prot · GG0955 · 1993-01-21 00:00:00 — Det är för övrigt ettsystem som tillämpas i ett antal europeiska länder,så det skulle inte bli något unikt för Sverige.Jag skulle gärna höra statsrådets åsikt i dettaavseende och dessutom få en analys av stats resp.kommuns ansvar i denna försörjningsfråga. Somdet nu är, är det staten som beviljaruppehållstillstånd, och i de fall därflyktingbidragsregler inte är tillämpliga drabbasmottagande kommun av höga kostnader försocialbidrag.Själv kommer jag från kommun. Med deerfarenheter jag har från kommunalpolitiken därkan jag försäkra statsrådet om att det är ettallvarligt problem för utprägladeinvandrarkommuner. Det känns heller inte särdelesrättvist att kommunen skall drabbas när staten tagitbeslutet. Återigen är detta en fråga som kan varaett lämpligt medskick till den parlamentariskainvandrarkommittén.Jag skall återkomma med några frågor beträffandeden statistiska uppläggningen i fråga ominvandrarregistreringen.Anf. 56 Kulturminister ():Herr talman! Statsrådet var nysshär och informerade om förhandlingarna med EG.Finns det någonting som människor efterfrågar när det gäller EG och vad vi står inför är detinformation om vad som gäller och vad det kommeratt innebära. Detta var bakgrunden till att jag villege en fullödig information omfamiljeåterföringsregler visavi EG-staterna.Jag är inte säker på att alla delar och värdering om vem som ärinvandrare eller inte. är det oberoendenationella stater, där man blir medborgare i en stat.Jag tror att de allra flesta svenskar betraktar demsom har kommit hit också från ett EG-landsom invandrare, i varje fall under den första periodsom de befinner sig i . Än har vi inte brutitner nationsgränserna. blir manmedborgare i ett visst land.Jag tog som utgångspunkt för mitt svar den frågasom ställde, nämligen om vi villharmonisera familjeåterföreningsbegreppet meddet som är rådande inom EG. Det finns inga reglernär det gäller invandring från stater utanför EG.Det finns ett resolutionsutkast som ännu inte ärantaget. När det gäller flyktingar finns det överhuvud taget inte ens ett resolutionsutkast att taställning till.Lars tog upp . Dethandlar om ett mellanstatligt arbete mellan . Den är inte heller ännu ratificerad av allastater och gäller därför inte . Vi följer detarbetet mycket noga. Vi blir också inbjudna till deolika möten som hålls och blir informerade om vadsom är aktuellt och på gång. Vi har för vår del sagtatt vi vill involveras ännu mer i detta arbete. När nuplattformen för förhandlingarna inför EG kommeratt presenteras kommer vi återigen att framhållavår önskan att bli involverade i arbetet, så att viredan nu, innan vi skall ta ställning till om vi skallbli medlemmar eller inte, kan påverkautvecklingen.Man diskuterar om det skall göras en s.k.parallellkonvention till , dvs.att andra länder än , t.ex. ,skulle kunna ansluta sig till dennaparallellkonvention, om nu såsmåningom kommer att antas av alla länder. Vi frånSveriges sida driver mycket hårt frågan om att viönskar en sådan anslutning.Till sist frågan om kommunernas ekonomi och överhuvud taget ekonomin när det gällerflyktinginvandring ochfamiljeåterföreningsinvandring. När man väntar påett beslut är det staten som helt och hållet betalarkostnaderna för flyktingförläggningar ochliknande. När flyktingarna fått sittuppehållstillstånd och har rätt att vara i , fårkommunerna ett visst bidrag från staten iintroduktionsskedet.Det förhåller sig litet olika i kommunerna. En delkommuner gör vinster påintroduktionsersättningen, medan andrakommuner inte klarar att hålla sig inom dessaramar. Det finns många exempel på kommuner därman har en mycket effektiv introduktion av demsom har fått rätt att stanna här i landet. Därmedkan de hushålla med resurser.Varje år när det fastställs hur stort bidraget tillkommunerna skall vara sker det förhandlingar medKommunförbundet under vilka man går igenomhuruvida ersättningarna till kommunerna ärtillräckliga eller inte. Utgångspunkten är dock attdet är staten som skall stå för