prot · GH098 · 1993-10-15 00:00:00 — Men om man hade följt den uppläggningsom regeringen flaggade för och ävenoffentliggjorde -- det var ju det somjordbruksministern refererade till i sitt förstainlägg -- råkar man ut för svenska budgetkostnaderi den storleken.EG:s jordbrukspolitik får mer och mer betalas ävendirekt över nationella budgetar. Det behöverkanske sägas om. Det är inget konstigtoch inget marginellt. Det sker på stora viktigaområden -- just sådana områden som svensktjordbruksstöd kommer att handla om. Det kan maninte, och det ska man inte, mörka i diskussionen omvad detta kommer att kosta.Anf. 72 Jordbruksminister ():Herr talman! Vi skall inte gå in på några detaljer iden här debatten. Det var en debatt som vi förde iett tidigare skede. I stort sett har vi följt denuppläggning vi hade från början med vissajämkningar.Det är sant att EG:s jordbrukspolitik kommer attförändras. Vi kan se möjligheter till förändringarefter 1995. Det kan sannolikt bli 1997 eller något iden stilen. Det är riktigt att det i många länder finnsen nationell jordbrukspolitik som kostar ganskamycket pengar för den nationella budgeten. Jag villinte heller motsäga att detta kan öka i framtiden.Jag anser däremot att det är grovt felaktigt attantyda att den nuvarande skulleha en ambition att blåsa upp de nationellabudgetkostnader både innan och efter ett EG-medlemskap. Det finns inga indikationer på det.Det är en sned debatt från socialdemokraternassida.Andre vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att han inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 73 () replik:Herr talman! Jordbruksministern sade ingentingom Norrlandsjordbruket. Det är ett starktkonsumentintresse att den nivå pålivsmedelsproduktionen som finns i i dagkan bibehållas. Därför finns det ett stöd som ärproduktionsinriktat och som försöker stimulerabönderna att upprätthålla konsumtionen.Detta är ju på tvärs mot den typ av stöd som finnsute i . Där måste stödet utformas så att inteen överproduktion uppstår. I det här området harvi alltså en underproduktion. Det är i stort sett baramjölken som man klarar.Jag tror att det finns ett starkt intresse hoskonsumenterna att bibehålla konsumtionen avlivsmedel som kommer från någorlunda nära hålloch som håller en bra kvalitet. Därför vill jag frågavilka möjligheter jordbruksministern bedömer attdet finns för att bibehålla produktionsinriktningenpå det stödet, dvs. att vi skall ha kvar ett stöd somockså riktar in sig på kilo, liter osv. och inte bara påareal och per nötkreatur.Anf. 74 Jordbruksminister ():Herr talman! Jag tycker att det är värdefullt att vifrån svensk sida har haft fullständig enighet isträvan att upprätthålla stödet tillNorrlandsjordbruket i ett EG-sammanhang. Vi förnu diskussioner om hur detta skall kunna utformas.Jag har lagt ner ganskastort arbete på att informera ledande företrädareför EG om det norrländska jordbruket. Jag kannotera att de visar ett mycket stort intresse för hurdet norrländska jordbruket fungerar och hur manskall kunna utforma stödet i framtiden.Det är uppenbart att det kan vara svårt men inteomöjligt att enligt gällande acquis finna ett stödsom har tillräcklig nivå. På något sätt måste mankanske komplettera regelverket. Men jag utesluterinte möjligheten att finna en lösning utan att ändraregelverket särskilt mycket.Sedan är debatten om prisstöd aktuell. Prisstödfinns ju i eftersom vi behöver stimulera justproduktionen. Det finns även med ett krav omdetta i våra positioner. Jag tror att det skall blimöjligt att få någon typ av produktionsanknutetstöd som man accepterar utan att vilja sänka.Diskussionerna pågår här och är konstruktiva. Jagser fram mot en lösning som är till gagn för detnorrländska jordbruket i framtiden.Anf. 75 () replik:Herr talman! Jag får tacka för det svaret. Jagkonstaterar också att jordbruksministern säger attdetta är svårt att förena med gällande acquis påområdet. Det har en rätt så stor betydelse förefolkomröstningen att veta vilken typ av