prot · GG0961 · 1993-02-12 00:00:00 — Den dåliga ekonomin användssom förevändning för betydande nedskärningar iden kommunala verksamheten.Antalet nämnder och styrelser minskas. Allt färremedborgare kan nu vara med i de beslutandeförsamlingarna. Nya organisationsmodeller införs,exempelvis beställar--utförar-modeller ellerchecksystem, vilket innebär att inflytandet för deåterstående politikerna drastiskt minskas.Det är den nya kommunallagenträdde i kraft. Under detta år har storaorganisatoriska förändringar skett i kommunerna.Det beräknas att ca 8 500 kommunalaförtroendeuppdrag samt ca 600 styrelser ochnämnder har försvunnit. Färre politiker och ettmindre antal styrelser och nämnder behöver inteautomatiskt betyda mindre demokrati. Det handlarockså om hur de förtroendevalda utövar politiken.Det som är mycket viktigt och behöver utökas ärkontakten mellan politikerna och medborgarna.En av de nya organisationsmodeller som mångakommuner infört är beställar--utförar-organisationer, som enligt mitt förmenande bl.a.har inneburit att kontakten mellan medborgare ochpolitiker minskat. I mitt hemlän har de tre störstakommunerna samt infört dennaorganisation.Denna modell innebär att man skiljer denproducerande verksamheten från den styrandebeställardelen av organisationen. Deförtroendevalda blir beställare, som skall göra uppkontrakt med den egna administrationen.Beställar--utförar-organisationen innebär ipraktiken att tjänstemannagrupper förhandlar medvarandra. Politikerna blir sämre informerade pågrund av flera vattentäta skott mellan politiker ochutförare. Kontakten mellan verksamheten ochpolitikerna är bruten. Därmed bryts effektivt denenligt min mening nödvändiga dialogen mellan deförtroendevalda och förvaltningen.Risken med denna organisation är att det politiskaansvaret blir otydligare. Det är svårare förallmänheten att få besked, att hitta rätt person atttala med eller att få tala med en politiker. Det finnsockså en risk för brist på helhetssyn; varjeresultatenhet ser till sitt eget bästa. Dessutom ärorganisationen så uppdelad att det krävs dubbelkompetens, vilket gör att organisationen varkenblir billigare eller effektivare. Därutöver skapasadministration på vägen, med andra ord ökadbyråkrati.För att kontrollera utfallet av verksamheten ochhur den enskilde medborgarens situation påverkasfordras en noggrann utvärdering. Tyvärr tyder demånga försöken som dras i gång över landet på attytterst små resurser avsätts för denna politiskauppföljning -- kanske i storleksklassen en promilleeller mindre av den totala budgeten.Det som är mest allvarligt och bekymmersamt ärden minskande kontakten mellan politikerna ochmedborgarna. Inte minst i ekonomiskt besvärligatider är det viktigt att allmänheten och politikernaser samma verklighet. Medborgarna ställer krav påatt politikerna både känner till och kan prata om deproblem som finns.På senare tid har antalet kommuner som har införteller som vill införa någon form av kundvalssystemökat. Vanligast är skolpeng, barnomsorgspeng,vårdcheck eller kuponger. Därmed skallanpassningen till marknadens sätt att fungerafullföljas.Utifrån utgångspunkten att alla hade sammaköpkraft och att alla vore lika välinformerade ommarknadens möjligheter skulle det kanske kunnafungera. Men så är det inte i verkligheten. Dennajämlikhet finns inte. Dessutom är inte baraköpkraften olika, utan behoven är också olika. Hurskall detta hanteras i ett system med peng ellercheck?Riskerna för ökad segregation vid exempelvisinförande av skolpeng är betydande. En skolpeng,som är lika för alla barn, tar inte hänsyn till barnensmycket olika behov för att kunna få en likvärdigutbildning. Många barn har handikapp av olikaslag. Vissa av barnen kan behöva resurser som vidaöverstiger andra barns behov osv.Fru talman! har i januari i årredovisat en enkät som har besvarats av 197 avlandets 286 kommuner. Den visar att minst 50 000jobb i kommunerna försvinner till slutet av 1994.De största besparingarna drabbar skolan,barnomsorgen, gator och