tidigarevarit inne på i debatten. Det innebär att statsrådoch närstående inte har insyn i hur förmögenhetenförvaltas. Med den förvaltningsform somregeringen har finns det en sådaninsyn. Ännu har vi inte sett någon utredning somvisar att det är möjligt att genomföra s.k. blind trusti . Jag menar att man skyndsamt börgenomföra en sådan utredning. Det har för övrigtvi i motionerat om här i riksdagen.Statsrådens förmögenhetsförhållanden ochekonomiska intressen bör i övrigt registreras vidinträde i regeringen. Därefter bör man ocksåregistrera de förändringar som inträffar.Registreringen skall givetvis också gällanärstående.För statsråden bör också innehav av andra uppdragoch t.ex. pensionsutfästelser från tidigareverksamhet registreras.Jag instämmer i huvudsak i den kritik som KurtOve riktade mot regeringen och somfinns formulerad i reservation 1.Emellertid har jag en meningsyttring, där jagföredragit en annan formulering. Jag vill inte skiljapå de olika statsrådens ställning när det gälleraktieinnehav. Jag tycker att det borde vara rimligtatt samtliga statsråd valde att förvalta sinaförmögenheter i en s.k. blind trust. Till dess att vihar uppnått en sådan ordning bör innehaven kunnaavyttras.Med detta, herr talman, yrkar jag bifall till minmeningsyttring vad gäller punkten 10 a.Anf. 27 ():Herr talman! Debattordningen blir litet lustig.Frågan om statsråds aktieinnehav och värdepapperhar vi ju behandlat i ett flertal olika replikomgångarredan under den första punkten. Därför kan jagfatta mig relativt kort nu.Vad vi här debatterar är självfallet i vilkenutsträckning statsråden har levt upp till vad somsägs i 6 kap. 9 § andra stycket regeringsformen -- attstatsråd inte får inneha uppdrag eller ägna sig åtverksamhet som kan rubba förtroendet för dem.Det är alltså statsrådens integritet som det är frågaom.Här har alltså tagits upp ett enda problem,nämligen i vilken utsträckning statsråd ärinnehavare av värdepapper eller äger aktier. Mennaturligtvis kan också många andra problem uppståsom kan försätta statsråd i konfliktsituationer.Man kan ha starka intressen genom att vara lieradmed en organisation av något slag. Det kan finnaspensionsutfästelser med i bilden. Kort sagt: Detfinns en rad olika områden som kan göra attstatsråds integritet kan ifrågasättas, och det fårnaturligtvis icke ske.Här har emellertid det hela, som sagt,koncentrerats till aktieinnehavet -- ett avproblemområdena i det här sammanhanget. Frånsocialdemokratisk sida har man försökt göra attstort nummer av detta.Men för att ge saker och ting de rättaproportionerna kan följande sägas. Densocialdemokratiska oppositionen vill inte att detslås fast att det på något sätt skulle varadiskriminerande att äga delar av svensk industri ochatt inneha värdepaper. Istället gäller det ju attförhindra att misstanke uppstår om att någotstatsråd skulle agera i egen sak.Under perioden --den 22 januari1993 har det förekommit 20 392 regeringsärenden.Näringsminister har avstått i 94, UlfDinkelspiel i 72 och i 1 fall.Statsministern har avstått i 100 fall. Då måste välstatsministern vara en riktig hejare när det gälleraktieinnehav. Statsministern har redovisat att hanäger 66 Nobelaktier och att hans son vid dennesfödelse fick 10 aktier i . Detta kan förvissoknappast vara av en sådan omfattning att det pånågot sätt skulle ens verka diskriminerande.När det gäller de statsråd som det här är fråga omoch som har litet större innehav -- Per ,och -- kan detsägas att de har lämnat över sitt aktieinnehav tillextern förvaltning. Därmed kan de inte på någotsätt själva påverka någonting när det gäller dessapapper.Mot denna bakgrund ter sig naturligtvis densocialdemokratiska reservationen minst sagtmärklig. Det är en sak att