produktionsom kommer att kunna bedrivas i ifortsättningen vid ett eventuellt medlemskap.Anf. 76 Jordbruksminister ():Herr talman! När det gäller vilket slags produktionsom skall bedrivas vet vi att mjölkproduktionen ärhelt dominerande. Det är därför som det också ärfastlagt i de andra positionerna attmjölkproduktionen är viktig för somhelhet.Jag gjorde ett besök i de norra områdenatillsammans med kommissionär , som haransvar för jordbruksfrågorna. När han såg hur passliten produktion och hur pass få mjölkkor som finnsdär, och när vi räknade litet på vad detta kan handlaom i pengar, uttryckte han en mycket positiv syn påmöjligheten att på något sätt lösa problemet. Jagtycker att det kan vara värt att notera i detta läge.Anf. 77 ():Herr talman! Rösträtten är grunden för dendemokratiska utvecklingen. Den förutsätterinstitutionella rättigheter för att människor skallgöra sin stämma hörd. Den snabbainternationaliseringen leder till att många viktigafrågor kan lösas effektivt utan ettpolitiskt samarbete över nationella gränser.Vi står inför ett val om svenskar skall få rösträtt idet europeiska förbundet och om svenskar skallkunna påverka de politiska beslut som direktkommer att beröra oss. De europeiska politiskabesluten blir en del av vår vardag oavsett om visäger ja eller nej. Det gäller att uppnå ett så starktsvenskt inflytande som möjligt över de europeiskaoch internationella politiska besluten.Inom EG förbereds nu massiva åtgärdsprogram föratt öka antalet jobb och stärka Europaskonkurrenskraft. Den frågan, samt deinstitutionella förändringarna, står nu i centrum fördagens europadebatt.Ur denna aspekt var inte minst om åtgärder för nya jobb i iseptembernumret av en vitaminspruta.Europa skall leverera, för att använda GöranLennmarkers målande formulering.Vi måste tillsammans sträva efter de bästa lösningarvi kan finna för att nå fram till medlemskap så attSverige får vara med när nästa tillväxtperiod drar igång i EG. Vi har missat tillräckligt många tåg,vilket väl konkretiserade i sittanförande.Det är inför detta perspektiv det känns angelägetatt varna för att skall hamna i en process därman slänger ut barnet med badvattnet. Problemet isvensk politik är att åstadkommabred majoritet för långsiktiga lösningar.Partier har svårt att fatta långsiktiga beslut. Mannödgas i alltför stor utsträckning för att det skallvara hälsosamt för nationens framtida utvecklingatt anpassa sina beslut till kortsiktiga intressen. Detär visserligen politikens och systemets villkor. Menvi måste göra vad vi kan för att priset inte skall bliför högt, inte minst för alla dem som har svårt attse de globala sammanhangen.Det har tidigare fattats felaktiga beslut när detgäller förhållande till . De har oftavarit grundade på partipolitiska hänsyn. Det fårinte hända igen. I så fall blir de ekonomiskakonsekvenserna långsiktigt förödande.Professor talade om fördjupad krisoch kommande katastrofer om inte de rättaåtgärderna vidtas. En av dem är det nödvändigamedlemskapet i EG. Att nöja sig med att stannakvar i EES, det ekonomiska förhållande som nudiskuteras som övergångsform för flera av deexkommunistiska länderna, är en alldeles för lågambitionsnivå för denna kammare.Det är glädjade att insikten om medlemskapetsbetydelse finns här. Men det gäller också att hjälpasåt att sprida den bland medborgarna. Det finnsanledning att inte dra ut på det arbetet.Vi måste numera alltid tänka i två dimensioner,utifrån svensk synpunkt men också utifråneuropeisk synpunkt. Det kan visst framföras skälför att förlägga folkomröstningen till senaretidpunkt än valet, inte minst med hänsyn till attopinionsbildning tar tid. Men det finns också tungakonstitutionella, ekonomiska och demokratiskaskäl att avhålla EG-valet på den ordinarievaldagen.Den svenska debatten är fortfarande litetgammaldags och endimensionell. Vi har flerfaktorer att ta hänsyn till, inte minstkonsekvenserna för av förseningar. Detfinns ett antal dokument från betydande EG-kännare som visar just på problemen