prot · GG09115 · 1993-05-25 00:00:00 — är jag helt enigmed om att mänskliga rättigheter rörfrågor av en så helt annan dimension att jagknappast vill sätta dem i paritet medhandelspolitiken och dess instrument.Anf. 92 ():Herr talman! Möjligheterna till inspektion på platsär avgörande för att man skall kunna bedöma omproduktion sker på ett acceptabelt sätt. Jag undrarom regeringen tänker ställa krav på möjligheter tillinspektion av arbetsförhållanden i fångläger ochfängelser i för att kontrollera efterlevnaden avde mänskliga rättigheterna.Sedan finns det ytterligare en sak som berör detta.Det är den ursprungsmärkning som vi har haft påprodukter, främst kläder, i . Den harriksdagen beslutat avskaffa. Jag tycker att det varett onödigt och dåligt beslut. Då kunde vi somkonsumenter konstatera var produkten kom ifrånoch göra ett val om vi ville köpa den eller ej.Anf. 93 Statsrådet ():Herr talman! Svaret på fråga är attvi inte har några planer på att begära inspektion avolika anläggningar i för att där konstateraunder vilka arbetsförhållanden man arbetar.Anf. 94 ():Herr talman! Det beklagar jag. Jag tycker att detskulle vara bra. Det hade varit välgörande att få enmarkering från regeringen om att man kommer attreagera kraftfullt i fråga om den blivandeekonomiska stormakten nu när man har ett braförhandlingsläge, dvs. när vill komma med iGATT-gemenskapen och innan de har vuxit sig såstarka att känsligheten för påtryckningar harminskat.Anf. 95 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig säga mycket kort att det enainte står i motsättning till det andra. Vi avser att imånga olika sammanhang, inte minst de bilaterala,påverka brotten mot de mänskliga rättigheterna.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1992/93:728 omvapenexporttillstånd till TurkietAnf. 96 Statsrådet ():Herr talman! har med anledning avuppgifter om att krigsmateriel för 1,9 miljonerkronor exporterats till frågatmig om utförseltillstånd för denna leveransbeviljats efter fullständig beredning.Svaret på fråga är ja. Enförhandsförfrågan i ärendet föredrogs för denrådgivande nämnden i krigsmaterielexportfrågor inovember 1990 och för regeringen i december 1990.Tillstånd till utförsel till meddelades i maj1992, och själva leveransen skedde sammaår.På grund av en felaktig kvartalsredovisning från detberörda företagets sida kom den aktuellaleveransen att registreras som en utförsel till istället för till i regeringens skrivelse tillriksdagen, 1992/93:224, med redogörelse för densvenska krigsmaterielexporten . Feletkommer att rättas till i nästa års skrivelse förkalenderåret 1993.Anf. 97 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret.Beslutet och handläggningen av det här ärendettillhör den tid när den gamla lagen om krigsmaterielgällde. har vi en ny lag i fjol.Det som är intressant för mig och för många andraär den nya situationen och förhållandena när detgäller de mänskliga rättigheterna i Turkiet.Åtminstone jag hade förhoppningar om att dekriterierna skulle få en ökad betydelse när detgäller tillstånd för export av krigsmateriel.Turkiet har inte köpt särskiltmycket krigsmateriel från . Det haruppenbarligen inte varit på grund av att man inteönskat det, utan på grund av att svenska regeringarhar betraktat som en icke lämplig köpare --av skilda skäl under skilda tider, utgår jag ifrån.Då uppstår frågan: Är fortsatt lämpligt föratt få köpa svenskt krigsmateriel mot bakgrund avde mängder av rapporter om övergrepp motmänskliga rättigheter som Amnesty har publicerat?