prot · GG0998 · 1993-04-23 00:00:00 — De flesta barnfamiljer hade varit härkortare tid än tre terminer.Vi såg framför oss att jugoslaverna läts sitta ochvänta. Om vi hade haft dessa tidsregler skulle viinte ha fått pröva jugoslavernas ansökningar motskyddsbehovet när de skulle tillbaka, utan vi skulleha konstaterat att de hade varit här ochdärför fått stanna. Jag tycker inte att det är enpolitik som politiker skall ägna sig åt. Vi måstetänka, och inte bara ha schabloniserade regler.Det är på det sättet, , att harantagit . Man för dock inteomedelbart in hela konventionen i svensklagstiftning rakt upp och ned. Den får så att sägainte direkt effekt, utan vi ändrar våra svenskalagregler. Det har vi gjort, och vi har konstaterat attde stämmer överens med . I denmeningen skall också tillämpadet substansiella innehållet i barnkonventionen.Man skall naturligtvis inte läsa texten exakt ijuridisk mening när beslut fattas.Det viktiga är att konstatera att den undersökningsom FN nu har gjort om huruvida följerbarnkonventionen visar att vi följer den till punktoch pricka. Vi har fått godkänt sånär som på fråganom förvaret av barn. Det är verkligen inte mitt felatt vi har fått den anmärkningen.Anf. 67 (m):Herr talman! Det är litet rörande att se treinvandrarministrar som har försökt att under årenslopp klara denna väldigt svåra fråga och egentligendess värre inte riktigt lyckats. Det är nog ettomöjligt jobb på många sätt. Det inser jag efter attha trängt in i frågan.Ni har ju faktiskt inte lyckats att förankra svenskflykting- och invandrarpolitik hos opinionen. Jagnämnde det i mitt förra inlägg också. Det finnsfortfarande oklarheter. Människor förstår inte alladessa begrepp. Det är inte bara så att de inte förstårde facto-begreppet, Genèvebegreppet eller vad somär humanitära skäl osv. De kan dessutom inte skiljapå asylsökande, flykting och invandrare. Dessabegrepp glider in i varandra. Folk tror dessutom attvi tar emot 80 000 människor när vi tar emot kanskeen tiondedel härav, eftersom många avvisas.Allt detta har man misslyckats med att förklara.Det är bara att konstatera att ni från er sida inte harlyckats få till stånd en förankring i opinionen.Kostnaderna för vår flykting- och invandrarpolitikär skyhöga och i kraftigt stigande år . Ocksådet är en effekt av ert relativa misslyckande.Inte heller väntetiderna, som här sades vara såsvåra och som alla invandrarministrar kämpar med,har egentligen någon av er lyckats komma till rättamed. Väntetiderna är det stora problemet förnärvarande i den interna hanteringen i landet.Lagstiftningen är oklar och inte uppdaterad, menskall nu ses över i en ny utredning. Den som vi hari dag är inte till fyllest för de situationer som råder.Detta är min första period i , men jag hartidigare följt dessa frågor på avstånd och varitengagerad på andra sätt. Det verkar som omegentligen inte någon riktigt gillar den invandrar-och flyktingpolitik som förs, oavsett på vilkensida man står.Jag hör mycket från de grupper som värnar omflyktingarnas rätt och intressen, och de säger attpraxis har skärpts och att det har blivit svårare ochbesvärligare. Andra säger: Det är ju fritt fram föralla, det är så många som kommer hit, varför skallde komma hit osv.Ett problem som ingen av er tre har lyckats lösa äratt ge en information som folk förstår ochrespekterar. Det finns mycket kvar att göra, och jagavundas inte någon jobbet som invandrarminister.Jag kan föreställa mig att det är bland det svårastesom finns.Anf. 68 ():Herr talman! var inne på att detinte är något lätt jobb att vara invandrarminister.Jag vill dock säga att det också måste varariksdagsledamöternas ansvar, oavsett om mantillhör regeringspartierna eller oppositionen, attföra ut information om vad vi beslutar i om flyktingpolitiken och om hur vitillämpar detta. Vi har många tillfällen att träffavåra väljare och bör då göra allt vad vi kan för attfå förståelse för att det finns människor som är i nödoch som behöver hjälp från sida.Jag vill också säga att det