med enfördröjning. En sådan skulle kunna riskera att deländer som är oroade för den skandinaviskautvidgningen av EG får nya möjligheter att skjutain svårigheter för Sverige.Det skulle förvåna mig om något ansvarsfulltsvenskt parti med önskemål att bevara svensktvälstånd skulle vilja betala det framtida politiskapriset för att ha förhindrat möjligheter attbli medlem i EG när nu sista vagnen medvästeuropeiska länder passerar. Den här frågan äralldeles för viktig och allvarlig för för att viskall riskera misslyckande på grund av traditionellhemmablindhet.Politiker måste våga tänka långsiktigt, ta ställning,visa och gå före. Det politiska uppdraget är inteenbart att artikulera medborgarnas uppfattningaroch att sjunga i intressekörer. De nya politiskauppdragen kommer att kräva mer samarbete, merkunskap och mer mod. Kan man inte uppbåda detriskerar man att bli sittande med är att debatten om institutionellaförändringar är mycket aktuell i EG. Det belgiskaordförandeskapet har kommit med en tekniskframskrivning av nuvarande institutionella reglersom säkert kommer att mötas av nytänkande frånkommissionen.Ur svensk synpunkt är det angeläget att vi deltar iregeringskonferensen . Det finns all anledningför att visa att vi håller fast vid det datumför svenskt medlemskap som regeringscheferhar lagt fast, . Det vore fel av ossatt öppna för tidsödande diskussioner om detaljer,vilka kan leda till helt andra konsekvenser än viförutsatt, och det på helt andra områden än därdiskussionen om eventuella tekniska detaljerbefinner sig.Det grekiska ordförandeskapet ligger intenästgårds. Det är svårt att förutsäga vad detkommer att innehålla. Men man kan vara säker påatt det ur svensk synpunkt är klokt att bidra tilllinjen att utvidgning och institutionellaförändringar skall följas åt. Det gör vi inte genomatt glömma att det finns en värld utanför den där vijust sitter.Vi har ett viktigt uppdrag att informera den svenskaallmänheten. Internationalismens effekter är faktasom måste föras ut tillsammans med bildenav den gemensamma humanistiska grund somEuropa står på. Det är en bild som försvagadesunder de år när det geografiska närområdet intestod i politikens centrum.Vi har ingen tid att förlora, sade han talade omarbetsmarknadssituationen utifrån ett europisktperspektiv. Att dra ut på den folkliga förankringenär inte riskfritt. Politiker måste våga visa vägen ochinte vänta på att alla medborgare vill ta till sig allEG-information. Den europeiskaintegrationsprocessen är ett faktum. Det är baravår roll i den som vi avgör genom vårt handlande.Anf. 78 Statsrådet ():Herr talman! När debatten nu närmar sig sitt slutskulle jag gärna vilja göra ytterligare fyrareflexioner.För det första: Det finns olika uppfattningar om hurpolitiken på olika områden skall utformas här påhemmaplan. Det tycker jag är naturligt. Det tillhörvår demokrati.Jag tycker att det är viktigt att vi alla visar att EGi det avseendet på intet sätt är en tvångströja. EGskapar förutsättningar för en vital nationell politik.För det andra: Det finns olika uppfattningar om denationella procedurerna och om när denkommande folkomröstningen skall hållas. Inteheller detta överraskar mig. Men låt mig säga attdet är min och regeringens uppfattning atttidpunkten för folkomröstningen skall fastställasförst när medlemskapsförhandlingarna närmar sigsitt slut och vi kan överblicka läget.För det tredje: Det finns, och det är ettdominerande intryck från debatten, trots dessameningsskiljaktigheter, en grundläggande ochmycket bred enighet -- med ett helt förutsebartundantag, nämligen -- kringuppläggningen och genomförandet av de svenskaförhandlingarna. Det är en styrka iförhandlingarna, och den styrkan avser vi frånregeringens sida att med all kraft slå vakt om. Jagvill här inte minst uttala min erkänsla för deuppskattande ord som i den härdelen riktade till oss.För det fjärde: Informationsfrågan slutligen ärviktig. Det har framhållits, inte minst av ChristerWindén i debatten här, och den