prot · GH0916 · 1993-10-27 00:00:00 — Vi får väl se vad som står iden och ta ställning till det. har vi detföreliggande förslaget att ta ställning till. Jagupprepar vad jag har sagt. Jag tycker att alla,framför allt de som kanske har satt sig in i frågan,borde rösta för friköpsrätt vid historiska arrenden.Anf. 190 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! Låt mig först tacka för deberömmande orden. Jag hoppas få återgälda demvid något tillfälle.Jag vet också att många känner bitterhet ochbesvikelse. Det är ingen tvekan om det.Personligen har jag dock mycket svårt att se att viskulle kunna lösa problemet med en tvångslag föratt överföra äganderätt från den som äger ochsom inte vill överlåta sin äganderätt. Det strideråtminstone mot mycket av det som jag står för ochrepresenterar. Därmed inte sagt att det inte finnsanledning att ta denna besvikelse och bitterhet påallvar och försöka hitta andra lösningar.Anf. 191 ()replik:Herr talman! Per Stenmarck kanske tycker att detär bra att hyreslägenheter omvandlas tillbostadsrätter, eftersom en bostadsrättsinnehavarekanske bryr sig mer om sin lägenhet än vad enhyresgäst i allmänhet gör. Svara mig ärligt, om så ärfallet, varför man inte kan se att det här finns enparallellitet. De här fideikommissarierna vill intefriköpa. Det har vi förstått att de inte vill. Men detfinns faktiskt inga skäl för att låta arrendatorernafriköpa. Det handlar ju inte om att ställa dem påbar backe ekonomiskt. Det handlar inte heller omatt tvångsutdela jord. Det handlar om att ge demsom i generationer har haft ''brukningsrätt'' till enbit jord rätt att mot betalning få ägarbeviset för denjorden. Det här vet Per Stenmarck. Jag tycker attlogiken talar för att dessa människors rätt nu bordetillgodoses.Anf. 192 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! Jag tycker att det är en intressantvinkling gör när hon jämför medhyresrätter och möjligheten att bilda bostadsrätt. allra flesta fall är det något som man försökerlösa på frivillig väg. Det är inte något som manförsöker tvinga på någon av parterna. Om man görså, tycker jag att man går felaktigt till väga.Det ligger säkert mycket i -- det har jag ocksåpredikat i många olika sammanhang -- att om manäger någonting så är man mycket rädd om detta.Man vill vårda och bevara det. Så tror jag faktisktockså att det är om en arrendator övertaräganderätten till den gård som han eller honbrukar. Detta gäller säkert framför allt om man harett historiskt arrende som har gått i arv i familjenunder väldigt många år.Jag tror faktiskt att vi måste lösa det här på frivilligväg i stället. Vi kan gärna försöka stimulerautvecklingen på olika sätt genom att tala om att vitycker att vissa saker skulle vara bra. För minpersonliga del måste jag säga att jag har mycketsvårt att medverka till att vi skulle införa en lag därvi tvingar på någon den här lösningen.Anf. 193 ():Herr talman! jordfästesGustav , Klovet, Livered på Koberg iVästergötland. Han fick aldrig uppleva glädjen ochsjälvkänslan i att få äga den mark som han och hansförfäder i generationer röjt, brukat, bebyggt ochbebott och som de i många fall till väsentlig del defacto redan äger.I årtionden har och hans kollegerpå Koberg i , i Skånem.fl. gamla gods energiskt och tålmodigt kämpatför att få friköpa sina gårdar. Den 30 november1989 -- , vilket Per Stenmarckkallar för en normal beredningsprocess -- trodde deatt deras mångåriga kamp krönts med framgång.Då beslutade en klar riksdagsmajoritet beståendeav socialdemokrater, vänsterpartister,miljöpartister och enstaka centerpartister attbrukare av s.k. historiska arrenden skulle beviljasrätten att friköpa sina gårdar. Det var ett historisktbeslut. De sista resterna av ett feodalt system gicki graven. Trodde vi!En arrendekommitté tillsattes för att lösa vissalagtekniska probelm och se över vissa andraarrendefrågor, bl.a. investeringsfrågor.Friköpsrätten behandlades med förtur. Såledesstämmer inte den beskrivning av förhållandena somPer Stenmarck har