blir verkligt allvarligt, nunär vi har en extra svår situation i , om allaländer börjar fundera på att strama upp sinflyktingpolitik, så att det blir svårare för människoratt någonstans finna en . Jag är helt inne påsamma linje som alla andra här tycks viljafölja, att vi naturligtvis skall göra allt vad vi kan föratt hjälpa människor att komma till rätta med sinaproblem närmare sina hemländer. Det är ingen somhar något emot det.Vi vill naturligtvis också få till ståndöverenskommelser med andra länder. Jag har bl.a.talat om detta i , och jag har bl.a.hört att man från kristdemokratiskt håll i har agerat för att alla nordiska länder skall taett större ansvar. Jag vet också att det förekommeratt man i andra nordiska länder tycker att man därsjälv gör för litet. Det finns alltså en öppenhet försådana diskussioner, som vi får vara glada för.Vi har gemensamma problem som vi måste lösa,men ingen tror väl att vi kan möta de oerhördauppgifter som vi står inför i framöver, omalla länder försöker strama upp sin flyktingpolitik.Låt mig exempelvis peka på situationen i öst. Denkan komma att ställa mycket större krav på oss ochandra än vad förhållandet är , även omsituationen är svår.Vi behöver verkligen använda all kraft för att fåmänniskor att förstå. Därför är det olyckligt att detockså från kommer signaler som pekar irakt motsatt riktning. Vi som diskuterar dessafrågor just nu har i alla fall någorlundasamstämmiga idéer om vad som behöver göras ochär villiga att anstränga oss för att försöka få tillstånd en så bra och humanitär flyktingpolitik sommöjligt.Jag vill också säga några ord om barnkonventionen.Det har gjorts en genomgång av läget i dessasammanhang här i , och då riktades ingastarka anmärkningar mot oss. dessutom sagt att lagar stämmer braöverens med om barnensrättigheter. Men han tillstår också att tillämpningenav lagar och bestämmelser inte alltid är iöverensstämmelse med barnkonventionensintentioner. Jag är oroad över attUtlänningsnämnden själv anser att den rentlagmässigt inte är tvungen att tillämpakonventionens bestämmelser.Anf. 69 ():Herr talman! tycker att vi tre intehar lyckats. Men det kan, som sagts, inte vara treinvandrarministrars ansvar, utan det måste faktisktvara allas ansvar att engagera sig i dessa frågor ochatt försöka hjälpa till med att förändra opinionen.Vare sig man är ledamot här i kammaren elleråtminstone tillhör ett politiskt parti och är med isamhällsdebatten, har man det ansvaret.Både och jag är med i dennadebatt . Trots att alla säger att det är etthopplöst och förskräckligt jobb att varainvandrarminister och undrar om det inte är sköntatt slippa det, är det mycket svårt att släppa dessafrågor. Man har en bit av hjärtat kvar i detta svåraarbete. Det beror naturligtvis bl.a. på att vi ser detockså från de mänskliga utgångspunkterna, ävenom det som vi debatterar är hur enskildheterna iflyktingmottagandet och flyktingpolitiken skall seut.Det är intressant att höra medsådan emfas tala om varför väntetiderna inte skallfå ligga till grund för någon regel. Det kan såvitt jagförstår även för vara så att väntetidkan spela en roll. Men kruxet är att om det spelaren roll för den ene, skall det göra det också för denandre. Då blir det lätt om inte schabloner ochregler -- det var väl aldrig meningen -- ändock enfingervisning. Har den ena barnfamiljen fått väntalänge och därefter fått stanna, om ingenting särskilttalat däremot, kan också den andra barnfamiljenpåräkna det. Det är väl inte så konstigt.Till sist hoppas jag att mycketsnabbt skaffar sig en uppfattning om huruvidahennes politik är tuffare eller inte. Det är väl ändålitet betänkligt att säger sig inte vetadet. Det går, om man är bekymrad för detta, att gesignaler, även om man inte får utöva någotministerstyre.Nu avhänder sig visserligen regeringen i den nyalagstiftningen möjligheten att ta till sig ärenden påeget initiativ för att skapa ny praxis, men BirgitFriggebo har ändå fått en hel del ärendenöverlämnade till sig, rörande barn, vissa