fritidsverksamhet.Minskade skatteinkomster, indragningen av de7,som den borgerligamajoriteten har beslutat samt detlagstadgade skattestoppet tvingar frambesparingarna.Den kommunala självstyrelsen med det lokalaansvaret för verksamhet och ekonomi är mycketviktig. Ett lagstadgat kommunalt skattestopp ärdärför på principiella grunder ett ingrepp i denkommunala självstyrelsen. Att genom lagstiftningupprätthålla långvariga kommunala skattestopp ärinte förenligt med den kommunala självstyrelsen.En sådan åtgärd bör endast tillgripas temporärt ochunder korta perioder.Nuvarande lagstadgade skattestopp har redanpasserat en sådan . Ett fortsattlagstadgat kommunalt skattestopp strider därförmot regeringsformen.Jag har under den allmänna motionstiden lämnat inen motion som tar upp de frågor som jag nu harredovisat. Jag ser med förtröstan ankonstitutionsutskottets kommande behandling avmin motion.Anf. 38 (nyd):Fru talman! Rubriken på mitt anförande lyder:Avpolitisera de statliga styrelserna!När man tittar i statskalender kanman börja fundera över vad för slags demokrati vihar i . I den finns många statliga styrelser,nämnder och råd uppräknade, och i dessa finnerman att en eller flera riksdagsledamöter sitter imånga av styrelserna för de uppräknadeverksamheterna.Det finns anledning att fråga sig om det är rimligtatt ha politiskt tillsatta styrelseledamöter. Det kan ivissa verksamheter vara det, men det är tveksamtom ledamöter skall sitta i sådana styrelser därverksamheterna är beroende av statliga medel ochdärför får sina medel genom riksdagsbeslut -- beslutsom de folkvalda själva är med om att fatta.Jag är mycket tveksam till den ordning som rådernu, därför att den riksdagsledamot som går in i enstyrelse går in i en annan roll än den folkvaldes ochtar med sig den rollen in i . Dettaförhållande kan rubba tilltron till oväld.Nu finns det de som invänder och säger att det ärklart att folket måste ha insyn i de statligaverksamheterna, och att den här insynen skallutövas av politiker och fackliga förtroendemänoch -kvinnor. Men så enkelt är det ju inte. Det finnsockså en annan sida. Verksamheten får en till syneskompetent styrelse. Den ges ett sken av kompetenssom de politiskt och fackligt tillsatta tar till sig. Detillsatta lever i myten om sin egen kompetens, ochde tror mer på sin förmåga än vad det finns täckningför i verkligheten. Föreställningen om den folkligainsynen blir en chimär och folket lever i tron att defolkvalda företräder deras intressen.Det som har hänt i den statliga Nordbanken ochden rörelsetyngda är otäckaillustrationer till vad som händer närstyrelseledamöter tillsätts på politiska och fackligameriter och inte efter kriterier somprofessionalism, kompetens och förmåga. Vad harriksdagsledamöter och fackbasar i bankernasstyrelser att göra? En gjord uppskattningpekar på att 70--av de statligt tillsattastyrelseledamöterna har socialdemokratisk ellerfacklig bakgrund. Det är förvisso hyggligt folk, mende har inget i en bankstyrelse att göra. Detta gällernaturligtvis också för andra verksamheter änbanker.Nu ursäktar sig de politiskt och fackligt tillsattaledamöterna i de här bankstyrelserna med att de juegentligen inte begrep något eller i alla fall inte såmycket. Man kan bara dra slutsatsen att de måsteha känt sig mycket smickrade över att få tillträde tillmaktens höjder, börjat leva i myten om sinkompetens och inte förstått allvaret i sin syssla. Närman sedan vet att styrelsearvodena ligger istorleksordningen 40 000--frågarman sig om det är den snöda vinningen som harvarit drivkraften.De som har drabbats är det folk vars intressen defolkvalda var satta att tillvarata. I intervjuer med denu aktuella bankstyrelseledamöterna, har deenstämmigt uttryckt att de inte är beredda att tanågot juridiskt ansvar för sinastyrelseledamotsuppdrag. Det är därför bra attregeringen har tillsatt en utredning omansvarsfrågan.Nu hoppas jag att bankkrisen skall föra något gottmed sig i ett längre perspektiv, i det att den såobarmhärtigt har riktat