uppfattningen delarjag.Det sägs ibland att rädslan för det okända, ett EG-medlemskap, får många människor att intuitivtsäga nej snarare än ja. Jag vill vända på dettagenom att säga att det i stället är utanförskapet --att avstå från det fördjupade samarbetet kringEG/EU -- som innebär ett steg ut i det okända.Detta måste också sättas i fokus i vår strävan attinformera om effekterna av att gå med i respektiveatt stå utanför EG/EU.Anf. 79 () replik:Herr talman! Jag vill kommentera den första delenav inlägg . Mycket av det somhan i övrigt sade om behovet av samarbete, samlingosv. är utmärkt.Jag tror dock att det på en punkt finns ettgrundläggande missförstånd. när det gäller de nationella frågorna -- detframgår såväl av hans replik till somav inlägget , att om vi är oense om t.ex.arbetsrätten är det en sak för sig, som inte har medEG att göra. Det kan handla om missförstånd. Folkkan tro att dessa saker har med varandra att göra,men det har de inte.Men på just den punkt som har diskuterats här i daghar dessa saker i högsta grad med varandra att göra,också reellt. När den inre marknaden förverkligasvälkomnar vi självfallet utländska arbetstagare hittill . Det gör också fackföreningsrörelsen --om det blir på lika villkor, om det blir med svenskaavtal och om det då blir möjligt att hålla svenskaavtal här i landet t.ex.Det är ju genom en nedrustning av den svenskaarbetsrätten i som man kan riskera enurholkning just beträffande möjligheten attvälkomna utländska arbetstagare hit till pålika villkor. I stället kan det bli på just ojämlikavillkor, och det kan förorsaka precis den typ avproblem med den inre marknaden somfackföreningsrörelsen önskar undvika.Det finns alltså även en reell koppling mellan delarav arbetsrätten -- det gäller förstås inte helaarbetsrätten. Vi vet att såväl LO som TCO har förtfram detta till regeringen. Det gäller alltså vad vigör här hemma och vad som sker i EG. Jag tyckeratt regeringen borde tänka på detta, och jag hoppasatt regeringen inte går till konfrontation i deavseendena.Anf. 80 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill inte genom att gå i polemik iden här frågan förta det grundläggande intrycket aven bred enighet i debatten.Mats är liksom jag, det vet jag,medveten om att diskussioner pågår omutformningen av ett direktiv rörande utländskaentreprenader som gäller just den här typen avfrågor. Dessutom har vi vår nationella lagstiftning.Jag kan försäkra, , att de lagar ochbestämmelser som utfärdas här -- vare sig det blirefter skön eller det blir efter vårtskön -- kommer vi i , som är en rättsstat --det vågar jag säga -- att utforma på ett sådant sättatt de står i full överensstämmelse med EG:s regler.Utbildnings- och skolfrågorAnf. 81 ():Herr talman! Vi socialdemokrater vill skapa enskola för alla. Vi vill att alla barn och ungdomarskall få en bra skolgång som ger dem godakunskaper, lust och förmåga till fortsatt lärande,fostran till ansvarstagande samt hänsyn tillmedmänniskor och vår gemensamma miljö.Skolan skall vara en sammanhållande kraft isamhället. Den skall motverka främlingskap ochminska spänningar mellan människor. Därförmåste vår gemensamma grundskola försvaras.Socialdemokraterna vill inte medverka till enklasskola som sorterar elever efter social bakgrundeller begåvning.Tyvärr ser vi en sådan utveckling . Denborgerliga regeringen uppmuntrar stelbentaskolpengssystem, och man favoriserar privataskolor. Och inte nog med det: Resurserna skall tasfrån de kommunala skolorna, som redan bågnarunder stora besparingar.Konsekvensen är att många barn i den svenskaskolan har fått betydligt sämre skolgång. Det visarinte minst den utfrågning som utbildningsutskottethade . De elever som har fåttvidkännas de största försämringarna är de somsedan tidigare har det svårt. De kan klaraskolgången bra om de får stöd, men minskarstödet. Så iskallt fungerar segregationen! Så bryterman ner den rätt till likvärdighet som vi i riksdagenlänge har varit ense om!Vi socialdemokrater anser inte