prot · GG0993 · 1993-04-16 00:00:00 — Det är en gynnsamnäringslivsutveckling som är A och O för attmöjliggöra den sociala tryggheten.Men detta förmår inte svenskt näringsliv att göra i den utsträckning som behövs. Därför tvingasvi till nedskärningar i statens utgifter. Därförtvingas vi också att utsätta kommuner och landstingför samma nedskärningskrav.Därför håller exempelvis äldreomsorgen inte denstandard och humanitet som vi skulle önska. Därförtalar man om prioriteringar inom sjukvårdenmellan olika svårt sjuka. Därför finns det intepengar till de skolmiljöer som skulle stimulera bådeelever och lärare. Därför räcker inte pengarna tillatt höja pensionerna över den knappa nivå sommånga folkpensionärer har i dag.Därför har vi en hög arbetslöshet. Människor fårlämna sina arbetsplatser. Många klarar det inte,vare sig mentalt eller ekonomiskt. Många måste gåifrån sina villor och bostäder.Företagare jagar krediter och jagas avfordringsägare. Det blir för många företagare enojämn kamp som slutar med konkurs. De ser sittlivsverk slås i spillror. Det är ofta en kedjereaktiongenom att fordringsägarna förlorar sina pengar ochsjälva kommer på obestånd.Konjunkturdalar är i regel smärtsamma genom attde innebär en rensning i företagsvärlden. Desvagaste slås ut, och de starkare överlever ochexpanderar när bättre tider kommer. Men råderi inte en naturlig rensning -- nu handlar detom förluster.Herr talman! Varför är svenskt näringsliv så hårtdrabbat?Det har flera orsaker:1. En djup internationell lågkonjunktur.2. En samtidig finanskris i hela banksystemet iSverige, vilket undandrar möjligheterna för ennormal kreditförsörjning.3. Höga räntor på lånat kapital och därtill starktfallande fastighetspriser som försvårarsäkerhetsgivning vid upplåning.4. har halkat efter vad gäller kompetens ochkvalitet genom att forskning och utveckling har haftför litet stöd samt genom att investeringsflyktenfrån drog med sig mycketav företagens FoU ut ur landet.5. Svenskt näringsliv tappade marknadsandelardärför att företagen led av ett för högt kostnadslägegenom höga skatter, arbetsgivaravgifter,löntagarfonder, hög frånvaro och låg produktivitet.Det är alltså en serie faktorer som utgör orsaken tilldagens utomordentligt svåra läge -- faktorer somdels beror på nuvarande situation, dels beror påtidigare brister i näringspolitiken. Det är faktisktdessa tidigare brister som är grunden tillförsvagningen. Lågkonjunkturen drabbas vi av,men den inhemska svenska krisen har vi skapatsjälva.Där kan Socialdemokraterna inte undandra sig sittansvar. frågade varför manbara vill ställa den förra regeringen till ansvar.Socialdemokraterna brukar vara angelägna att häri kammaren påpeka att regeringen skall regera ochbära ansvaret. Det gäller faktiskt också denförutvarande regeringen.Grunden för den kris som vi upplever lades avden socialdemokratiska regeringen under 80-talet.Devalveringseffekterna efter 1982 i samband meden begynnande högkonjunktur gav en falskt bild avden ekonomiska utvecklingen.Den dåvarande regeringen ondgjorde sig övervinsterna i företagens årsredovisningar i mitten av80-talet och försökte minska lönsamheten genomolika pålagor på företagen, livligt påhejad av LO.Samtidigt fattades generösa beslut som genereradestatens strukturella underskott itransfereringssystemet. Resultatet blev enutgiftskarusell som växte okontrollerat, medandevalveringseffekterna var uppätna och denekonomiska tillväxten avstannade och förbyttes ien krympande bruttonationalprodukt.Det var en totalt oansvarig politik, som inte kundeleda till annat än katastrof. Man ströp näringslivet,dvs. försörjningen, som man gjorde yvigaåtaganden inom offentliga sektorn. Den tillätsexpandera, medan ekonomiska tillväxten var noll.Man lät den offentliga sektorn svälla som enballong, medan man försvagade och krympte detchassi som skulle bära upp den.Ingen regering kan bota fråndagens serie av kriser -- arbetslöshetskris,industrikris, finanskris och statens utgiftskris. Detkrävs hårda nypor i