givit. Det var medvetet att densocialdemokratiska regeringen sade att den härfrågan var så viktig att den skulle behandlas medförtur. Kommittén föreslog enhälligt i ettdelbetänkande att förordafriköpsrätt för s.k. historiska arrenden. Beslutetmotiveras på följande sätt:''Grunden för den föreslagna inlösenrätten kan ikorthet beskrivas så, att i ett fall där arrendeställeti generationer bebotts och brukats av arrendatorertillhörande samma släkt, har arrendatorerna ochderas familjer fått mycket starka såväl ekonomiskasom personliga bindningar till arrendestället medanmotsvarande bindningar typiskt sett är betydligtsvagare på jordägarsidan, varför förhållandena påbrukarsidan motiverar att den nuvarandearrendatorn ges rätt att få nyttjanderättenomvandlad till äganderätt. ''En enhällig arrendekommitté, Per Stenmarck, stårbakom detta. Där ingick bl.a. centerpartisten , som inte hade något att erinra.Man delar uppenbarligen inte Per Stenmarcksuppfattning.Det handlar inte om en inskränkning av någonsäganderätt, vilket Per Stenmarck felaktigt hävdar,utan om en utvidgning av äganderätten och enmyndighetsförklaring av enskilda människor, vilkasvardag i generationer till stor del styrts avfeodalsamhällets lagar.Det handlar om enskilda människors kamp förfriköp av sina fädernegårdar.Det hanlar om brukarna i de bygder som ställdesutanför de skatteköpsreformer som är grunden förnästan all enskild ägd jordbruksmark sedanårhundraden tillbaka. Det bör också påpekas att enfideikommissinnehavare inte äger jorden utaninnehar arrendestället med fideikommissrätt vilketär en väsentlig skillnad.När frågan behandlades senast här i kammaren den11 mars hänvisades som motiv för ytterligareförhalning att man inte skulle föregripa pågåendeberedningsarbete i . ,, skulle man inteföregripa pågående beredningsarbete iregeringskansliet. Drygt senarekan vi i dagens betänkande läsa att frågorna förnärvarande bereds i och attregeringens ställningstagande till spörsmålen inteheller nu bör föregripas.Kan man verkligen, Per Stenmarck med gottsamvete sitta i ett lagutskott och underteckna ettsådant betänkande? Jag har i alla fall inte, somriksdagsledamot , upplevt en sådanberedningsprocess och en sådan behandling avviktiga frågor. Per Stenmarck får ta ett exempel påvad han menar med en normal beredningsprocess.Detta är naturligtvis inte bara allmänt settbeklämmande utan ur konstitutionell synpunktytterst tvivelaktigt. Att inte ens kunnaomsätta ett riksdagsbeslut i praktisk verklighet ärägnat att allvarligt undergräva förtroendet förriksdagen som landets högsta lagstiftande organ.Nu handlar det om god vilja och civilkurage,ingenting annat.Ett särskilt stort ansvar faller naturigtvis påCenterpartiet och på Ny demokrati vars ledamöteri olika sammanhang åkt land och rike runt och dyrtoch heligt lovat torparna att stödja deras rätt att fåfriköpa sina gårdar.I en artikel i kundeman bl.a. läsa följande i en rubrik: ''Grevens löftetill torparna: Adeln ska förlora.'' I ingressen stårföljande: ''Här gör ochKobergstorparna upp. Adeln ska förlora sistastriden. Det garanterar partibroder, greve . ''Den intressanta frågan blir då: Står och övriga ledamöter i Nydemokrati kvar vid sina löften till torparna? Ellerlyssnar de hellre till ochfränderna på Koberg och ?Hela landet skall leva, sade centerpartisten i riksdagsdebatten ,. får vi svar påom , ,, , BengtHarding , i och IanWachtmeister m.fl. nydemokrater lever efter dennastolta devis. Eller kommer de även i denna fråga attfölja fältrop: ''Hela landet skall fåveta att det lever! ''?Herr talman! Jag yrkar bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 194 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! Det är alltid lika upplyftande ochintressant att lyssna till ikammaren. Dock vill jag nog påstå att i en delavseenden har han inte alldeles rätt. Det gårfaktiskt inte att hänvisa till att fattade sittbeslut . att det inte var fråga om något som alldelesomedelbart skulle träda i kraft, framför allt intesom detta