att vi har råd medfrikostiga enhetsbidrag till privatskolor. Men de är lika mycket värda och kräverdärför olika mycket av resurser. Vi säger nej tillskolpengssystem som fördjupar klyftor mellanelever och som äventyrar målet om en skola föralla.Jag vill därför fråga skolministern: Hur harskolministern tänkt upprätthålla den likvärdigautbildningen nu när den hotas?Herr talman! Regeringen har lagt fram förslagom läroplan och betyg för de olika skolformerna.Vi socialdemokrater ställer upp på delar avförslagen. Men vi har också allvarlig kritik och taravstånd på flera punkter, t.ex. när det gällerbetygen i . Vi beklagar djupt attregeringen nu har frångått traditionen att ha enbred förankring för grundläggande skolbeslut. Istället hastar man fram besluten. Det verkar somom man vill förändra allt innan vi går till nästa val --kosta vad det kosta vill!Vi socialdemokrater vill dock än en gång -- påallvar -- framhålla hur viktigt det är för den svenskaskolan att de politiska partierna i utskottet kan enasom huvuddragen i en ny läroplan och ett nyttbetygssystem. Målsättningen måste vara att ettläroplansbeslut kan stå sig i 10--, överregeringsskiften.Mot den här bakgrunden förstår vi inte varförutskottsmajoriteten inte ville tillstyrka vårt förslagom att skicka ut proposition och motioner ombetygen i på remiss. Det betygsförslagsom vi nu skall hantera är ju till sina huvuddrag heltnytt och har i denna form inte gått ut på remiss tillalla kunniga ute på fältet. Hur kan det skada att fåin ytterligare synpunkter inför utskottets vidarearbete? Den frågan ställer jag till de borgerligautskottsrepresentanterna.Herr talman! Regeringen har lagt fram förslag omett helt nytt betygssystem för grundskolan.Skolorna skall själva få bestämma när de skall börjasätta betyg på barnen. Men betyg från femman att det skall vara. Skolministern ochregeringen öppnar dörrarna på vid gavel när detgäller att sätta betyg redan i första klass igrundskolan.Vi socialdemokrater anser att betyg är en nationellangelägenhet, och vi vill inte att betyg skall sättasföre årskurs 8. Vi vill i stället betonautvecklingssamtalens betydelse i skolan. Vi villalltså utveckla kvartssamtalen till en verkligkontaktform mellan hem och skola. Vi tror att detbästa sättet för lärare och föräldrar är att prata sigfram och att på det sättet utveckla barnens skolgångi ömsesidigt förtroende. Vi vill inte att betyg sättsredan i ettan. Men vill de borgerliga kompromissamed oss om betygsstarten kan vi så att säga gå nertill sjuan, som Betygsberedningen överblockgränserna enades om och som man fick starktstöd för hos remissopinionen.Vi vet genom forskningen att barn inte är mogna attförstå vad betyg står för och vad som mäts. Först itonåren kommer denna mognad. Små barn tar ettdåligt betyg som ett underkännande av dem självasom personer. Dåliga betyg kan knäckasjälvkänslan, och det vill vi inte utsätta barn för.Vi måste här i ta vårt ansvar och beslutanär det är lämpligt att börja sätta betyg.Lärarförbunden har enat sig om att säga nej tilllokalt beslutade betyg. De vill ha en nationellbetygsstart tidigast i sjuan. Deras motivering är attbetyg styr undervisningen och att lokalt beslutadebetyg skulle äventyra den likvärdiga utbildningen.Också Hem och skola förordar betygsstart tidigasti sjuan.Skolministerns betygssystem är en kraftigtillbakagång till gamla hårda skoltider och harstarka ideologiska moderata drag. Regeringen haringenting lärt av modern skolforskning om barnsmognad och inlärning, och man vägrar att lyssna tillremissopinioner.Till sist måste jag, herr talman, därför fråga: Ärverkligen riksdagsmajoriteten beredd att drivaigenom ett nytt betygssystem mot oppositionens,lärarnas, föräldrarnas och elevernas vilja? ÄrCentern, som tidigare stått för en framsyntskolpolitik, och med sin förankring ilärarleden beredda att helt ignorera dessa starkaåsiktsyttringar? Var finns lyhördheten?Anf. 82 (m):Herr talman! På bord ligger mångaviktiga frågor den här hösten. Regeringenspropositioner