ekonomin nu för att rädda detviktigaste av mjukvaran, dvs. Ty ju fortare och bättre vi kan övervinnadessa kriser och få i gång en ekonomisk tillväxt,desto större blir möjligheterna att förbättra försvaga grupper och att stärka tryggheten ochvälfärden.Den borgerliga regeringen har sänkt skattetrycketpå näringslivet med ca 40 miljarder sedan valet.Detta var helt nödvändigt. Ändå vet vi att flerabranscher kämpar hårt för att klara konkurrensenpå den internationella marknaden.Den stora konkursvågen -- vilken började redan1989, under den socialdemokratiska regeringenstid -- visar också att betingelserna för småföretagenännu inte är acceptabla. Nytt riskkapital på minst10 miljarder har tillförts marknaden, och det kantill en del ersätta den kapitalförsörjning sombankerna tidigare svarat för.I det pågående arbetet med att stärkaföretagsamheten är det viktigt att det sker enkontinuerlig uppföljning av politiska beslut.Besluten måste få den verkan som var avsedd. Iannat fall måste korrigeringar ske.Vi i är av den åsikten att småföretageninte får det stöd de behöver. Riskkapitalbolagen,såväl de tidigare som de nuvarande, är enbesvikelse. De har ringa, eller ingen, koppling tillsmåföretag. Däremot tror jag att de kan fåbetydelse för vissa medelstora företag och projekt.Men det finns inte stor anledning att peka påriskkapitalbolagen när man talar om riskkapital tillsmåföretag.Industri- och nyföretagarfonden är så ny att det äromöjligt att nu utvärdera den. har den fåttkritik för ovilja att låna ut och för långhandläggningstid.I utskottet var vi överens om att fonden skulleutnyttja befintliga regionala organisationer ochmyndigheter vid den praktiska lånehanteringen.Nu har utvecklingsfonderna fått bemyndigande attarbeta med nyföretagarlånen -- men inte att beviljadessa. Besluten skall fattas centralt i ,och där överhopas Industri- och nyföretagarfondenav ansökningar och telefonpåringningar. Detinnebär en tung och långsam hantering som ärmycket olycklig i dagens läge. Jag tycker att det ärsjälvklart att de organ som har att hantera lånenockså sköter beviljandet, så att lånepengarnafortast möjligt kommer i arbete.Utvecklingsfondernas framtid ligger, som alla härvet, i händerna på en utredning. Jag tycker ocksåatt det är på sin plats att det nu sker en utvärderingoch prövning av verksamheten och dess betydelse.På vägnar vill jag inte nu görauttalanden om utvecklingsfonderna och omeventuella förändringar. Utredningen måste arbetavidare innan slutlig ställning tas. Därför vill jag idenna debatt utelämna frågan omutvecklingsfondernas framtid.Dock är det nog en gemensam uppfattning attsmåföretagen behöver bättre tillgång till bådekapital och riskkapital. I ett läge där normalmarknadsekonomi är så störd som den är i dag,bl.a. genom bankkrisen, fungerar inte ens vanligkapitalförsörjning. I de fall den fungerar blir denmycket dyr.Det är angeläget att vi får ett finanssystemsom åter kan stå på egna ben. Men jag är rädd attdet är långt dit. måste staten träda inoch bistå med kapital på rimliga villkor.Herr talman! Den konjunkturuppgång som förrefinansministern så tydligt såg ivalrörelsen har vi inte sett skymten av underde 18 månader som gått . Först nu finnsdet vissa positiva tecken på en annalkandekonjunkturvändning. Men ett lika positivt teckenär att nu har en regering som har viljan attföra en näringspolitik som förbättrar och stärkerföretagsamheten. Vi har en regering som harförmåga att förändra i arbetsrättslagarna och somhar modet att fatta de impopulära beslut som krävsför att börja dämma i det statliga utgiftsflödet ochstimulera den konkurrensutsatta sektorn, dvs.näringslivet, som skall bära upp svensk ekonomi.