prot · GH098 · 1993-10-15 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:8Fredagen den 15 oktoberKl. 9.001 § Meddelande om kammarens och torsdagen den 21oktoberAnf. 1 TREDJE VICE TALMANNEN:Jag får påminna om att inleds meddebatt i samband med bordläggningen avpropositionen om inriktningen av den ekonomiskapolitiken. Därefter följer arbetsplenum.Jag får vidare meddela att miljöminister efter muntligafrågor lämnar information från regeringen omaktuella nordiska samarbetsfrågor.2 § Anmälan om ny vice ordförande ifinansutskottetTredje vice talmannen anmälde att finansutskottetfr.o.m. utsett () tillny vice ordförande efter ().3 § AvsägelserTredje vice talmannen meddelade att (nyd) avsagt sig uppdraget att vara suppleant ikulturutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.Tredje vice talmannen meddelade att StefanKihlberg (nyd) avsagt sig uppdraget att varasuppleant i näringsutskottet.Kammaren biföll denna avsägelse.4 § Anmälan om kompletteringsval tillkulturutskottet och näringsutskottetTredje vice talmannen meddelade att Nydemokratis riksdagsgrupp på grund av uppkomnavakanser anmält som suppleant ikulturutskottet efter och Bo GJenevall (nyd) som suppleant i näringsutskottetefter vice talmannen förklarade valda tillsuppleant i kulturutskottetSimon Liliedahl (nyd)suppleant i näringsutskottetBo G Jenevall (nyd)5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesPropositionerna1993/94:7 och 12 till skatteutskottet1993/94:17 till justitieutskottet1993/94:34 till utrikesutskottet1993/94:35 till finansutskottet1993/94:36 till socialutskottet1993/94:37 till socialförsäkringsutskottet1993/94:39 till trafikutskottet1993/94:41 till näringsutskottet1993/94:42 till trafikutskottet1993/94:44 till justitieutskottet1993/94:58 till socialutskottet1993/94:59 till socialförsäkringsutskottet1993/94:69 och 70 till trafikutskottet6 § Allmänpolitisk debatt(forts. från prot. 7)EG-frågorAnf. 2 ():Herr talman! föll det sista hindret förMaastrichtavtalet genom den tyskaFörfattningsdomstolens utslag. Det finns de som nuvill dödförklara redan påfödelsedagen i den svenska debatten. Det kan viläsa om i tidningarna. Men det finns också de somsäger att de nu bara är att köra vidare och att gå påi ullstrumporna.I verkligheten handlar det dock, tror jag, omnågonting annat. Jag tror att det har varit en långoch nyttig läroväg när det gäller frågan ominflytande och folklig förankring -- det som ju skallvara kärnan i det politiska samarbete som unionenskall syfta till. Jag tror alltså att det har varit ennyttig väg från till 1993.Vidare tror jag för min del att det på många sättkanske är ett mognare EG som vi nu förhandlarmed. De förhandlingarna kommer fr.o.m. nu attdrivas i full skala. Också unionsfrågorna kommer junu att tas upp.Hittills har man, som vi vet, inte hunnit med såmycket i förhandlingarna. Det har handlat om s.k.sladdfrågor kring de fyra friheterna -- det som intefanns med i . Det har gällt bl.a.jaktfrågor, och är man en god bit på väg iEuratomfrågan som är en viktig fråga.Annars återstår de stora och viktiga frågorna:miljö, hälsa, säkerhet, regionalpolitik,jordbrukspolitik, alkoholpolitik, skatter ochbudgetfrågor. Jag har sagt det tidigare men villupprepa det igen, nämligen att regeringenstidtabell är för stressad. Den förhandlare som försig själv sätter snäva tidsgränser riskerar att kommai underläge i förhandlingarna inför motparten sominte har lika bråttom. Risken finns då att det går utöver förhandlingsresultatets kvalitet.Dessutom: Med en snabb förhandling och deketchupeffekter som regeringen brukar tala om blirdet svårt att klara den nödvändiga s.k. politiskapedagogiken i den dialog med svenska folket sommåste till också under förhandlingarna. Det kankomma att behövas kompromisser, det är jagövertygad om, i den förhandlingen som i alla andra.Kommer de kompromisserna ''oväntat'', sistanatten, uppfattas de lätt som svårförklarligaförluster för , även om de i själva