prot · GH093 · 1993-10-06 00:00:00 — Det är en fråga somäven internationella iakttagare ställer sig med vissoro.Frågan är också: Skall kompetens och sunt förnuft,det som vi egentligen borde företräda, kunna segraöver den kortsiktiga popularitetsjakt som Bildttalade om i går och som har kännetecknat bådehans eget och alla andra partier under mycket långtid? Ja, det är frågan det. Jag kan bara säga att vigärna ställer upp på konkreta, tuffa och förnuftigaåtgärder men inte på resten.Jag skall därmed lämna den ekonomiska politiken.Jag vill bara nämna att vi har flera sådana förslagsom de som finansministern kallade usla. Jagkommer att presentera fler usla förslag. Ni kan judå berätta hur usla de är, så skall vi sedan följa uppvad som händer på de punkterna också. Jag kanbörja med några nu.Jag menar att arbetsrätten måste ändras i grunden.Det säger regeringen också, men jag menar att manmåste ta en match med facket. Jag tycker inte attfacket representerar sina medlemmar på ett riktigtsätt. Långsiktigt motarbetar facket medlemmarnasintressen. Därför måste man ta en match om detoch ändra på det. Men i den här församlingenkommer ju en massa människor från facket, så härär det nästan omöjligt att åstadkomma någontingsådant. Det tror jag inte ens att den här regeringenvågar sig på. Men kom ihåg att det är facketsåsikter -- de arbetsrättsliga lagar och avtal som vihar -- som gör att företagen kör övertid i ställetför att anställa folk. Det beror på dem. Var finnsåtgärderna som måste fram?En annan sak som måste ändras i grunden ärungdomspolitiken. Jag anser att ungdomspolitikenär den största och mest ödesmättade frågan överhuvud taget framöver. Om vi fortsätter som vi görnu, när ungdomsarbetslösheten är dubbelt så storsom den vanliga arbetslösheten, kommer vi att fåutslagna generationer.Vad kan vi då göra? Ja, det skulle vara värt en egendebatt. Det behövs krav i skolan på eleverna, kravpå lärarna och krav på föräldrarna, som måste inseatt barnomsorg inte är föräldraomsorg.Ungdomslöner måste införas, helst också två årsprovanställning. Vi skall haungdomspraktikplatser, men de skall inte varagratis för företagen -- de skall inte ha någragratiserbjudanden; det är inget bra förhållande. Inbyggda skolor ärsjälvklarheter, liksom ungdomsbostäder som inteär byggda enligt byggnormen utan som ungdomarsjälva får komplettera, osv. Och ge till demsom sköter sig -- det är ju en orginell idé! -- i ställetför lyxresor till värstingar, osv.Vi kan också arbeta med biståndsbrigader ochkatastrofbrigader, dvs. utöka den allmännavärnplikten till alla, även tjejerna. Utom i detmilitära skulle de alltså kunna jobba ibiståndsbrigader, låt oss säga med miljön iBaltikum -- det måste ju vara hundra gångerroligare än att gå hemma och krama några träd --och i katastrofbrigader för att själva hjälpa till vidkatastrofer. Och det är katastrof över allt på helajordklotet -- marknaden är enorm!Vidare måste vi äldre föregå med gott exempel. Vimåste ändra lagar och skatter så att det lönar sig attstudera. När man är 16 -- skall man se att detfaktiskt lönar sig att studera och att det lönar sig attarbeta. Vi måste ta bort det mygel och denkorruption som ungdomarna iakttar och tycker ärganska äckliga. Vänskapskorruption, som finns iSverige, är inte bättre än den vanligastandardkorruptionen, vill jag härmed påstå. Detär inte värre med en politiker som kan köpas för tiomiljoner kronor, vilket ibland förekommer i andraländer, än med en som kan köpas för en kaffe meden och en dunk i ryggen.Fru talman! Århundradets skattereform hade sinaförtjänster men också vissa rent destruktivaingredienser. Tjänstemomsen är en sådan. Vidhearingen med frågade jag varfördet bland dessa 113 punkter inte fanns någon punktom tjänstemomsen -- det fanns det inte då -- och jagfick faktiskt inget svar; jag vet att man sedanbörjade titta närmare på det. Då var det faktisktingen utom Ny demokrati som talade om det. Nugörs det en utredning. Men låt det då inte varasom det står i -- att ni utrederoch