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall tillutskottets hemställan i betänkandet.Anf. 31 ()replik:Herr talman! var mycketpessimistisk i sin inledning här. Men så nattsvart serjag inte situation, även om jag är kritisk tillmycket av det som sker när det gäller denborgerliga regeringens förslag.Jag skulle önska att röstar för vårreservation nr 1. Då får hon igenom allt som behövsför ett aktivt näringsliv.För att det skall gå att komma till rätta med denindustrikris som vi nu befinner oss i krävs det enligtvår mening näringspolitiska insatser på bred frontoch med litet olika tidsperspektiv.Vi måste se till att strukturomvandlingenunderlättas. lyfter viutbildningsnivåerna inom företagen. Det gäller juatt ge näringspolitiken högsta prioritet på andrapolitikerområden och att dessa inordnas undernäringspolitiken.Då är det enkelt, då löser vi alla de här problemen.Jag tror inte att vi skall se så nattsvart på samhälletsom gjorde, för i det klimatet kanvi inte ha några företag.En punkt tycker jag att det var välgörande attGudrun tog upp, jag gjorde det ocksådelvis, och det är byråkratin och krånglighetenkring nyföretagarlånen, vilket inte ger det resultatsom vi hade förväntat oss och som hade varitönskvärt i dagens lågkonjunktur.Anf. 32 () replik:Herr talman! Jag ser inte nattsvart på tillvaron. Den konjunktursvängning som förrefinansministern ansåg sig se 1991 har vi inte sett,men börjar vi faktiskt skönja att detförhoppningsvis går åt rätt håll.Det man kan se nattsvart på tycker jag är att densocialdemokratiska oppositionen inte har förmåganatt hjälpa till i det renoveringsarbete som måste skeför att få fart på näringslivet.Enligt det jag hörde på nyheterna sitter densocialdemokratiska partistyrelsen ochförsöker utarbeta ett sparförslag för att spara 12miljarder i de statliga finanserna. Hans hemliga portfölj var,precis som vi trodde, tom.Oppositionen har alltså inte förmågan att visa pånågra sparförslag som kan få ekonomin i balans ochsom kan medge de stimulanser för näringslivet sombehövs. I stället står ni faktiskt ansvariga för att haförsatt svenskt näringsliv i den situation som haruppstått och som har krävt de stora förändringarsom den här regeringen har hunnit genomföra påett och ett halvt år.Anf. 33 ()replik:Herr talman! tar upp situationen1991 och den bedömning som vi socialdemokratergjorde av konjunkturen. Jag hörde aldrig att någonannan sade emot. Jag har aldrig hört att något av deborgerliga partierna har haft en annan uppfattningi just den typen av frågor. Där har vi i så fall ettgemensamt ansvar, att vi inte kunnat bedömakonjunkturen på ett vettigt sätt.Gudrun säger att vi har tomma portföljer,utan sparförslag. Vi har inga tomma portföljer. Närbesluten om sparåtgärder skall fattas i riksdagenkommer vi att ha förslag. Men det är inte aktuelltnu. De besluten skall inte fattas i samband meddetta betänkande.För övrigt har vi en mer offensiv satsning pånäringspolitiken, och det är näringspolitiken som vidiskuterar . Där pekar vi på att vi måsteunderlätta strukturomvandlingen för att förbättrakonkurrensförmågan och lyfta hela industrin. Vimåste kunna få upp utbildningsnivån i företagen, gedem det stödet. De orkar inte med detta själva , därför behövs det stöd. Där kan vi göra engemensam insats. Vi har förslagen.Anf. 34 () replik:Herr talman! Det kan väl ändå inte vara BirgittaJohansson obekant vad hela valrörelsen handladeom . Den handlade om statens finanser, somvar i olag. Den handlade om att stora besparingarmåste göras i statens utgifter. Den handlade om denbegynnande arbetslösheten, som var i full färd medatt rusa uppåt, såsom har skett.Arbetslösheten började stiga långt innanregimskiftet ägde rum i . Den hade pågått tidinnan regeringsskiftet skedde. Det här var frågorsom hela valrörelsen handlade om och där vi krävdeatt man måste göra nedskärningar i statens utgifterför att kunna få medel till att stimulera justnäringslivet. Det är bara ett lönsamt och vinstriktnäringsliv som kan ge fasta jobb.Nu säger : Hjälp oss att stödjanäringslivet! Hjälp oss att ge näringslivet det stöddet skall ha!Vi vill gärna hjälpa till, men ni vill inte hjälpa till,. Ni har inte i era sparförslag enenda krona att stödja näringslivet med, för ni harinte tagit fram vad det är ni vill spara på. Det visarsig nu också att ni inte hade