prot · GH0910 · 1993-10-19 00:00:00 — Där harinte reformen, trots ekonomisk stimulans, varitspeciellt framgångsrik.Det finns ett antal områden som inte är bra. Dendebatt som fördes omäldreomsorgen -- detta är ingen ny debatt --handlade om oklaraansvarsförhållanden. En del problem finnsfortfarande på områden där ansvarsförhållandenaär oklara. Jag tror personligen inte att det bästasättet är att hoppas på ett samarbete. Det hoppadesvi på . Jag tror att det är betydligtbättre att göra klara ansvarsområden, både när detgäller rehabilitering och när det gällerhjälpmedelsförsörjning.När det gäller frågan om den medicinskakompetensen hos kommunerna och möjligheternaatt få tillgång till den, får vi föra debatten omhemsjukvården respektive hela primärvårdenvidare och fundera över om det skall finnas mermedicinsk kompetens hos kommunen somhuvudman. Det är möjligt att det är en lösning.Man säger i ÄDEL-utvärderingen att det är svårtatt avgöra vad det är som orsakar de problem somvi ser inom äldreomsorgen. Är det ÄDEL-reformen? Jag får återkomma till det senare.Anf. 128 Socialminister ():Herr talman! När det gäller de särskildaboendeformerna och ombyggnaden avsjukhemmen delar jag uppfattningatt det går mycket trögt med ombyggnaden avsjukhemmen. Det hindrar dock inte att andelenpersoner som tvingas bo i flerbäddsrumsammantaget har minskat, vilket jag ser som englädjande utveckling. Det är riktigt att vi gärnaskulle se att vi hade en ännu snabbare utvecklingnär det gäller ombyggnaden av sjukhem. Vifunderar nu på om det finns möjligheter att göranågot åt utformningen av statsbidraget för attbättre kunna nå det uppsatta målet.Jag kan ge rätt även på den andrapunkten. Det är alltid svårt att nå goda resultat ochhoppas på samordning när man har ett splittratansvar. Det finns dock exempel på landsting ochkommuner i som samarbetar bra när detgäller rehabilitering. Jag tror att man kan nå en delresultat genom att lyfta fram goda exempel.Rehabiliteringsområdet är ett område där jag troratt vi aldrig kommer att kunna få bara enhuvudman. Det kommer alltid att vara ettsamarbete mellan dem som bedriver medicinskrehabilitering och dem som skall fortsätta attrehabilitera när den medicinska rehabiliteringen ärklar. Där måste vi hitta bra samarbetsformermellan landsting och kommuner. Jag är inte allsfrämmande för förskjutningar när det gälleransvarsförhållandet mellan landsting ochkommuner på den punkten, liksom när det gälleransvaret för de sjukvårdande insatserna på t.ex.sjukhem.Anf. 129 ():Herr talman! Jag går över till de frågor som jag intehann med förra gången. När det gäller deekonomiska förhållandena är det otvetydigt så attde har spelat en roll. De anges i alla fall ofta somorsak när man är ute. Det är naturligtvistacknämligt att kommunerna ges en bättreekonomisk situation . De 50 miljonerna ärbra till att bedriva utveckling, men de löser inteproblemen med kommunernas framtida ekonomi.Det som oroar är hur det skall gå senare . Bilden av kommunernas ekonomiskasituation är minst sagt dyster som kravenökar inom äldreomsorgen. Andel äldre äldre ökarju också fortsättningsvis.Att jag har angett de nya driftsformerna beroregentligen på att det inte kan uteslutas att det nyatänkande som håller på att växa fram på sina håll ilandet, framför allt i storstadsområdena därproblemen är störst, har haft betydelse föräldreomsorgen och de problem som har uppstått.Den bild som ges är att man har klarat sig bättre ismå kommuner. Där har också marknadstänkandetfått mindre genomslag.Anf. 130 Socialminister ():Herr talman! Dessa pengar, de 50 miljonerna, ärnaturligtvis inte avsedda att lösa någraunderskottsproblem eller stora ekonomiskaproblem i kommunerna. De är avsedda attuppmuntra projekt som sedan kan bli godaexempel för kommunerna.När det gäller kommunernas ekonomiska situationi stort har vi all anledning att vara bekymrade.Kommunförbundet redovisade en rapport förungefär , där man pekar på ett gapmellan behov och tillgängliga resurser motsvarande8 kr i kommunalskatt . Det är självklart att detta gap inte kantäppas till på ett enkelt sätt, utan detta kommer attställa kommunerna inför enormt stora uppgifteroch utmaningar under 90-talet.Jag vill inte utesluta att någon del av gapet kanklaras genom kommunalskatter och, till någon del,genom ökade avgifter. Men till stor del måste viförlita oss på att den totala kommunalaverksamheten kan effektiviseras ytterligare, bl.a.därför att det är nödvändigt att friställa resurser tillområden där jag inte tror att det går atteffektivisera särskilt mycket. Dit hör äldreområdet.Anf. 131 ():Herr talman! Jag har inget svar att ge, men man börta upp frågan om det förändrade synsätt som finnsnär det gäller de äldres situation, de sjukassituation, köp--sälj-metoderna osv. och om vilkeninverkan detta haft på förtroendet för sjukvårdenoch äldreomsorgen t.ex. Vi ser ju beträffandeäldrebarometern, som huvudsakligen är positiv, attdet trots allt finns en stor grupp äldre som kännerstor oro för framtiden.Till slut några ord om avgifterna. i en debatt som vi hade :''Som jag tidigare sade vill jag inte utesluta att viändå kan komma fram till att vi behöver ettdetaljreglerat högkostnadsskydd. Men låt förstkommunerna visa vad de kan. Om de misslyckas,och analyser och våra egnabedömningar tyder på att det inte blev som vihoppas: låt oss då reglera i efterhand, -- -- --. ''En stor grupp pensionerade lever dock under skäliglevnadsnivå. Det är djupt olyckligt. Många av deproblem som vi lyfte fram när beslutet fattades idecember månad har, tyvärr, besannats iverkligheten. Vad ämnar socialministern göra åtdet?Anf. 132 Socialminister ():Herr talman! Mitt besked från den debattenkvarstår. Vi skall följa utvecklingen i kommunerna,och vi kommer -- som jag nämnde i mitt svar -- attfå en rapport . Då kan vi bättrebedöma utvecklingen. Det finns en dellarmsignaler, det vill jag inte förneka, i den rapportsom kom med . Men det varbara efter det att de nyaavgiftssystemen hade införts.Jag utgår därför från att en hel del kommuner, närman ser konsekvenserna av de nya reglerna,kommer att göra korrigeringar. Men detta vet vimera om när rapporten kommer. Dåskall jag återkomma till och andramed besked om vad jag tycker är lämpligt att göra.Anf. 133 ():Herr talman! Jag tackar för det tillägget. Man vetju inte riktigt säkert hur det är. Jag tror i alla fallinte att situationen har förbättrats. Till en del harju den debatt som förts handlat delsom kvaliteten i vården, dels om avgiftssättningen.Jag för min del tycker att det är helt orimligt när detgäller boendeformerna, t.ex. sex- ochfyrbäddsrum, att över huvud taget betala enhyresavgift. Den frågan borde vi se över.Överläggningen var härmed avslutad.23 § Svar på fråga 1993/94:24 om prioriteringenav vårdnadsbidragetAnf. 134 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig varförregeringen anser att ett vårdnadsbidrag är viktigareatt införa än en sysselsättningsgaranti för personermed svåra funktionshinder.En regerings politik innebär en avvägning mellanolika intressen. Om nya resurser alltid skall anvisastill det område där behoven i något slags objektivmening är störst skulle naturligtvis biståndet tilluvecklings- och öststater komma före allting annat,också före den handikappreform som riksdagenbeslutade om . Men också andra synpunktermåste vägas in.Den prioritering regeringen har gjort är resultatetav en samlad bedömning, gjord på grundval av denregeringsförklaring som avgavs när regeringentillträdde.Anf. 135 ():Herr talman! Jag inser också att den härprioriteringen är gjord på grundval avregeringsförklaringen. Personligen tycker jag attdet är en väldigt dålig prioritering -- därmed intesagt att mitt parti per automatik skulle kunna göraförbättringar när det gäller handikappreformen. Vihar ju ett underskott på 200 miljarder. Varje nyreform måste därför vägas på guldvåg innan dengenomförs.Men om det skulle uppstå ett ekonomiskt utrymmeom 2 eller 3 miljarder tycker jag inte att man förden skull skall införa ett orättvist vårdnadsbidragsom alls inte behövs och som inte alls gynnar degrupper som har behov av sådana här åtgärder. Jagtänker t.ex. på de handikappade och derassysselsättningssituation. Det sades ju att denenda anledningen till att man inte införde ensysselsättningsgaranti var statsfinanserna. Detkunde jag acceptera. Men jag kan inte accepteradetta när man väger det hela mot ettvårdnadsbidrag.