prot · GG09121 · 1993-06-03 00:00:00 — Detankommer på SLU att organiseraförsöksverksamheten så, att resurserna förverksamheten används effektivt.Utbildningsutskottet framhåller att det är angelägetatt förändringarna sker på ett sådant sätt och isådan takt att värdefulla erfarenheter och tillgångartas till vara.Utskottets skrivning bör ses mot bakgrund av dendebatt som pågått om hur SLU:sresurser skall användas och fördelas. Jag haruppfattat det så att man på sina håll någotövertolkat propositionen när det gällerförsöksverksamhetens finansiering, åtminstone påkort sikt. Det kan knappast vara en vettighushållning med resurser i form av människor ochanläggningar att snabbavvecklaförsöksverksamheten. Näringen måste rimligtvisockså få tid och möjlighet att ta ställning till vilkaekonomiska insatser man kan och önskar göra.Till de mera tvivelaktiga åtgärderna hör enligt minuppfattning förslaget att lägga ner stallarna förhusdjursforskning som berör . Så sent som1986 invigdes stallet för nötkreatur, och kostnadenför detta låg . Lyckligtvisverkar det nu som om de omedelbara planerna pånedläggning förkastats.Jag vet att jordbruksministern har haft möten medolika intressenter inom jordbruksnäringen ochlivsmedelsindustrin för att undersöka derasinställning till att medverka ekonomiskt, så att denmera produktionsinriktade försöksverksamhetenkan fortsätta om än i förändrad form.Försöksverksamheten utgör ett viktigt underlag förden mera produktionsinriktade rådgivningen.Likaså bör den kunna ge viktig återkoppling ävenför den mera grundläggande forskningen.Regeringen framhåller skogsnäringens betydelseför landets ekonomi och anser mot bakgrund häravatt medel genom omfördelningar inom SLU börtillföras den skogsvetenskapliga fakulteten. Ettsamlat program för träteknisk forskning ochträfiberforskning skall inrättas. Enligtpropositionen skall SLU inom ramen för befintligaresurser avsätta för sinmedverkan i detta program. Vidare har för beräknats ytterligare 4,5 miljonerkronor, och under avsnitt 12 i propositionenberäknas i anslag till NUTEKför nämnda program. Utskottet tillstyrker vad somanförts i propositionen härom.Herr talman! Jag skall nu övergå till attkommentera några motioner som behandlas ibetänkandet.I ett antal motioner tas frågan om skoglig forskningoch utbildning i upp. Utskottetinstämmer i vad som framförts i motionerna när detgäller den sydsvenska skogsnäringens ochskogsforskningens betydelse för landet. Utskottetnoterade redan föregående år att satsningarna påsödra hade varit små jämfört med övrigalandet. Mot bakgrund av det sydsvenskaskogsbrukets karaktär och speciella förhållandenbör enligt utskottet behovet av kunskap omsydsvenska skogliga förhållanden beaktas.När det gäller den skogliga utbildningenkonstaterar utskottet att den varitföremål för utredning inom inom SLU lade inovember 1992 fram sitt slutförslag. förslag om ett nytt treårigtskogsmästarprogram omfattande 120 poäng.Denna utbildning skulle då ersätta nuvarandeskogsteknikerutbildning samtskogsmästarutbildning om två resp. ett år.Tyvärr beslutade vid sittsammanträde att inte genomföraden diskuterade förändringen till det nyaskogsmästarprogrammet. Beslutet innebär att denuvarande utbildningarna kommer att bedrivasoförändrat. Utskottet anser att detta är beklagligt.Utskottet utgår från att frågan om de framtidaskogliga utbildningarnas innehåll, organisation ochlokalisering skall få en lösning. Framtidenskrav på en hög kompetens på skogsområdet hadeenligt min uppfattning tillgodosetts bättre om manredan nu beslutat om den nya utbildningen.Skogsteknikerutbildningen kommer efternedläggningen av utbildningen i attfinnas på i ochBispgården i . När det gäller demotioner där den skogliga utbildningen i södraSverige tas upp hänvisar utskottet till sittställningstagande föregående år i denna fråga.Utskottet anförde då att vid den pågåendeöversynen av den skogliga utbildningen börbehovet av kunskap om sydsvenska