strålkastarna på detsystemfel i det svenska samhället som detlångvariga socialdemokratiska, korporativistiskatänkandet har gett upphov till, och som har lett tillatt professionalism och kompetens inte harprioriterats i samhällsstyret.Min tanke leds vidare till vad som händer närriksdagsledamöter engagerar sig i organisationer.Vem sätter sig över vem? Det är klart att det ärorganisationerna som sätter sig överriksdagsledamöterna. Vems intressen företräderden folkvalde i -- särintressenas ellerväljaropinionens? Många här riskerar att inte hållai tydligt medvetande att de är folkets valda ombud.Man behöver bara erinra sig LO:s makt över defolkvalda, en makt som drev in i 80-taletspolitik och in i den värsta ekonomiska krisen imodern tid. har man från LO mage att hota medpolitisk strejk.Det är dags att kasta de av socialdemokratin såomhuldade korporativistiska idéerna påskräphögen. Tar man den borgerliga regeringensstyrelseutnämningar i betraktande, finner man attäven den har svårt att göra upp räkningen med detsocialdemokratiska tänkesättet. Det kanske inte ärså konstigt, därför att vid det här laget är det juflera generationer svenskar som har indoktrineratsi den socialdemokratiska enhetsskolan.Med tanke på vad som har diskuterats beträffandetillsättning av statliga styrelser, vill jag starta enoffentlig och öppen debatt om detta. Diskussionenhandlar bl.a. om huruvida vi skall ha tilltro tillprofessionalism och kompetens i samhällsstyreteller om politiska och fackliga meriter är viktigare.Detta leder också till en diskussion om vadriksdagsledamotskapet innebär.Fru talman! Det är kanske dags för de folkvalda attbli just folkvalda och företräda just väljarnasintressen i riksdagen.Anf. 39 ():Fru talman! Och det vart tredje dagen där talandetfortsatte -- för att något travestera en passus iMatteus 16:21. En av dem som bidrar till detta äruppenbarligen jag. Före mig har nämligen enligttalarlistan, om inga ytterligare ändringar skett, 146ledamöter redan talat och ytterligare 15 kommerefter mig. Är detta meningsfullt? Svaret beror delspå om vi säger något nytt, dels på om någon överhuvud taget är intresserad av vad vi säger, förutomtalmän och stenografer.Jag tänker ta upp en fråga som särskilt berörriksdagen, nämligen antalet ledamöter. Här finnsnämligen en motion om att antalet bör halveras,och enligt två andra motioner att det bör minskasmed 98. Mitt eget parti kräver redan i gällandepartiprogram en minskning med 100, vilketupprepas i vårt avlämnade förslag till nyttpartiprogram, Allsidighetens samhälle.Jag är mycket kritisk till dessa förslag.Huvudargumentet är att vi är för många. Men påvilket sätt? Finns det någon utredningsom visar att vi skulle arbeta effektivare om vi vorefärre? Nej, det gör det inte.Det första argumentet är att vi är för många medhänsyn till befolkningens storlek. Det finns dockingen utredning som gör detta sannolikt. I ställetjämför man med andra länder som i förhållande tillsin folkmängd har ett färre antal, t.ex.Storbritannien, , och Italien.Men beträffande dessa länder, där t.ex. har91 300 invånare per ledamot och 97 300,så har 577 ledamöter ochItaliens 630 ledamöter. Är inte det för många?Dessa parlament borde då arbeta dubbelt såineffektivt som vårt, när man åberopar antaletledamöter som grund för effektivitet i arbetet,medan exempelvis med blott l79ledamöter i och med l65 bordearbeta dubbelt så effektivt.Men om man i stället jämför befolkningstalen, såhar 29 200 invånare per ledamot ochNorge 25 600. har ännu färre, nämligen24 900. Sedan kommmer med 22 700invånare per ledamot, och , och sist med 22 300.Om vår riksdag halverades skulle i dagens lägeFolkpartiet liberalerna reduceras till l6,5ledamöter, till l5,5,till l3, Ny demokrati till l2,5 ochVänsterpartiet till 8. Om vi fortfarande har l6utskott -- jag bortser från -- skulledessa partier inte ha ledamöter till alla utskott. Även om vi har slagitihop finansutskottet och skatteutskottet räcker intedetta för att rädda situationen, inte heller om viavskaffade