kostnaden.Anf. 57 ():Herr talman! Dublinöverenskommelsen är, somBirgit säger, naturligtvis en konventionsom inte har karaktären av EG-rätt. MenDublinöverenskommelsen betecknar ändå den typav regler som det kan vara lämpligt för de olikastaterna att ansluta sig till. Jag kräver naturligtvisinte att skall svara på fråganom vad som kan vara lämpligt för . Det kandock vara lämpligt att diskutera frågan i denkommitté som skall tillsättas.Om jag har förstått saken rätt, ger man ett bidragtill kommunerna för under förutsättningatt det finns en flyktingstatus bakom invandringen.Det gör det nu inte alltid beträffandeanhöriginvandring. Ofta finns det inte det. Det ärdärför som man på något sätt måste komma framtill ett sytem där frågan riktigt kan analyseras. Iannat fall kan det fattas dåliga politiska beslut,som den politiska debatten blir ytlig ochintetsägande.Jag har försökt forska litet grand kring hur detförhåller sig med anknytningsinvandring, men jagfår aldrig några riktiga svar. Vare siginvandrarministern eller jag kan nog inte analyseraorsaken till de 21 000 uppehållstillstånden. Detvore intressant att veta hur många barn det rör sigom, i vilka åldrar de är, hur många föräldrar ochhur gamla de är, i vilken utsträckning de harmöjlighet att komma in på den svenskaarbetsmarknaden, vilka de övriga släktingarna ärsamt vilka kriterierna är för uppehållstillstånden.I många fall är det blivande äktenskap som är skälettill uppehållstillstånd. Hur många av dessaäktenskap ingås med personer som själva ärinvandrare och hur många ingås med så att sägaursvenskar?Enligt Invandrarverket är det ca 7 000 av dessa21 000 som har anknytning till en flykting. Är detför dessa 7 000 som man kan få kommunalt bidrag?Resten av fallen -- ca 14 000 -- rubriceras som''vanlig'' anknytning. Jag är mycket nyfiken på vadman på menar med ''vanlig''.Jag anar att det finns en annan brist i statistiken somgör att man inte kan få fram om den i Sverigebosatta personen är född svensk eller själv ärinvandrare med svenskt medborgarskap.Anf. 58 Kulturminister ():Herr talman! innehållerregler om i vilket land som en asylansökan skallprövas. Det är inte meningen att man skall kommatill , kanske få avslag i det första europeiskalandet och sedan åka vidare till ett annat land ochsöka asyl där. Tanken är att staterna skall ha någotslags gemensamma regler om var asylansökan skallbehandlas. Det är oftast i det första landet som denasylsökande kommer till.Däremot finns det inte några regler iDublinkonventionen om vilka bedömningar somskall göras, utan de skall utgå ifrån varje lands egennationella lagstiftning.Dublinkonventionen är mer en reglering om varbeslutsfattandet skall ske och inte en reglering omefter vilka regler som asylpövningen skall göras.Det pågår en diskussion mellan EG-ministrarna omhuruvida man skall försöka att samordna ocksåasylreglerna. Men man har inte kommit särskiltlångt. Jag har tidigare från svensk sida hävdat attdet är angeläget att det sker en samordning. Sverigevill vara med i det arbetet.Eftersom länderna har olika regler, blir det oftastdet land som har de minst generösa reglerna somblir styrande. Om något land stramar åt, tvingasgrannlandet att också göra det. har ribbanhöjts väldigt mycket för de människor som sökerasyl.Lars talade om statistiken överfamiljeåterföreningar. Jag delar uppfattningen attden inte är särskilt fullödig. Eftersom denparlamentariska kommittén skall se på bl.a.familjeåteranknytning, utgår jag ifrån att man tarupp denna fråga. Kommittén har i uppdrag attundersöka hur familjeåterförening har fungerat ochockså se på reglerna i andra länder.Anf. 59 ():Herr talman! I artikel 4 i finnsdet en klar och tydlig defenition av vem somegentligen är anhörig. Jag översätter till svenska:''Den ifrågavarande familjemedlemmen får intevara annan än maka/make till den asylsökande ellerhans eller hennes ogifta minderåriga barn (under 18år), eller hans eller hennes far eller mor, därasylsökanden själv är en minderårig under . ''Detta är alltså en betydligt