grupperosv., och det är väl inte otroligt att har uppfattat en hel del avBirgit beslut som riktlinjer. Det är dåviktigt, kanske inte minst för själv,att göra klart att detta inte totalt sett har lett till enstramare flyktingpolitik.Anf. 70 ():Herr talman! Också jag vill kommentera Gustafvon Essens litet mästrande påstående att ingen avoss tre invandrarministrar har förmått att förankraflyktingpolitiken i opinionen. Vi har väl inte kunnatlära varje svensk hela regelsystemet, men jag villnog hävda att flyktingpolitiken har förankrats, medeller trots vår medverkan, på ett beundransvärt sätti den svenska opinionen. Vi har under lång tidkunnat hävda en human flyktingpolitik med ettomfattande flyktingmottagande, fördelat överpraktiskt taget alla landets kommuner. Det utgören ganska stark och robust förankring avflyktingpolitiken, och det tycker jag att man skallerkänna.Sedan gjorde ett någothäpnadsväckande inlägg. Jag såg scenariot framförmig: har folkpartister stått här i kammarenoch med emfas talat om betydelsen av vistelsetidenslängd. Vi i den dåvarande regeringen försökteinformera om hur vi handlade frågorna. Men dethjälpte inte. Vad vi gjorde var fel, och vi borde hatillmätt väntetiden högre värde.Nu säger att så snart hon kom tilldepartementet vände hon sig med kraft mot denordning som hade tillämpats tidigare. Ja, då hade viinte lyckats förankra den politiken i Folkpartiet.Jag är mycket häpen över den snabba ochkategoriska vändning som uppvisade ijust den frågan. Vi kan ha vilken uppfattning somhelst om väntetidens betydelse, men när detkriteriet avskaffades blev det en skärpning avflyktingpolitiken. En viktig del i den humanitäraaspekten av tillståndsprövningen togs bort.Det är klart att benägenheten för att gömma sig hosdem som ha vistats här vid ettavvisningsbeslut blir större än för dem som fårsnabba beslut. Det är väl alldeles klart. I grundentror jag att ett helt avskaffande av vistelsetidenslängd som ett kriterium har medverkat till enskärpning av flyktingpolitiken.Anf. 71 Kulturminister ():Herr talman! Jag har hört sägadessa saker . Jag har faktiskt gåttigenom motioner, som jag ibland harmedverkat till. Där har inte funnits några krav påatt införa schabloniserade väntetidsregler. Jag harockså medverkat till att granska regeringenshandläggning av flyktingpolitiken under densocialdemokratiska tiden. Då framfördes kritik motde långa väntetiderna. Men det fanns inte någrakrav på schablonisering. Jag kan icke gå i god föratt det inte har funnits enskilda personer iFolkpartiet som i och för sig har haft dennauppfattning.Maj-Lis Lööw säger att jag har inte givit uttryck förnågon uppfattning om huruvida min politik harblivit tuffare. Hon menar att det har givits signalertill och omtuffare politik. Jag anser att det är en insinuation.Jag har varit mycket mån om att upprätthålla degränser som finns mellan myndighetsutövning ochregeringen. Inga underhandssignaler har givits. Jaghar sagt i mitt svar att det har inte givits någradirektiv om att det skall vara en snävare praxis ifråga om de humanitära skälen. Dock har vigenomfört förändringar i fråga om deschabloniserade väntetidsreglerna. Det har jagärligt och öppet redovisat. Det gäller ocksåbakgrunden till detta.Maj-Lis Lööw säger att regeringen har fattat beslut.Jag har inte fattat så många beslut i enskildaärenden. Men det blev ganska många beslut fattadeden i samband med att 13-decemberbeslutet upphävdes. Då återinfördesbegreppet de facto-flykting.Det är intressant att notera att Utlänningsnämndenhar nämndemän till förfogande. Det skulleinnebära en breddning i det politiska underlaget isamband med de svåra övervägandena som skallgöras bl.a. i bedömningen av humanitära skäl. Nuär det ett 30-tal representanter för våra partier somsitter med och gör dessa bedömningar i stället fören enda minister. Det är ytterstUtlänningsnämnden som lägger fast praxis. Därförär det förvånande att höra dessa rapporter om attpraxis skall ha blivit hårdare. Flera från samtligapartier är ju representerade