skogligaförhållanden särskilt beaktas.Vidare framhåller utskottet att det bör vara ensjälvklarhet att det i de skogliga utbildningarnaförmedlas kunskaper om den svenska skogen ochde särskilda förhållandena i olika delar av landet,oberoende av var utbildningen är lokaliserad.I flera motioner tas verksamheten vid Garpenbergupp, såväl utbildning som forskning. Regeringenhar i sin proposition framhållit att verksamheten iGarpenberg är en värdefull resurs, som bör kunnautnyttjas även i fortsättningen bl.a. i samarbetemed högskolorna i och Gävle-Sandviken.I anslutning till behandlar utskottetfrågan om forskning kring privatskogsbruket ochdet småskaliga skogsbruket. Utskottet anser att detinom SLU:s resurser bör vara möjligt att stödjakvalificerade och angelägna forskningsprojektinom privatskogsbrukets och det småskaligaskogsbrukets område.I några motioner tas frågan om en satsning pålivsmedelsforskning i liksom pålivsmedelsteknisk utbildning i upp. Utskottetanser beträffande forskningen pålivsmedelsområdet att det är angeläget attkunskapsuppbyggnaden fortsätter när det gällerden senare delen av livsmedelskedjan, framför alltför att skall kunna hävda sinalivsmedelsprodukter i utländsk konkurrens.I Information från Skogs- och jordbruketsforskningsråd nr 1993 beskriver rådet sinainsatser inom svensk livsmedelsforskning. Det försför närvarande en diskussion om speciellt MFR,och angående samverkan ochgränsdragningar mellan råden vad gällerlivsmedelsforskning.I flera regioner, inte minst i , harlivsmedelsindustrin stor betydelse. I finnsdessutom den tätaste koncentrationen avkompetens på livsmedelsområdet. Vid sidan avSveriges och Lundsuniversitet bedrivs livsmedelsforskning t.ex. vidKöttforskningsinstitutet i och vidNordreco i anslutning till Svenska i . Jagser det för min del som angeläget attlivsmedelsforskningen kan bidra till att svenskalivsmedel ges möjlighet att hävda sig i deninternationella konkurrensen. De fördelar somfinns t.ex. när det gäller det goda hälsoläget pådjursidan bör tas till vara. Genom utskottetsskrivning poängteras betydelsen avlivsmedelsforskningen.När det gäller livsmedelsteknisk utbildninghänvisar utskottet till att det ankommer påuniversitet och högskolor själva att bestämma vilkautbildningar man vill satsa på.I en socialdemokratisk motion begärs att 4 miljonerkronor förs över till SLU från Skogs- ochjordbrukets forskningsråd för riksskogstaxeringen.Utbildningsutskottet anser att fördelningen mellanfasta och rörliga resurser är av stor betydelse förmöjligheterna att uppnå såväl stabilitet somförnyelse. En rimligt stor andel obundnaforskningsresurser kan bibehållas genom att deförläggs till . Utskottet anser därför inte attmedel skall föras över till SLU från SJFR.Utskottet betonade redan föregående årriksskogstaxeringens värde. Härom är vi allaöverens. finansierades den genomSkogsstyrelsen och medel frånskogsvårdsavgifterna. Dessa har numeraavskaffats. I propositionen föreslås att 6 miljonerkronor tillförs SLU för att garanterariksskogstaxeringens fortsatta verksamhet.Regeringen anser också att kostnaderna i ökadutsträckning bör täckas med avgifter. I övrigt bördet enligt utskottet ankomma på SLU och andraberörda organ att fördela tillgängliga resurser tillolika ändamål.Herr talman! Jag yrkar bifall tillutbildningsutskottets hemställan i utskottetsbetänkande nr 13 och avslag på reservationerna.Anf. 57 ():Herr talman! Forskningspropositionen, som nuligger på våra bord, är en diger lunta. Låt mig taupp en till synes mindre fråga, som dock enligt minmening är principiellt viktig, nämligen detnationella reservexemplaret, som förvaras viduniversitetsbiblioteket i Lund.Det tryckta ordet har i vårt land en särställning.Pliktexemplar av skrifter från svenska tryckerieroch från svenska förlag om skrifterna är trycktautomlands går till samtliga universitetsbibliotek ochtill Kungl. i , KB.Lunds universitetsbibliotek och KB i ärskyldiga att spara