den härproblemställningen aktualiseras. Det är bra att såsker. Men sedan närmar man sig vad som i dentidigare debatten kallats för personförföljelse. Detgäller då Per och sägs att skulle ha tagit för lätt på sinuppgift när han utsåg Per tillnäringsminister -- inte till industriminister, enfelsägning som råkade göra --och till utrikeshandelsminister.Det är naturligtvis alldeles uppåt väggarna närSocialdemokraterna agerar på ett sådant sätt. Detär ett misstänkliggörande, som vi har kommit framtill förut. Det är ett försök att bygga upp enmytbildning, som inte är acceptabel. Det hördessutom till saken att de ärenden där man skulleha kunnat ifrågasätta Per integritet tillstörsta delen inte handläggs inom hansdepartement utan inom andra departement, kanskei första hand Finansdepartementet.När man från socialdemokratisk sida försöker göragällande att majoriteten skulle vara ointresserad avdenna problematik, gör man sig naturligtvis skyldigtill ett helt felaktigt påstående.Majoriteten säger i det betänkande som vi nudebatterar klart och tydligt att det är ''lämpligt attregler utformas för hanteringen av jävsfrågor iregeringsärenden som riktar sig direkt tillregeringen''. Vidare kan man tänka sig att sätta uppen beloppsgräns som reglerar själva deltagandet.Man konstaterar dock att jävssituationen aldrighelt kan förebyggas. Därför säger majoritetenockså att bestämmelserna bör ses över och blindtrust införas, av den typ som finns i ochUSA. nämns också som ett intressant land,där man har försökt komma till rätta medproblemen. Man stryker också under att andraintressebindningar kan komma in i sammanhangetoch att det gäller att försöka värja sig emot dem.Kort sagt vill jag konstatera att Socialdemokraternai den här reservationen har gått till storaöverdrifter. Man kan säga att det är bra att fråganhar kommit upp, men det finns också all anledningför oss att se till att det inte blir några överdrifternär det gäller resonemang av den här typen.Jag yrkar alltså, herr talman, bifall till utskottetshemställan.Anf. 28 ()replik:Herr talman! anförande visar än engång hur enormt lätt regeringspartierna tar påproblematiken i den här viktiga frågan.Jag reste i mitt inledningsanförande tre frågor somutskottsmajoriteten har vägrat att över huvud tagetgå in på. Det är tre viktiga konstitutionella frågor,som det hade varit rimligt att KU somgranskningsutskott hade tagit tag i. Vi har gjort deti den socialdemokratiska reservationen.Utskottsmajoriteten har egentligen bara nöjt sigmed att försöka skriva saker som skulle kunna fåbetydelse för de här frågorna i framtiden.Man har alltså vägrat att gå in och pröva detkonstitutionellt viktiga, t.ex. statsministerns ansvarför att statsråden verkligen lever upp till 6 kap. 9 §andra stycket i regeringsformen när han bildarregering.Jag hävdar med bestämdhet att , när hanbildade regering, inte insåg det ansvar som hanhade som regeringsbildare. Det framgick så tydligtvid de utfrågningar som vi hade med att det förhöll sig på detsättet. sade helt enkelt att ansvaret i detavseendet också till viss del skulle vila på departiledare vars partier ingår i den nuvarandekoalitionsregeringen. Jag hävdar att det inte finnsnågot stöd för detta i regeringsformen, som ärfullständigt klar på den punkten. Det är alltsåstatsministern som vid regeringsbildningen haransvaret för att statsråden verkligen svarar emot6 kap. 9 § i regeringsformen. Detta kommer BirgerHagård inte ifrån.Sedan försöker förlöjliga densocialdemokratiska reservationen genom att sägaatt statsministern ju bara har något hundratalaktier. Men det som är intressant är attstatsministern trots detta har avstått från att delta i100 beslut. Det visar bara hur ogenomtänkt fråganom aktieinnehavet