utreder därför att ni inte vågar komma fram tillett resultat. Här måste vi komma fram till ettresultat! Tjänstemomsen motverkar givetvisprivatiseringen av den offentliga sektorn, och dengynnar den svarta sektorn något alldelesfantastiskt. Moms på varor är nog okej, menmervärdesskatt på tjänster är fel.Jag skall återkomma senare till flykting- ochbiståndspolitiken. Jag sparar det bästa så attherrarna skall bli riktigtglada.Jag vill ta upp ett annat uselt förslag som regeringenkan bita i. Vi i kan fatta beslut om attersättningsnivåerna vid t.ex. sjukdom ocharbetslöshet skall sänkas till . Varför kan vi dåinte göra likadant när det gäller våra egnaersättningsnivåer? Varför kan inte partistöd,presstöd och organisationsstöd rakt av sänkas till80 %? Jag fattar det inte. Jag har aldrig hört enlogisk förklaring till detta.Till sist vill jag säga att demokratin inte överleverom politik blir ett yrke. Jag vet att det är farligt attsäga det. Ni har allihop suttit här i mer än åtta år.Men mitt förslag är som bekant att ingen skall sittai än två gånger . Jo, därför att demokratin måste vitaliseras. IAmerika pågår nu en mycket intensiv diskussionom detta. Alla människor man frågar om dettasäger: Ja visst, det är riktigt. Ingen skall få sitta ikongressen så länge.I brukar de tala om , såni kan andas ut litet grand. Men jag säger tvågånger . Den här diskussionen måste vi taupp. Vi måste föregå med gott exempel.Demokratin är hotad. Den hotas på olika sätt. Detbehöver inte gå till som det gjorde i elleri där någon kom in med en lapp för ögatoch sköt i taket. Demokratin går rent av att myglabort.Tack så mycket fru talman!(Applåder)Anf. 3 ():Fru talman! Det är intressant att höra attföregående talare är så oroad över att ledamöterlämnar den här salen. Han borde vara mer oroadöver att så många ledamöter lämnar hans eget partimed hänvisning till att det är odemokratiskt ochdiktatoriskt styrt.Jag skall inleda det här anförandet med att förovanlighetens skull redovisa ett sammanhang därVänsterpartiet är överens med . Detgäller synen på EG-frågan. harredovisat att frågan om EG måste bli viktig ivalrörelsen. Den uppfattningen har vi också.Däremot är vi fast övertygade om att det skall varaen separat folkomröstning. Vi skall inte blandaihop frågan om medlemskap i den europeiskaunionen med frågan om vem som skall ha makteni . Frågan om EG gäller ju snarare i vilkenutsträckning vi skall ha någon makt kvar i densvenska riksdagen.Vi menar att det är nödvändigt att den riksdag somkommer att väljas i nästa val består av både EG-förespråkare och EG-motståndare. Det ärnämligen det enda som garanterar att det blir enriktig behandling av hur folkomröstningen skall gåtill, hur anslagen till de olika kampanjerna införfolkomröstningen skall fördelas och hurfolkomröstningsresultatet skall hanteras. Medtanke på hur opinionen ser ut -- det kommersäkert inte att ändras -- blir det förmodligen ett neji folkomröstningen. Därför är det viktigt att denopinionen också finns representerad i riksdagen.Alla partier måste ta hänsyn också till sina egnaopinioner.Vänsterpartiet avvisar ett medlemskap i deneuropeiska unionen av främst tre skäl. Det första äratt villkoret för medlemskapet och samarbetettvingar oss att ge upp viktiga delar av vårsjälvständighet.Det andra skälet är att vi i praktiken inte kommeratt kunna behålla vår neutralitet och alliansfrihet.Det tredje skälet är att vi vill att aktivt skallkunna verka för en ny fredligare och rättvisarevärldsordning som gäller hela världen. gårfaktiskt fortfarande de stora kapitalströmmarnafrån de fattiga länderna till de rika länderna. Deglobala orättvisorna och miljöproblemen ökar. Ettvidare internationellt samarbete utanför den snävaEG-ramen är viktigare än någonsin.Andra säger sig vara internationalister samtidigtsom de drar ner på u-hjälpen. Det talet ger vi intemycket för. måste fortsätta att ge ettgeneröst bistånd till de många nya och bräckligademokratier som har byggts upp under det senastedecenniet i , , ochAsien. Vi