i den dömandeverksamheten.Herr talman! Det är intressant att notera vilka somdeltar i denna debatt . Vi hade en debatttidigare, och det var intressant att notera vilka somdeltog då. Här finns inte någon representant för Nydemokrati när bedömningen av humanitära skäl iflyktingpolitiken skall diskuteras. Då smiter deundan, och då vill de inte vara med i kammaren.Vi har ett gemensamt ansvar i fråga om att förankraflyktingpolitiken och respekten för människor.Men det finns de som har utnyttjat olika situationerför att misskreditera flyktingpolitiken. Det är ensjälvklarhet att tre invandrarministrar inte harkunnat klara av detta. Här måste till en bredareförankring i Sverige.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1992/93:95 om biståndtill EritreaAnf. 72 Kulturminister ():Herr talman! har frågat statsrådetAlf om han är beredd att medverka till attsnarast införa ett återvändandestöd, t.ex. likt dettyska, för flyktingar från Eritra.Arbetsfördelningen inom är såfördelat, att det är jag som skall besvarainterpellationen.Återvandring och stöd till återvandring är frågorsom sannolikt kommer att bli alltmer väsentliga iframtiden, bl.a. för att det finns en tydlig kopplingtill en aktiv biståndspolitik. Vid återuppbyggnadenav ett land kommer den stora kunskapsresurs somfinns bland tidigare flyktingar att vara till stor hjälpom de väljer att återvända. Men även ur denenskilde flyktingens perspektiv kan stöd i sambandmed återvandring vara viktig.Inledningsvis vill jag redogöra för insatser somredan nu görs för att underlätta för återvandring.Detta sker inom ramen för flyktingpolitiken ochhar inte kopplats till biståndspolitiken.En viktig del är att åtgärderna för invandrare här ilandet är utformade på ett sådant sätt att detunderlättar för den enskilde att återvända om hanså önskar. Det kan t.ex. gälla insatser för att bevaraoch utveckla hemspråket och kulturarvet.En annan viktig beståndsdel är att stödja och hjälpaflyktingar med återresan. Enligt förordningen ombidrag till flyktingars resor från förbosättning i annat land får lämnabidrag för skäliga resekostnader samt för uppehälleunder . Beloppet är för närvarandemaximerat till per person, men maximalt7 per familj. Vidare bör nämnas attInvandrarverket ekonomiskt stöder olikaåtervandringsprojekt, bl.a. Sociala Missionensåtervändarprogram. Dessutom har erhållit projektpengar tillförberedelse av repatriering av eritreanskaflyktingar. Det är viktigt att notera att samtligastödåtgärder inte på något sätt omfattarasylsökande.Frågor om återvandring är föremål för översyn avden parlamentariska kommitté som regeringentillsatt. I direktiven för denna nämns att förslag aktiv politik för frivillig repatriering bör läggasfram och att man i detta sammanhang bör övervägahur de åtgärder som vidtas i kankoordineras med det internationellautvecklingssamarbetet.Mellan den och den etiopiskaregeringen har -- inom ramen för det långsiktigautvecklingssamarbetet -- diskuterats stödprogramför återvändande. Liknande samtal planeras medEritrea.Biståndet till uppgår under innevarandebudgetår till totalt , varav 30miljoner i katastrofbistånd och resterande förinsatser inom bl.a. energi och förvaltningssektorn.Avslutningsvis vill jag dock återigen betona att detför framtiden är mycket viktigt att sambandetmellan återvandrings- och biståndspolitikutvecklas.Anf. 73 ():Herr talman! Först vill jag tackainvandrarministern för svaret. Jag tycker att det imånga stycken är ett positivt svar i fråga ommöjligheten att effektivt stödja Eritreasåteruppbyggnad. Det är det som är utgångspunktenför min interpellation.Just inleds den sista fasen i kamp försjälvständighet. inleds den folkomröstningsom ger det eritreanska folketmöjligheter att själva bestämma sin framtid. Detsom händer i är en seger för demokratin ochfolkrätten. Efter att ha tvingats föra kampenmed vapen kan eritreanerna nu användaröstsedeln.Den militära befrielsen skedde för snart två årsedan. På FN:s inrådan dröjde man medfolkomröstningen. Det