allt. Enbart dessa båda fårdessutom vissa kategorier av tryck, främstoförändrade nytryck och dagstidningar. KB ärnationalbibliotek, medan Lundsuniversitetsbibliotek har det nationellareservexemplaret. KB:s exemplar får användasenbart inom KB:s murar, medanuniversitetsbiblioteket i har ansvaret förfjärrlån till andra bibliotek -- både inom och utomlandet.Herr talman! För att se över bevarandereglernatillsatte den förra regeringen en särskildutredning, , som ladefram det drastiska förslaget att reservexemplaretvid universitetsbiblioteket i skulle avskaffas.Flera remissinstanser reagerade mot detta, bl.a.Lunds universitets styrelse.I den allmänna debatten har stark kritikframkommit mot förslaget. Förslaget skulle leda försämring av den svenska traditionen att väldokumentera det tryckta ordet. Huvudargumentenmot förslaget är följande.--Den humanistiska forskningen har stor nytta avdet nationella reservexemplaret. Ett viktigt områdeutgör pressforskningen, som härigenom nu hartillgång till alla dagstidningar i pappersform, medanövriga leveransbibliotek endast har mikrofilm avtidningarna.--, , har sinredaktion i anslutning till universitetsbiblioteket iLund. Jag tror inte att jag tar till i överkant om jagsäger att är det största humanistiskaprojektet i , och det är för sin verksamhethelt beroende av ett komplett svenskt tryck.SAOB är en mycket utförlig och grundligredovisning av svenskt ordförråd tillvåra dagar. kommerSAOB att behöva direkt tillgång till ett så komplettsvenskt tryck som möjligt. 30,5 band av ordbokenär utgivna medan 9,5 band återstår att skriva, vilketi tid innebär 30--. Som ni förstår är denoggranna i Lund.Reservexemplaret är en ytterst viktig resurs förfjärrlåneverksamheten. Det har varit en fördel förövriga pliktexemplarsbibliotek att ett fullständigtexemplar har funnits i . De har kunnat gallra isina egna bestånd efter principer som de lokalt harfunnit lämpliga i vetskap om att ''allt finns ju iLund''.Lunds UB har också ansvaret för de internationellafjärrlånen. Varje land har genom internationellaavtal förbundigt sig att låna ut sitt eget tryck tillandra länder.Herr talman! Hotet mot reservexemplaret vidLunds UB är med hjälp av det beslut som skallfattas avvärjt. Regeringen avvisarutredningsförslaget, och utskottet instämmer. Här vill jag ge utbildningsministern -- somhar det goda omdömet att vara närvarande ikammaren -- en eloge för detta. Det här ärmåhända ett litet beslut i denna digra lunta, mendet är bra.Herr talman! Däremot är det sämre ställt medfinansieringen. Det är ett återkommande problem iden här församlingen. Här är regeringens förslagoch utskottet mycket njuggt mot Lunds universitet.För att finansiera bevarandet av pliktexemplaretanslår regeringen , dvs. en halv miljonkronor. besvarade remissenpå förslag beräknadesmerkostnaden för Lunds UB till 3,5 miljonerkronor. Det handlar alltså om en differens på 3miljoner kronor.Jag tycker inte att det är rimligt att begäratt merkostnaden skall finansieras inom ramen förbudgeten för i sin helhet ellerLunds UB.Herr talman! I kommunala sammanhang -- jagsysslar en hel del med sådana frågor -- brukar vi talaom den s.k. finansieringsprincipen. Den är viganska stolta över. Staten skall alltså inte kräva avkommunerna att utföra saker som de inte får betaltför. Jag tycker att denna princip är tillämplig i dettafall. Regeringen borde därför ta initiativ till enfortsatt utredning om merkostnaderna förreservexemplaret vid Lunds UB. Det är högstrimligt att staten som princip tillskjuter extra medelför denna nationella funktion. Jag har därför i enmotion föreslagit, som en temporär lösning, enomfördelning av resurserna för nästa budgetår föratt finansiera reservexemplaret vid Lunds UB.Kungliga i , som totalterhåller , skulle kunnabidra med . Som jämförelse kannämnas att Lunds UB erhåller drygt 23 miljonerkronor i årligt bidrag. I väntan på en merpermanent lösning av finansieringsproblemetföreslås