går inte med på att konjunkturanpassa,dvs. att i praktiken minska biståndet så somregeringen har gjort med hänvisning till Sverigesdåliga finanser.Utvecklingen i under de senaste veckornahar inneburit ett hot motdemokratiseringsprocessen. ser det ut som omde demokratiska krafterna har segrat, åtminstonetills vidare. måste demokratiska institutioneroch politiska partier snabbt byggas upp så att friaoch allmänna val kan genomföras. Då minskarockså hotet från gammelkommunister,nationalister och fascister. Men hotet mot enspirande demokrati i finns också i denekonomiska utvecklingen, med en storarbetslöshet, med en växande maffia i enhårdhudad marknadskapitalism, med stora ochväxande sociala problem. Frågan är väl om inte justden växande arbetslösheten och det sociala eländetsom nu breder ut sig är de största hoten motdemokratin i Ryssland.Jag är glad över att situationen i i alla fallinte ännu har föranlett någon upphetsadinrikespolitisk debatt om ökade satsningar på detsvenska försvaret. Tvärtom har representanter frånde flesta partier faktiskt uttalat att situationen inteinnebär ett ökat militärt hot mot . I ett lägenär olika behov måste vägas mot varandra och detekonomiska utrymmet är begränsat gläder dettamig.Visst skall det fortfarande finnas ett militärt försvari , men vi tror att det kan bantas ordentligt.Pengarna kan i stället användas bättre inom vårdenoch omsorgen. Visst skall sjukvården,äldreomsorgen och barnomsorgen effektiviseras,men vi har faktiskt nått en gräns. Det har blivittvärtom. Nedskärningarna har gått för långt. Dedrabbar sjuka, gamla, barn och arbetslösa på ettomänskligt och oförtjänt sätt. Vad ärmänniskovärdet egentligen värt ? Det frågarsig många, framför allt de som står utanfördet här huset och protesterar. Svaret får man i dagleta efter i den egna plånboken.Politik är att vilja, sade en gång. Jagskulle vilja säga att politik är att välja. Det handlarju om allas våra pengar, om hur de skall användaspå bästa sätt. Då är det väl ändå rimligt att manutgår från människors behov.Statsministern tog upp senast iregeringsförklaringen i går. Det kommer totalt attkosta . Om vi nu tvingas välja ien begränsad ekonomi, skall vi då välja JAS-planför 60 miljarder eller skall vi välja att satsapengarna på att ge våra arbetslösa arbete ochutbildning? För mig är ett sådant val enkelt. Arbeteåt alla måste vara det viktigaste.Vi kan också väga JAS-anslaget mot andra viktigabehov. Vi kan använda pengarna så att vi kan tatillbaka beslut om kommunala besparingar inomskola och barnomsorg. De kommer ju främst attverkställas genom att man minskar antaletanställda. Detta skulle kosta hälften av vadinvesteringarna i JAS kostar under ett år.Dessutom skulle det rädda minst 30 000 jobb inomkommunerna -- till största delen kvinnojobb. Vikan också ta bort karensdagen vid sjukskrivning.Det kostar detsamma som tio JAS-plan, enligtberäkningarna i årets budgetproposition. Priset äralltså 4 miljarder.Ekonomi är egentligen ganska enkelt. Det handlarom att välja, och det är just vad den nuvaranderegeringen gör. Den väljer att geförmögenhetsinnehavare och aktieägare lättnadermedan arbetslösa, äldre och sjuka får det sämre.Dessa orättvisor går som en röd -- eller blå -- trådgenom regeringspolitiken. Man väljer att beskrivaproblemen på ett sådant sätt att man kan vara säkerpå att medborgarna skall ''köpa'' lösningarna. Manframställer det som om vår generella välfärd skullevara roten till det förhatliga budgetunderskottet.Man framställer det som om vårarbetsrättslagstiftning, självaanställningstryggheten, skulle vara orsaken till denväxande arbetslösheten. Men om det nu vore såsvårt att avskeda människor med den nuvarandelagstiftningen som ni och Arbetsgivareföreningensäger, hur kommer det sig då att man harkunnat avskeda mer än en halv miljon människor,med nuvarande lagstiftning?Rör inte arbetsrätten, är en paroll och enuppmaning som väldigt många människor reser . Vi har alla fått mängder av namnunderskrifteroch protester i brev, kort