Även svenska parlamentariker har rapporterat omdetta. Senast var en svenskparlamentarikergrupp i . De har färskaintryck därifrån som gör en fortsatt restriktivitetfrån regeringens sida till en ofrånkomlig del av dennya lagen.Anf. 98 Statsrådet ():Herr talman! Svaret på fråga är inte kan uttrycka sig så kategoriskt som att ettland inte är lämpligt som mottagare för svensktkrigsmateriel annat än i sådana fall där detföreligger ett ovillkorligt hinder för export. Det gördet inte i det här fallet. tillhör inte de ländersom är underkastade ett FN-embargo.Det betyder att vi gör en bedömning från fall tillfall. Detta är den praxis som vi följer i allakrigsmaterielärenden.Allmänt gäller att regeringen har iakttagit enrestriktiv linje i prövningen av ärenden som gällerTurkiet. Respekten för mänskliga rättigheter, somJan Jennehag hänvisade till, är ett tungt vägandekriterium i det sammanhanget.I det här aktuella fallet gällde det reservdelar tilltidigare levererade system. De utgör som bekant ensärskild kategori som enligt riktlinjerna bör gesutförseltillstånd även om ett land inte kommer ifråga för export av nya vapensystem.Anf. 99 ():Herr talman! Statsrådet säger att det här måste blifråga om en bedömning från fall till fall. Denpolicyn från regeringens sida har naturligtvis varitgällande också. Det är intekonstigt att statsrådet ger det svaret. Jag vill ha enantydan från statsrådet -- med kännedom om vadsom har förevarit och vad som fortfarande pågår iTurkiet -- om hur man enligt den nya lagen kankomma till det resultatet att skall få köpasvensk krigsmateriel. Det är den signalen frånregeringen som jag är ute efter.Anf. 100 Statsrådet ():Herr talman! Som jag sade har regeringen iakttagiten restriktiv linje i prövningen av ärenden somgäller . Det gäller just med hänsyn till lägetnär det gäller de mänskliga rättigheterna i Turkiet.Detta är ett allmänt konstaterande, men det blirnaturligtvis en utgångspunkt för prövningen avenskilda fall.Att utifrån detta göra ett generellt uttalande om hurvi skall agera i framtida fall strider mot alla deprinciper vi har när det gällerkrigsmaterielexporten. Bedömningen blir olikafrån fall till fall.Låt mig ge ett exempel. Anläggningar fördestruktion av ammunition klassas somkrigsmateriel under den bredare definitionen . Om ett sådant fall skulle aktualiseras kanjag inte se annat än att det finns goda skäl för attmedge export, även om man allmänt iakttar enrestriktiv politik på detta område.Anf. 101 ():Herr talman! Statsrådet är säkert mycket välmedveten om att det inte är anordningar fördestruktion av ammunition som jag är orolig för närdet gäller export av krigsmateriel. Det gällernaturligtvis system och vapen som kan användas idet formliga krig som bedrivs mot kurderna. Dettaär situationen för dagen. Det är den politisktintressanta delen av det här området.Jag utgår ifrån att statsrådet egentligen vill säga atten begäran från om att få köpa svenskavapen förmodligen skulle behandlas mycketrestriktivt. Om kommer med en begäranom att få köpa destruktionsanläggningar förammunition kommer man möjligen att se det på ettnågot annorlunda sätt.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1992/93:729 om den s.k.krutaffärenAnf. 102 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig hurregeringen avser att agera för att skall fåtillgång till alla DDR-handlingar som kan kasta ljusöver de s.k. krutaffärerna efter det att Högstadomstolen avvisat en framställning frånRiksåklagaren.Frågan om en rättshjälpsframställning till de tyskamyndigheterna är fortfarande föremål för rättsligprövning i . Ärendet ligger för närvarandeåter hos Riksåklagaren. harinte mottagit någon framställan frånRiksåklagaren, och jag kan därför inte uttala migom hur regeringen skulle komma att agera i ettsådant fall.Anf. 103 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret. Detär av exakt samma innebörd som det svar jag fick ihöstas, när jag och statsrådet hade den här fråganuppe.Då sades att för att en svenskrättshjälpsframställning skulle komma i gångkrävdes ett beslut av en domstol, och för att en nyrättegång skulle komma till stånd i krävdesatt beviljade resning. Efter vadjag förstår har inte beviljatresning, men trots det är, som statsrådet säger, dethär ärendet föremål för rättslig prövning.Jag vet inte vilket Riksåklagarens nästa juridiskasteg är, men jag misstänker att vi efter någramånader kommer att befinna oss i ett läge där vikonstaterar att den juridiska vägen inte är möjligatt gå, vilket också antyds