prot · GG09117 · 1993-05-27 00:00:00 — Det har kommit till uttryck här ikammaren; var uppe italarstolen och antydde att de som inte tycker somhon i frågan inte betraktar tobaksbruket ochproblemen som är förknippade med det med allvar.Andra talare har varit uppe i debatten ochindikerat att den som inte är beredd att införa olikaförbud och restriktioner rimligen måste sakna varjeform av intresse för människors hälsa och varjeform av socialt ansvarstagande.Också de lobbyorganisationer som under detsenaste halvåret och året har varit ute och luftatsina åsikter, och med stor framgång, har i väldigtstor utsträckning byggt sin argumentation på att desom inte delar organisationernas uppfattningar omnödvändigheten av att införa restriktioner ärmindre ansvarskännande människor, som saknarett äkta intresse för sina medmänniskor.Jag vill gärna markera att jag har tyckt och tyckerväldigt illa om det sättet att föra argumentationen.Det inger inte respekt.Det inger heller inte respekt när organisationer somLäkare mot tobak och Tandläkare mot tobakförsöker vältra sin frustration över sitt egetmisslyckande med att sprida kunskaperna omtobakens skadeverkningar från sjukhusen ut isamhället över på politikerna genom att säga attfelet är politikernas, eftersom dessa inte har ingripitmed lagstiftning.Inställningen till de frågor som berörs i det härärendet från socialutskottet handlar inte om ett valmellan å ena sidan hälsointresset och å andra sidannågon sorts intresse för tobaksindustrin, utan dethandlar om vad man har för syn påansvarsfördelningen mellan å ena sidan individeroch medborgare och å andra sidan politiker ochbeslutsfattare i samhället.Jag tycker att det ärende som ligger på kammarensbord till delar är en studie i beskäftighet,förmyndaranda och övertro på det politiskabeslutsfattandets möjligheter att påverka mänskligtbeteende.Jag skall be att få ta upp två saker av alla de olikaaspekter som ryms i det här ärendet. Först vill jagta upp frågan om förbud mot tobaksreklam. Jag tarupp den frågan därför att den på ett sätt är denprincipiellt mest intressanta i hela ärendet. Det ärunder det senaste årets ivriga lobbyverksamhet frånförbudsivrare inom och utom kammaren kanskeden fråga som har tonat fram som någon sortsöverordnad symbolfråga.Den principiella huvudinvändningen mot ettreklamförbud är givetvis att det innebär eninskränkning av yttrande- och tryckfriheten.Yttrandefriheten försvinner naturligtvis inte därföratt man inför ett reklamförbud, men det är klart attdet innebär en inskränkning.Många förbudsivrare raljerar med den härinvändningen och säger att det är barns ochungdomars frihet från tobak som skall värnas, intede multinationella tobaksbolagens frihet attbedriva sin hämningslösa profitjakt. Så brukar detheta i propagandan, men lika fullt kvarstår faktum,nämligen att ett totalt reklamförbud är eninskränkning i tryckfriheten, möjlig att införauteslutande därför att det finns en särskildundantagsklausul i tryckfrihetsförordningen.För mig bygger värnet om yttrande- ochtryckfriheten på en väldigt viktig förutsättning,nämligen att inskränkningar inte skall göras baradärför att en majoritet av beslutsfattarna råkartycka illa om en viss företeelse. Ändamålet fåraldrig helga medlen när det gäller inskränkningar igrundläggande fri- och rättigheter.Riksdagen skall, fru talman, behandla ettannat förslag till inskränkningar i yttrandefriheten,ett ärende som också har väckt mycket stor debatt.Det handlar då om skärpningar av sekretesslagen,som i sin nuvarande utformning tvingar Stockholmstingsrätt att lämna ut material som har beslagtagitsi ett barnpornografimål. Det lär inte bli någrasvårigheter för att fatta det beslutet i bredenighet, och det råder säkert inget tvivel om denpersonliga avsky som varje ledamot av kammarenkänner inför en sådan företeelse sombarnpornografi. Men när vi fattar beslutet här ikammaren kommer vi inte att göra dessainskränkningar i tryckfrihetslagstiftningen primärtsom ett uttryck för