några sådana förslagutarbetade.Förste vice talmannen anmälde att BirgittaJohansson anhållit att till protokollet få antecknatatt hon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 35 ():Herr talman! Jag vill börja med att instämma ibifallsyrkandet till hemställan i betänkandet, utomi fråga om mom. 39 där jag yrkar bifall tillreservation nr 17.Jag vill också tacka näringsministern för ett alldelesutmärkt anförande. börjar vi faktiskt se denberömda vändpunkten. Det såg 1991var visserligen en vändpunkt. Men det var den sominträffade när kollapsen kom. Han stod nämligenfelvänd och drömde sig bakåt till de goda tiderna.Regeringens inriktning av näringspolitiken motgenerella villkor i ett företagsvänligt klimat ärabsolut nödvändig. Brist på fungerande generellaspelregler och ett överflöd av detaljstyrningar harbidragit till att göra dagens svåra situation åtskilligtsvårare än den annars skulle ha varit.Jag vill inskränka mig till att nämna några av deviktiga förutsättningarna för att den generellanäringspolitiken skall ge den utdelning vi förväntaross.För det första vill jag lyfta fram nödvändigheten aven fungerande riskkapitalmarknad. Detta kanknappast överbetonas. De nya riskkapitalbolagenmöter tyvärr inte på ett önskvärt sätt det storabehovet av utpräglat riskkapital. Jag instämmer iKjell förhoppningar, men jag är intealltför optimistisk i det avseendet.I betänkandet uppmärksammasutvecklingsfonderna. Jag delar uppfattningen somframförs i motionsyrkanden, attutvecklingsfonderna har ett klart berättigande,bl.a. när det gäller riskkapitalförsörjningen.Jag är förvissad om att det inte finns majoritet idenna kammare för att avskaffautvecklingsfonderna som sådana. Vi kommerförmodligen att få ta ställning tillkonstruktiva förslag som kommer att göraframtidens utvecklingsfonder effektivare och bättreskickade för sin uppgift. Att under pågåendeutredning gå in och klåfingrigt föregripautredningens förslag är, som utskottsmajoritetenmycket riktigt påpekar, inte alls nödvändigt.Till frågan om en fungerande riskkapitalmarknadhör också de rekonstruktionslån som motionenN239 efterlyser. Exemplen som styrker behovet avrekonstruktionslån är legio i dagens besvärligasituation, och lösningar måste komma fram mycketsnart.Jag vill något otåligt instämma i utskottetsberättigade förväntan på uppföljning avInsolvensutredningens förslag. Beredning avutredningsresultatet pågår i ochkonkreta förslag bör möjligt föreläggasriksdagen för beslut.Herr talman! För det andra vill jag helt kort berörastödet till uppfinnare och innovatörer.Jag vill med kraft understryka utskottetsuppmaning till regeringen att omgående utreda ochlägga fram ett handlingsprogram med förslag tillåtgärder för att stödja uppfinnare och innovatörer.Detta är en typ av riktad insats som är enförutsättning för den generella näringspolitiken.Det är en förutsättning för att få i gång en mångfaldav verksamheter i ett positivt och generelltnäringslivsklimat, där innovationer kan exploaterasoch komma svensk industri till godo.Jag kan i detta sammanhang inte hålla tillbaka ettupprepande av mitt förslag från dennäringspolitiska debatten , nämligentillsättandet av en småföretagarminister.Småföretagsfrågorna har, i likhet med t.ex.bostadsfrågorna, bäring på flera departement, ochbehovet av en ansvarig samordnare avsmåföretagsfrågorna är uppenbart. Det handlar omatt vidareutveckla och prioritera dessa frågor somär så viktiga för den tillväxt vi alla vill främja.Herr talman! För det tredje vill jag beröraytterligare ett område som är viktigt för dengenerella näringspolitiken, troligen det viktigaste idet långa perspektivet. Behovet av ett konsekventoch gemensamt etiskt förhållningssätt.Begreppet etik är meningslöst utan en definition avvilken etik man talar om. Det kan beskrivas påsamma sätt som den gamla klassikern om hur pastorJansson beskriver livet som en påse; tomt ochinnehållslöst, om man inte fyller det med något.Detta något, i fråga om en bärande etik för vårtsamhällsbygge, kan