i de tidningsartiklar därRiksåklagaren sägs mena att den enda utvägen äratt regeringen gör en diplomatisk framställning omhjälp från . Statsrådet säger här att så inteär fallet, och det får jag naturligtvis godta i det härläget.Anf. 104 Statsrådet ():Herr talman! Det är alldeles riktigt som JanJennehag säger att jag gav ett svar av exakt sammainnebörd för . Det visar att vi i denhär typen av mycket grannlaga frågor, som förövrigt är mycket juridiskt komplicerade och i vilkavi har att följa olika rättsprinciper, följer en alldeleskonsekvent politik.När det gäller de fortsatta stegen är det, som JanJennehag säger, Riksåklagarens sak att avgöra påvilket sätt och över huvud taget om han avser gåvidare i detta ärende, i vilket han givetvis har att tahänsyn inte bara till Högsta domstolens dom utanockså till det förhållandet att de berördapersonerna har frikänts i andra instanser.Anf. 105 ():Herr talman! I det här stycket är väl för dagen intemer att säga än att det här ärendet kan bli en frågaför regeringen först när Riksåklagaren har avslutatdet, och jag utgår från att regeringen i det lägetkommer att ta ställning till hur man vill agera.Anf. 106 Statsrådet ():Herr talman! Det är en felaktig slutsats som JanJennehag drar. Detta är en rättslig process, och detinnebär att det för ett eventuellt agerande,exempelvis inom ramen konvention förbrottmål, fordras ett beslut av domstol för att manskall kunna gå vidare. En sådan framställning påbasis av den konventionen kan inte göras avUtrikesdepartementet utan en underliggandeframställning härom.Anf. 107 ():Herr talman! Då utgår jag till dess annat besked gesifrån att Riksåklagaren arbetar vidare med ärendetoch återkommer med en framställan tilldepartementet.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1992/93:686 om det s.k.VedaprojektetAnf. 108 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omregeringen nu är beredd att ompröva sitt tidigareställningstagande och medverka till en prövning avdet s.k. enligt 4 kap. 2 §naturresurslagen.Det är riktigt som påstår attregeringen beslutade att inte vidtanågon åtgärd med anledning av en begäran frånNaturskyddsföreningen m.fl. om prövning enligt 4kap. 2 § naturresurslagen av . Ibeslutet erinrade regeringen om atthushållningsbestämmelserna i naturresurslagenskall tillämpas vid den prövning av projektet somsker enligt annan lagstiftning, främst väglagen. Ensådan prövning pågår nu i regeringen till följd av attden arbetsplan för projektet som Vägverketfastställt har överklagats.Samtidigt som beslutet fattades att inte prövalokaliseringen av projektet enligt 4 kap.naturresurslagen beslutade regeringen med stöd av6 kap. 2 § samma lag att berörda kommuner skulleredovisa hur de för det här projektet avser atttillgodose intressen som rör hushållningen mednaturresurser. En sådan redovisning harsammanställts av i Västernorrlandslän och överlämnats till regeringen i februari i år.Denna redovisning utgör ett viktigt underlag förden prövning av projektet som regeringen nukommer att göra enligt väglagen.Jag anser mot denna bakgrund att regeringenskaffat fram ett gott underlag för att bedöma omprojektet är förenligt medhushållningsbestämmelserna i naturresurslagen.Jag anser därför inte att det finns anledning attompröva regeringens ställningstagande i fråga omen prövning enligt 4 kap. 2 § naturresurslagen.Anf. 109 ():Herr talman! Jag ställde den här frågan därför attjag tycker att den har ett principiellt intresse. Inaturresurslagen har man ju klassificerat etttjugofemtal områden i landet som områden avriksintresse, och bland de områdena ingår Högakusten. Eftersom det i regeringsbeslutet inte angesvarför man inte vill tillämpa den strängastemiljöprövningen, vore det intressant att få reda påvarför man för ett sådant här område, som ändåutpekas som riksintresse, inte väljer den starkasteoch mest noggranna miljöprövning som lagenerbjuder. Man kan fråga sig: Om inte det härprojektet får en sådan prövning, vilka andraprojekt får det då? Det är ju ändå bara 