resterande finansierasinom ramen för den budget som har att tillgå. Jag hoppas att regeringen kanåterkomma i den frågan. Det här har jag föreslagiti en av mina motioner, men tyvärr avvisar utskottetförslaget -- vilket jag tycker är beklagligt.Herr talman! Jag tycker att reservexemplaret vidLunds UB är betydelsefullt för forskningsmiljönrent allmänt, men framför allt i . Det ärviktigt att vi slår vakt om störstauniversitet och den humanistiska forskningsmiljön.I andra sammanhang brukar jag poängtera attalltför mycket centraliseras tillStockholm. Jag tycker att det finns tecken på dettaäven här om inte problemen löses i tid.Herr talman! Jag har, för att underlätta kammarensarbete, inte något speciellt yrkande. I ställetförutsätter jag att regeringen återkommer ifinansieringsfrågan. Det finns ju rikligt medtillfällen till det. Jag kommer att fortsätta attbevaka frågan. Jag hoppas dock att jag intekommer att bli som ochBismarck. Om det nationella reservexemplaretskall kunna bevaras intakt vid Lunds UB måsteproblemen med betalningen få en långsiktiglösning. Även i ekonomiskt kärva tider måstekulturarvet vara värt att bevara -- också iSydsverige!Anf. 58 ():Herr talman! I många sammanhang har bl.a. här iriksdagen påtalats hur viktigt det är för en regionatt ha tillgång till högre utbildning och forskning.Jag skall inte upprepa den argumentationen. I ochmed det betänkande som diskuteras och debeslut som skall fattas förstärks i någon månde mindre och medelstora högskolornas ställning.Det är positivt.Det är också viktigt att de mindre och medelstorahögskolorna får möjlighet att skapa en egenforskningsmiljö. Att ha egna forskningsresurserskulle ge en stabilare grund för planeringen avforskningsinsatserna. Om den vetenskapligakvaliteten skall kunna upprätthållas skallnaturligtvis forskningsarbetet ske i samarbete medde stora universiteten och högskolorna.I betänkandet tas flera viktiga mål för forskningenupp. Forskningen skall förnyas, kvaliteten skallförbättras, näringslivet och andra samhällssektorerskall få tillgång till vetenskapligt utbildademedarbetare, osv. Man skall också nå yngrestudenter, och man skall nå flera kvinnor.Om även de mindre och medelstora högskolornaskall kunna bidra till att uppfylla de mål som pådetta sätt formulerats måste de tilldelas ökadeforskningsresurser. De resurser som avsätts förnätverkssamarbete är bra och särskilt viktiga för demindre högskolorna. Men de olika nätverkenborde få en möjlighet att växa upp till jämnstoraenheter. Jag anser att den möjligheten inte ges i dagi de förslag som har lagts fram.De totala forskningsresurserna som tilldelas demindre och medelstora högskolorna är, enligt minmening, för snålt tilltagna. I dessa tider därkonkurrensen har blivit ledstjärna på de flestaområden måste alla kunna gå in i dennakonkurrenssiutation under likvärdiga villkor. Detkan inte de små högskolorna göra med tanke på debeslut som förväntas fattas av . Demåste spänna sina bågar hårdare än andra.Universiteten och de stora högskolorna får enordentlig påspädning i penningpåsen. Det är i ochför sig positivt. Men till dem som har mycket hargivits mera -- så tycks det mig när jag läser förslagentill fördelningen av forskningsmedel.I den socialdemokratiska reservationen nr 6 finnsförslag till en liten, men dock, förstärkning på 5miljoner kronor till bl.a. Högskolan iFalun/. Det är en blygsam summa pengari jämförelse med vad som tilldelas universiteten ochde större högskolorna, men den skulle ha oerhörtstor betydelse för forskningsverksamheten vid vårhögskola. Pengarna skulle också få stor betydelseför det nätverksbyggande som pågår i vår region.Med de som i vår reservationockså föreslås skall tilldelas Högskolan iGävle/skulle nätverket -- /Dala-fakulteten, som alltså består av högskolorna iFalun/, /ochSkogshögskolan i -- få ett tillskott på10 miljoner. Det skulle ge nätverket en verklig platsi forskningssamhället.Herr talman! Jag yrkar därför