verket kanvara rimliga och vettiga. Också kompromisserbehöver förberedas i en dialog mellan regeringenvia och den svenska opinionen. Dettakräver ordentligt med tid -- mera tid, tror jag, änvad regeringen förutsätter.Det är viktigt, herr talman, att vi som är EG-förespråkare inte bygger vår argumentering pårädsla -- dvs. att vi inte tränger in medborgarna iSverige i ett hörn och säger att de måste med. Istället måste vi tala för möjligheterna förmedborgarna i , för individen, att påverka,vara delaktig och delta i utformandet av ettgränslöst samarbete.Där måste jag tyvärr säga att Moderatasamlingspartiets affischkampanj är direktfördummande. Över huvud taget är Moderaternasagerande nu det största hotet mot ett svenskt EG-medlemskap. Hellre inne än ute, sägerModeraterna. Nej, hellre ute i det gränslösaEuropa än att bli fast inne hos det konservativaModerata samlingspartiet!Moderaterna gör nu en konfrontation i sambandmed datumet för EG-omröstningen. Jag tror attden här konfrontationen är ett desperat försök attundvika ett val som uteslutande handlar om denmoderatledda regeringens egna misslyckanden. Jagtycker att det är mycket olyckligt att man på dettasätt, i stället för att inbjuda till verkliga diskussionermed partierna om villkoren för hurfolkomröstningen bör föras, i det här skedet går uti den typen av tämligen aggressiv polemik.Moderaternas försök att skylla det nyliberalasystemskiftet på EG-anpassningen har skett i båderegeringssammanhang och i kommunalasammanhang, lokalt och centralt. Det har skapatden s.k. Bildteffekten i EG-opinionen. NärModeraterna går ut i EG-frågan, sjunker ja-sidansopinionssiffror. Det är inte underligt om svenskafolket är tveksamt till Europa.I det programförslag som man presenteratvill göra EG starkt för kapitalet ochsvagt för medborgarna. EG skall bry sig ommarknaden men inte om människorna.Moderaternas vision om ett Systemskiftessverige iett Nattväktareuropa kan inte vinna mångaanhängare.Vi socialdemokrater har på vår partikongress och iriksdagsgruppen lagt fram våra krav på hur vi villatt vi skall medverka i . Det gäller då inteminst frågan om hur vi på den stora marknad somnu blir verklighet skall kunna se till att de anställdaoch konsumenterna, medborgarna, kan få ta del avmarknadens frukter utan att hårt utsättas för denstrukturomvandling som också är en del avmarknaden. Det har varit så nationellt, och detkommer att vara så i ett europeiskt sammanhang,att politiken i hög grad handlar om att kunnahantera marknaden så att människorna,medborgarna -- de anställda och de arbetandekonsumenterna -- kan få ut dess frukter och fördelaresultatet av marknadens arbete på ett rättvis sätt.Det är politikens uppgifter, inte att skapa ennattväktarstat!Anf. 3 (nyd):Herr talman! Många har sagt, och alla tycks varaeniga om detta, att ansökan ommedlemskap i den europeiska gemenskapen är denstörsta politiska frågan för oss sedan andravärldskriget. Ingen annan fråga kan få sådanbetydelse för långsiktiga utveckling. Avdet skälet borde EG, enligt min uppfattning,diskuteras livligare ute i stugorna i stället för att denfrågan, som det nu är, alltför ofta drunknar i detallmänna reklambruset.Jag tycker att den offentliga debatten i mediernaalldeles för ofta handlar om fel frågor. T.ex.spenderar politiker tid på att försöka förklara att desvenska alkoholmonopolen inte ärdiskriminerande. Det är klart att de är -- allamonopol är diskriminerande per definition. Detvore mycket bättre att hävda att det är en svenskangelägenhet, rätt upp och ner, utan hymlande ochkonstrande. Samma sak gäller snuset och en delandra liknande frågor. Ute i undrar manvad vi i sysslar med.Inte sjutton skall väl snus och alkoholmonopolavgöra långsiktiga utveckling i etteuropeiskt sammanhang.Av en opinionsundersökning gjord av TEMOframgår att listan över det som av människorna iSverige upplevs som de största hoten toppas avfrågor som gäller allemansrätten, välfärden, densvenska