Överläggningen var härmed avslutad.24 § Svar på fråga 1993/94:29 om införande avvårdnadsbidragAnf. 136 Socialminister ():Herr talman! har frågat mig om jagvet hur många förvärvsarbetande som kommer attstanna hemma för att ta hand om sina barn för 2 000kr eller per dag.Enligt vad jag inhämtat har den arbetsgrupp somnyligen haft i uppdrag att bedöma konsekvensernaav införandet av ett beskattat vårdnadsbidragingående diskuterat denna fråga. Den harkonstaterat att det inte finns något underlag för attbedöma hur de aktuella familjerna kommer attpåverkas av införandet av vårdnadsbidraget.Arbetsgruppens kalkyler bygger därför påoförändrat beteende. Inte heller jag har underlagför att göra någon annan bedömning.Anf. 137 HANS ():Herr talman! Jag tackar socialministern för svaretmen är naturligtvis inte nöjd med det.Jag har ställt frågan med utgångspunkt i det faktumatt regeringen lägger fram ett förslag om ettvårdnadsbidrag som ger per dag. Dethandlar om att regeringen i ett för landet besvärligtekonomiskt läge prioriterar vårdnadsbidragetframför andra saker. Min fråga är också intressantså till vida att regeringen rimligtvis borde ha gjorten bedömning för att se hur många som kan tänkasanvända möjligheten att få per dag i stället föratt förvärvsarbeta.Av svaret att döma har någon sådan bedömninginte gjorts. Det får mig att dra slutsatsen att dettaär ännu ett utslag av den s.k. önskeregeringen, dvs.att de ingående partierna skall ha sina hjärtefrågorlösta. I det sammanhanget måste jag fråga hur detstår till när man gör en sådan här prioritering --precis som var inne på i föregåendefrågedebatt.Socialministern har ju ansvaret för jämställdheten.Jag måste därför fråga socialministern i vilketavseende han anser att vårdnadsbidraget bidrar tillökad jämställdhet mellan kvinnor och män.Anf. 138 Socialminister ():Herr talman! För det första vill jag betona attregeringen ännu inte har lagt fram något förslag.Vad som än så länge finns är ett förslag utarbetat aven arbetsgrupp. Det är möjligt att regeringenkommer att komplettera gjorda bedömningar såsmåningom.För det andra är svaret på sistafråga att jag inte tror att vårdnadsbidraget ger någotdirekt bidrag till jämställdheten.För det tredje måste jag få ställa en motfråga: TrorHans Karlsson verkligen att det finns någon som villstanna hemma för ?Anf. 139 HANS ():Herr talman! Vad jag säger är ju att jag intetror att någon vill göra det. I det perspektivet är detväldigt förvånande att regeringen lägger fram dethär förslaget.Jämställdheten handlar ju om att kvinnor och mänskall delta på lika villkor och under sammaförutsättningar. Av allt att döma kommervårdnadsbidraget, i den mån det får genomslag, attmotverka jämställdheten.Vi politiker beskylls ju ibland för att säga en sak ochgöra något helt annat. Socialministern ochFolkpartiet förefaller ha hamnat i den situationen idet här läget. Jag tycker alltså att vårdnadsbidragetmissgynnar jämställdheten. Därför förvånar detmig mycket att socialministern och regeringenlägger fram ett sådant förslag.Jag måste också fråga om socialministern inuvarande statsfinansiella läge anser det rimligt attsatsa de här miljarderna på detta förslag samtidigtsom vi har långtidssjuka, människor som ligger påvåra sjukhus och äldreboende som får stå tillbaka.Anf. 140 Socialminister ():Herr talman! För det första vill jag konstatera attom vi är överens om bedömningen att ingenkommer att stanna hemma för , harreformen inga negativa effekter på jämställdheteni varje fall.För det andra kan vi konstatera att det redan i de som stannar hemma för . Defår ganska dålig ekonomi och tvingas till storaekonomiska uppoffringar. Vårdnadsbidragetinnebär