finns goda skäl för det.Eritrea är ett land utan demokratiska traditioner,med många som inte kan läsa och skriva och medett folk som är utspritt som flyktingar i snart sagtalla hörn i världen. I ett sådant land tar det tid attförbereda en korrekt folkomröstning.Så långt är allt gott och väl. Men vad deneritreanska regeringen hade väntat sig, och vad somhade varit rimligt, var att världen i övrigtomedelbart ställt upp för att stödjaåteruppbyggnadsarbetet. Kriget har lämnat eftersig ett sönderslaget land och mycket storaekonomiska och sociala problem. Stödet haruteblivit eller i vart fall varit väldigt litet ochhalvhjärtat. ''Efter folkomröstningen'' eller ''Nifinns ju inte än som land'' har man fått till svar påfrågorna om stöd.Även har svarat så när det gäller det viktigalångsiktiga biståndet. Vi har erbjudit i stort settenbart katastrofhjälp genom enskildahjälporganisationer och FN. Det är inget dåligtstöd, men det räcker inte. Den här inställningen hari onödan fördröjt en viktig utveckling av t.ex.kommunikationerna, jordbruket ochutbildningsväsendet i Eritrea.Jag är glad över att invandrarministern tycks varaberedd att snabbt komma i gång med ettrepatrieringsprogram värt namnet. Vid mina besöki , i samtal med såväl regeringsföreträdaresom andra, har denna fråga ständigt förts på tal.Om välutbildade eritreaner, som tvingades flyundan kriget och bosätta sig i och ,fick stöd för återvändandet, skulle det vara eneffektiv form av bistånd.Det är också väldigt många av dem som tvingadesfly som fått sin utbildning i asyllandet. De unga mänoch kvinnor som stannade och som borde ha fåttutbilda sig tvingades i stället ut i kriget försjälvständighet. Därför saknas nu i storutsträckning unga välutbildade i . Det ärdärför dessa återvändandeprogram är så viktiga.De skulle snabbt ge viktig kompetens som saknas och som man nu tvingas köpa utomlands. Detblir både dyrt och dåligt, och man blir dessutomberoende av utlandet.Nu förutskickar invandrarministern samtal medden eritreanska regeringen om stödprogram föråtervändande. Det är bra. Det är minst likaangeläget när det gäller som när det gällerEtiopien, där de redan är i gång.Nu vill jag fråga invandrarministern: När kommersådana samtal i gång? Kan invandrarministern säganågot om vad är berett att ställa upp med?När kan verksamheten -- för det är ändå den som ärdet viktiga -- med återvändande av kompetens ochkunnande till komma i gång? Jag menar attdetta är oerhört angeläget och att det är bråttom.Eritrea har väntat väldigt länge på freden ochsjälvständigheten. har de äntligen vunnit den.Jag tycker att skall göra allt vad som står ivår makt för att ge vårt stöd i arbetet med att vinnakampen över fattigdom och underutveckling.Anf. 74 Kulturminister ():Herr talman! hade ställt frågan tillAlf , men det är jag som svarar. Det varinte självklart vem av oss som skulle svara. Det kanvara oviktigt men det visar på en viss konflikt somfinns här eller en brist på aktivitet. I har viju inte i någon särskilt hög grad ägnat oss åt den härverksamheten tidigare.Som jag redovisade i svaret finns möjligheter att geen liten summa pengar för reskostnader samt föruppehälle . Men någonsubstantiell hjälp på bred front har det inte varitfråga om.Jag har också i mitt svar redovisat att det är viktigtatt flyktingpolitiken hårdare kopplas till att gemöjlighet till återvändande när fred har uppstått,när förtrycket lämnar landet, när diktatorer falleroch liknande. Då hänger flyktingpolitiken ocksåihop med biståndspolitiken. Det är mycket viktigtatt vi nu får en större aktivitet inom detta område.Detta skall den här kommittén bl.a. titta på.Jag sade också i svaret att inom ramen för detlångsiktiga utvecklingssamarbetet, somhuvudsakligen handläggs avUtrikesdepartementet, är avsikten att diskuteraockså stödprogram för återvändande från Sverige.Jag utgår ifrån att dessa diskussioner från UD:s sidakommer att tas upp när ledningsfunktionerna iEritrea har klarnat mer.Låt mig också betyga betydelsen av återvändandet.Ofta