vår egen personliga avsky införföreteelsen, hur stark denna avsky än är, utan vikommer att grunda inskränkningarna på behovetav att värna integriteten för de barn som harutnyttjats i den här hanteringen, och vi kommer attgrunda inskränkningarna på det faktum attframställning och spridnig av barnpornografi i allaandra sammanhang är olagliga handlingar.Förslaget om förbud mot tobaksreklam däremotgrundas i väldigt hög grad på personligt tyckande,och jag menar att det är en bräcklig grund för atttafsa på yttrande- och tryckfriheten. Om någon avkammarens många förbudsivrare hade lagt framförslag om förbud mot försäljning av tobak, hadejag haft respekt för krav på reklamförbud. Då hadedet kravet varit logiskt, och då hade det varitprincipiellt försvarbart. är det emellertid ingensom har lagt fram ett sådant förslag om totalförbudmot tobaksprodukter, och då tycker jag, frånprincipiella utgångspunkter, inte heller att förslagetatt införa ett reklamförbud är korrekt.Förslaget är också sakligt sett väldigt tvivelaktigt.Den allra mest uppenbara effekten av ettreklamförbud har diskuterats tidigare. Det ärgivetvis att de inhemska företagen missgynnas, ger konkurrensfördelar till den internationellatobaksindustrin, som på ett helt annat sätt harmöjligheter att operera via internationella medieroch via olika former av smygreklam, sponsring,utlåning av firmamärket till exempelvisklädfabrikanter, osv. Vi ser ju prov på den typen avreklam i vårt samhälle. Jag menar att risken äruppenbar att den typen av reklam kommer att ökaom ett reklamförbud införs.Nästa uppenbara effekt av ett reklamförbud ärnaturligtvis att den svenska tobaksindustrinsproduktutveckling försvåras. Jag är den förste attvidgå att det inte finns några cigaretter som ärnyttiga, men jag tycker ändå att denproduktutveckling som har skett under de gångnaåren, mot svagare produkter, är relativt positiv. Dethar naturligtvis inte gjort produkterna nyttiga, utande är fortfarande hälsovådliga, myckethälsovådliga, men möjligen något mindrehälsovådliga än vad de var . Hade vihaft ett reklamförbud hade denproduktutvecklingen inte varit möjlig av det enklaskälet att man då inte hade kunnat marknadsförade nya produkterna.Det vanligaste argumentet för ett reklamförbud äratt reklamen ger en sorts legitimitet tilltobaksprodukterna och till rökningen somföreteelse. Ett förbud påstås därför vara ettverksamt medel för att minska den totalatobakskonsumtionen. Jag menar att inte heller detargumentet är sakligt grundat. Det bygger främstpå tyckande och personlig tro.I har tobakskonsumtionen minskat i 20 årstid. Av män var cirka hälften dagligrökare i mittenav . Blandkvinnor är siffran ännu lägre. Bland rökandeungdomar har debuten successivt förskjutits uppåti åldrarna.Den här utvecklingen har varit möjlig attåstadkomma utan reklamförbud. Den har varitmöjlig att åstadkomma genom en politik mottobakens skadeverkningar som har byggt påinformation, upplysning och insatser viaskattepolitiken.I och , som har diskuterats tidigare,som införde reklamförbud ärrökningen betydligt vanligare än i . Ochinga ungdomar röker så mycket som de finländska,trots både reklamförbud och åldersgräns för inköp.Jag påstår inte att skillnaderna mellan de nordiskaländerna bevisar att reklamförbud ärverkningslösa, men de ger sannerligen inte stöd förförbudsivrarnas tro på motsatsen.Jag tycker att det finns en tendens att uppfinnafakta om man inte har dem. T.o.m. en ledamot somJerzy , vars person jag hyser den allrastörsta repekt för, tycker jag slirar litet i den motionhan och har väckt. Där slåsdet fast att i länder där tokbaksreklam är tillåtenhar tobakskonsumtionen ökat. Det är inte ett santpåstående. Så är inte fallet i Sverige.Det hävdas att i de länder där totalt reklamförbudgenomförts har nedgången i tobakskonsumtionenvarit fyra gånger snabbare än i de länder där manendast genomfört en begränsning. Det stämmerheller inte på t.ex. den nordiska utvecklingen.Det hävdas att i en analys över sambandet