inte vara vad som helst.Det är de ur kristendomen och humanismenskapade demokratiska och etiska värderingarna jaghänvisar till. Även det som kallas gammaldagshederlighet och moral.Jag vill kommentera inlägg ometiken och marknaden. Han har påpassligt lämnatkammaren när det är dags för kds att gå upp italarstolen. Men jag vill fråga honom vilken etikVänsterpartiet och han vill ha. Han pekar påavregeleringen av taxibranschen och de etiskaproblem som har uppstått där. Vidare har vi deetiska problemen i samband med avregleringen avvalutaregleringen. Avsaknad av väl avvägdaoch fungerande generella spelregler medför enurholkning av moralen. Detta kulminerar i densituation som uppstår när misstagen skall rättas till.Detta illustreras kraftigt i de tidigarekommunistländerna. Vilken etik vill Vänsterpartietha?Det är inte underligt att vreden sjuder i alla svenskahem över den fruktansvärda demonstration avförakt för allt vad heder och samvete heter somkommit till uttryck i stora delar av bank- ochfinansväsendet.Det hedrar skatteminister , liksomOdd m.fl., att man har gett klara signaleri fråga om hur man ser på dessa frågor och denbrottslighet som kan tänkas uppdagas i sambandmed arbetet att rekonstruera banker. Det får intebli en lynchstämning i vredesmod, men ansvarmåste utkrävas och brott beivras.Vägen tillbaka till ett återupprättat förtroende ärlång, mödosam och kostsam. Lösningen ligger intei planekonomi och inte heller i en ohämmad frimarknad som inte tar hänsyn till det allmännasintresse. Vi har inte råd att avstå från denmödosamma vandringen att återuppbyggaförtroendet och se till att det skapas spelregler sombidrar till att förhindra upprepningar.I det betänkande som vi nu behandlar finns en visskonkretisering av ett riktigt, etiskt förhållningssätt.Kravet på ett handlingsprogram för stöd tilluppfinnare och innovatörer är ett exempel. Ennation behöver stödja den typ av eldsjälar ochidealister som innovatörerna ofta är. Ett annatexempel är att från samhällets sida ta ett visstansvar för uthållighet i en utprägladriskkapitalförsörjning.Enligt kristdemokratiskt tänkande kan samhälletinte två sina händer och överlämna utformandet avett etiskt förhållningssätt helt och hållet tillmarknadskrafterna. Här finns ett gemensamtintresse för hela samhällets bästa. Att bejaka detbehovet och gå in i det är ett riktigt etisktförhållningssätt.Anf. 36 ():Herr talman! åkte en buss från runt i landet. Med bussenåkte en docka som kallades för fabrikör gång dockan öppnade munnen talade den omhur eländigt den socialdemokratiska politikensköttes. Om bara en eller annan lag avskaffadesskulle allt bli så mycket bättre. Det går att dra enparallell med de anföranden som har hållits i dagoch den talande dockan. Det är som att trycka påen knapp -- så forsar allt ut om hur eländigtSocialdemokraterna har skött politiken under ettantal år.Herr talman! Jag skall inte hänga upp mig vid detsom hände för 20--. Det är bara attkonstatera att och efter 1991har det här landet upplevt de största politiskakriserna någonsin.Gårdagen är egentligen ganska ointressant. Dethela handlar om framtiden. Jag vet inte om det ärödets ironi att när vi skall diskuteranärinspolitiken tillverkas samtidigtden sista bilen på Volvos Uddevallafabrik.Vad kommer att hända med de människor som nufår sparken från Volvofabriken i ? Var ärden dialog som näringsministern har talat om? Vibohusländska socialdemokrater har försökt attskapa en dialog genom att väcka enriksdagsmotion. Utskottet menar att dessa frågorbör ha en positiv effekt på utvecklingen avnäringslivet. Men utskottet anser också att dennasamverkan bör ingå som en naturlig del i olikaorgans näringsverksamhet. Därför finns det intenågot behov av något uttalande. Jag tycker att detär litet märkligt. Det borde vara precis tvärt om.Det finns ett behov av ett uttalande, eftersomdialogen inte finns.Nu har beslutat att måste betalatillbaka en del av det stöd som har erhållits på 115miljoner kronor. Enligt tidningsuppgifter