och skrivelser. Jag tyckeratt det är en uppmaning som vi bör följa. Jaghoppas att vi får en majoritet i den här kammarensom säger nej till alla försämringar inomarbetsrätten.Just nu genomför den borgerliga regeringen ettsystemskifte i -- ett skifte som syftar till attmontera ner folkhemmet. Det sker snabbt och medmärkligt litet motstånd. Här i den svenskariksdagen, bland oss som har fått förtroendet,borde man faktiskt märka av alla de protester somfinns bland människor -- bland arga, ledsna,oroade, barn, vuxna och gamla med eller utanarbete.Det finns ett missnöje och en oro i det här landetsom måste få komma till uttryck och påverka debeslut som vi skall fatta här under det kommandeåret. Om allt fler människor känner sig allt mindreföreträdda eller representerade och om allt flermänniskor känner ett växande avstånd mellan detliv de lever och de beslut vi fattar, är det allvarligt.Då har vi förlorat själva själen i samhällsbygget.Själen utgörs av respekten för demokratin. Därförmåste vi slå hål på myten om den enda vägenspolitik och myten om att framtiden är ödesbestämdeller att vi rent av ingenting kan göra som politiker,eftersom marknaden i annat fall kanske reagerar.Och vet man ju aldrig vad som kan hända.Det vore väl ändå märkligt om vi här i Sverigeskulle låta oss så förslavas av marknadensherravälde att vi inte skulle våga ha en öppen ochfri politisk debatt av rädsla för hur marknaden skallreagera. Detta gäller för såväl Socialdemokraternaskongress som för andra.Vi har inte för mycket av politik och politiska besluti det här landet utan för litet. Alldeles för mångalåter sig styras av den diffusa marknadens lagar, närvi i stället behöver använda politiken som detredskap det är när vi vill ha förändringar. I dagmåste det till förändringar -- positiva,framtidsinriktade förändringar och politiska beslutsom vågar ta hänsyn till både människor och miljö.Nu när den borgerliga regeringen talar om behovetav att skära i det offentliga är motivet att vi leveröver våra tillgångar. Det säger , detsäger och det sägerregeringen dagligen.När , i sin tidningVälfärdsbulletinen, bad några ekonomeratt förklara påståendet ''vi lever över våratillgångar'', visade det sig att de avfärdadepåståendet. Det är nämligen inte statens utgiftersom har exploderat, utan det är statens inkomstersom har minskat drastiskt. Man har helt enkelt setttill att sänka skatten på ett sådant sätt att intäkternahar minskat.Socialdemokraterna och genomfördeen skattereform som gav de högavlönadeskattesänkningar och de lågavlönade höjda hyroroch höjda avgifter. Sådant kostar på.Landet är inne i en svår situation. Staten är i dåligtskick, eftersom man sänkt inkomsterna och i ställetlånat till utgifterna. Det har pågått en gigantiskomfördelning där staten blivit allt svagare ochkapitalet allt starkare. har vi eninternationell kris. Företag slår ut varandra medanmarknaden krymper -- en överproduktionskris.Till detta kommer att regeringen själv av egen kraftförvärrar budgetunderskottet och arbetslösheten.Man valde att alltför länge stödja den svenskakronan . Man har valt att intestimulera konsumtion utan i stället att strama åt,vilket är helt fel i en lågkonjunktur. Man har valt attprivatisera av ideologiska skäl, inte av ekonomiska.Man har valt att minska ersättningen till sjuka ocharbetslösa med den påföljden att konsumtionenminskar.Enligt regeringsförklaringen tänker man nufortsätta på samma orättfärdiga väg. Fackets och deanställdas makt skall minskas genom försvagadanställningstrygghet och avreglering. Mångaanställda vågar inte ens uttrycka sina åsikterom företagets eller kommunens besparingar,eftersom uppsägning då hotar.Ett exempel på detta är vad som hände Kjell-ErikKarlsson på i . Hans fall liggernu i Arbetsdomstolen. Han fick sparken när hansom förtroendevald kommunalpolitiker skrev påett remissvar som kritiserade företagetsmiljöförstöring och höga utsläpp. Det här är enfarlig tendens i vårt samhälle. Man lägger munkavelpå anställda och förtroendevalda. Jag