mellanreklam och tobaksbruk i 33 länder har man funnitatt vartobakskonsumtionen i olika länder matematisktkorrelerad till restriktionerna i tobaksreklamen.Det är såvitt jag förstår inte heller sant.Det sista påståendet kan inte rimligen relatera tillnågon annan undersökning än den som dennyzeeländska kemikalieinspektionen, , presenterade 1989. Denomfattade mycket riktigt en studie avförhållandena i 33 länder. Men slutsatsen var inteatt det fanns ett matematiskt samband. Slutsatsenvar -- och det är den mest långtgående slutsats somhar presenterats -- i all sin vaghet att det är mersannolikt att ett reklamförbud minskartobakskonsumtionen än det är sannolikt att ettreklamförbud inte minskar tobakskonsumtionen.Men vagare än så kan man inte uttrycka det, ochdet i en undersökning som också har mötts avganska mycket kritik.Liknande slutsater har , Surgeon General, kommitfram till. Där kunde man, också 1989, konstateraatt det inte finns någon vetenskaplig, rigorös studiesom ger ett definitivt svar på grundfrågan huruvidareklamen höjer nivån på tobakskonsumtionen ellerej.Jag skall inte utesluta att ett förbud mottobaksreklam kan påverka den totalatobakskonsumtionen, men jag tycker att man skallvara ärlig nog att erkänna att det inte finns någrastudier som styrker detta på ett övertygande sätt.Sanningen är att vi har oerhört dåliga kunskaperom vilken inverkan ett reklamförbud över huvudtaget har. Men på den bräckliga grunden vill ettstort antal ledamöter av denna kammare införainskränkningar i yttrande- och tryckfriheten. Dettycker jag, fru talman, är anmärkningsvärt.Om möjligt än mer anmärkningsvärt ärutskottsmajoritetens förslag att lagstifta om förbudmot rökning på alla arbetsplatser och i alla lokalerdit allmänheten har tillträde.Nydemokrater och socialdemokrater i utskottet villdärmed, såvitt jag förstår, förbjuda all rökning påbl.a. kaféer, restauranger, diskotek, barer ochpubar. Jag menar att det är ett fullständigt grotesktställningstagande, som helt saknar förankring i detsvenska folkdjupet.I sak är det ett utomordentligt långtgående förbudsom en utskottsmajoritet förordar. Det är också ettförbud som ingriper i den enskildes näringsfrihet.Om jag öppnar en restaurang, måste det rimligenvara upp till mig att avgöra vilken service som jagvill erbjuda allmänheten och vilka villkor som jagvill erbjuda mina kunder. Det kan inte varalagstiftarens sak att tvinga mig som näringsidkareatt anpassa mina tjänster efter vad till äventyrs vill ha. Det ärförvisso ingen mänsklig rättighet för att besöka just min restaurang,om jag nu vill tillåta rökning där.Nydemokraternas dubbelspel tycker jag har tagitsig alldeles osedvanligt uppseendeväckande formeri det här ärendet. I fråga efter fråga har vi upplevtatt man säger en sak och gör en annan. I valrörelsenfor Ny demokrati land och rike runt, stapladeölbackar, kritiserade klåfingriga politiker,argumenterade mot förbud och förmynderi. Sedanmedverkar man genom en motion med IanWachtmeister som första namn till det mestlångtgående utslaget av politiskt förmynderi som vihar upplevt i riksdag.Samtidigt låter man några andra nydemokraterskriva en motartikel i . Så hållerman sig vän med alla, fru talman, oavsett åsikter.Man kan fråga sig litet en , när Nydemokrati nu skall föra ur krisen genom attgöra det billigare att bo på hotell och locka hitturister, hur man tror att man kan locka hit någrautländska turister till ett land där det i praktikeninte skall vara tillåtet att röka annat än utomhus.Det kanske beror på att det inte är något problempå -- där är man ju utomhus.Enligt min uppfattning hade regeringen presenteratett balanserat förslag till tobakslag. Det förslagethar misshandlats vid utskottets behandling avpropositionen. Jag ber för egen del att få yrka bifalltill de borgerliga reservationerna 1 och 2 och denreservation 4 som avgivits av de moderataledamöterna i utskottet.Anf. 128 ()replik:Fru talman! Vi är alla överens om att informationoch kunskapsförmedling är basen för dettobaksförebyggande arbetet. Men vi behöver meraför att föra en framgångsrik tobakspolitik.Reklamförbud är en sådan insats. Det är beklagligtatt inte har tagit del av devetenskapliga data som presenterades vidsocialutskottets utfrågning i detta ämne. har också beskrivit fördelarna väldigt väl.Om tobaken hade marknadsförts hade deninte blivit tillåten, på grund av deberoendeframkallande egenskaperna. Men ärdet så att den finns, och många är beroende av den.Därför vore det cyniskt att yrka på ett förbud motförsäljning. Däremot måste vi med alla tänkbaramedel förebygga debut.