har det ju varit en ung och ibland också envälutbildad elit som har lämnat hemländerna närdet har uppstått kriser av olika slag. När jag reserrunt i världen och besöker olika länder träffar jagofta personer i ledande ställning, också inompolitiken, i regeringsarbete och riksdagsarbete idessa länder, som talar svenska därför att de underen har haft skydd här i . Närderas länder har frigjorts har de kunnat återvända.De har i högsta grad och substantiellt bidragit tillåteruppbyggandet av sina hemländer.Den fråga här har ställt är därförinte någon liten fråga.Anf. 75 ():Herr talman! Jag ställde en liknande fråga tillbiståndsministern och ficksvar av honom. Jag har ingenting emot att det ärinvandrarministern som svarar den här gången. Detviktiga är att vi får fram ett effektivt program fördenna verksamhet.Biståndsministern menade redan då att detta bordeutvecklas. verkar det som om inte särskiltmycket har hänt. Jag kan konstatera att det vanligastödet på per person som bidrag till resanoch den första tidens uppehälle inte räcker ifall manmenar allvar med att detta skall vara en effektiv delav biståndssamarbetet.Det är klart att jag är litet nyfiken på varför det intehar kommit till stånd någonting annat. Har maninte sett denna viktiga koppling? Eller har maninstämt i kören av människor från världensutvecklade länder som har sagt ''efterfolkomröstningen''?Jag blir litet orolig när säger att manförst nu kan börja ta upp detta närledningsfunktionerna i har klarnat. Detfinns en ledning. Den har funnits . Det är enmycket kompetent ledning, som dessutom mycketväl vet vad den vill. Den har frågat efter det härstödet. Den har frågat världen i övrigt, FN ocholika länder efter detta stöd, samma värld som harsagt till dem att vänta medfolkomröstningen. Det är egentligen bara detfolkomröstningen gäller. Man skall inte utse en nyregering, det kommer sedan. Det finns alltså enledning i , inte tu tal om den saken.Det fördes en debatt omflyktingpolitiken. Ifrån visst håll menade man att viborde stödja flyktingmottagande i konflikternasnärhet i stället för att ta folk hit till . Detfinns väl anledning att föra den diskussionen, menjag kan inte ställa upp på att ersätta vår skyldighetatt ta emot flyktingar, som behöver skydd, med ettstöd till flyktingförläggningar i andra länder. Jagskulle vilja påstå att ett bra flyktingmottagande här,där vi är beredda att ge utbildning och dela med ossav våra demokratiska traditioner, och av vårfolkrörelsetradition, kan komma att bli en mycketviktig del av ett kommande återuppbyggnadsarbetet.ex. Det gäller att snabbt finna enmodell för att överföra denna kompetens tillEritrea. Jag vet att det finns många som ärintresserade av det.Jag är glad över beskedet att invandrarministern serkopplingen, men varför har det dröjt medåtgärderna?Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1992/93:93 omarbetsmarknadsläget i VästsverigeAnf. 76 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig om jaganser att läget för industrin i de fyra västsvenskalänen är särskilt allvarligt, om jag anserarbetslösheten i länen vara slöseri med mänskligaoch ekonomiska resurser, vilka insatser jag ärberedd att vidta och hur jag ställer mig till de förslagtill åtgärder för ökad sysselsättning som länenpresenterat.Jag är väl medveten om det besvärliga läget i västraSverige. Tyvärr finns det stora problem i de flestalandsändar , på grund av lång internationelllågkonjunktur samt mycket svåra sviter efter deninflations- och spekulationsekonomi som präglade1980-talet. Alla områden har sina specifikabekymmer. har frågat mig om jaganser läget i västra vara särskilt allvarligt.Jag är benägen att hålla med om att den storanedgången i betydande delar av industrin i västraSverige är mycket oroande.Arbetsmarknadsläget är bekymmersamt i västraSverige. De varsel som lagts, tyder på attsituationen kommer att bli värre inom dennärmaste framtiden. Länsarbetsnämndernasprognoser för västlänen visar att den närmasteframtiden blir bekymmersam.