vill gärnahöra de övriga partiledarnas syn på den här frågan.Den är ett exempel på en tendens som breder ut sig.Regeringens väg leder alltså fel, men det finnsalternativ. Vi säger att man skall stärka statensekonomi genom att minska arbetslösheten.Arbetstiden kan sänkas. Sex timmars arbetsdag ärfaktiskt ett bra redskap mot arbetslöshet ochutslagning. Påbörja en miljöomställning. Satsa påmiljövänlig produktion, miljövänlig energi ochmiljövänligt byggande. Det ger också nya jobb.Politik är att välja och att göra det på ett rättvist sättsom ger oss människor trygghet och tillit införframtiden. Det är det som saknas i dag.(Applåder)Anf. 4 Statsminister ():Fru talman! I går presenterade regeringen sintredje regeringsförklaring under dennamandatperiod. Vi visade hur vi steg för stegfullföljer den politik för förändring och förnyelse avSverige som väljarna gav oss mandat för i valet1991.I dag har som sig bör oppositionspartierna fått sinmöjlighet att säga att allt är felaktigt, mycket ärförfärligt och praktiskt taget allt skulle ha gjorts pånågot annat sätt. Det är också vad de har sagt. Detär värt att notera att det varken i ,eller fanns ett uns av förståelse för att vibefinner oss i en ekonomisk situation där det ärnödvändigt att vidta åtgärder som även om de ärkortsiktigt impopulära är uttryck för långsiktigtansvarstagande. Det var populismens och denkortsiktiga popularitetsjaktens höga visa i tre olikaversioner som kammaren serverades.Låt mig säga några ord innan jag går in på attbemöta en del av det som oppositionen har sagt.Jag vill tala om den fråga som vi lyfte fram iregeringsförklaringen i går och som är den enskildaviktigaste frågan just , kärnan i regeringenspolitiska arbete. Det handlar om att skapa nyajobb.Vi befinner oss i en svår arbetslöshetskris. Den togsin början /1990. Det var dåkurvorna vände nedåt under en socialdemokratiskregering. Sedan har de gått nedåt, nedåt och nedåt.Det är först nu som vi börjar ana att vi kanske harnått botten och kanske ser möjligheter att vändadetta uppåt.Vi känner till orsakerna. Det är misstag som liggerlångt tillbaka i tiden. De kan inte göras ogjorda.Men måste vi ta itu med konsekvenserna. Låtoss inse att de jobb som har försvunnit inte kommertillbaka. Det gäller rationaliseringar som är gjordai företag. Det gäller företag som inte klaradekonkurrenssituationen på grund av att prisläget varför högt i . Det kan ocksågälla rationaliseringar som sker . Eftersomsjukfrånvaron har minskat har man fått enövertalighet som gör att man hamnar i dennasituation.Därmed måste politiken inriktas på förutsättningarför nya jobb.Lika viktigt som det är att inse vilken politik som ärmöjlig är det att inse vilken politik som inte ärmöjlig för att skapa nya jobb.För det första: Nationell expansionspolitik avklassiskt keynesianskt socialdemokratiskt märke äricke möjlig. Det går inte för en individ och inte fören nation att lyfta sig själv i håret. Man lyfter inte,men det gör ont i håret. Det gläder mig att det finnstendenser till att denna insikt mycket sakta börjarkomma in även i socialdemokratin.För det andra: Även om oppositionspartierna --socialdemokratin i synnerhet -- ägnar sig åt attständigt bjuda över regeringen när det gällersatsningar på olika delar avarbetsmarknadspolitiken, är det ingen långsiktiglösning. Hela svenska folket skall inte ha jobb inomAMS, ALU eller AMU. Arbetsmarknadspolitikenär nödvändig, men det är inte den som ger oss deriktiga jobben.För det tredje: Att expandera den offentligasysselsättningen -- det var detta som skedde under1980-talet och som förhindrade att arbetslöshetendå ökade, men det var också detta som bäddade förmånga av dagens problem -- är inte heller möjligt.Skattetaket är definitivt nått, och vi måste nu gå inför att försöka klara uppgifterna inom denoffentliga sektorn inom ramen för ungefärligen deresurser som vi har.Om de klassiska vägarna, som inte minstSocialdemokraterna har använt, är stängda, vilketvi måste inse, var finns då jobben? Ja, de nyajobben