Är verkligen den tobakspolitik framgångsrik,, som skördar 10 000 liv idetta land och dessutom förorsakar en ökning avlungcancer bland kvinnor? Är det en framgångsrikpolitik? Fordras det inte litet mer för attåstadkomma en förändring till det bättre?Anf. 129 ()replik:Fru talman! Det går alltid att göra mer mottobaksbruket. Det går framför allt att göra mer närdet gäller att föra ut de kunskaper om tobakensskadeverkningar som vi har.Däremot är jag övertygad om att en politik mottobakens skadeverkningar som bygger påinformation, upplysning och höga skatter påtobaksprodukter är betydligt mer ägnad att nåframgång mot rökningens utbredning i samhället änden mer förbudsinriktade politik som BarbroWesterholm har gjort sig till tolk för.Jag har också kritiserat att man är beredd att ta ettsådant principiellt allvarligt steg som att införainskränkningar i yttrande- och tryckfriheten -- intedärför att sådana inskräkningar inte ibland ärmotiverade, utan därför att de i det här falletgrundas på så ytterligt vaga omständigheter.Vi har inte en tillförlitlig kunskap som säger att ettreklamförbud leder till en minskad totalkonsumtion. Har man inte den kunskapen bordeman hålla sig för god för att införa den typen avrestriktioner i lagstiftningen.Anf. 130 ()replik:Fru talman! Det är just den kunskapen vi har. Denmeddelades oss också på ett mycket klargörandesätt vid utskottets utfrågning.När det gäller reklamförbudet får allmänheten idagsläget dubbla budskap. Dels sprider viinformation om tobakens skadeverkningar, delstillåter vi information om tobak som ärförsäljningsdrivande. Det här är tvåmotsägelsefulla budskap, och det är därför som detär så viktigt att kunskapen om skadeverkningarnaoch vikten av att inte börja röka utvecklas ochsprids. Men då skall man inte arbeta medmotinformation i form av reklam.Anf. 131 ()replik:Fru talman! När man lyssnar på BarbroWesterholm kan man nästan förledas att tro att vihär diskuterar valet mellan en totalt frimarknadsföring av tobaksprodukter å ena sidanoch ett totalt reklamförbud å andra sidan. Det görvi inte.Vi har mycket långtgående restriktionerför marknadsföringen av tobaksprodukter, sommycket minskar inslaget av dubbla budskap.Jag skulle vilja hävda att det främsta dubblabudskapet ligger i den omständigheten att mellanen fjärdedel och en tredjedel av den vuxnabefolkningen är brukare av tobak. Man kan inteundvika att haverera intellektuellt om man å enasidan säger att vi skall tillåta och sälja den härprodukten, men å andra sidan vill förbjuda demsom tillverkar produkten att tala om vad de har atterbjuda kunderna.Jag skulle ha mycket större respekt för BarbroWesterholms ståndpunkt om hon ville förbjudatobaksprodukter, men det vill hon inte.Talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 132 ()replik:Fru talman! Jag befinner mig i en situation som jagaldrig trodde att jag skulle hamna i här i kammaren,men jag kände mig tvungen att begära replik motMikael Odenberg.Mikael säger bl.a. i sitt långa anförandeatt han tyckte väldigt illa om det sätt på vilket vi harargumenterat. Eftersom han kastade sina blickarbl.a. mot mitt håll, kan jag inte annat än förstå attjag var en av dem som han tyckte illa om i fråga omargumentationstekniken. Det var en studie ibeskäftighet, sade han.Jag blir både ledsen och upprörd. Det ärnaturligtvis inte tillfälliga känslor ellerställningstaganden som gör att man