25 områdensom i naturresurslagen utpekas som områden avsådant riksintresse som exempelvis ,där den här vägen och bron skall dras.Det här ärendet ställer också en annan fråga avprincipiellt intresse. I det här området -- i bådeKramfors och kommuner liksom iÖrnsköldsvik och även från -- har detvarit ett oerhört tryck, både av sysselsättningsskäloch av andra skäl, för att projektet skall komma igång. Det verkar vara att sätta bocken somträdgårdsmästare att be dem, med dengrundinställningen, vara de som skall granskaprojektet och titta på hushållningen mednaturresurser. I ett sådant här fall rör det sig ju omtvå väldigt skilda intressen: det lokala intresset avarbeten och kommunikationer och det centralaintresset, riksintresset, av att bevara ett område förrekreation och annat.Det vore intressant att få reda på vilka skälen är attärendet inte skall prövas enligt 4 kap.naturresurslagen och vilka områden som i så fallkan komma i fråga, om regeringen i det här falletgör en sådan strikt bedömning. Är det dessutominte litet konstigt att en sådan här viktig fråga så attsäga lämnas över till kommuner och länsstyrelse?Anf. 110 Statsrådet ():Herr talman! Vi har inte lämnat över någon frågatill kommuner och länsstyrelse. Vi har den jufortfarande kvar hos regeringen.Utifrån att ju är socialdemokrat mentydligen har glömt sin egen historia vill jag ändå drahistorien om hur det här projektet har hanterats avden förra, socialdemokratiska regeringen. Denregeringen beslutade attbevilja 170 miljoner för ombyggnad av väg 90 samtframtagande av erforderligt underlagsmaterial förbyggandet av en ny bro över vidVeda och anslutande väg.I september 1991 uppmanades att begära att regeringenskulle pröva enligt 4 kap.naturresurslagen. meddelade dåatt man vid det tillfället inte avsåg att gå in mednågon begäran till regeringen om en prövning enligt4 kap. naturresurslagen av projektet. Som skälangavs att hushållningsbestämmelserna inaturresurslagen skall tillämpas vid beslut enligtväglagen.När regeringen -- den nuvarande -- senareremitterade frågan om borde prövasenligt 4 kap. naturresurslagen, svaradeNaturvårdsverket att en sådan prövningborde ske med hänsyn till projektets omfattning --tydligen hade man på då ändratuppfattning. Man ansåg att det var en satsning påvägtrafiken, som skulle göra det svårare att uppnåde nationella utsläppsmålen.Men sedan har inte överklagatden arbetsplan för projektet som Vägverketbeslutade om . ,som enligt naturresurslagen faktiskt skall ha tillsynöver hushållningen med naturresurser, har helatiden ansett att projektet går att förena mednaturresurslagens bestämmelser.De som arbetat med projektet har framtill inte mött några invändningar frånansvariga statliga myndigheter.Här åberopas lokala intressen, men sådana finnsalltid när det handlar om projekt som gersysselsättning. Detta kan alltså inte ständigt vara ettskäl till att prövning skall göras enligt 4 kap.naturresurslagen.Vi har, som jag har svarat, ansett att vi kan bedömahushållningsbestämmelserna i naturresurslagenutifrån befintligt underlag.Anf. 111 ():Herr talman! Men, statsrådet , det gällerhär ett väldigt speciellt område. Det är ju intesärskilt många områden som utpekas i NRL somriksintressen. Det markerar att haransett just det här aktuella området vara extraviktigt. Det är ju inte vilken vägsnutt som helst somdet här skall bedömas utifrån.Även statsrådet vet att det också i länsstyrelserna,som skall vara statens förlängda arm, finns mycketav lokala intressen. Det är därför som regeringenhar möjligheter här. har, såvittjag förstår av dess svar till regeringen på gjordaförfrågan, begärt en prövning av ärendet.