mer begränsad regel änden som tillämpas i Serige.De svenska anhörighetsreglerna går ut på att detskall vara fråga om make, maka eller sambo. Mendet framgår inte om det skall vara anhöriga till barnsom är minderåriga. Vuxna personer kan alltså tahit sina mycket gamla föräldrar. Det handlar omhemmavarande, ensamstående barn under 20 år.Det finns också en vag guttaperkaparagraf omannan släkting som är väsentligt beroende av en iSverige bosatt person. Det finns också ett sistalänkfall. Begreppet är alltså väsentligt mer utvidgatän det som man finner i artikel 4 iDublinkonventionen.Jag har inte några grumliga avsikter med minainlägg. Min bakgrund är att jag är gift med enmänniska, för vilken jag har söktuppehållstillstånd. Resultatet av denna affär är att jag har en son som tänkergöra exakt samma sak. Vad jag egentligen villbetona är att man borde införa kravet på att denperson som söker uppehållstillstånd som anhörigockså skall ha garanti för en ordnad livsförsörjning,en regel som tillämpas i andra länder såsomEngland, , m.fl.Anf. 60 Kulturminister ():Herr talman! Diskussionen har vidgats utöverden fråga som ställdes om huruvida vi skulleanpassa oss till EG-rätten.Som jag har informerat kommer denparlamentariska kommittén att syssla bl.a. medfamiljeåterföreningsfrågor. Då kan mycket väl defrågor som här har tagits upp aktualiseras inomramen för detta arbete. parti kommeratt vara representerat i denna kommitté.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på interpellation 1992/93:49 omdifferentiering av bensinskattenAnf. 61 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jaggenom en differentiering av bensinskatten ärberedd att medverka till att glesbygdsborkompenseras för de kraftiga bensinprishöjningarsom sker 1993.Bensinskattehöjningen tillkom på initiativ avSocialdemokraterna i samband med den förstakrisuppgörelsen. Det hade enligt min mening varitbättre om Socialdemokraterna i stället varitberedda att ställa upp på ytterligare minskningar avde offentliga utgifterna som motsvarade denstatsfinansiella effekten av bensinskttehöjningen.Så var inte fallet.Med anledning av den prishöjning som blivitföljden av bensinskttehöjningen har avdraget förresa med bil mellan bostad och arbetsplats samtavdraget för resa med egen bil i tjänsten höjts till 13kronor per mil 1993. Det höjda avdraget mildrarden höjda bensinskattens effekter för glesbygdsboroch andra som använder bilen i tjänsten eller på vägtill eller från arbetet.Jag vill erinra om att en önskvärdmiljödifferentiering på skatteuttaget mellan blyadoch oblyad bensin genomfördes i samband medbensinskattehöjningen. En ytterligare, geografisk,differentiering av den typ som leder till administrativt merarbete.Anf. 62 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet försvaret, även om jag hade hoppats på ett merutvecklat svar när det gäller just de idéer som jaglanserar i min interpellation.Jag är medveten om att bensinskattehöjningeningick i krispaket nr 1. Jag är lika litet glad som BoLundgren över att man har tvingats höjabensinskatten. Men är läget som det är, och jagvar själv med och röstade igenom höjningen iriksdagen. Jag tycker dock att man borde funderaöver hur bensinskatten slår och hur man kan lindraeffekterna.Behovet av en form av regional differentiering varstort redan före bensinskattehöjningen. Detaccentuers nu ytterligare. Det beror helt enkelt påatt människor i glesbygd är mer beroende av bil. Dehar inte tillgång till en fungerande kollektivtrafik.När de skall ut och resa finns det ofta bara ettalternativ, och det är att färdas med egen bil.Glesbygdens avståndshandikapp förstärksytterligare av att transportkostnaderna blir högre.Arbetspendlingen försvåras, vilket är särskiltbekymmersamt i glesbygden och i Norrlandsinland.SCB har gjort resvaneundersökningar, bl.a. från1990/91. Av dessa framgår att avarbetsresorna i t.ex. sker med bil,medan av arbetsresorna i sker medbil.Resvaneundersökningar från SCB /85visar att de personer som bor på landsbygden elleri mindre