varit när har försökttackla den.Anf. 29 () replik:Herr talman! position blirinte starkare därför att han upprepar sig. Jagkonstaterar än en gång att statsministern självfallethar det konstitutionella ansvaret för att bildaregering. Varken eller någon annan harett endaste ögonblick försökt att förneka detta.Däremot fastslog han vid en utfrågning att hannaturligtvis konsulterar de andra partiledarna i enkoalitionsregering. Men inget tvivel skall råda omatt det konstitutionella ansvaret ligger hosstatsministern -- det är helt givet.Det kan också konstateras att inte någon regeringtidigare har tagit fasta på den här problematiken såsom den nuvarande regeringen har gjort. Dennaregering har satt till en särskild etikkommitté. Destatsråd som har ett aktieinnehav har deponeratdetta för extern förvaltning. Man har från börjanvarit klart medveten om de problem som kunnatuppstå.Att statsministern har avstått från att delta i olikaärenden beror på att man nu vill ha helt klarlagtvilka regler som skall finnas för framtiden. Detfinns inga särskilda regler , utan det ärförvaltningslagens relger för jäv och insiderlagensom man har att falla tillbaka på i det härsammanhanget. Det är angeläget, precis som harsagts i utskottets betänkande, att få fram nya reglerför framtiden. Men inte någon regering har tidigaretagit fasta på den här problematiken så som dennuvarande regeringen har gjort.Det har tidigare funnits flera regeringar därpersoner har haft rätt stora aktieinnehav av olikaslag. Inte ens varbarskrapad. Det fanns en utrikesminister som hetteKnut som inte heller var barskrapad. förra socialdemokratiska regeringen fannsockså statsråd som lämnade sina aktier till externförvaltning.Detta är inte något nytt, men det nya är att man nupå allvar har tagit itu med problematiken. Då kanvi gott vara utan misstänkliggöranden av olika slag.Anf. 30 ()replik:Herr talman! Det kan i och för sig ha sitt intresseatt och jag är överens om attstatsministern har ansvaret för attregeringsledamöterna svarar upp mot 6 kap. 9 §regeringsformen när han bildar regering. Men vadvi diskuterar är inte uppfattning idenna fråga, utan vad vi diskuterar är vilken insiktsom hade i denna fråga när han bildaderegering.Jag skall läsa upp ett par rader från det svar somstatsministern gav mig när jag ställde de härfrågorna vid utskottsutfrågningen. Han säger såhär:''Det yttersta konstitutionella ansvaret vilar alltidpå statsministern, även om det skall tilläggas att i enkoalitionsregering har det ansvaret i reell meningen något annorlunda karaktär. ''Jag hävdar, , att statsministern harfel på den punkten. Det har inte någon betydelseom det är en enpartiministär eller om det är enflerpartiministär; statsministern har samma ansvarvid regeringsbildningen.Vidare vill jag nämna vad ytterligaresade. Han sade: Men häri ligger ett ansvar också påledarna för de övriga partier som ingår i regeringen.Jag hävdar att har fel på den punkten.Birger Hagård och jag var ju överens om att det varstatsministern som hade ansvaret, inte några andrapartiledare som ingår i regeringen. Alltså harBirger Hagård här medgivit precis det jag sade,nämligen att statsministern vid regeringsbildningeninte till fullo insåg det ansvar som han hade somregeringsbildare. Det är detta som är särskiltintressant.Sedan vill jag påpeka att ni i majoritetsskrivningenpå s. 54 medgett att aktieägandet ändå är ettproblem för regeringen. Ni säger: ''Å andra sidankan det vara till nackdel om ett statsråd på grund avonödigt strikta regler inte kan delta iregeringsarbetet i full utsträckning. ''Det visar att om vid regeringsbildningenhade satt sig in i vad ett aktieägande hos statsrådenskulle få för betydelse för regeringsarbetet, hademan