Återigen upprepar jag min fråga: Vilka områdenskall komma i fråga för en prövning om inte ettområde som Vedaområdet, som ju är av stortriksintresse?Det kanske betraktas som en fräckhet, men jagundrar hur det förhåller sig. Statsrådet kommer jusjälv från området i fråga, och jag vet att det är ettväldigt tryck på politiker från den landsänden att deskall verka för området. Jag undrar alltså om dettapå något sätt har påverkat beslutet att inte göra enprövning enligt 4 kap. naturresurslagen.Anf. 112 Statsrådet ():Herr talman! Vi har ett tryck på oss i alla projekt,som måste komma till stånd vare sig vi prövar enligt4 kap. eller, som i det här fallet, har begärt enredovisning enligt 6 kap. Det här trycket på oss ifrågan har inte påverkat oss ett enda dugg, hävdarjag.Däremot påverkas frågan av hur det ser ut i dag.Det gäller t.ex. trafiken. Det blir ju 6 mil extra vägi förhållande till projektet. Det handlar om tungtrafik och långa backar. tillmiljöskyddslagstiftningen bidrar denna trafik tillenorma utsläpp i området.Såväl eller någon annan statligmyndighet som eller en kommun kanbegära en prövning. Men för den skull är det intealltid så att regeringen därmed måste tillmötesgåframställd begäran. När man lyssnar på KentCarlsson kan man få uppfattningen att vi, så fortNaturvårdsverket begär en prövning eller det skeren överprövning av strandskyddet t.ex., är tvungnaatt säga att man har rätt i varje fråga.Vår bedömning kvarstår således. Däremot handlardet här inte om att vi hanterar detta på ettnonchalant sätt, vilket den förra regeringen kanskegjorde.Anf. 113 ():Herr talman! Den miljöbedömning som statsrådethär nämner -- hon talar t.ex. om den långa gamlavägen -- kan även göras i samband med densträngare prövning som harkrävt.Återigen upprepar jag frågan: Vilka områden kanbli aktuella för den här stränga formen av prövningom inte ett sådant här område som är inskrivet somett riksintresse i naturresurslagen blir det? Det voreju en annan sak om det handlade om ett område iStockholmstrakten som redan är hårt trafikerat ochsom inte är upptaget som ett riksintresse. I detsenare fallet kan jag förstå regeringens val.Men här har uttalat att det är fråga omett speciellt riksintresse. Konsekvensen av fördaresonemang måste bli att statsrådet framför tillriksdagen att detta med riksintresse skall tas bortfrån naturresurslagen, eftersom det ändå intebetyder någonting.Anf. 114 Statsrådet ():Herr talman! Jag måste ändå lyfta fram vadnaturresurslagen står för. En prövning enligt 4 kap.innebär nämligen inte att man automatiskt sägernej. I stället innebär en sådan här prövning att mantittar på olika alternativ och presenterar en vettiglösning utifrån de förutsättningar som finns.Inte heller innebär en prövning enligt nämndakapitel ett totalförbud i områden som är avriksintresse. I stället ställs riksintressen motvarandra, och så sker ju i det här exemplet. Det ärklart att avvägningar alltid måste göras när ettärende bedöms enligt naturresurslagen.Sedan skall vi komma ihåg att det är länsstyrelsensjälv som ritat gränserna i det här området, så dethar vi inte gjort centralt. De här gränserna haralltså tagits fram tidigare av kommuner ochlänsstyrelser.Anf. 115 ():Herr talman! Jo, men varför kan inte den typ avmiljöprövning som statsrådet nu nämner görasenligt 4 kap. naturresurslagen? Varför kunde maninte från och regeringens sida, frånstatens sida, markera att Vedaområdet är extraviktigt, därför att det är upptaget som ettriksintresse? Då skulle man ju få en prövning.Det märkliga här tycker jag är att regeringen harvalt att inte tillämpa 4 kap. I stället begär man inunderlag från länsstyrelse och kommun.Jag befarar att det lokala intresset ibland, tyvärr,blir så starkt -- så är det i många sådana här frågor --t.ex. när det gäller arbetstillfällen att man blundarlitet grand för andra intressen. Det är sådant somstatsrådet och regeringen på uppdraghar i uppgift att bevaka.Jag återupprepar min fråga: Vilkaområden är det som skulle kunna bli föremål för ensådan här prövning om inte det här aktuellaområdet blir det?Anf. 116 Statsrådet ():Herr talman! Naturligtvis är det både området ochverksamhetens omfattning som avgör om manprövar enligt 4 kap.Jag vill ändå lyfta fram den historiska bakgrunden.Vi har nämligen en mängd ärvda ärenden på vårtbord, och vi anser att ärendena skall hanteras påsamma sätt.Kent kommer från . Iblandundrar