tätorter, dvs. orter med mindre än 5 000invånare, reser i kilometer räknat mer med bilän människor i storstäder.Det har gjorts en del för att lindra dessa effekter förglesbygden. Fordonskatten sänktes för ett antal årsedan med i stödområdena. Detinnebär per liter om man kör 2 000mil . Det är bra. Men nackdelen meddetta är att det gynnar enbart privatpersoner ochenbart människor som är mantalskrivna i ettstödområde. Jag kommer själv från Västerbottenslän. Om jag skulle vara mantalskriven hemma hosmina föräldrar i skulle jag få dennasänkning, oavsett om jag kör bil i , Stockholmeller någon annanstans i landet. Oavsett var jagskulle köra skulle jag dra nytta av detta. Det tyckerjag inte riktigt skall vara poängen. Det är demänniskor som verkar och bor i dessa områden somskall få denna skattesänkning.Som sade har reseavdragen höjts från12 till per mil. Det är också bra. Men BoLundgren måste erkänna att han från början inteville göra detta. Det var efter ett opinionstryck somdenna höjning skedde. Men vad handlar detta om?Jag har gjort en kalkyl.Om man har tio mils pendling -- fem mili varje riktning -- vilket inte är helt otroligt om manreser exempelvis mellan och . Då fårman kompensation efter skatt för tio milskörning per dag till följd av denna höjning.SCB visar också i sina undersökningar att de somgynnas av höjda reseavdrag är framför alltmänniskor i storstadsområdena, därför att de igenomsnitt har högre reseavdrag. Det beror på attmänniskor i mindre tätorter bor näraarbetsplatserna. Men det finns en mycket känsliggrupp som har långa pendlingsavstånd och som intefår så mycket kompensation för detta.Vad är då fördelen med en regionalt differentieradbensinskatt? Jo, den skulle öka rättvisan förmänniskor som bor och verkar i glesbygder. Detskulle bli en synlig kompensation, vilket jag anseratt man också skall ta med i bilden. Det blir ett slagspsykologisk effekt av att man ser att det finns enviss fördelningspolitik även på detta område somgäller bensinskatten. Det riktas även tillnäringslivet som verkar i glesbygden och i t.ex.Norrlands inland. Det gynnar även turismen. Närmänniskor kör i dessa turistlän kan de få lägrekostnader. Det skulle inte handla om enbart varman är mantalskriven.Statsrådet hävdar att detta skulle innebäraadministrativt merarbete. Det är klart att detinnebär ett visst administrativt merarbete. Mendatateknologin har faktiskt utvecklats i . Vihar t.o.m. klarat av det som var helt omöjligt förnågra år sedan, nämligen differentieradmervärdesskatt på livsmedelsområdet. Detta harlivsmedelshandeln klarat av utan att, såvitt jagförstår, skattemyndigheten har knäat på grund avdetta. problem består kanskeav andra saker. Jag tror därför att vi skulle kunnaklara av detta om det fanns en politisk vilja och attvi skulle kunna hitta ett system som innebar att viskulle få en större rättvisa när det gäller hurbensinskatten slår. Jag tror att en regionaldifferentiering därför skulle vara välkommen ochupplevas positivt av människor. Den typ avbensinskattehöjningar som tvingas fram avsamhällsekonomiska skäl skulle då upplevas sommer rimliga och rättvisa. Därför efterlyser jagstatsrådets vilja att se närmare på dessa idéer.Anf. 63 Statsrådet ():Herr talman! Jag är glad över att vi är överens omatt man inte borde ha höjt bensinskatten. Det var ioch för sig inte samhällsekonomin som krävde det,utan det var Socialdemokraterna, på grund av attde inte var beredda att acceptera tillräckligt storaneddragningar i utgiftsnivåerna.Det är förhoppningsvis även en oavsiktligmissuppfattning att tro att jag skulle ha motsatt migen höjning av reseavdragen. Tvärtom kan jaggarantera att så länge som det kan skapasstatsfinansiellt utrymme för avdrag ellerskattesänkningar, och helst sänkningar när detgäller skattesatserna, kommer jag att försökagenomföra så mycket som möjligt.Sedan säger att behovet av enregional differentiering är stort. Då får man försökase litet grand på vad det kan finnas för underlag fördetta. Om man tittar på reseavdragen vid 1992 