naturligtvis inte hamnat i den situation somman nu har.Detta ger klara belägg för att densocialdemokratiska reservationen är stark.Anf. 31 () replik:Herr talman! Kanske inte fullt så stark som KurtOve så gärna vill tro.Självfallet kan ett aktieägande innebära problemför ett statsråd. Det är detta som vi har talat omhela dagen. Det har vi slagit fast gång efter annan.Det är därför vi över huvud taget har fått den härdiskussionen och diskuterat frågan vid olikatillfällen. Men ingen tidigare regering har på allvarförsökt göra något åt dessa problem. Det enda sominträffade var att man redovisadestatsrådens aktieinnehav. Det har skett vid olikatillfällen allt , vill jag minnas.När det gäller ansvaret är det här en strid om ord.Det konstitutionella ansvaret har naturligtvisytterst statsministern. Ingen har ett ögonblicktvekat om detta. Däremot hade, det invände ocksåCarl Bildt, andra partiledare ett reellt ansvar. Detär verkligheten som tränger på här.Kurt vet lika väl som jag hur det gårtill att bilda en koalitionsregering. Man gör uppmellan partiledningarna. När det gällde att tillsättastatsråd är jag övertygad om att ,och i det här fallethar haft ett icke ringa inflytande på vilka personersom har valts att företräda dessa partier iregeringen. Det är det reella ansvaret, men detskall skiljas från det konstitutionella ansvaret. Detär den distinktionen gör. Jag tycker attden är alldeles uppenbar för envar som vill trängain i problematiken.Anf. 32 () replik:Herr talman! Det är alldeles uppenbart att den härregeringen har hamnat i problem och fått verkligabekymmer. Det är riktigt som säger,att ingen tidigare regering har gjort så mycket idenna fråga. Det beror på att det inte heller funnitsnågon regering som har haft ett så avsevärt antalmiljonärer placerade på dessa maktpositioner.Man har tvingats till att deponera sina tillgångar iextern förvaltning. Man har tvingats att tillsätta enetikkommitté och införa en särskild procedur för attupprätthålla kontrollen, så att inte jäv inträffar.Den här situationen är alltså i någon meningansträngd för regeringen. Därför tycker jag att detskulle vara intressant att höra om att det vore lämpligt att man nu skyndsamtutreder möjligheten att införa ett blind trust-systemså att förmögenheterna kan omplaceras.Anf. 33 () replik:Herr talman! Alldeles givet är förhoppningen hosmajoriteten, att när regeringen skriver om en sakoch föreslår en åtgärd, skall det utföras såskyndsamt som möjligt. Jag tror att regeringenockså vill göra det för att få klara regler.Vi har som sagt insiderlagens ochförvaltningslagens bestämmelser att följa . Detär angeläget att få fram ett rejält innehåll på dettaområde också. Man skall naturligtvis inte skynda påså fort att det mer eller mindre blir ett mischmaschav det hela. Det skall naturligtvis vara välgenomtänkta regler som införs för framtiden.Anf. 34 () replik:Herr talman! Jag får tacka för den här repliken. Jagnoterar att reservanterna och majoriteten på denpunkten är eniga om att det här bör ske skyndsamt.Anf. 35 (nyd):Herr talman! Mycket har redan sagts omstatsrådens aktieinnehav. Jag vill bara klargöra Nydemokratis uppfattning i frågan.Vi anser att aktieinnehav är förenligt med att varastatsråd, men förvaltningen av innehavet skall varasådant att statsrådssysslan kan utövas utan attstatsråd gång efter annan ställs utanförregeringsbeslut på grund av jäv eller jävsliknandesituationer.Nu har regeringen tagit ett så stortsäkerhetsavstånd -- för att inte ministrarna skall blibeskyllda för att gynna sina egna intressen -- attantalet jäv, som enligt förvaltningslagen inte ärfaktiska jäv, inte är rimligt. Jag tänker på bl.a.statsministern som leder ligan, fastän han inte ägermer än 66 Nobelaktier. Jag