riksdagsbeslut innebar att det skulletillsättas en utredning. Så gjordes också. Jag trorfaktiskt inte att man som kanhävda att detta är för enutredning. Både och jag harupplevt betydligt mer tidsutdragna utredningar änså. Detta är dessutom en komplicerad lagstiftning.Det kan nog , andra som har suttit med i utredningen underett antal år intyga.Bengt Silfverstrand säger att densocialdemokratiska regeringen medvetet gav förturför de historiska arrendena. Ja, det tror jag säkert.Men precis lika medvetet var det att den borgerligaregeringen har gjort en koppling mellan dehistoriska arrendena och investeringsskyddet.Vidare har vi frågan om fideikommiss ochfideikommissarie. Det är riktigt att fideikommiss ärdelvis något annorlunda än vanlig äganderätt. Detblir allt färre fideikommiss i vårt land. De befinnersig för tillfället under avveckling. Det finns ocksåen annan skillnad. En fideikommissarie får inteutan vidare sälja eller inteckna sin egendom. Det ärprecis detta som begär att mannu skall göra.Jag nämnde i min inledning att det finns ca 1 200olika typer av företag som utgör s.k. historiskaarrenden. Det är inte bara fråga om fideikommiss.Det är kyrkan, staten, stiftelser, universitet ochandra som är ägare av olika slag. Jag tycker att detråder en viss tveksamhet inför att stifta en lag somsäger att vissa skall inte längre få äga det de äger.Det stämmer inte med mitt rättsmedvetande. Detfinns anledning att åtminstone fundera i debanorna. Det vet jag att åtskilliga, inte minstremissinstanserna, har gjort. Det hade nog BengtSilfverstrand också mått bra av att göra.Anf. 195 ()replik:Herr talman! Jo, Per Stenmarck, det går mycket välatt hänvisa till ett riksdagsbeslut.Riksdagen beställde då klart och entydigt enutredning som skulle klara ut de eventuellatekniska tveksamheter som fanns för attåstadkomma en sådan lag. Riksdagsbeslutet varentydigt.Den arrendekommitté som tillkallades tog klarställning -- som jag har citerat -- och förordade utannågra reservationer en sådan friköpsrätt.Kommittén avlämnade inte sitt betänkande ioktober 1992 -- där gjorde återigen Per Stenmarcksig skyldig till en felaktighet -- utan det avlämnadesredan 1991. Det här är en särskild fråga, eftersomdet var det beslutet som fattade 1989.Det har vidare tillkommit -- det fanns med idirektiven från den socialdemokratiskaregeringen -- en fråga om investeringar. Den kan visserligen ha vissasamband med det andra. Det är alldeles rimligt attdet är så. Det är bevisligen så att arrendatorerna ivissa fall har svarat för avinvesteringarna. Men det här har inte med dagensbeslut att göra.Nu säger att vi skall vänta till våren1994. Hur kan vi lita på att det då skall komma ettförslag? Här har alla utgått från att det åtminstonenu med hjälp av två underlag och remissutfalletskall komma ett förslag. Om jag inte minns felutgick remisstiden . Jag hävdar än engång att detta är ett exempel på enberedningsprocess som inte skall få förekomma iSveriges riksdag. Jag hävdar också att det inte finnsnågot liknande exempel där man har på detta sättmissat respekten för riksdag somlagstiftare.Per Stenmarck borde kunna erkänna att denregering vars intressen han företräder inte harklarat av sin uppgift. finns det ett underlag, ochdet är det vi skall ta ställning till den 10 november.Om de företrädare för och Ny demokratisom säger att de stödjer förslaget röstar därefter,kommer det att gå igenom. Men det vet vi inte nu.De har tidigare svikit sina löften. Det finns någraledamöter här i kammaren, och de har möjlighet attgå upp i talarstolen och deklarera sin uppfattning.Anf. 196 PER STENMARCK (m) replik:Herr talman! Vi skall inte ta ställning till självasakfrågan om de historiska arrendena. Den fråganfår vi anledning att återkomma till när ett förslagligger på bord. Jag har tidigare nämntatt en proposition i ärendet skall läggas fram tillvåren.Bengt Silfverstrand säger att regeringen inte harklarat av frågan. Denna regering har ju trots alltinte haft på sig att klara av frågan. Detär