att de här människorna kommer att få göranågot mindre ekonomiska uppoffringar. Jag kaninte se att det är en jättestor nackdel.Beträffande tredje fråga som gälldedet statsfinansiella läget vill jag säga att jag redanhar svarat på den frågan i debatten med JanAndersson. Jag har inget ytterligare att tillföra.Anf. 141 HANS ():Herr talman! Är det inte så, socialministern, att desom redan har stannat hemma har gjort det avandra skäl än för att ta hand om barnen? Mansköter arbetet hemifrån i stor utsträckning -- mansköter t.ex. delar av familjejordbruket ellerbokföringen i makens firma från hemmet. Dethandlar om att pengar ur statskassan skeppas övertill grupper som relativt sett redan är gynnade. Jagförstår att de är mycket tacksamma över det härbidraget, det skulle alla vara, men frågan är om detär rimligt att göra en sådan prioritering i detta läge.Anf. 142 Socialminister ():Herr talman! Jag vet att det finns ganska mångastudier som visar att de familjer som bara har enfamiljeinkomst lever under ganska dåligaekonomiska förhållanden. Det gäller självfallet intealla familjer, men det gäller i hög grad gruppen somsådan.Det finns redan ett stöd, som jag förmodar att HansKarlsson stöder, som i hög grad riktar sig till de härfamiljerna, och det är det riktade bostadsbidraget.Det här innebär ytterligare en förstärkning förekonomin i familjer som har en mycket dålighushållsekonomi. Jag kan inte se att det är någonkatastrof på något sätt, utan tvärtom är det säkertett välkommet bidrag för familjer som har en dåligekonomisk situation.Anf. 143 HANS ():Herr talman! Jag tror säkert att det här bidraget ärvälkommet, och visst finns det familjer som har endålig ekonomisk situation. Men skall vi utveckladen tankegången bär det ganska långt hän,eftersom vi har mängder av arbetslösa och andrasom står i socialbidragskön. Det är emellertid intede grupperna som i stor utsträckning får det här,utan i den mån de här pengarna kommer att gå utkommer de att gå till grupper som relativt settredan är gynnade.Överläggningen var härmed avslutad.25 § Svar på fråga 1993/94:8 om karensdagarnai arbetslöshetsförsäkringenAnf. 144 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig om jag ärberedd att ändra övergångsreglerna för det nyligeninförda karensdagssystemet mot bakgrund av attdet framkommit i massmediernaa att en kvinna efter att ha arbetat fyra timmar.Regeringen har beslutat om förändringar fr.o.m.den 1 november 1993 i de nu gällandeövergångsreglerna. Beslutet innebär att den somden eller senare haft ettförvärvsarbete som varat än 30kalenderdagar inte behöver fullgöra femkarensdagar. De problem som beskrivs i frågan bördärmed ha fått sin lösning.Anf. 145 ():Herr talman! Jag ber att få tackaarbetsmarknadsministern för svaret.Den socialdemokratiska gruppen i riksdagenröstade ju emot de extremt krångligaövergångsbestämmelser som infördes i anslutningtill beslutet om försämringar iarbetslöshetsförsäkringen. I anslutning till attbeslutet förbereddes i hade vi en mycketomfattande debatt. Vi riktade en skarp kritik motregeringen och för det sätt somman hade utformat förslaget. Jag tyckerfortfarande att övergångsbestämmelserna, trotsden här förbättringen, var en dålig lösning. Men detgoda behöver ju för den skull inte vara det bästasfiende. Det är därför bra att ministern ochregeringen på det här sättet åtminstone hargenomfört denna förbättring.Det jag vill fråga ministern om är: Vad händer meddem som redan har drabbats av det sjabbel somdetta har inneburit? Betyder ministerns svar att desom har fått avräkningar under den här periodenfår tillbaka pengar som de har ''blivit av med''?Dessutom skulle jag vilja frågaarbetsmarknadsministern: den härförändringen att arbetsmarknadsministern nu hartagit tillbaka den kritik som tidigare riktades motSocialdemokraterna, bl.a. i pressmeddelanden somunder debattens gång lämnadeArbetsmarknadsdepartementet med påstånden omatt den socialdemokratiska gruppen gick ut medinte bara felaktig utan dessutom oriktiginformation?Anf. 