jordbruksutskottet och i stället fick ettmiljöutskott. Men vilket är det optimala antaletledamöter i ett utskott?En halvering av utifrån dagens lägeskulle också innebära att ,, kds och skullebli orepresenterade för liksom förVästerbotten. För del skulleModeraterna och bli utan ledamöter ikammaren -- är redan orepresenterat.Och för skulle både ,, kds, Ny demokrati ochVänsterpartiet bli utan riksdagsledamöter.Det var för att undvika liknande effekter somriksdagen höjde förslagom 290 ledamöter till 350 ledamöter. Dettaargument har fortfarande relevans, särskilt som viriksdagsledamöter så ofta sägs ha för liten kontaktmed invånarna i den valkrets som vi representerar.Om vi har för många riksdagsledamöter, måstehuvudargumentet bli att vi utnyttjar dennaarbetskraft felaktigt. Då är det detta problem somman bör ta upp till diskussion.Ännu ett argument i dessa besparingstider: Denungefärliga driftskostnaden per riksdagsledamot är750 . Jag bortser alltså från fasta kostnader.l00 färre ledamöter skulle då innebära en besparingpå . Men det tycks intevara motionärernas avsikt. I stället vill man höjaservicen, t.ex. en halv sekreterartjänst åt varjeledamot.Jag beklagar ändå att inte antogFörfattningsutredningens förslag om 290ledamöter. Då hade gamla andrakammarsalenkunnat byggas om och väl rymma detta antal. Nutvingades man bygga en ny plenisal med plats för350 ledamöter plus statsråd. Därmed är loppetkört, enligt min uppfattning. Motioner om attminska antalet ledamöter betraktar jag därför somdemonstrationer i popularitetssyfte.Denna plenisal gjordes på tok för stor. Man troddenämligen att varje ledamot behövde en plats storsom en skolbänk. Men fick varje ledamotett eget arbetsrum, vilket rymde mångdubbelt merav riksdagstryck och andra officiella handlingar ochgjorde därigenom de voluminösa skolbänkarna heltonödiga.Se på andra parlament. Plenisalen i med 435 ledamöter är betydligtmindre än vår liksom den franskadeputeradekammaren. För att inta tala ombritterna, som nöjer sig med en plenisal för blott230 ledamöter trots att det totala antalet är 65l.Till råga på eländet har man hängt upp dennadystra triptyk, som hänger på väggen bakom mig.Den kan vi i varje fall ta bort och hänga upp någotljusare, gladare och inspirerande. Då kanske ävenekonomin vänder.Anf. 40 ():Fru talman! Man vet inte om man skall våga yttrasig efter anförande. Jag kommerinte ihåg vilken i ordningen som jag skulle vara.Men jag tror att jag gör det ändå, eftersom detfaktiskt tillhör demokratins spelregler, HugoHegeland, att vi får leva efter de regler som vi har.Hur vår demokrati fungerar är något som berör ossalla. Det märks också i hög grad på den intensivadebatten om hur skall arbeta och om hurvalsystemet skall se ut.En levande debatt om demokratin och dess formerär alltid lika nyttig och nödvändig, i synnerhet somdet så traditionella svenska samhället genomgår såstora förändringar.Just nu vet vi att det pågår täta kontakter mellanpartierna här i i syfte att hitta lösningarpå en rad viktiga konstitutionella frågor --mandatperiodens längd, den gemensammavaldagen, personvalsinslaget, valkretsarnas storlekoch ställning.Fru talman! Låt mig beröra några områden som jaganser är viktiga -- personval, bättre regional ochkommunal demokrati.Under decennier har frågan om personvaldiskuterats. Flera utredningar har inte lett tillnågonting. Varje gång man skulle komma till skottuppstod tvekan och rädsla. verkar det äntligensom om någonting håller på att hända och att vi fåren förlösning av frågan.Från sida har vi länge hävdat vikten avatt öka människors möjligheter att välja mellanolika personer -- i stället för att som i praktikenbara kunna rösta på ett parti. Man kan nog med fogsäga att det svenska valsystemet är ett av de mestpartidominerade valsystemen bland världensdemokratier.Jag hoppas att skall kunnaena sig om ett valsystem, som ger väljaren verkligamöjligheter att också välja mellan personer. Denmodell som diskuteras är ganska modest. Denger fortfarande partierna