naturen osv. Men det här är ju frågor sominte ingår i förhandlingarna!Jag tar detta som en intäkt för att informationeninte har trängt fram. Jag har ochhösten deltagit i många informationsträffar om EG.Jag är övertygad om att alla de andrariksdagspartiernas representanter också har gjortdet. En sak har slagit mig -- och jag tror att det ärså med er också: Generellt anser svenska folket har fått alldeles för litet, eller över huvud tagetingen, information. Den broschyr som skickats uttill hushållen -- det är den broschyr som jag här hari min hand -- har passerat utan någon som helstuppmärksamhet. De flesta som jag har ställt frågortill har inte ens sett den. Broschyren är bra så tillvida att den är neutral till sin uppläggning.Dessutom är den inte propagandistisk. Men den äralldeles för trist. Det är ingen som ser den.De flesta anser inte heller att de får tillräckliginformation genom pressen. Det som skrivs ärhuvudsakligen till för den intellektuella eliten. Oftaskrivs det på ett språk som av gräsrötternauppfattas som fikonspråk. I etermediernaförekommer endast nyheter, som antingen är förtunga eller också bara gäller rent spektakulärafrågor.Herr talman! Jag anser alltså att det som behövs ären informationskampanj som uppmärksammas ochsom folk förstår.Direktreklam till hushållen är kanske bra. Men dåmåste den utformas annorlunda, så att den fåruppmärksamhet. Jag har ett exempel på sådanreklam från . Det är enoerhört stark broschyr i den bemärkelsen att densyns. Dessutom är den gjord som en intressant ochskojfrisk tecknad serie. Jag tror att sådant harstörre genomslagskraft än en torr ledardebatt iSvenska Dagbladet.Men det är inte säkert att direktreklam är det allrabästa sättet. I stället skulle man kanske försökaanvända informationspengarna till att utnyttjaetermedierna. Man kunde försöka engageraattraktiva artister eller kända politiker i t.ex.frågesportprogram. Framför allt måste det vararoligt och spännande, så att folk bryr sig och villtitta på programmen. På annat sätt når vi inte alladem som sitter och äter popcorn och tittar påfotboll i TV. Framför allt måste det hela upplevassom neutralt. Det får inte vara fråga ompropaganda från det ena eller det andra hållet. Dettror jag är väldigt viktigt.Detta är bara en idé. Det finns mängd saker attgöra. Men jag anser att det är nu som något måstegöras. Det tar ju tid att vända opinionen.Herr talman! Jag vill även beröra folkomröstningenoch tidpunkten för denna. Som vi i Ny demokratiser saken finns det egentligen bara ett enda starktskäl för att lägga folkomröstningen på valdagen. Dåblir nämligen valdeltagandet garanterat högt. Dettagynnar ja-sidan, eftersom det traditionellt är lättareatt engagera nej-sägarna. Det har vi sett i t.ex.kärnkraftsfrågan och frågan om Öresundsbron.Däremot finns det flera skäl som talar emotnämnda tidpunkt. Ett skäl är att det måste föreliggaett förhandlingsresultat som man har haft rimlig tidpå sig att bedöma och diskutera. Men med deninformation som kommer från är det högsttveksamt om detta är möjligt med tanke på dennuvarande takten.Ett annat skäl är att EG-frågan är så stor och såviktig att den inte bör blandas in i den kortsiktigapolitiska debatten. EG är ju en principiellförändring som kommer attpåverka oss. Jag ansluter mig därför tilluppfattningen att EG-frågan inte skall kollras bortbland kortsiktiga ekonomiska problem i Sverige.EG-frågan har mycket större betydelse och måstedärför behandlas på motsvarande sätt.Däremot har jag litet förståelse för att vissapolitiker inte vill lägga folkomröstningen påvaldagen, därför att de då tvingas ta ställning i denhär känsliga frågan.Anf. 4 ():Herr talman! kom en pensioneradskogsarbetare fram till mig på gatan och ville talaom den europeiska unionen. Han berättade att hanunder hade gått på alla studiecirklar somfanns i hans hemstad för att bli klar över vadEG/går ut på och varför det drivs. Nuvet jag, sade han, det blir ett nej till medlemskap.Det