faktiskt ytterst en fråga som har drivits avSocialdemokraterna . Varför togSocialdemokraterna inte tillfället i akt och infördetvångslagen? De hade decennium efter decenniumpå sig att göra något sådant.Frågan om investeringsskyddet har varit avbetydelse för de historiska arrendena. Det är ingentillfällighet att regeringen bestämde sig för attskicka ut båda delarna av utredningen på remiss.Det var viktigt att lösa problemen i båda delarna påsamma gång.Det går alldeles utomordentligt bra att hänvisa tillett riksdagsbeslut, eftersom detriksdagsbeslutet förutsatte att det skulle tillsättasen utredning. Den utredningen var klar -- jag framför mig -- . Det är ganskaexakt . Slutbetänkandet i utredninganvar klar . Därefter har den skickatsut på remiss. Den remisstiden har tämligen nyligengått ut. Svaren håller på att sammanställas iJustitiedepartementet, för att därefter vara en del iberedningsarbetet i skrivandet av en proposition.Jag tycker inte att beredningstiden är så där alldelesorimligt lång. Jag brukar ändå vara känd för attvara kritisk i fråga om beredningstiders längd.Anf. 197 ()replik:Herr talman! Per Stenmarck är känd för att varakritisk mot för långa beredningstider. Då måste hanha gjort ett mycket viktigt undantag i denna fråga.Dessa utredningar har regeringen sysslat medunder hela sin regeringstid, eller så har de legatnågonstans i en byrålåda.Jag har gått ett litet steg vidare och försökt attutröna vilka ambitioner som regeringen egentligenhar i denna fråga. Då har jag fått klart för mig attSveriges -- som representerar enoerhört liten minoritet, men som tydligen harregeringens öra -- har framfört som ett absolut kravtill regeringen att man inte skall genomföra det somArrendekommittén enhälligt har förordat,nämligen att införa en friköpsrätt.Per Stenmarck har ingen replikrätt, men detfinns andra som tillhör lagutskottet som kanbekräfta om det är på det sättet. Detta är oerhörtallvarligt. Om regeringen hade tillämpat en -- somvi kan vara överens om -- normalberedningsprocess hade man återkommit och tagitställning till det delbetänkande som rörhuvudfrågan.Vi diskuterar faktiskt sakfrågan, Per Stenmarck,därför att det finns två motioner, ensocialdemokratisk och en centerpartistisk som klartoch tydligt förordar en förköpsrätt och hemställerom att ett klart förslag skall läggas fram. Till nödskan jag förstå att man, när man ''bara'' haft 4 månader på sig att ta itu medhuvudfrågan, nämligen friköpsrätten, inte klaradedet på den ''korta'' tiden.Men jag kan inte acceptera att det därefter skallbehöva gå utan tar ställning i sakfrågan. Detta visar bara attregeringen skjuter på ställningstagandet, vilket detfinns starka farhågor för. När man äntligen, våren1994 skall ta ställning, som Per Stenmarck aviserar,kommer det inte att tillåtas ett ställningstagande tilldelbetänkandet om friköp, utan det blir enhalvmesyr. Då kommer det att handla om att detmöjligen går att få ett beslut fattat iinvesteringsfrågan. I så fall, Per Stenmarck, är detytterligare ett av de stora svek som präglarregeringen . 198 ():Herr talman! Jag skulle kunna nöja mig med attinstämma i alldelesutomordentliga anförande. Det är sorgligt att se attinget händer, trots tidigare beslut. Detär också tragiskt att frågan har förhalats så, attGustav på sitt Kobergstorp inte fåttuppleva att han får sina rättigheter tillgodosedda.De borgerliga har genom att förhala frågan visatprov på en okänslighet, när man tvekat att taställning för torparna. Friherre ochandra borde ha kunnat lösa frågan utan attriksdagen behöver lagstifta, men tyvärr har denviljan inte funnits.Det skall bli intressant att se om de borgerliga somutställt löften till torparna står fast vid dessa löften.Men de som står fast vid löftena till torparna bordeockså klara av att övertyga fler av sinapartikamrater, så att den socialdemokratiskareservationen vinner bifall och frågan därmedflyttas framåt.Herr talman! Jag begärde främst ordet för att ställanågra frågor till Ny demokrati om dess märkligaspel