ett ganska stortinflytande.I debatten om personval har det ibland sagts attentusiasmen över mer av personval är mycketbegränsad i det här huset. Det är säkert sant. Ochgår vi ut i partiorganisationerna möter vi säkertockså betydande skepsis.Men det viktiga måste rimligen vara att skapa ettvalsystem som ger ökad legitimitet blandmedborgarna och som stärker demokratin. Jag ärövertygad om att mer av personval faktiskt kommeratt göra oss i det här huset bättre. Vi får enpartiprocedur som innebär att vi inte enbart ärvalda av våra egna partier och medlemmar utanfaktiskt också har blivit dömda och bedömda avvåra väljare.Fru talman! Ett väsentligt problem i dagens Sverigeär koncentrationen av politisk, ekonomisk ochmassmedial makt till . Ett sätt att luckraupp denna maktcentrering är att mer radikaltdecentralisera och minska den offentliga makten.Jag tror att vi härigenom får utrymme för bådestarkare regioner och självständigare kommuner.Jag vet att dessa tankar föder rädsla, inte minst häri . har ju traditionellt en ganskacentral modell.När nationalstat och parlament förlorar i makt ochinflytande till överstatlig nivå, är det naturligt attbåde den lokala och den regionala nivån blirstarkare. Det ligger helt i linje med den s.k.närhetsprincipen, dvs. att besluten skall fattas pålägsta möjliga effektiva nivå.Genom att inrätta direktvalda regionala parlamentuppnås bättre samordning, större effektivitet ochökad demokrati. Om beslutskompetensen ochansvaret skall bli reellt bör de framtida regionalaorganen också få egen beskattningsrätt.Hur många regioner skall innehålla och hurdessa geografiskt skall se ut är grannlaga frågor. Jagvill inte ge mig in på att dra några gränser i dettasammanhang. Jag tror att det låser diskussionenalldeles för tidigt.En sak tycker jag dock att man kan vara överensom, nämligen att de nuvarande länen är för små ochföråldrade, och de behöver förändras. Ocksåsvenska regioner bör kunna marknadsföras på ettmer kraftfullt sätt jämfört med de regioner somfinns i Europa.Fru talman! Det är i kommunerna sommedborgarna har de största möjligheterna attpåverka. Från sida har vi i deccenniertalat om närdemokrati och framhållit hur viktigt detär att människor har direkta möjligheter attpåverka sin närmiljö -- närhet till beslutsfattarna,närhet till politikerna. Någon uttryckte saken påföljande sätt: För ett duktigt kommunalråd tar deten timme att gå över torget. Jag vet inte vilken tidsom gäller för en duktig riksdagsledamot. Minaerfarenheter i det fallet är inte så positiva.Kommunalpolitikerna har kommit allt längre bortfrån medborgarna -- heltidsengagerade politikeroch tjänstemän dominerar även i de mindrekommunerna. Jag vill i detta sammanhang kommain på det som berörde tidigare.Den kommunala ekonomin har också gjort att manhar genomfört olika organisationsförändringar, därden kommunala demokratin inte satts i förgrunden,utan det har mest handlat om att öka effektiviteten.De nya köp--sälj-systemen, eller beställare--utförare, och det s.k. koncerntänkandet, riskerarenligt min mening att urgröpa den kommunalademokratin och försvåra det kommunalaförtroendeuppdraget, dvs. fritidspolitikerns.Fullmäktigemöten har ställts in, som vi hördetidigare, och antalet fritidspolitiker har blivit färre.Koncerntänkandet leder också till att kommunernaskall få konkurrera med det privata näringslivet ochsig själva på ett egenartat sätt. Kommunernasnedvrider konkurrensen och ger sig in i gråzonenmellan vad näringslivet och kommunen skall sysslamed. Planerna på att tillåta s.k. kommunaluppdragsverksamhet, dvs. försäljning av enkommunal tjänst till köpare utanför kommunensgeografiska område, bör därför avvisas redan nu.Om kommunerna skall klara 90-talets förändringar,och de kommer att bli stora, behövs både aktivamedborgare och engagerade fritidspolitiker.Fru talman! Demokratin står inför storautmaningar. En av dem är det växande folkligamisstroendet. Med mer av personval och medmindre av centralt beslutsfattande, tror jag attdemokratin