är klart att det är bra med samarbete mellanländer. Men detta med att försöka bygga en unionav detta slag går aldrig. Och vart tar demokratinvägen? Hans åsikt delas av många i Europa.Det material som den här ganska vanlige Svenssonsakta men säkert gnagt sig igenom har varit detstudiematerial som till allra största delenproducerats av unionsanhängare. Den alltmerstärkta nej-opinionen är, menar jag, ett resultat avde studier som staten stimulerat och delvisfinansierat och som i huvudsak ja-sidan producerat.När man sedan går ut och angriper nej-opinionenoch beskyller den för okunnighet, vulgaritet ochfrämlingsrädsla eller säger att nej-opinionen baraser till snuset, ripjakten och Systembolaget kännersig dessa opinionsbildare som min samtalspartnerkränkta. De blir ännu mer övertygade om att de harrätt, och de känner oro för attfolkomröstningsresultatet inte följs.Det är alltså bra att vi nu får en debatt om hurfolkomröstningen skall gå till. I vårt parti har vilänge varit klara över vår linje: Endast tvåalternativ skall förekomma, dvs. ja eller nej tillmedlemskap. Riksdagspartierna skall försäkra attomröstningsresultatet skall följas. Omröstningenskall hållas skild från riksdagsvalet . Jag serfram emot fler besked på denna punkt. Om vi intefår klara besked på dessa punkter hamnar vi kanskeändå i en situation där det blir en beslutandefolkomröstning.Under sommaren och hösten har det faktisktinträffat händelser som enligt min mening stärkervåra argument för att alliansfrihet syftandetill neutralitet i krig fortfarande måste vara encentral säkerhetspolitisk strategi.I framträder nu militären på scenen igen.Flera östeuropeiska stater, och Finlandsöker militära förbindelser och stöd västerut pågrund av oron för sin östlige granne. I Rysslandväxer oviljan mot att NATO utvidgas ända ut motOSS-staternas västgräns.Om i detta läge börjar förbereda sig för ettinträde i den västeuropeiska unionen bidrar visannolikt till att ökad osäkerhet skapas i Nordenoch dess närområde.Det som står i EG:s avi om är att EG börsöka bindande försäkringar om att är berettatt uppfylla sin förpliktelser på det försvarspolitiskaområdet. Då är det den europeiska unionensförsvarspolitik som avses.Det är detta som vi ofta får frågor om när visamtalar med våra vänner ute i EG-parlamenten.Det händer att vi som goda européer uppmanas attfara hem och övertyga om att den skallöverge sin säkerhetspolitiska doktrin.I regeringsförklaringen undviker man , liksom , att nämna ordet neutralitet. På den vägen ärdet. Utrikesministerns artikel i den 1 oktobermåste ses som ett försök att bereda mark för ettsvenskt medlemskap i den västeuropeiska unionen.Analytikerna i utrikesministerns närhet inser säkertsvårigheten att förena unionsmedlemskapet medalliansfrihetens princip.Fortfarande är alliansfriheten ett av våra skäl attsäga nej till unionen. Det är fullständigtoacceptabelt att inte i grunden reda ut denna frågainnan folkomröstningen. Bara känslan av attlandets politiker försöker att lägga locket på omförsvarspolitikens roll i unionen väcker misstankarom att det är falska förespeglingar på gång igen. Vivet hur det var 1990. Då hette det att det aldrigskulle bli något försvarssamarbete när vi söktemedlemskap.När det gäller de långsiktiga säkerhetsproblemen,som har sin grund i nord--syd-konflikten, harknappast läget förändrats. Den europeiskaunionens politik fortsätter som tidigare.I FN fortsätter man att ha attityden att frågan omden nya ekonomiska världsordningen skall bortfrån FN:s agenda, och man uttalar sitt stöd för attFN skall omformas enligt modell.Det skulle naturligtvis kraftigt stärka de rikaländernas makt i EG.Jag förstår att den socialdemokratiska kongressenhar våndor på den här punkten. Enligt uppgifter ipressen säger man också att skall föra sinegen utrikespolitik i EG. Men hur skall det gå till?Ni kunde lika gärna ha begärt att skall förasin egen handelspolitik eller jordbrukspolitik. Detär en av