har en känsla av attstatsministern envisas med att behålla sina aktiervärda för att sätta saker på sin spets och fåfram en lösning.Jag anser inte att posten som näringsminister är denmest utsatta. Näringsministern är inteindustriminister, som Socialdemokraterna envisthar hävdat. De flesta industriärenden handläggsfaktiskt på , ochUtrikesdepartementets handelsavdelning har endel.Vi i utskottet har studerat förhållandena i andraländer. Jag måste säga att jag har blivit förvånadöver hur lättvindigt vi i har betraktatförmögenhetsförhållanden som aktieägande ochbindningar av annan art som kan påverkastatsrådens yrkesutövning. Den här kritiken fårSocialdemokraterna ta åt sig. De har under sinlånga maktutövning varit så fullkomliga att de inteansett sig behöva upprätta en endaförtroendeskapande regel.I andra länder, exempelvis i , blir i stort settallt genomlyst, och aktierna förvaltas i blind trusts.Det är bara tillgångar av icke-kommersiell natur,exempelvis den privata bostaden, bil ochkonstverk, som lämnas utanför. En blivandeminister i skall lämna fullständig rapportöver sina skulder och tillgångar. Han skall ocksålämna uppgifter om kompanjonskap, direktörs-och andra styrelseposter han har haft de senastetvå åren före utnämningen. Det kan också handlaom pensionsavtal.Jag aviserade Ny demokratis inställning ifrågan. Ny demokrati bildar i det här ärendetutskottsmajoritet tillsammans medregeringspartierna. Vi har lyft fram som ettexempel värt att studera när etikkommittén gripersig an arbetet.Eftersom regeringen har uttryckt sin önskan att detskall skrivas regler för hur statsråds förmögenhetskall hanteras och eftersom det inte har förekommitnågra oegentligheter under den borgerligaregeringens tid, anser jag att Socialdemokraternamycket väl hade kunnat ena sig medutskottsmajoriteten, i stället för att göra ett stortnummer av något som inte förtjänade dennanedlagda tid och kraft från utskottets ledamöteroch kansli. Kansliet förtjänar en stor eloge för sittmycket tålmodiga och goda arbete.Jag hoppas nu att regler skyndsamt skrivs så att vislipper återuppta följetongen om statsrådensaktieinnehav, som vi upplevt under de senaste ettoch ett halvt åren sedan hösten 1991.Anf. 36 ():Herr talman! Till att börja med vill jag säga tillHarriet att det inte är korrekt att detunder den tid då Socialdemokraterna var iregeringsställning inte fanns några regler förregeringsarbetet när det gäller det fall som vi nudiskuterar. Precis som fanns juförvaltningslagens regler. Jag vill än en gång hasagt -- vilket jag också sade i mittinledningsanförande -- att man måste diskutera omhuruvida förvaltningslagens regler håller med tankepå de stora problem med aktieägande somregeringen har.Man skall ju veta att insiderlagen kom till underden socialdemokratiska tiden. Om jag har förståtträtt så är det på samma sätt med insiderlagen sommed förvaltningslagen, dvs. insiderlagen gäller inteför regeringens ledamöter, men den tillämpas ändå.Jag vill påminna om att äventidigare socialdemokratiska regeringar harredovisat sitt förmögenhetsinnehav.Det ligger i och för sig något i det som HarrietColliander säger om att några större regelverk intehar sett dagens ljus under de socialdemokratiskaregeringarna. Det kan måhända bero på att deproblem som vi nu diskuterar i princip inte fannsdå. Det är därför som det är litet fel av BirgerHagård att ta till brösttoner. Han sade att det intefinns någon tidigare regering som har gjort såfantastiskt mycket på det här området som dennuvarande regeringen. Men till detta har ju den härregeringen varit nödd och tvungen. Det finns alltsåingen tidigare regering som harvarit så aktiestinn som dagens regering. Jag kanförsäkra att även om man räknarmed regering , överträffarden nuvarande regeringen alla tidigare kända,moderna rekord i fråga om aktiestinnhet. Därför ärdet inte så konstigt att den nu sittande regeringenhar varit tvungen att vidta de åtgärder som den hargjort, vilket bara har styrkt den socialdemokratiskareservationen.Anf. 37 () replik:Herr talman! Jag är litet grand förvånad över KurtOve språkbruk i detta sammanhang.Reservationen ger ju uttryck för att det förvisso inteär något fel i att äga aktier för statsrådensvidkommande. Men det förefaller som att dettainte är hjärtas mening. Hantalade om ''aktiestinnhet'', som hanriktigt ville måla ut vad det är för farliga saker somman rör sig med. Till detta vill jag bara säga: Jag ärtacksam och glad för att det finns kompetent folki regeringen, som har erfarenhet av förvaltning avkapital.Regeringen har kanske inte varit alldeles nödd ochtvungen att gripa sig an dessa problem. Men manhar ansett det vara etiskt rimligt och lämpligt attgöra det.Det är riktigt att förvaltningslagens ochinsiderlagens regler inte gäller för regeringensledamöter. Regeringen vill dock ändå tillämpa demi brist på de andra regler, som vi nu hoppas skallkunna skapas.Självfallet har regeringen varit intresserad av attsjälv gripa sig an denna problematik. Men det äralldeles givet att den agitation som har förts framfrån den socialdemokratiska sidan när det gällerjust dessa frågor har naturligtvis gjort det ännu merangeläget för regeringen att klara ut detta en gångför alla. På det sättet blir det ju också litet lättareför framtida regeringar. Det kan tänkas att detnågon gång i en -- som jag hoppas -- avlägsenframtid kommer en socialdemokratisk regeringsom består av riktigt goda aktieinnehavare och somblir hjälpta av de åtgärder som har vidtagits av denhär regeringen.Anf. 38 ()replik:Herr talman! undrade varför jaganvände uttrycken ''aktietäta'' och ''aktiestinna''regeringsledamöter. Jag kan berätta att dessauttryck härstammar från den utfrågning somutskottet hade med statsministern i det här ärendet.Beträffande uttrycktestatsministern det så att var en''tät typ''. Om landets statsminister kan använda sigav den vokabulären, tror jag att också riksdagensledamöter tål att höra att regeringens ledamöter äraktietäta, för det är de verkligen. Detta är ju ettproblem för den nu sittande regeringen.Jag läste tidigare upp för vad nisjälva har skrivit: Å andra sidan kan det vara tillnackdel om ett statsråd på grund av onödigt striktaregler inte kan delta i regeringsarbetet i fullutsträckning. Ni har ju klart och tydligt talat om föross att det är ett problem för det nuvaranderegeringsarbetet med dessa aktiestinna statsråd.Jag förstår inte varför inte majoriteten i sinaskrivningar har varit beredd att framföra någonkonstitutionell kritik. Om vidregeringsbildningen noggrant hade satt sig in idenna fråga -- som han som regeringsbildare ärskyldig att göra -- hade han inte behövt hamna idenna situation, eller som någon tidigare i debattenuttryckte det: behövt hamna i denna löjligasituation. Detta är ju bl.a. en av utgångspunkternaför vår konstitutionella kritik, att statsministern närhan bildade sin regering inte tillräckligt noggranthade satt sig in i en regeringsbildares ansvar. Hanhade inte heller sett till att de statsråd som hanutsåg verkligen levde upp till regeringsformen 6:9 2st.Harriet talade om att det borde ha variten enighet i utskottet. Om ni bara hade varitberedda att pröva de konstitutionella aspekterna --och inte bara vad som skall göras för framtiden --hade vi kanske kunnat komma överens. Menproblemet i utskottet var att ni vägrade att pröva dekonstitutionella frågorna. Det är därför som dagensdebatt i kammaren kanske blir litet för lång.Anf. 39 () replik:Herr talman!