engagerar sig ien sådan här sak. Jag hade inte tänkt ta upp det,men jag har varit aktiv som lekman i Cancerfondeni ett tiotal år. Jag har genom samarbete medforskare lärt mig att det här är en väldigt allvarligfråga.Jag har framför mig ett avsnitt ur bland barn och ungdom. Bl.a. JerzyEinhorn har suttit med som expert. Beträffandetobaksreklamen sägs följande: ''Tobaksreklam haren positiv effekt på tobakskonsumtionen ochreklamförbud eller restriktioner har en negativeller åtminstone dämpande effekt påtobakskonsumtionen. ''Så uttrycker man sig när man inte vill ta till överord,utan vara säker på att man står på fast mark.Man säger vidare: ''Litteraturgenomgången visarockså att barn och ungdomar är mer påverkbara avtobaksreklam än vuxna.'' Det är det som vi harförsökt hävda här. ''Reklamsatsningen för tobaksvaror bidrar till attfler unga människor börjar använda tobak samtstimulerar rökare att fortsätta röka. Det finns intenågra vetenskapliga belägg för attmärkeskonkurrens skulle leda till en ökadförsäljning av mindre hälsofarliga produkter. ''Jag vill inte ställa någon fråga till ,men jag hävdar att vetenskapsmän som harsysslat med de här frågorna inte konstaterar sådanakonsekvenser utan en djup kunskap ochvetenskapliga rön bakom sig. Att då påstå att vipolitiker som för fram detta -- politiker har ocksåvarit engagerade i det här arbetet -- är beskäftigaoch talar om saker som vi inte begriper, tycker jagär något övermaga, fru talman.Anf. 133 ()replik:Fru talman! Det hade varit mycket övermaga omjag hade gjort det, men det har jag inte. Jag harreagerat mot det sätt på vilket en del av dedebattörer som har varit mycket aktiva iargumentationen för förbud har valt attargumentera. Det är ingen kritik som jag har riktatmot , som jag tycker harargumenterat på ett fullständigt korrekt och ärligtsätt, utifrån sina åsikter. Tyvärr har jag upplevt atten del andra debattörer på hennes sida inte har haftdet förhållningssättet.När jag har riktat kritik mot dem som försökerifrågasätta motståndarens ärliga uppsåt ochambitioner, är det självklart att det första jag sedangör inte är att ifrågasätta uppsåtet ochambitionerna hos och allaandra som har samma uppfattning som hon.Elisabeth behöver inte ta åt sig på denpunkten. Jag har riktat kritik i sak på en punkt, ochdet är att jag tycker att man i hennes och JerzyEinhorns motion har behandlat en del sakuppgifteraningen vårdslöst. Det är en kritik som jagnaturligtvis står för.Anf. 134 ()replik:Fru talman! Nej, jag tänker inte ta åt mig. Däremotkänner jag mig mycket ödmjuk i den här debatten,eftersom vi handskas med en materia som ärmycket komplicerad, eftersom det gäller beslutsom har vidsträckt betydelse långt fram i tiden. Deskadeverkningar som vi vill försöka bidra till attundvika visar sig ju inte förrän fördem som börjar bruka tobak . Då sitterantagligen ingen av oss här i kammaren.Jag tänker därför inte ta åt mig personligen, menjag beklagar att vi skall behöva föra debatten meden misstänksamhet, som jag tycker mig skönja.Anf. 135 () replik:Fru talman! Jag har respekt för samtliga synpunktersom har framförts i debatten . Jag har ocksårespekt för det som har sagt,även om han använde mycket starka ord och sadeatt jag var vårdslös i min vetenskapliga bedömningav det material som finns. Han tycker det, och dåhar han rätt att säga det här.Jag skall till överlämnaden sammanställning som och som gjordes av Folkhälsogruppensarbetsgrupp för tobaksfrågor. Det tog attgöra den. Jag kan informera om att den haröversatts till engelska. Den har införlivats medEG:s litteratur i dessa frågor utan någon kritik.Den isländska undersökningen är där en av fleraundersökningar. Jag är mycket medveten om attTobaksbolaget i hårt kritiserar denisländska utredningen.Jag vill hävda att allt som har framkommit efteråt,inte minst publikationen från det brittiskahälsovårdsministeriet, styrker uppfattningen attförbudet mot tobaksreklam är direkt korrelerat tillminskningen av tobakskonsumtionen i