hörnstenarna i att manskall ha en gemensam utrikespolitik.Jag skall också säga ett par ord om ,som utdöms av många radikala humanister i deneuropeiska debatten och som karakteriseras somett försök att grundlagsfästa monetarismen. Iaugusti föll det verktyg i bitar som skulle användasför att skapa EMU. Likväl skall tidsschemat ochprinciperna följas. skall den andrafasen inledas och konvergenspolitikenintensifieras. Om man inte lyckas nå tillräckligkonvergens och fatta ett beslut om låsningen avvalutorna på en regeringskonferens senast den 31december 1996 skall den tredje fasen ändå inledasden och ecun upprättas somsjävständig valuta.Det vore, herr talman, alldeles orimligt att anslutasig till dessa principer när man inte ens vet om dettamed enhetlig valuta någonsin kommer att fungera.Anf. 5 Statsrådet ():Herr talman! Den tyska Författningsdomstolen gavi tisdags sitt klartecken till ratificering avMaastrichtfördraget. Därmed är detta fördraggodkänt av alla de tolv efter en -- detskall genast sägas -- lång, mödosam och, tror jag, igrunden nyttig process. Med detta har också enviktig milstolpe passerats.Det europeiska samarbetet fördjupas på en radområden som även för svensk del är av storbetydelse. Med godkännandet avMaastrichtfördraget ligger vägen också öppen förvåra egna förhandlingar på dessa områden.Fördjupning och utvidgning går hand i hand.Jag menar att utslaget från den tyskaFörfattningsdomstolen ger ett starkt och välgrundatstöd för den europeiska unionen som ett samarbetemellan fria och självständiga stater. Det är statersom inser att det rent nationellahandlingsutrymmet på allt fler områden avsevärthar minskat och att många av de stora frågorna barakan lösas i bred samverkan.Detta gäller inte minst unionens förmåga ochmöjligheter att verka för sin ursprungliga idé, attstärka fred och stabilitet. Den gemensammautrikes- och säkerhetspolitiken ger unionenmöjlighet till detta. En uppenbar lärdom fråndagens europeiska konflikter är att vi behöver mersamarbete, inte mindre, för att effektivt kunnasäkra fred och stabilitet. Om detta råder bredenighet.Inte minst intressant är Författningsdomstolensslutsats att det är de nationella parlamenten som ärsuveräna när det gäller att besluta om viktigaområden som skall omfattas av samarbetet och ivilken takt detta samarbete skall utvecklas.En central del i utslaget är också uppfattningen attEG visserligen genom unionsfördraget blir deneuropeiska unionen EU, men att unionen inte är enförbundsstat utan ett statsförbund. Det ärmedlemsstaterna som tillsammans bildar dennasammanslutning. Deras olika identiteterrespekteras.Detta är helt i linje med vad vi från regeringens sidahela tiden har hävdat i EG-debatten. Det ärglädjande att vi nu har fått ett väl underbyggtjuridiskt stöd för den uppfattningen också från EG-håll.Herr talman! Jag kan med tillfredsställelsekonstatera att medlemskapsförhandlingarna nu hartagit ordentlig fart. Vi kan spåra en genuin politiskvilja från sida, inte minst från detbelgiska ordförandeskapet, att få medkandidatländerna från EFTA-kretsen.Låt mig redogöra för vad som har skett iförhandlingarna. Efter en trög start har tempotökat påtagligt, och förhandlingsarbetet bedrivs nupå en mycket bred front. har lagt frampositionspapper om samtliga förhandlingsfrågorsom täcks av och enhetsakten.EES-avtalet har underlättat arbetet. Det har lagt envärdefull grund till mer än hälften av de sakfrågorsom nu förhandlas. Detta avtal kan med storsannolikhet träda i kraft vid årsskiftet.Till dags dato har 11 av sammanlagt 29 kapitel imedlemskapsförhandlingarna kunnat prickas avsom i princip oproblematiska. Ytterligare ett antalområden är på det hela taget oproblematiska, mendet finns vissa mycket klart avgränsadereservationer.Nästa ministermöte äger sannolikt rum i början avnovember. Vi hoppas att flera av de då återståendeförhandlingsfrågorna skall kunna lösas eller i varjefall föras avsevärt framåt. Detta