jag varför stockholmarna intresserar sig såväldigt mycket för områden i när de inteär så intresserade av . Där bor ju ändåväldigt många människor som också behöver engod livsmiljö. Misstanken infinner sig att man villomfördela och omprioritera när det gäller olikakapitalinsatser. Men jag skall inte vara så stygg motKent , för jag tror inte att han harframställt sin fråga från den utgångspunkten.Vi har fattat beslut enligt 4 kap. Vi har fattat beslutom en prövning beträffande . Vihar fattat beslut om en prövning av riksbangodssyd. Vidare är frågan om föremål förprövning. Det är som de facto en gångbeslutat om det.Överläggningen var härmed avslutad.19 § Svar på fråga 1992/93:677 om vittnenssituation i domstolsprocessenAnf. 117 Justitieminister ():Herr talman! har frågat migom jag är villig att ta initiativ för att vittnenassituation skall förbättras vid våra domstolar.Vittnen har en mycket central roll ibrottsutredningar och brottmålsrättegångar.Vittnesmålet är ofta en förutsättning för att brottskall kunna beivras. Att vittna är därför också enmedborgerlig skyldighet. Den innebär bl.a. att mansom vittne är skyldig att inställa sig infördomstolen, avlägga ed och avge sitt vittnesmål.Förpliktelserna är sanktionerade genom vite,hämtning och häktning enligt regler irättegångsbalken. Anledningen till detta är justvittnesmålens stora betydelse för rättegångarna.Enligt verkar samhället inteförstå vittnenas utsatta situation. Jag kan inte hållamed om att det allmänna saknar den förståelsen.Jag vill först nämna ett initiativ som har tagits inommitt departement för att förbättra skyddet förvittnen -- och målsägande -- mot hot och våld isamband med förundersökning och rättegång. I ennyligen färdigställd departementspromemoria (Ds1993:29) föreslås att uppgifter om ålder, yrke ochbostadsadress inte skall framgå av handlingar somdelges den tilltalade och att domstolen inte heller ionödan skall ställa frågor om sådana uppgifter.Förslaget innebär självklart -- vilket också sägs ipromemorian -- ingen garanti för att den tilltaladeinte får del av uppgifterna på annat sätt; de framgårju t.ex. av rättens akt. Men för den som är vittnetorde vetskapen om att uppgifterna inteautomatiskt kommer till den tilltalades kännedominnebära en klar förbättring jämfört med i dag.Jag känner till den kritik som har riktats motkallelseblanketternas utformning, och jag harförståelse för att den som är beredd att vittna vid enrättegång kan uppleva t.ex. viteshotet somobehagligt och orättvist. Tyvärr är långt ifrån allavittnen beredda att medverka frivilligt. Det ärdärför det finns regler om bl.a. vite och hämtning,liksom det finns regler om att vittnena skallinformeras om detta i kallelsen. Stor möda har lagtsned inom domstolsväsendet på att göra kallelseroch andra skrivelser korrekta och lättbegripliga.Jag tror inte att det är möjligt att komma mycketlängre här.Att många människor känner obehag införuppgiften att vittna är knappast något som man kankomma till rätta med genom förändrad lagstiftning.Det är ofrånkomligt att t.ex. försvararen i ettbrottmål ställer ingående frågor till motpartensvittne. Rätten skall dock avvisa frågor somuppenbart inte hör till saken eller som ärförvirrande eller på annat sätt otillbörliga. Om detfinns anledning till att ett vittne av rädsla ellerannan orsak inte fritt berättar sanningen, får rättenförordna att t.ex. den tilltalade inte får varanärvarande vid förhöret. Domstolens personal ochåklagarna är väl medvetna om vittnenas situation,och jag utgår från att de gör vad de kan för atträttegången inte skall innebära ett onödigt obehagoch att man försöker se till att vittnet och dentilltalade inte behöver tillbringa pauser eller annanväntetid i samma lokaler. Frågan om domstolarnasväntrum har behandlats i ett betänkandefrån justitieutskottet (bet. 1992/93:JuU24), och jagtänker därför inte närmare gå in på den frågan.Jag delar uppfattning att det ärviktigt att den som blir vittne till ett brott vågarframträda och avge sitt vittnesmål.