årstaxering, dvs. för , och ser på olikalän finner man, vilket förvånar en del, att antaletpersoner med reseavdrag är större i flera andra länän i Norrlandslänen. Genomsnittet för hela riket är15 %. I Norrlandslänen är genomsnittet ,, , och i ,, , ochNorrbottens län. Det största antalet personer somfår reseavdrag finns i län där siffran är21 %. Därnäst kommer ,sedan kommer och länmed 19 %.Det kan emellertid vara fråga om olika kostnader.De siffror som jag har räknat upp gäller antaletpersoner. Men frågan är hur stora avdrag som dethandlar om i procent av den inkomst av tjänst sommänniskor har redovisat. Detta tycker jag är ettrimligt mått. Jag utgår från att det är lättare atthantera löntagarsituationen när vi ser på inkomstenav tjänst. Då får man ett mått på hur stor andeldetta utgör i procent av inkomst av tjänst. Då finnerman att det även i detta sammanhang är de nämndalänen som kommer före Norrlandslänen. Till dessakommer även . Det är alltså fråga omen ganska jämn fördelning när det gäller såvälandelen personer som har reseavdrag somreseavdragen i procent av den inkomst av tjänstsom människor har. Det kan naturligtvis inom varjelän finnas variationer.Det som föreslår -- jag förutsätteratt det skall vara statsfinansiellt neutralt -- är ensänkning av bensinskatten i vissa regioner, t.ex. iNorrlandslänen som ju är mindre utsatta än vissaandra län, och en höjning i t.ex. ochHalland, som har den största andelen. Jag anserinte att detta är en rimlig ståndpunkt. Om man skallgenomföra ett förslag, måste man utgå från att detfinns ett behov. Enligt min uppfattning visar dessasiffror att detta behov av regional differentieringinte finns.Anf. 64 ():Herr talman! Jag har förstått att Bo Lundgrengärna vill sänka skatter. Här ger jag Bo Lundgrenmöjlighet att delta i en skattesänkning. Destatsfinansiella effekterna skulle säkert inte bli såallvarliga i och med detta. Vi skulle säkert klara avatt hitta en besparing som kan lösa problemen utanatt vi behöver höja skatten för andra. Jag tror attdetta är ett sätt att konkret sänka skatten, och vikan inrikta denna skattesänkning på områden därdetta verkligen skulle noteras med tacksamhet. Detskulle säkert bidra till att öka skatteministernspopularitet i vissa områden i Sverige.Det viktiga i detta sammanhang är det principiella.Där man har alternativ måste förutsättningen attanvända kollektivtrafik vara bättre. I så fall är maninte lika beroende av ett enda transportmedel.Det andra som också är principiellt viktigt är: Vadvill vi åstadkomma med en relativt hög bensinskatt,oavsett om man tar med den senasteskattehöjningen eller inte? Jo, det är inte bara attsuga in pengar till statskassan, utan det är bl.a. atthålla bensinförbrukningen på en lägre nivå ochdärmed även bilkörningen. Det finns ettmiljöargument i det hela. Det är därför vi även harökat skillnaden i pris mellan blyad och oblyadbensin.Men var finns de största miljöproblem som orsakasav bensinförbrukning och bilkörning? Det ärknappast i i inland eller iÅre eller i kommun. Dessa problemfinns i och i andrastorstadsområden och större tätorter. Jag anser inteatt t.ex. borde omfattas av endifferentiering, men däremot och Sorsele.Det är dessa principer i skattesystemet som jagefterlyser, att man i skattesystemet tar hänsyn tillolika saker.Jag kan nämna att det finns en miljöavgift inbyggdi bensinskatten. Det är en koldioxidavgift på 74 öre.Man skulle kunna laborera med en sådan avgift ochlåta den slå olika i olika områden i . Mankunde låta den slå hårdare i områden där man villminska biltrafiken mer, där det finns fler alternativoch där det är möjligt att styra över till enkollektivtrafik som är relativt väl utbyggd.Det har även tagits fram statistik bl.a. i sambandmed att skattereformen genomfördes. Den visar attmedelkörsträckan per fordon inte är så mycketlängre på exempelvis landsbygden i norr än iexempelvis , men den är ändå längre äni en del andra områden i . Men framför alltär antalet bilar per hushåll mycket större påexempelvis landsbygden i