i den här frågan. orkar tydligen ingen avpartiets ledamöter vara närvarande i kammaren,men de kan kanske tillställas frågorna såsmåningom.Precis som var inne på, vet viatt har lovat att ställa upp påtorparnas sida. Men vid omröstningenlyckades han inte få partiet med sig -- det var välefter det att greve sagt sitt nej.Det är naturligtvis inte särskilt förvånande att Nydemokrati svek torparna , eftersom Nydemokrati inte direkt ställt upp för vanligt folk iandra frågor. Ändå har säkerligen en delöverraskats av att Ny demokrati så markerat ställerupp på att förhala denna fråga.Från ett ganska oväntat håll fick vi ett slagsförklaring på varför Ny demokrati agerat som detgjort mot torparna och var Ny demokratis intressenmest hör hemma. I kunde mannämligen läsa en intervju med systern ochsvägerskan till friherreparet på Koberg, den nyaordföranden i Röda korset, prinsessan frågan om vad hon tycker om prinsessan: ''- Har jag känt sedan jag varliten flicka och han tillhörde mina systrarsumgängeskrets, han var hemma och klättrade igardinerna.'' Frågan är vad torparna på Koberg haratt hämta hos ett parti med en sådan ledare. Valetför greve står mellan att ställa upp försin ungdoms blåblodiga lekkamrater eller för någratorpare på Koberg. Men torparna har väl grevenaldrig haft som lekkamrater. Den som har fåttklättra i gardiner vet var hansklassmässiga lojaliteter hör hemma.Men om tar ställning för ''detfina'', undrar jag var Ny demokratis övrigamedlemmarnas lojalitet ligger. Vad säger ni? Varfinns er lojaliet? Finns lojaliteten hos dem sombehöver stöd, eller finns den hos grevenoch hans lekkamrater? får vi tyvärr inte veta hurvare sig nydemokraterna eller regeringspartiernasföreträdare kommer att rösta förrän fråganbehandlas . Det ger också ett stortutrymme för eftertanke. Jag hoppas att tillräckligtmånga i Ny demokrati och i regeringspartierna tarsitt ansvar och flyttar fram frågan så att det blir enlösning för bl.a. torparna på Koberg.Herr talman! Med detta yrkar jag bifall till densocialdemokratiska reservationen.Anf. 199 ():Herr talman! Frågan om historiskt arrende harlänge diskuterats här i . Det har ocksågjorts långa historieskrivningar av hur frågan harberetts. Jag vill inte ta upp tid med att ytterligare gåin på den delen.1990 års arrendekommitté -- som jag själv hartillhört -- lämnade , ,det första delbetänkandet om friköp vid historisktarrende. Och , ,lämnade kommittén betänkandet om investeringaroch om frågor vad gäller jakt och liknande.Jag ställer mig bakom dessa betänkanden. Jag harvarit med i utredningen från början och till den dagsom utredningsarbetet slutfördes. I kommittén harvi varit helt eniga i de frågor som vi här i dagbehandlar.Gruppen som det är fråga om vid historiskt arrendeär mycket liten. Kriterierna som ställs för att kunnaräkna ett arrende som historiskt arrende ärgårdsarrenden som har varit utanför ägarens bruksedan den 1 januari , dvs. nu i drygt 93 år.Den som begär pris skulle då kunna begärafriköpsrätt och själv eller genom familjen ha haft endirekt arrendeställning på fastigheten under 40 år.Det är alltså en väldigt starkt avgränsad grupp somkan komma i åtnjutande av denna möjlighet.När vi snabbt avlämnade det förstadelbetänkandet, hyste vi förhoppningen att snabbtfå tillbaka ärendet till för avgörande. Detär mycket beklagligt att det har tagit attbereda detta ärende i . Det var vårförhoppning att efter beslutet , när riksdagensade att det bör införas en friköpsrätt vid historisktarrende, få det beställda lagförslaget snabbt påriksdagens bord. Det är synd att det inte blev så.Dagens debatt handlar faktiskt inte om sakfrågan,eftersom vi redan har haft debatt och fattat beslut iden frågan. Det handlar alltså om hastigheten ihandläggningen av frågans vidare hantering.Låt mig också konstatera att det finns ytterligare enbit i detta. Regeringens synpunkt när det gäller attskjuta frågan framför sig har tydligen gälltinvesteringarna. Frågan om investeringar berörfaktiskt samtliga arrendatorer i