bifall till reservationnr 6.Anf. 59 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Det har givits ganska samstämmigtberöm av de aktuella betänkandena och dennaviktiga fråga. Då jag är en litet grandutanförstående representant kan jag förmoda attdetta beröm till alla delar äger sin riktighet.Vi har från Ny demokratis sida varit samstämmigai dessa frågor. Men vi har en annan uppfattning vadgäller miljö- och kulturforskningen. Det sägs attvåra önskemål har blivit tillfredsställda på denpunkten. Jag har väl i och för sig ingen anledningatt betvivla det. Men jag vill ändå stryka under attden forskningen måste ske på ett mer praktiskt sättän vad som i varje fall kan utläsas av propositionen.Vi kommer då in på ett allmängiltigt problem ifråga om forskningen. Egentligen är väl bådeforskningsvärlden och näringslivet lika duktigaeller dåliga var och en på sitt sätt. De talar framförallt inte riktigt samma språk vid alla tillfällen.Forskarna talar sitt språk, och näringslivet talar sittspråk.Rune kom in litet grand på detta ämne. Hansade att näringslivet visar otillräcklig kompetens atttillvarata forskningsresultaten.Jag vill inte riktigt hålla med om det, utan jag troratt orsaken är att man har olika bakgrund. Jag troratt det är väldigt nödvändigt att få en bättrekoppling, men jag vet inte hur det skall gå till.Kanske man skulle kunna ha någon sortspraktikverksamhet med utbyte mellan skolorna ochnäringslivet.Rune var inne på att det väl är litet för dåligtmed forskare ute i näringslivet. Ja, men då måsteman också ställa frågan: Varför är det dåligt medforskare i näringslivet? Det måste bero på, tror jag,som själv kommer från näringslivet, att man på detpraktiska planet inte riktigt har förtroende förforskarna. Man tycker att de i många avseenden äralldeles för teoretiska.Det leder fram till det som jag tycker är denviktigaste biten i det här sammanhanget, och det ärju att om man inte talar samma språk och intetillräckligt mycket inriktar sig påändamålsforskning, får vi inte något påtagligtresultat av det som vi nu önskar åstadkomma.En annan viktig sak är miljöforskningsdelen. Vi harhär i landet en bra ''miljöindustri'', som vi skall slåvakt om och som har framtiden för sig. kanverkligen bli en ''miljöexportör'' av stora mått. Mendå krävs det också att man tar litet mera praktiskatag i sammanhanget och redan från början startarett samarbete mellan forskarvärlden på områdetoch det som är gjort i näringslivet. Man måste börjai den änden, att så att säga nollställa sig till att börjamed.Jag har litet egen erfarenhet på det här området,inte minst med avseende på länderna på andrasidan , de som smutsar ner allra värst. Dethar utförts väldigt mycket forskning i de länderna,och jag tror att det skulle vara till stor nytta för densvenska forskningen att inleda ett samarbete och tareda på allt som man där har av grundmaterial, såatt vi slipper göra saker och ting två gånger.Låt mig sedan gå över till det som väl har blivithuvudtemat i debatten. Det har blivit enlöntagarfondsdebatt. Jag skall inte förlänga den,för argumenten är vid det här laget väl kända, menjag skulle vilja peka på en sak i sammanhanget somjag tycker behöver tydliggöras.Löntagarfondspengarna kommer faktiskt frånnäringslivet, och skall vi nyttiggöra oss dem förett väldigt viktigt ändamål, nämligen forskningen.Då tycker jag att det är självklart att man skall haen ändamålsinriktad verksamhet. Det är jufaktiskt, om vi förlänger resonemanget litet grand,företagens pengar, lika väl som det är i det jagkanske känner bättre till, nämligenriskkapitalsatsningen. Därför tycker jag att det ärett ansvar för universiteten och högskolorna attverkligen förbättra och utöka samarbetet mednäringslivet.Det finns ett yttrande från finansutskottet som jagsjälv har varit delaktig i, där man tillstyrker attlöntagarfondsmedlen används på det sätt som äranvisat. Det finns också en liten tabell fogad tillfinansutskottets