igårdagens Bohuslänning har en moderatriksdagsledamot blivit lovad av näringsministern attdessa pengar på ett eller annat sätt bör tillfalladenna region för att utveckla det goda arbete somVolvofabriken ändå har erbjudit och kan erbjuda iframtiden -- om de kunskaper som finns tas tillvara.En forskare vid namn har i dagensGöteborgs-Posten skrivit en artikel. Han menar attdet nu måste skapas ett rådrum. Forskarna har sökten dialog men har mötts av maktens tystnad.Kanske är det ett symptom för tillståndet i Sverigei dag osv.Vi som kommer från , och vi som bor iUddevalla, upplever att man stöter på patrull hurman än resonerar. Det gällerNäringsdepartementet och . De anställdakommer i kläm. De får inga svar eller besked.Dialogen existerar inte.Vi har en regering med en näringsminister somheter Per . Oavsett vad man tycker omministern och regeringen måste det väl ändå varaen uppgift för regeringen att föra denna dialog, istället för att stå i och prata om det? Manmåste väl försöka ta de initiativ som behövs?Jag har några raka frågor till näringsministern.Kommer dessa att användasför att ta till vara de kunskaper som har utvecklatsi Volvofabriken i ? Kommernäringsministern att medverka till att skapa entillgång till dessa kunskaper och att uppmuntra enutveckling? Näringsministern har själv sagt måste satsa på det som utgör framtiden inomindustrin. Förste vice talmannen och jag har detgemensamma att vi kommer från sådana orter somhar försökt att utveckla det goda arbete som hargjorts i och . Vilken dialog harnäringsministern fört med direktörerna på Volvoom att försöka behålla och utveckla kunnandet idessa bägge fabriker?Vi har dividerat, dribblat och pratat om vem somhar fel om allt här i livet. Men för de 800Volvoanställda som tillverkar den senastebilen är vad som hände på 70- och 80-talenfullständigt meningslöst. De vill få besked om vadsom skall hända dem och deras arbetsplats, derasfamiljer osv. Verkligheten ser i dagdyster ut i med tanke på attarbetslösheten kommer att nå isommar.Regeringen borde i varje fall lyssna på alla deforskare och människor som har fört en dialog, endebatt, om dessa frågor. De kan i varje fallbetraktas som stående utanför det partipolitiskaspelet. Oberoende forskare säger att det är enkatastrof för industri att göra sig av meddenna kompetens. Näringsministern borde väl hanågon uppfattning om på vilket sätt kunskapen somfinns i bl.a. och skall behållas föratt kunna utveckla den kompetens som finns.Vi är besvikna på att utskottet anser att det intebehövs något uttalande. Jag utgår från att detbehöver hända saker och ting. Det går inte att barastå här i talarstolen och prata. Saker och ting måstefå utvecklas. Jag vet att de fackligaorganisationerna, kommunen och näringslivet iUddevalla vill samarbeta för att ta till vara påkompetensen.Vi bohusländska riksdagsledamöter besökte så sentsom kommun. Detproblem man upplevde var att man kör huvudet iväggen vart man än vänder sig. Regeringen geringet besked. hänvisar till någon annan.Det händer ingenting.Det viktiga för en politiker är att försöka dra ihopde grupper av intressenter som finns i ett samhälle.Gunnar Sträng sade att det som är bra förVolvo är bra för . Litet av den andan önskasfrån en regering som säger sig representeranäringslivet. Det gäller att föra en dialogtillsammans med både fackliga organisationer ochnäringslivsorganisationer.Jag har aldrig upplevt att någon fackligorganisation, någon anställd, har varit motståndaretill att utveckla ett företags produktivitet osv.Tvärtom! Det är ofta de fackliga organisationernasom har drivit på verksamheten. försöker manskapa något slags motsatsförhållande.Vi är besvikna över att ingenting händer. Det ärinte för vår skull som socialdemokrater, utan föralla de människor som ändå hoppas på en ljusning.Det räcker tyvärr inte med att säga att skatterna harsänkts för företagen. säger näringslivetsföreträdare att de kanske skall flyttahuvudkontoren utomlands, eftersom de finnersituationen så osäker i .