det berördalandet. Detta väcker ännu mera respekt, eftersomslutsatsen är att man inte vill införa ettreklamförbud.Fru talman! Låt mig säga en annan sak. Mitt andrariksdagsår närmar sig sitt slut. Jag är mycket gladatt jag har fått uppleva den här dagen i ,men inte bara därför att jag personligen tycker attden fråga som vi diskuterar är så viktig och att denlag som vi beslutar om kanske skallframstå som det viktigaste beslut som den sittanderiksdagen har fattat. Jag är medveten om attriksdagen inte skulle fungera om vi skulle diskuteraalla frågor tvärs över parti- och blockgränser. Jag ärglad över att jag har, tillsammans med minakolleger i , fått uppleva när en sådanöppen debatt har ansetts vara lämplig -- inte minstför att personliga och etiska skäl har respekterats.Det har varit mycket uppfriskande att höra dennadebatt.Jag hoppas att i en inte alltför avlägsenframtid någon annan fråga kan bedömas varalämplig att diskutera i en fri debatt över parti- ochblockgränserna.Anf. 136 ()replik:Fru talman! Jag kan gärna vidgå att mitt ordvalgenerellt sett brukar vara oförsiktigare än detordval som brukar prägla i kammaren. Det får väl delvis hänförastill skilda personligheter och kanske till skillnader iålder och erfarenhet.Jag har naturligtvis inte beskyllt förnågon vårdslöshet i hans vetenskapliga gärning.Det vore mig helt främmande att göra. Jag pekarpå att det referat som görs av en undersökning somnämns i och är helt annorlunda än det referat som 1987års Tobaksutredning har i sitt betänkande av, såvittjag förstår, exakt samma utredning. Det är klart attdetta gjorde mig aningen betänksam när jag lästemotionen. Jag ville påtala denna diskrepans oavsettvilka orsaker den kan ha.Anf. 137 () replik:Fru talman! Jag tackar för vadhan har sagt. Jag uppskattar vad han har sagt ochhans inställning till mig personligen. Jag har storrespekt för hans djupa motivation i många frågoroch till hans person.Anf. 138 () replik:Fru talman! Jag är glad för den utmärkta lektion vihar fått av i hur man bördebattera i kammaren. vill jag påpeka attjag på intet sätt nedvärderar andra människorsståndpunkter. Däremot förbehåller jag mig rättenatt tala om när jag tycker att de har fel.Jag tycker att det är allvarligt att det är deprincipiella hänsynen som tycks vara viktigast i denhär frågan. Ingen av oss kan ha principer som vi intenågon gång måste rucka på inför verkligheten.Det har tidigare i debatten sagts att tryckfrihetenkan komma i fara vid ett förbud mot tobaksreklam.Då efterlyser att tobaksbruketskall förbjudas för att på så sätt vara konsekvent.Men enligt vad själv har sagtfinns det redan inskränkningar. Vi fortsätter numed att vidga omfattningen av dessainskränkningar. Vi har gått längre i fråga omalkohol än i fråga om tobaksreklamen. Det är ocksånågot som har med frågan om tryckfriheten attgöra.Men ibland måste andra principer få varaöverordnade, och här är det fråga om omsorgen ommänniskor. Man kan inte låta principerna gå föreomsorgen om människor. Det här gäller våra barn.Barn i 10--utsätts för reklam, och de harinte lika lätt för att sila informationen som vi vuxnatror att vi kan göra. Därför är det befogat att ruckapå tryckfrihetsprincipen, eftersom det här finnsnågot som är viktigare.Anf. 139 ()replik:Fru talman! Inte heller jag anser att man skall drivaprincipiella invändningar hur långt som helst. Jaghar anfört principiella invändningar på en punkt.Det gäller inskränkningar i grundläggande fri- ochrättigheter. I det här fallet gäller det yttrande- ochtryckfriheten. Där tycker jag att man skall ha ettprincipiellt förhållningssätt. Jg vill t.o.m. hävda attdet är mycket viktigt att man har ett principielltförhållningssätt.Jag har också anfört en lång rad lämplighetsskäl,bl.a. frågan om varför ett reklamförbud inte ärsärskilt lyckat. Jag har pekat på en delinternationella erfarenheter som visserligen intebevisar något men som kan ge upphov till en delmisstankar om att ett sådant förbud inte är särskiltverkningsfullt.