om nya läroplaner och betyg tillhörde allra viktigaste. finns numöjlighet att skapa en helhet av målen och ramarnaför skolväsendets olika delar.Det är en utmaning. De nya läroplanerna skallskapa den skola som skall förbereda barn ochungdomar för vuxenlivet i början av nästa sekel ochge vuxna de kompletteringar som behövs.Det förberedelsearbete som är gjort har engageratmånga människor . Avvägningarnaav vad som är viktigt att kunna, vilka värderingarsom skall prägla skolornas arbete, vem som skall haansvar för vad osv. Inte desto mindre ärde nödvändiga. Skolan kan och skall åstadkommamycket, men skolan klarar inte allt.Regeringen har spänt sin båge. Vi siktar högt.Sverige måste höja sin kompetens på alla nivåer.Redan i regeringsförklaringen angav vi att vivill skapa bästa skola. Våra barn,ungdomar och vuxna skall få den bästa utbildningsom vi kan åstadkomma.Jag är naturligtvis medveten om skolornas vardag.Även skolorna märker den ekonomiska krisen. Detär inte den ökade valfriheten som är problemet,. Det förändrade ansvaretför skolan har också sina barnsjukdomar. Men närjag träffar elever, lärare och föräldrar när jagbesöker skolor runt om i landet är det ändå viljanatt förbättra, kreativiteten och de många godaexemplen som är det bestående intrycket.Av just den anledningen är det min övertygelse attriksdagen med regeringens förslag som grund kanskapa förutsättningar för de visioner och denframtidstro som krävs för att skolan skall utvecklas,förnyas och nå ännu bättre resultat.Läroplansförslagen bygger vidare på tre viktigaidéer.För det första: Decentraliseringen och det nyastyrsystemet för skolväsendet som fattatbeslut om skall fullföljas. I de förslag vi nu lagt framtar vi konsekvenserna av tanken på målstyrning,dvs. att staten skall ange målen, inte vägarna att nådem.För det andra: Genom större utrymme för eleversoch föräldrars val vill vi öka intresset ochmotivationen för arbetet i skolan och skapaförutsättningar för ett fruktbart samarbete mellanhem och skola. Att eleverna måste få ett störreinflytande och ansvar för de egna studierna ärviktigt. Det handlar om att bejaka barns ochungdomars egna och naturliga intresse att sökakunskap.För det tredje: Våra förslag bygger på respekt förframför allt lärarnas erfarenheter och kompetenssamt insikten om de variationer i mognad,erfarenhet och förutsättningar som eleverna har.Barn är inte födda med en inbyggd klocka somtickar fram jämnlånga inlärningsminuter åt dem.Deras erfarenheter är personliga och vitt skilda,liksom deras intressen. Vill vi försäkra oss om attalla elever skall få en rimlig och nödvändig del avden kunskapsmassa vi vet att det modernasamhället förutsätter, måste vi bygga en skola somger ökat utrymme för variationer, flexibilitet ochindividuella hänsyn.Statens uppgift är att klart och tydligt ange vad somär ett minimikrav för skolan att uppnå och vart denbör sträva. Det behövs också fasta tillfällen för attstämma av att skolorna verkligen når dessa nivåer.I kursplaner för varje ämne skall målen anges ochen nationell avstämning i förhållande tillkursplanernas mål skall göras det femte och niondeåret. När det gäller de mest grundläggandekunskaperna att läsa, skriva och räkna vill vi attskolorna skall stämma av elevernas kunskaperredan i andra klass.Det finns tre viktiga perspektiv som återkommer iförslagen. Det är det internationella perspektivet,det är det etiska perspektivet och det ärmiljöperspektivet. Konkreta exempel på hur dessaföljs upp är förstärkningen av språkprogrammen,ett tydligt ansvar för rektor att förebygga ochingripa mot mobbning och att miljöfrågornaåterkommer i flera av skolans ämnen. Förgymnasieskolans del innebär öppningen förutvecklandet av en mer kursutformad skola inomprogrammens ram att nya vägar öppnas förotraditionella utbildningskombinationer. Jag villredan nu understryka att regeringens förslaghandlar om att ta bort hinder för en sådanutveckling, inte att tvinga gymnasieskolorna attorganisera om sina utbildningar.