146 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag har personligen undersökt dennafråga. De som har fått karensdagar efter en korttids jobb behöver inte ens ansöka om att fåpengarna tillbaka, utan de betalas tillbakaautomatiskt. Det här gäller alltså samtliga berörda,fram till nu och framöver.Jag har hört talas om vårens diskussion. Om jag harförstått det hela rätt, fick socialdemokraterna tagpå ett första delningsexemplar av förslaget, somicke ens hade redovisats för mig. Utifrån detmaterialet utspann det sig sedan en riksdagsdebatt.I det förslag som regeringen slutligen lade fram iriksdagen var detta emellertid icke aktuellt.Debatten blev av denna anledning något förvirrad.Så kan det ju bli ibland.Anf. 147 ():Herr talman! Det känns inte särskilt meningsfulltatt gå tillbaka och debattera en histora, särskilt inteom den är så färsk så att den finns i riksdagensprotokoll; var och en kan gå tillbaka i protokollenoch läsa. Jag vill bara kommentera detarbetsmarknadsministern nu säger. I det här falletär det en helt felaktig historieskrivning.Regeringsförslaget innebar att vid arbetslöshetförsta gången skulle reglerna tillämpas som omarbetet hade upphört. Lagrådet konstaterade då attdet skulle tolkas som att det gällde arbete,sjukdom, vård av barn och liknande. Ett enhälligtutskott ändrade på detta, förutom det somministern nu själv har ändrat på.Jag vill ställa ytterligare en fråga: Hade intearbetsmarknadsministern för avsikt att komma tillriksdagen och redovisa dennaförordningsförändring?Anf. 148 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Förordningsförändringar går bra attanmäla för riksdagen.Anf. 149 ():Herr talman! Också jag är fullt medveten om att detgår att anmäla förordningsförändringar förriksdagen. Min fråga gällde närmast om ministerninte hade haft för avsikt att ge någon utförligareinformation i den här frågan, som naturligtvis harupprört många och som också var föremål för ensådan omfattande debatt.Dessutom skulle jag vilja veta om ministern ärberedd att kommentera vad statssekreteraren iArbetsmarknadsdepartementet säger, nämligen på departementet är beredd att genomföradenna viktiga förändring och att man nu enbartsöker ett sätt att undvika att gå till riksdagen.Anf. 150 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Jag har inte hört några sådanauttalanden, och därför vill jag inte kommenteradem.Anf. 151 ():Herr talman! Inte heller jag har hörtstatssekreteraren uttala detta, men jag har sett deti skrift. Att ministern inte vill kommentera saken ärkanske svar tillräckligt.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1993/94:63 om det statligastödet vid flyttning av företagAnf. 152 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig omregeringen avser att vidta några åtgärderbeträffande statligt stöd vid flyttning av företag närdet inte handlar om nyetablering.Inledningsvis vill jag framhålla vikten av att allaregioner i vårt land har ett välutvecklat näringslivför att som helhet skall kunna utvecklaspositivt. Ett av medlen för att nå detta mål ärsamråd med och lokalisering av privatatjänsteföretag till våra svaga och ensidigaarbetsmarknader.Detta samråd började , när dåvarandeStatens industriverk (SIND) enligt sin instruktionskulle ''svara för lokaliseringssamråd med företaginom den privata tjänstesektorn för att befrämjaregional balans''. gav dåvaranderegeringen dessutom ett uppdrag att ''särskiltanalysera och utveckla metoder och medel för attpåverka utbyggnaden och lokaliseringen av företagoch verksamheter inom den privata tjänste- ochservicesektorn till stödområden''.Regeringskansliets samråds- ochlokaliseringsverksamhet har pågått sedan hösten1987, och beslut om verksamheten har fattats av enenig riksdag. Verksamheten har resulterat ibeslut om etablering av ca 4 200 jobb i framför alltmindre orter i stödområden.Bakgrunden till företagssamråden är dendjupgående strukturella obalans påarbetsmarknaden som alltjämt finns i vårastödområden. Sysselsättningsnivån är låg, och detråder