norr, därför att man imycket större utsträckning tvingas ha två bilar.Varje vuxen hushållsmedlem måste ha var sin bil.Det behöver man inte ha på samma sätt iStockholm. I norr är man beroende av bilen på etthelt annat sätt.I storstadsområdena förekommer det mycketarbetspendling på grund av att t.ex. Stockholmbyggs upp på ett sådant sätt att man skall pendla;man skall bo i en del av staden och arbeta i enannan. Sådan har utvecklingen varit. Det är någotsom man måste försöka komma åt, både medsamhällsplanering och med utbyggnad avkollektivtrafiken. I storstadsområdena har manproblem med bilar -- trängsel och miljöproblem.Men om man bor i en by fyra--från en tätortinnebär det problem, och till det måste hänsyn tasvid utformningen av bensinskattepolitiken.Anf. 65 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig börja med att tala ombehovet. Det går inte att komma ifrån att bilden avreseavdragen visar var problemen kan finnas. Detär ett mått på om man behöver bilen och om manmåste ha kostnader för bilen. Det visar sig då attde största problemen, om vi nu skall kalla det förproblem i detta avseende, finns i ,, och . Omman dessutom, vilket jag tycker är rimligt, ser omdet kan röra sig om längre sträckor och också ser påantalet personer, vilket inte säger hur långasträckor det rör sig om, kan man titta påreseavdragen i procent av inkomsten. Då finnerman att det även där är ett antal andra län somkommer i fråga.När det gäller bedömningen av det administrativaarbetet -- bortsett från att problemet är jämntfördelat över landet, även om det finns toppar ochbottnar, och topparna finns alltså inte iNorrlandslänen -- var vi överens om att det finns ettadministrativt problem men att det skulle kunnahanteras. Ja, möjligen om det hade gällt ett förslagrörande Norrlandslänen eller vissa andra län. Mennu säger att inte skallomfattas men däremot . Jag antar att det ifråga om län, som ligger väl framme idetta sammanhang, skulle vara normal bensinskatti tätort men att det i ,eller Tommelilla, som ärglesbygdsområden, skulle vara lägre bensinskatt.Det skulle i sin tur innebära att människor när depasserade förbi skulle passa på att tanka på deställen där bensinskatten är lägst. Var och en inseratt det måste bli ett komplicerat system om vissaorter skall ha lägre bensinskatt.Jag har full förståelse för mot bakgrund av att det råder enutbredd missuppfattning att det för vissa regioner ilandet finns ett specifikt problem som kan lösasgenom differentieringar. Det är helt klart avstatistiken att problemet finns överallt i landet ochinte kan lösas på det här viset.Anf. 66 ():Herr talman! Hur reseavdragen slår över landet ärförst och främst inte enbart beroende av om manhar ett behov av att använda bilen för resor tilljobbet. Att man måste transportera sig till jobbetär klart, men det finns i större tätorter alternativ ibetydligt större utsträckning. De brister som finns ikollektivtrafikens utbyggnad kommer där kanskeatt åtgärdas genom Dennisuppgörelser ochliknande insatser.Men vad man glömmer bort i debatten är att maninte får stirra sig blind på resebidragen. Det gällerhär alla resebehov. Den som skall åka till affären,till kulturella nöjen osv. har inget alternativ i deområden som det gäller. Man måste se till helheten.Statistiken visar att man tvingas till en störrebiltäthet i dessa områden, exempelvis istödområdena, än i övriga . Man är i dessaområden på ett helt annat sätt beroende av bilen.Mitt förslag till differentiering innebär inte helleren differentiering mellan ochgrannkommunerna i länet. Jag är bl.a. inriktad påstödområdesindelningen. Vi har ett väl uppbyggtsystem med stödområden, och vi kan följa derasindelning. Man rör sig då i glest befolkadeområden. Eftersom det ofta är ganska långt mellanbensinmackarna, slipper man problem med attdessa på nära håll tillämpar olika skattesatser.Jag ser det alltså som ganska enkelt att lösa sådanaproblem. Men frågan är också i vilket avseendeman är mest handikappad i ett stödområde. Jo, detär avståndsmässigt.