gällerfrihandelsavtalet med de baltiska länderna. Detgäller tekopolitiken, hälsa, miljö och säkerhet,veterinära frågor och växtskyddsfrågor samtsnuset. Vidare bör förhandlingarna om fisket,jordbrukspolitiken och regionalpolitiken då hakommit ett stycke framåt. Möjligen kan vi då ocksåskönja en lösning av frågan om alkoholmonopolet.Maastrichtfördragets godkännande banar ocksåvägen för våra egna förhandlingar om medlemskapi den europeiska unionen, och förhandlingarnakommer att utvidgas även till dessaområden. Därefter skulle endast budgetfrågornaoch vår medverkan i gemenskapens institutionerkvarstå.Såväl regeringen som har en klarmålsättning, nämligen att skall kunna blimedlem i gemenskapen . Meddetta gemensamma mål i sikte strävar vi nu på bådasidor efter att hålla takten uppe i förhandlingarna.Regeringen ser fortfarande goda möjligheter attavsluta förhandlingarna i början av nästa år.Tidsplanen är dock, och det förtjänar attunderstrykas, underordnad vår strävan attåstadkomma bästa möjliga resultat för . Närförhandlingsresultatet föreligger kommer detta attföreläggas och svenska folket ifolkomröstning för godkännande.Mats ägnade sig i sitt anförande nästanuteslutande åt att diskutera tidsplanen. Jag vet intevarför har denna fixering just vidtidsplanen. Speglar den osäkerhet och oro somkommer fram där socialdemokraternasobeslutsamhet i hela EG-frågan? Jag frågar mig: Iett läge där , EG och de andra EFTA-länderna har uppställt ett gemensamt mål,nämligen den 1 januri 1995, för ett medlemskap förkandidatländerna, skall vi då dra oss tillbaka, tasemester, hålla oss tillbaka i förhandlingarna ellerskall vi spela med, delta och aktivt driva på de härförhandlingarna?Mats diskussion kan bara tolkas som ettutslag av obeslutsamhet. När han inte med ett ordberör sakfrågorna, när han ägnar tidtabellenmassor av uppmärksamhet och när han gör utfallmot statsministern och mitt eget parti och dessutombehandlar tidtabellen med negativa förtecken, kanjag inte undgå att misstänka att sitt eget partis misslyckande på andrapartier. Att som socialdemokraterna inte taställning har också sitt pris. Det är ett pris i form avminskande stöd. Jag skall ärligt säga att det oroarmig, för det riskerar att reducera en nationellödesfråga till en höger--vänster-fråga.Herr talman! Mot detta vill jag ställa attförhandlingarna med EG sker under storpartipolitisk enighet. Alla riksdagspartier utomVänsterpartiet står bakom de svenskaförhandlingspositionerna. Regeringen ser det somen styrka att uppträder enigt iförhandlingarna. Vi har därför lagt ned ett stortarbete på att löpande stämma avförhandlingspunkterna med alla partier i riksdagen.Riksdagens EG-delegation spelar givetvis här encentral roll.Enigheten i förhandlingarna är viktig, men deträcker inte. Ett svenskt medlemskap kan baraförverkligas om svenska folket ställer sig bakom detframförhandlade avtalet i den kommandefolkomröstningen. För detta krävs engagemang,och det redan nu under förhandlingsfasen.Regeringen har som ett av de mest angelägna målenunder ställt upp att fullt utföra in i det europeiska samarbetet genommedlemskap i /EU. Det verkar vi för med allkraft. Men det fordras ett engagemang på enmycket bredare front för att säkra ett ja i denkommande folkomröstningen.Förhandlingsresultatet är självfallet viktigt. Därförlägger vi också ned stor möda på det. Mensakfrågorna står i fokus.Herr talman! Det är inte överraskande attuppmärksamheten i i första hand inriktaspå de problem som är förenade med en anpassningtill gemenskapens nuvarande regelverk. Depågående medlemskapsförhandlingarna syftar tillatt lösa dessa frågor. Därmed kommerförhandlingsfrågorna i fokus. Men vad händer omSverige inte blir medlem, om hamnar vidsidan om? Hur skall vi då säkra jobben? Hur skall vidå klara välfärden? Hur skall vi då möta de växandemiljöhoten? Hur skall vi då stoppa knarket? Hurskall vi då hantera de växande flyktingströmmarna?Hur skall vi då säkra vårt inflytande i ?