det här landet, dvs.en grupp långt större än den som berörs av det renthistoriska arrendet.Dagens fråga om det historiska arrendet germöjligheter till att bredda rätten till ägandet och germöjlighet för människor att få äga den egendomsom de under generationer har brukat och verkatvid. Det ger möjligheter för en utveckling avlandsbygden och möjligheter att stärka vissa delarav svensk landsbygd, där denna företeelse finns.Jag konstaterar att man ibland talar mycket omtorpare i detta sammanhang. Det är en benämningsom inte är fullt relevant, enär det i de flesta fall rörsig om fastigheter av en helt annan storleksordningän vad som gäller för det man i ett historisktperspektiv har betraktat som torp. Det rör sig alltsåi flera fall om stora jordbruksfastigheter, kanskelångt större än medelstorleken för normalajordbruksfastigheter i detta land. Sådana exempelfinns.Jag noterar att ledamoten har haftmycket omsorg om min person . Hanhar nämnt mitt namn här och har hystbekymmer om hur jag skulle ställa mig i dessafrågor. Han har också via den elektroniska postensänt mig sin hälsning och ställt i stort settmotsvarande frågor. Det är mycket vänligt avSilfverstrand. Det är dock fantastiskt att det som tar framde här vänligheterna ur sin lilla påse och strör demomkring sig.Som jag sade tidigare, står jag helt bakom debetänkanden som har avlämnats. Jag förväntar migatt vi mycket snabbt skall få förslag som dels berörfriköpsrätten, dels självfallet ocksåinvesteringsbitarna på bord föravgörande. Det är frågor som starkt påverkarmöjligheterna att utveckla delar av den svenskalandsbygden, att utveckla enskildalandsbygdsföretag och att fortsätta en positivutveckling av dessa delar inom det svenskanäringslivet.Frågan bereds , och jag tycker attdet är synd att man ännu inte har kommit till skott.Det sägs att remissvaren nu ställs samman iregeringskansliet. Jag ser fram mot att vi snart skallfå förslag på bord, så att vi kan fattabeslut som är till nytta för den svenskalandsbygden.Anf. 200 ()replik:Fru talman! Det är en riktig beskrivning att jaghyser bekymmer. har ocksåbekräftat att vi inte riktigt kan veta var vi harcenterpartisterna i den här frågan.När själva principfrågan avgjordes i november 1989var det ett antal centerpartister som, i hägnet avden socialdemokratiska regeringen, kunde skyddasina samveten genom att stödja dennasocialdemokratiska regering, utan att utmanaJordägarföreningen och kärnan av borgerlighetenpå ett alltför tydligt sätt. Men är läget det attCenterpartiet kan avgöra frågan, till förmån förarrendatorerna.Sven-Olof säger att det rör sig om en litengrupp arrenden. Ja, det är riktigt. Friköpen avhistoriska arrenden gäller en mycket begränsadgrupp. Logiken säger åtminstone osssocialdemokrater att det därför är mycket lätt attlösa frågan. Då har man goda möjligheter att klaradetta på ett praktiskt och hanterbart sätt.Med tanke på det engagemang som då och då harpräglat centerpartisternas verbala framträdanden iden här frågan, undrar jag varför ingencenterpartist var närvarande vid behandlingen avdenna principiellt viktiga fråga i lagutskottet. Detär viktigt att vi får reda på detta.Nu är tillbaka på ruta 1. Hansäger: Vi står bakom betänkandet, och vi behandlarinte sakfrågan i dag.Jo, det är sakfrågan vi behandlar, av det mycketenkla skälet att det finns två sakförslag. Det ena ärdet förslag som Socialdemokraterna står bakom,och det andra är den motion där Sven-OlofPeterssons namn står först. Om han inte har detcivilkuraget att han i en så här viktig fråga -- som vihar diskuterat i 10---- står bakom det han självhar motionerat om är det synnerligen beklagligt.Jag kan då bara konstatera att i denhär frågan står bakom ytterligare ett svek signeratregeringen . 201 ()replik:Fru talman! Nej, det är inte sakfrågan vi behandlar,som jag ser det. Den tog vi ställning till vidriksdagens behandling , då vi fattade beslut omatt en friköpsrätt vid historiskt arrende bör införasoch beställde ett lagförslag frånregeringen i frågan.