yttrande, av vilken framgår att förnärvarande -- beloppet har kanske stigitytterligare -- är det ca 14,4 miljarder kvar sedanriskkapitalet har fått sina pengar. Gör man sedanavdrag för de 400 miljoner som skall gå ut isparpremie och de maximalt 85miljoner som skall användas för att täckafondföretagens kostnader, återstår ändå, när visedan drar av de stora pengarna -- de 10miljarderna till forskningsstiftelserna och de 1,7miljarderna till högskolestiftelserna -- vad vi kankalla för en övervinst på drygt 2 miljarder, om viutgår från siffrorna i betänkandet.Det föranleder mig att ställa en direkt fråga tillutbildningsministern: utbildningsministernfunderat något över den här överlikviden och vadman i så fall skall använda den till? Jag skulle viljaskicka med ett budskap och en begäran att mananvänder dessa medel till att göra ytterligare endirekt koppling mellan näringsliv ochutbildningsväsende, för att skapa denkommunikation som är helt avgörande för omsatsningen skall bli riktig.Det är naturligtvis ett belopp som kan bli störreeller mindre, men eftersom vi kan anta att detfr.o.m. nu kommer att gå uppåt för oss här i Sverigeoch även internationellt, kan de 2 miljardernamycket väl bli 3 när det blir dags att använda dem.Jag vill som sagt fråga utbildningsministern om hanhar tänkt någonting på det här och om han i så falldelar min uppfattning om hur man skall användapengarna. Jag skulle annars väldigt gärna kunnatänka mig att föreslå att de används till ytterligareförstärkning av riskkapitalsatsningen.I det här sammanhanget skulle jag också vilja rentallmänt fästa uppmärksamheten vidteknikparkerna, som jag tycker är en utmärkt formför koppling mellan universitet, högskolor ochnäringsliv. De har på ett påtagligt sätt visat hur mankan göra den kopplingen. Jag tror att man kantydliggöra det ännu mera, och kanske skulle''överkapitalet'' rent av kunna användas i densatsningen.Herr talman! I övrigt har det mesta sagts ochyrkanden har redan tidigare ställts, så jag slutar här.Anf. 60 () replik:Herr talman! Jag vill till Bo G Jenevall säga att detvar intressanta synpunkter som han framförde.Frågan om de två olika kulturerna, näringslivetskultur och universitetens och högskolornas kultur,som sällan och svårligen möts, tycker jag att detfinns all anledning att titta närmare på.En av de tankegångar som framförs i propositionenoch i utskottets betänkande är ju att man skallförsöka underlätta överförandet avforskningsresultat från högskolorna ochuniversiteten till näringslivet. Att vi har varit sådåliga på det i har, tror jag, flera orsaker.En av dem är den som jag nämnde och som Bo GJenevall också antydde, nämligen bristen påkompetenta forskare i det svenska näringslivet.Men där är bilden inte entydig. Det finns områdenmed utomordentligt hög forskartäthet och storförståelse för vad som sker på universiteten ochhögskolorna.Det andra skälet är, tror jag, att vi har enforskningsstruktur i som delvis skiljer sigfrån den som finns i omvärlden. I har vi imycket liten utsträckning storabranschforskningsinstitut som sysslar medtillämpad forskning och utvecklingsarbete och somutgör en brygga mellan universiteten, som sysslarmed grundforskning, och industrin.Man skulle också kunna peka på den satsning somEG gör med sina olikaramforskningsprojekt, t.ex. DG 12 och 13, somursprungligen grundades med det bestämda syftetatt stärka industri i kampen motJapans och industrier. Man hade i ungefär samma svårigheter som vi har iSverige att förmedla forskningsresultaten frånuniversiteten och högskolorna ut i industrierna.Delvis kan vi redan nu se att man har lyckats inomEG:s ram, delvis kan vi se att det fortfarandeåterstår en bra bit att gå.Jag tror inte att det här är ett problem som manlöser från den ena dagen till den andra, men att vinu är medvetna om svårigheterna tror jag i sig självtinnebär att man kommer att klara ut dem.Anf. 61 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman!