prot · GG0997 · 1993-04-22 00:00:00 — I vår egen historia kan vi draslutsatser av det som hände det stora hungeråret1867. fick då internationell hjälp mothungersnöden. Men järnvägarna var inte utbyggdai , varför hjälpen inte nådde de norradelarna av landet . Liknande händelser kan vi se upprepas i många u-länder.För sedan riktade en grupp kända svenskaruppmaningen till regeringen och SIDA att satsamer på jordbruket i . Jag vill betona attdet säkert går att göra mer, men bonden är ocksåstarkt beroende av hela det samhälle som omgerhonom eller henne. Det behövs därför stöd tillbättre infrastruktur, vägar, energi, lagerhållningm.m. -- annars kan bonden inte bevattna sinagrödor och inte transportera sina produkter tillköparna, och inte heller kan produktionenvidareförädlas eller lagras. Vid missväxt kan intehjälpen komma fram . Bonden är ocksåberoende av landets totala ekonomi, av att han kanlita på lagar, lånevillkor osv. Jag kommer senare attinbjuda till en konferens för att belysa jordbruketssituation i i ett större perspektiv.Herr talman! Ett annat sätt att förbättra planeringoch framförhållning är, som jag nämnde, bättresystem för ''early warnings''. Konfliktforskarepekar nu på att ett av de bästa tidiga tecknen på enannalkande konflikt i ett land är en ökning avbrotten mot de mänskliga rättigheterna.Det är därför naturligt att vi som ett av kriteriernaför biståndsinsatser i ett land har just bedömningenav läget för de mänskliga rättigheterna. Sommänniskorättsminister har jag all anledning attbetona sambandet mellan utveckling, demokratioch mänskliga rättigheter.Vid den konferens om mänskliga rättigheter somjag hade inbjudit till i varjust detta ämnet för den inledande paneldebatten.Ett nittiotal deltagare hade personligen inbjudits --regeringsmedlemmar, politiker, ledare förinternationella organisationer, frivilligaorganisationer, jurister, domare och andra.Ett av de genomgående inslagen i konferensen varbetoningen på ''rule of law'' och rättssystemets rollför att upprätthålla mänskliga rättigheter och för attutveckla och befästa demokratin.Generalsekreteraren för OAU, den afrikanskaenhetsorganisationen, Mr. . ,framhöll i sitt anförande att samarbete, mänskligarättigheter och demokrati är delar i en helhet närdet gäller mänsklig utveckling. De kan inte åtskiljaseller behandlas individuellt utan att syftetförvrängs. ''Rule of law'' är förknippat medsamhällets välfärd.Den här betoningen på ''rule of law'' har inte haftsärskilt stor genomslagskraft i det svenskabiståndstänkandet. Utvecklingslinjerna har lagtsupp av samhällsbyggare, ekonomer och tekniker avskilda slag. Vi har därmed försökt överföra delar avvårt välstånd till tredje världen. Varaktiga resultati biståndsarbetet kräver att man också beaktar defaktorer som bestämmer samverkan mellanmänniskor i ett samhälle. Att människor kan ochvågar lita på varandra är av fundamental betydelseför uppkomsten av ett samhälle. Mänskligarättigheter kan därför ses som en förutsättning fördet civila samhällets självständighet.Vår konferens i kan sägas vara ettavstamp inför FN:s andra världskonferens ommänskliga rättigheter, som skall hållas i i juni.FN:s förberedelser för denna konferens har gåttmycket trögt. Ett antal har sökt krångla tillförberedelserna för att dölja den egna politiken påde mänskliga rättigheternas område.Vi hade i en intressant diskussion ombl.a. villkoren för bistånd och fick i gång enfruktbar dialog, som kanske kan underlättaförarbetet för Wienmötet. Vi kommer iförhandlingarna inför världskonferensen att drivafrågorna om kvinnors och barns situation. Vi villockså att konferensen skall framhålla betydelsen avatt länder som ansluter sig till olika konventionergör färre reservationer. Det gäller både civila ochpolitiska rättigheter, ekonomiska och socialarättigheter, rasdiskriminering, tortyr, barn- ochkvinnokonventionerna och dödsstraffetsavskaffande.På konferensen betonade flera av deltagarna riskenför bakslag i på grund av en misslyckadekonomisk politik. Demokratisering och mänskligarättigheter måste självfallet åtföljas av ekonomiskaframsteg.Det är därför som och de regionalautvecklingsbankernas s.k.strukturanpassningsprogram är så viktiga för . De här bankerna har i många kretsar ettoförtjänt dåligt rykte. Det kan förklaras av att maninte har satt sig in i den inriktning bankerna har , utan bedömer deras insatser på grundval aväldre fakta. Bankernas inriktning på att bekämpafattigdom är betydligt mer långtgående än t.o.m.det svenska biståndets.Sveriges stöd till strukturanpassningsprogrammenmedför att vi kan påverka programmensutformning, bl.a. för att lindra de negativa effekterpå utsatta befolkningsgrupper som kan bli följden iprogrammens inledningsskede.Många av de fattigaste länderna har en orimligttung skuldbörda, vilket omintetgör möjligheternatill utveckling. Regeringen kommer att arrangeraett internationellt seminarium för att diskuteraskuldproblemets omfattning och möjliga åtgärder.Förberedelserna för detta pågår.Herr talman! För att återkomma till att resultateninte alltid blir som vi vill, finns en tredje viktigorsak. Alla spelar inte rent spel. Bristande etik ochren brottslighet är också människans ständigaföljeslagare. Vi har ju strävan motmarknadsekonomi som ett av kriterierna förbiståndet. Jag vill betona att det gäller enmarknadsekonomi med social accent och med klaraetiska gränser.Vi har sett kritik i massmedia omomfattande korruption i biståndsverksamheten.Det har ofta gällt . Vi fick bl.a. vetaatt i ett aktuellt fall -- det gällde dock inte svensktbistånd -- försvann kanske hälften avkatastrofbiståndet i form av mat innan det nåddemålet. Det är förstås helt oacceptabelt. Men hälftennådde faktiskt fram till dem som hade det störstabehovet.Vi har blivit varse att många aktörer ivårt land skulle behöva en lektion imarknadsekonomins etik. Det har försvunnitganska många miljarder också här. Jag är mån omatt säga det, herr talman, därför att jag möter såofta människor som talar om korruption som omdet var någonting som bara fanns långt borta iAfrika. Det finns faktiskt på närmare håll.Vi kan känna oss trygga i försvaret av biståndet.Om man i en kommun har en tafflig brandkår, somi en given situation bara lyckas rädda tvåmänniskoliv när man kunde ha räddat tre, slutarman inte med att försöka släcka bränder, utan manförbättrar i stället . Framför alltförbättras inte brandsläckningsförmågan av att manhalverar anslaget.Vi vet genom internationella jämförelser attsvenskt bistånd står sig väl och har gott rykte. Ochtrots att många i vill minska biståndet finnsdet en stark opinion för. Den kampanj som är i gångför att skall återgå till enprocentsnivån ibiståndet har lett till att flutit inpå UD:s konto. Vi har haft svårigheter att hanterade här pengarna, men de föreslås nu gå till insatserför bl.a. gatubarn. Jag hoppas att det är någontingsom kan accepteras av de många givarna.Bortåt hälften av vad vi satsar på det bilateralabiståndet kommer tillbaka till i olikaformer. Det bör också sägas, att om viger får vi också någonting tillbaka. Jag hartidigare varit inne på att våra svenska företag bordebli bättre. vill jag säga att detta inte skalltolkas så att vi kan minska biståndet, utan det bordesnarast inspirera oss att göra mer.Sverige har råd, och vi bör vara så kloka att vi tar itumed de problem som nord--syd-dialogen uppmanaross att ta itu med. Ingen går väl omkring och tror --i varje fall ingen här i kammaren -- att man kanbilda ett ländernas och slippa problemen.Vi har bara en jord, och den är odelbar.Anf. 87 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Statsrådet valde att inledningsviskritisera för debattordningen, vilket ärmycket ovanligt. Jag har förståelse för att statsrådetär irriterad över denna splittring av debatten. Mendagens debatt har bestämts i överläggningar mellanriksdagskansliet och regeringskansliet.När dagen bestämdes stod det klart att regeringeni dag skulle vara här och svara på muntliga frågor.Dessutom begärde regeringen att få komma hit ochlämna information genom socialministern.Regeringen har också valt att denna dag lägga framsin kompletteringsproposition, som enligtbestämmelser i riksdagsordningen kan leda tilldebatt. En sådan debatt inleddes dagen med.Dessutom har utrikesutskottet meddelat att manräknade med att debatten skulle ta tre och . Som alla ser är det glädjande nog ett så stortintresse för biståndsfrågorna att debatten kommeratt ta betydligt längre tid.Jag noterar detta som jag har förståelseför att man kan tycka att det är irriterande attdebatten delas upp på det här sättet.Eftersom redovisade sin uppfattninganser jag det angeläget att även talmannenmarkerar sin uppfattning i protokoll.Anf. 88 () replik:Herr talman! I budgetpropositionens bil. 4 sägerbiståndsministern att det inte äraktuellt att ge u-krediter till . Dettasäger också utrikesutskottet i betänkandet. Hurlänge varar ''''?Vi vet ju att BITS, som den konstaterade, endast beaktartillväxtmålet och har gett, och ger, u-krediter tillländer som grovt kränker de mänskligarättigheterna. Det är viktigt att man frånbiståndsministern får höra att det inte kommer attges några u-krediter till så längeockupationen av fortsätter och så länge demänskliga rättigheterna kränks i , . För att skingra oron kring detta'''' skulle jag vilja höra en sådandeklaration från biståndsministern.Alf nämner situationen i Restjugoslavienoch serbiernas härjningar i Bosnien. Han nämnerinsatser i Bosnien och och dessutominsatser mot . Jag kan instämma i detta,men vi får faktiskt inte glömma bort Kosova isammanhanget. Jag kom därifrån för ett par dagarsedan. Jag var inte i Kosova eftersom jag inte ficknågot visum, men jag har befunnit mig i iMakedonien och träffat kommittéer för mänskligarättigheter från och Kosova. Jag har äventräffat andra organisationer och personer som jagav förklarliga skäl inte tänker nämna här ikammaren.Vad som pågår i Kosova är också en etniskrensning, herr biståndsminister. Jag skallåterkomma till det, men jag reagerar när man näranog antyder att det inte är några större problem.Det viktigaste är frågan om och att jagfår ett svar från biståndsministern på den punkten.Anf. 89 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill faktiskt bestrida att BITSendast beaktar tillväxtmålet. Först skall jag säga attBITS naturligtvis inte ger några u-krediter om detinte finns beslut om att sådana får ges. De beslutenfår ju de politiskt ansvariga ta på sig.Jag lyssnade mycket noggrant på Måbrinksanförande och på det han sade om detta med Kina.Ericssons insatser där kan faktiskt verkademokratiserande. Jag läste ganska enartikel som handlade om hur man nu inom småMR-grupper i använde sig av telefax. Det varväldigt svårt för myndigheterna att komma åt detta.Telefonerna kunde man avlyssna, men de telefaxsom man bar omkring och skickade budskap frånöver gränserna till dessa grupper hade man svårt attkomma åt. Tekniken kan alltså vara medoch underlätta demokratiseringen.Jag skall vara mycket ärlig, , ochsäga att jag, som biståndsminister, har oerhört svårtatt förklara varför vi skall ge u-krediter till ochinte till . I sammanhanget har jag ocksåsvårt att förklara varför vi skall stötta en regim somVietnam, om vi inte stöttar andra länder därdemokratiseringen ännu inte har nått dit den bordeha nått.Sanningen är ju den att det runt om oss, i Afrikaoch i -- jag höll på att säga land efter land --finns ofantligt mycket övrigt att önska när det gällerMR-politik och demokratisering. Jag troremellertid att det är väldigt viktigt att man harfönster öppna och försöker tala om att det förhållersig si och så och att vi vill se det och detta. Jagundrar om man inte når längre på det viset. Detta'''' gäller , hur längekan jag inte uttala mig om.Anf. 90 () replik:Herr talman! Jag tycker inte att vi skall ge någrasom helst biståndspengar vare sig till Indonesieneller till Kina.Vietnam har ju med all rätt tidigare kritiserats förbrott mot de mänskliga rättigheterna, för sittenpartisystem och för en statsdirigerad ineffektivekonomi. Av den anledningen har biståndetsuccessivt skurits ner. Men har ju ändåtagit till sig kritiken. Ekonomin har ändrats och detgörs ansträngningar -- dock inte tillräckliga -- för attde mänskliga rättigheterna skall respekteras. Jagtror också att det ganska snabbt kommer att bli ettflerpartisystem. Vi måste ändå göra den skillnadennär det gäller Vietnam.Kina har ju gått den motsatta vägen, AlfSvensson. I har brotten mot de mänskligarättigheterna ökat. Då går vi in och gerbiståndspengar till detta land som jag vill betecknasom ett diktaturland, där man grovt förföljer -- ochäven använder sig av tortyr -- dem som inte tyckeroch tänker som makthavarna i Beijing.I fortsätter man att grovt kränka detnationella oberoendet, . driverman där en systematisk brutal terror motbefrielserörelsen på . I det lägetgår vi också in med u-krediter och biståndspengar.Vi gör det inte direkt från till Indonesien.Däremot går vi omvägen, , viaNordiska investeringsbanken och Nordiskainvesteringsfonden. Det är osmakligt och det ärdubbelmoraliskt.Jag tycker också att man skall ha ett fönster öppetmot de här länderna, men då måste man vara klaröver vad det är för sorts biståndsresurser som manskall ge.Jag anser att man skall ge bistånd för kulturutbyte,för forskning osv., så att forskare från dessa länderhar möjlighet att också komma till vårt land och vikan komma över till deras länder. Det är ett bra ocheffektivt bistånd för att man skall kunna driva påutvecklingen mot demokrati och uppmärksammade brott som de här regimerna begår mot demänskliga rättigheterna.Anf. 91 Statsrådet ():Herr talman! Jag är den förste -- i alla fall vill jagvara bland de första, för jag vill inte göra gällandeatt jag skulle vara bätte än någon annan -- attverkligen kritisera för tortyr och för de fasorsom enskilda medborgare där utsätts för. Det finnsinget försvar i det avseendet.Kina är inte vilken nation som helst. Det är engigantisk människomassa, som vi väl vet. Jag tror --det är min ärliga övertygelse -- att kanpåverka mer genom att ta kontakt med vissagrupper, och på visst sätt, i än om vi baravänder ryggen till.Jag kan, naturligtvis, inte låta bli att undra omBertil Måbrink stod upp här i kammaren då han inte kunde lovorda -- dvs. då han föreslog att vi skulle dra oss bortfrån , ett land där vi inte skulle finnas med.När det gäller vet jag att vi förnärvarande har oerhört litet verksamhet där. Dethandlar om bräckliga och få relationer. Men vi harvia Svenska bl.a. en relation fristående i som skett, och sker, på är ytterligtbeklagligt. Jag har alltså inte tänkt komma med enenda försvarande sats. Men fortsättningsvis undrarjag om det inte kan vara rim och reson att viförsöker komma på talefot för att riktigt göragällande hur vi vill se utvecklingen i dennaexpansiva region som så gott som alla länder igenhar dragit sig till. Jag avser då de nordiska ländernabland många andra.Anf. 92 ()replik:Herr talman! Det senaste replikskiftet visar klarthur svårt det är att vara konsekvent när det gällermänskliga rättigheter och bistånd.Själv vill jag ta upp två frågor.Den första frågan gäller den uppmärksammadekampanj för en hållbar utvecklingspolitik och ensärskild landsbygdsutveckling med tyngdpunktenpå livsmedelsproduktionen för att tillgodose defattigaste gruppernas näringsbehov som en radsvenskar med kyrkornas U-forum i spetsen gjort sigtill tolk för.Vi i utskottet har faktiskt sagt ifrån där. Viinstämmer i vad som sägs om behovet av enförstärkt strategi på detta område och säger attregeringen och SIDA under det kommandebudgetåret bör se över insatserna förlandsbygdsutveckling och livsmedelsproduktion förSveriges samarbetsländer i . Detta är alltsåen direkt uppmaning till regeringen och SIDA. Denskrivningen tillkom efter det att bl.a. visocialdemokrater hade uppvaktats av justkyrkornas U-forum och SverigesLantbruksuniversitet.Den andra frågan som jag vill ta upp gäller den s.k.styrningspropositionen. Främst ser vi här en klarrisk att inflytande över biståndetminskar. har ju tidigare uttalat sig för ettstarkare inflytande.Vidare säger biståndsministern att ansvar ochuppgifter blir tydligare -- om jag nu antecknatkorrekt. Vi tolkar propositionen precis tvärtom.Först och främst: Regeringen vill minska SIDA:soch biståndsmyndigheternas roll. Vi vill ha starkamyndigheter som kan garantera effektivitet,kompetens och långsiktighet.Regeringen har alla möjligheter attstyra myndigheterna. Brister det här, är det en bristi regeringsutövandet -- inte i beredningsordningen.När det gäller de förändringar som föreslås finnsrisken att ansvarsfördelningen blir oklar enligt vårtsätt att se saken. Samma sak gäller den integreradefältadministrationen. Ambitionen är riktig. Menpropositionen är oklar vad gäller myndigheternasroll i förhållande till ambassaden ellerbiståndskontoret.Anf. 93 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror inte att man någonsin hittaren sådan tingens ordning som innebär att man haratt välja mellan svart och vit ruta när det gällermänskliga rättigheter och bistånd, utan vi får finnasi en process -- väl medvetna om att vi aldrigkommer att nå ända fram. Men låt oss sträva ivrigtoch understryka detta gång på gång!Jag tycker att det är en väldig styrka att få göra detoch veta att partier stårbakom. Det är vad jag känner när jag träffarmänniskor -- ledamöter eller kolleger -- iutvecklingsländer.Sedan sade jag i mitt anförande beträffandejordbruksproblematiken, som , att vi förbereder en konferens. Jag hoppasatt den kan komma till stånd.I förra propositionen skrev vi åtskilligt om detta.Jag har texten framför mig, men jag jag tror inte attjag skall ta tid i anspråk för att repetera vad som därsägs.Vidare vill jag faktiskt ha sagt här i kammaren attvi har utarbetat ett svar på den artikel som varitinförd i , men svaret publiceradesinte. Det tycker jag är väldigt trist. Det hadekanske befruktat debatten något om vi hade fått gåi svaromål. Men över sådant råder vi som bekantinte.Vi har olika uppfattningar om detta medstyrningsfunktioner. Jag för min del menar, och detär min ärliga uppfattning, att det som föreslagitskommer att gagna insyn och kunskapom hur vi tänker och hur vi arbetar. Jag menarfaktiskt -- kan naturligtvis sägaatt möjligheterna existerar och att det bara är att taför sig för oss politiker -- att ett större ansvar börläggas på politikerna. Politikerna kan inte barakomma in i slutfasen för att leverera ''akten'' tillkammaren.Jag tror alltså att det skulle vara hälsosamt ochbefruktande om det politiska ansvarstagandet komsteget tidigare än som är fallet.Anf. 94 ()replik:Herr talman! , biståndsministern, är detviktigt att slå vakt om professionalismen. Jag troratt det är farligt om politiker går in i biståndet pådet sätt som antyds i biståndsministerns replik. Detgäller att slå vakt om de professionellabiståndsmyndigheter och biståndsarbetare som vihar. Det är där som vi behöver en klar fördelningav uppgifter och ansvar.Det är fråga om samma fördelning mellanregeringen och biståndsmyndigheterna. I detavseendet har vi alltså en annan uppfattning änstatsrådet. Vid utskottsbehandlingen får manförsöka slita den tvisten. Men nog är det beklagligtatt vi i en så här viktig principiell fråga inte kundefå det samråd och det samförstånd som vi tidigarehaft när det gällt viktiga biståndsfrågor.Anf. 95 Statsrådet ():Herr talman! Jag tycker inte att vi skall behövahamna i den situationen att vi talar omprofessionalism hos myndigheterna och säga att ensådan inte existerar när det gäller politikerkåren.Men jag tror inte det var vad statsrådet och även runt statssekreteraren påu-avdelningen -- vilka dessa nu än är och vilket partieller vilken konstellation de än företräder -- finnsdet väldigt mycket av professionalism. Jag kan intetänka mig att den politiskt ansvarige så att sägalåter bli att tillägna sig den professionalismen. Jagtror faktiskt -- och det är vad jag också tycker -- attdet skulle vara en styrka även för myndigheternaom den professionalismen användes mer än som förnärvarande kan vara möjligt.Förste vice talmannen anmälde att Karl-ErikSvartberg anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 96 (nyd) replik:Herr talman! Tiden lider, så jag skall fatta mig kort.Biståndsministern säger att vi har råd att bibehållaett bistånd på dagens nivå och t.o.m. att snarastmöjligt återgå till enprocentsnivån.Precis som biståndsministern nämner har bl.a.svindlerierna inom bankväsendet lett till attSveriges ekonomi börjat närma sig de s.k.bananrepublikernas nivå.Ny demokrati anser att vi, med 250 miljarder iberäknat underskott, inte har råd att fortsätta attsatsa 13 miljarder i bestånd. Det räcker att vi låtervåra kommande generationer få vara med ochbetala tillbaka de 7 miljarder som vi föreslår skallbeviljas i bistånd.Anf. 97 Statsrådet ():Herr talman! Det är den gamla vanliga skivan somspelas upp mellan Nydemokraterna och dem somförsvarar solidariteten med de fattiga och utsatta.Jag förstår faktiskt inte resonemanget.Utrikesutskottets ledamöter är ju ute på resor.Herr Moquist är ju med på resor, så han måsteockså möta fattigdomen och eländet -- allt det somgriper oss och vädjar till våra sinnen så till den gradatt vi tycker att vi gör alldeles för litet. Mångakvällar har jag gått in på mitt hotellrum och gråtitöver vad jag sett . Vad gör han är ute och reser? Ser han inte eländet ochnöden och tycker att vi gör för litet?Herr talman! Jag utgår inte längre från att det ärsolidariteten som skall driva i de härfrågorna. Men jag hade hoppats att det skulle varafråga om ren självbevarelsedrift -- för det är ju vaddet handlar om.Om vi i den rika världen, i i-världen, inte inser attnord--syd-dialogen är vår största och viktigasteuppmaning begriper vi nog inte vad begreppetsjälvbevarelsedrift innehåller.Anf. 98 (nyd) replik:Herr talman! Jo, biståndsministern, jag har visstvarit med på resor, bl.a. till , ochCambodja. Jag har sett mycket av det som nämnshär. Men jag har också sett väldigt mycket som hargått snett. Jag har tidigare tagit upp den saken häri kammaren, och jag tror att också andra kanbekräfta detta. Det gäller t.ex. de vägprojekt somär på gång i Laos.Jag kan mycket väl hålla med om att vissa projektgår bra. Men vissa går sämre.Vad som egentligen behövs är, precis som jagnämnde i mitt huvudanförande, att i-ländernaslutar med sitt hyckleri och ser till att man mycketmera går in för frihandel och även attskuldavskrivningarna inte bara betonas av Sverige.Även andra länder får gå in för den biten.Biståndsministern sade att man från svensk sidainternationellt har för avsikt att se till att andraländer tar sitt ansvar, så att befrias frånmycket av deras skulder. Men de stora bitarna ibiståndet är egentligen att se till att frihandeln -- detbehöver inte vara en total frihandel -- väsentligtökar i förhållande till dagens nivå. Så uppnår vi detsom biståndet avser. Därmed ger vi människornamöjlighet att själva genom bl.a. kreatitivitet se tillatt det blir välstånd. Vi har sett exempel på det bl.a.i Sydostasien.Anf. 99 Statsrådet ():Herr talman! Jag har hört den relativt nyvalde vice-presidenten i säga följande: gesblodtransfusioner från den sjuke och svage till denrike och starke. Detta säger han i samband med atthan han talar om nord--syd-dialogen -- och det ärockså vad som sker. Nettoströmmarna fortsätter juatt gå från de svaga till de rika.Jag har väldigt svårt att förstå förda resonemang.Lars Moquist säger: Jag har sett en hel del som gåttsnett. Ja, visst, men jag begriper inte logiken i attdet tas till intäkt för en minskning av biståndet. Istället borde det uppmana och inspirera LarsMoquist att göra formidabla insatser för att man sertill att ingenting går snett. Det är inte möjligt attnågon i det här huset, i den här kammaren, inte seratt det finns behov som behöver tillfredsställas, attinsatser behöver göras.Jag känner dock till den här sortens argumentering,herr talman! När något gått snett försöker man attrycka åt sig det hela och använda det som argumentför en neddragning på satsningen.