kommer att vitaliseras i vårt land.Anf. 41 Tredje vice talman ():Fru talman! Denna rubrik täcker ett mycket stortämne. Vad vi kan göra här är naturligtvis bara attnafsa i utkanterna av den stora demokratidebatten.Vi har kunnat glädjas åt att demokratin,åtminstone i princip, har gjort stora landvinningar ivärlden . Ett antal stater harövergått från mer eller mindre auktoritära ellerdiktatoriska styrelseskick till demokratiska. Det ärnaturligtvis bra.Vi får då komma ihåg att många av dessa stater ärsköra. De är ofullbordade i sin demokratiska stil,och de är utsatta för många faror. Korruption,svågervälde och eländiga förhållanden inom polis,domarväsende och förvaltningar är ett stort hot motdessa nya demokratiers fortbestånd.Jag tycker för min del att det är oerhört viktigt, närdet gäller användningen av vårt u-landsbistånd, attvi tar upp dessa frågor och ger stöd till reformer ochtill utbildning. Jag har föreslagit att man skallkoncentrera sig på polisväsende, rättsväsende ochförvaltning.Jag tror att det på litet är nyckelområdennär det gäller möjligheterna för nya demokratier attöverleva. Jag har väckt en motion om detta.Det är klart att det också i vårt eget land finnsmånga demokratiproblem att ta itu med. Detallvarligaste demokratiproblemet tycker jag förmin del är det vikande intresset från medborgarnassida att åta sig uppdrag. Jag tror att det hängersamman med den väldigt egendomliga vulgärdebattom politiker och politikers ställning i vårtsamhällssystem som varit. Jag tycker att dendebatten borde vara avslutad.Det är hedervärt att vara politiker. Att bli invald idenna riksdag är det finaste som finns i vårt land.Vi måste ha en motdebatt på principiella grunder,en debatt mot denna vulgärpropaganda. Ingendemokrati kan överleva utan politiker. Politiskapartier är ett fundament i varje demokrati som maninte kan klara sig utan.Det är en stor fara att Folkrörelsesverige håller påatt vittra sönder, att alla möjliga folkrörelser harstora svårigheter att rekrytera folk till den viktigaskolningsverksamhet som där bedrivs. Jag ser intemed någon större förtjusning den senastekommunallagen och dess tillämpning. Både SoniaKarlsson och har här tidigare varitinne på den saken.Vad innebär detta i praktiken såsom tillämpningenvarit? Ja, det innebär att man avskaffar folketsvalda representanter. Allt färre får möjligheter attskaffa sig erfarenheter i nämnder och styrelser. Dendemokratiska kompetensen minskar, och dettycker jag är allvarligt. Vi kan inte säga att vi inteskall fatta så många politiska beslut. Det är bara enlek med ord. Politiska beslut fattas alltid. Frågan ärbara vem som fattar dem.Här har på initiativ en utvärdering av dennya kommunallagens tillämpning kommit till. Vivar väldigt ivriga att få till stånd denna utvärderingså snabbt som möjligt. Den är nu på gång. Vi får välse hur vi kan hantera resultaten.I samband med detta kan den fråga ställas somHugo Hegeland tog upp. Det gäller antaletledamöter i denna församling. Här förs också enligtmin mening en vulgärdebatt. Det är som vore detfult att ha riksdagsledamöter. I själva verket är juriksdagsledamöterna folkets förtroendemän ochförtroendekvinnor. Ju färre vi riksdagsledamöterblir, desto svårare kommer det att bli för oss attfullgöra uppgifterna på ett tillfredsställande sätt.Vad blir resultatet? Jo, de politiska besluten fattasi ännu större utsträckning än nu av andra, inte avde folkvalda politikerna. Det fåtal som skulle varakvar skulle bli ännu mer beroende av tjänstemänoch anställda och få mindre möjligheter att självaagera.Frågan om den regionala nivån tog på ett berömvärt sätt. Jag instämmer medhonom. Det här är en gammal centerfråga. Vi harnyligen tagit fram ett nytt program för att få tillstånd vad vi kallar länsdemokrati och som gärnakan kallas regiondemokrati. Jag tror att detta är enväldigt viktig fråga och ett sätt att vidgademokratin. Men det finns starka krafter som villslopa -- t.ex. Ny demokrati, om jagförstått saken rätt. Det gäller också en delmoderater.