brist på privata tjänsteföretag och därmedjobb för kvinnor. Detta göra att kvinnorna flyttar,och därigenom skapas en obalans även ibefolkningsutvecklingen.Verkligheten är att många kommuner istödområden har förlorat 20--av sinfolkmängd , och denminskar fortfarande, med allt vad detta innebär avsviktande serviceunderlag och svårigheter att få tillstånd en positiv näringslivsutveckling.Privata tjänsteföretag betyder därför oerhörtmycket, både när det gäller att breddaarbetsmarknaden och när det gäller att genäringslivet en allsidig utveckling och en kraftfulltillväxt.Under de senaste åren har vi kunnat notera enförändring i företagens lokaliseringsmönster. Alltfler nybildade tjänsteföretag etablerar sig nu ilandets mest sysselsättningssvaga områden med sinproduktion. En del av dessa företag förläggerdessutom huvudkontoret till Stockholm.I sin delrapport ''Underlag för översyn avregionalpolitiken'' framhållerNärings- och teknikutvecklingsverket ()att ''arbetet med att utlokalisera tjänsteföretag börfortsätta eftersom det vid utvärderingarna visat sigge mycket goda effekter för både företag ochregion''.Avslutningsvis vill jag säga att arbetet med attlokalisera tjänsteföretag är en långsiktigverksamhet, som ibland ger resultat först efter fleraårs diskussioner och förhandlingar. Det är därförviktigt att arbetet med att bredda de mindrearbetsmarknaderna bedrivs kontinuerligt och attsamråden med tjänsteföretag sker fortlöpande föratt kunna intesifieras vid en konjunkturuppgång.Anf. 153 ():Herr talman! Jag vill tacka försvaret. Jag vill också instämma i vikten av att allaregioner i vårt land har ett välutvecklat näringslivför att som helhet skall utvecklas positivt,så att det inte uppfattas som att det här finns någraskiljaktigheter från min sida.Anledningen till min fråga är att jag har kunnat läsai pressen att t.ex. ett Brommaföretag som ansåg attvinstmarginalerna började bli för knappa har fåttstatligt stöd för att flytta en del av verksamheten tillSmedjebacken. Notan för flytten fårskattebetalarna betala, eftersom regeringenlämnade ett bidrag på fördenna operation.26 personer ställs nu utan jobb i . Destatliga pengarna går inte enbart till utbildning ochföretagsflytt. Utbildningen äger rum i ,och då skall de människor från someventuellt kommer att inneha dessa arbeten iframtiden att utbildas och ha hotellkostnader osv.här. Det finns igen garanti för några nya jobb, ochdet blir heller inte några nya jobb.Jag har svårt att förstå hur regeringen kan satsaskattebetalarnas pengar på att skyffla runt jobb ochmänniskor inom landet. I en högkonjunktur kandet vara möjligt och begripligt. Men arbetslöshetenslår blint överallt, inte minst i denna region.Att regeringen med 200 miljarder ibudgetunderskott ger ett företag som skall flyttajobb inom landet 5,5 miljoner är för migobegripligt. Det vore bättre om miljonernaåtminstone satsades på något nytt i Smedjebackeneller på att locka hit utländska företag. TyckerBörje att pengarna används rätt? De gerju inte fler arbetstillfällen, utan det är kansketvärtom.Anf. 154 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! Det är just det som har skett i myckethög utsträckning, dvs. att det är utländska företagsom har valt våra mindre orter. När det gäller detaktuella företaget satt det fast i en hyresnivå somvar av den arten att deras amerikanske ägare intekunde acceptera den. var faktiskthotat.I det läget sökte man enannan lösning. Dessutom ville man välja en ort sompassade för ett stort lager och transporter ut fråndet lagret. Som ärendet har dragits för mig, och jaghar träffat företagets amerikanske ägare och VD,var troligtvis detta räddningen för alla dessa jobb.Anf. 155 ():Herr talman! Det som utmärker inte minstStockholms län är det stora antalet varsel inomtjänstesektorn. Tre av fyra varslade kommer i dagfrån tjänstesektorn. Det är fortfarande obegripligtför mig att man använder pengar till att skyffla runtmänniskor i stället för att göra insatser så att manfår till stånd nya arbetstillfällen.