måste tillkomma inom det enskildanäringslivet, i företagen, från industri tilltjänstesektor, till service och till allt det som frodasi en ekonomi som befinner sig i utveckling. Detgäller de stora exportföretagen som börjar lyfta.Kronan betyder en del, men regeringens politik harvarit en förutsättning för att detta skulle varamöjligt. Men det gäller allra främst i de små ochmedelstora företagen. Denna grundläggande insikthar viktiga konsekvenser för den politik som måsteföras.Stig , sanningsvittne ibland, mannen meddramatiska formuleringar, sade i anslutning till densocialdemokratiska partikongressen attsocialdemokratin har misshandlat företagen, isynnerhet småföretagen, . Det ärsant, och det är klart att det är en av anledningarnatill att svensk ekonomi står svagare än vad denborde ha gjort. Löntagarfonderna framstår ju sommisstagens misstag på denna misslyckade politiskaväg att misshandla företagen. Men krävs enpolitik för att förbättra förutsättningarna förframför allt de små och medelstora företagen.Det som vi emellertid har noterat under de två årsom har gått är att varje enstaka förslag som dennaregering har lagt fram för att förbättra för företagenoch därmed för tillskapandet av nya jobb harsocialdemokratin gått emot. Man har inte gått emotdet bara litet lätt utan militant med enklasskampsagitation som har fått de röda flaggornaatt fladdra på de egna mötena, men som säkert harskrämt många som annars kanske med tillförsikthade sett fram också mot en socialdemokrati medförmåga att tänka om i viktiga frågor. Det som vinu ser är av allt att döma att man fortsätter pådenna väg.På bord kommer under de närmastemånaderna viktiga förslag att ligga som skaparförutsättningar för nya jobb i de små ochmedelstora företagen. Det gäller egenföretagarna,vilkas skattesituation nu skall jämställas medaktiebolagens. Det hade vi gärna genomförttidigare. Socialdemokratin krävde att detta skulleskjutas upp därför att man ansåg att det innebar enskattesänkning för kapitalet. Det blev en del avkrisöverenskommelsen. Vi sköt upp det, och vigenomför det . Låt mig säga att jag tror att dettauppskjutande har kostat jobb. Det skall därför blimycket intressant att se vad socialdemokratin nusäger. Är detta återigen en skattesänkning förkapitalägarna som socialdemokratin skall gå emotmed de konsekvenser för jobben som det får?Avskaffandet av dubbelbeskattningen har föranlettnya agitationsnummer och klasskampsretorik i denhögre skalan. Jag har ingenting emot att manbeskattar det riskvilliga kapitalet i företagen engång. Men jag tycker att det är fel att i ett läge därvi behöver fler företag, mer av risktagande och flerjobb att beskatta det två gånger på det sätt somsocialdemokratin uppenbarligen vill. Visst ärdetta -- så långt har rätt -- enskattesänkning för kapital. Men finns det någonsom tror att vi får fram nya jobb om vi inte får framkapital? Det handlar om kapital till nya jobb. Densom säger nej till kapitalet, säger i detta fall nej tilljobben. Det är detta som socialdemokratin gör.Låt mig bara, när Socialdemokraterna håller påmed denna retorik, påminna om hur det var när desjälva -- och , ochäven var väl med på något hörnredan då, om jag inte missminner mig -- satt iregeringsställning. Då var det härliga dagar iSverige för spekulationskapitalet. Det produktivakapitalet skrämde de ur landet med sin politik.Investeringarna flydde landet.Framtidssatsningarna flydde landet. De skrämde bort detproduktiva kapitalet, men de gynnadespekulationskapitalet. Det var lån. Det var yra. Det vardalmatinerhundar och sportbilar på desocialdemokratiska valaffischerna.Spekulationskapitalet gav oss krisen. Vi vill ta framproduktionskapitalet. Det är det som kan ge ossjobben, och det är det som kan ta oss ur krisen.Samma kortsynthet gäller i fråga om arbetsrätten.Det fanns då både ochGöran antydde att de trots allt skulle kunnatänka sig ändringar i arbetsrätten. Det var ettintryck under intryck av småföretagaropinionensom är alldeles entydig på denna punkt.