prot · GG09116 · 1993-05-26 00:00:00 — Men så skedde inte, eftersom det sedanoktober 1991 uppenbarligen finns ett oheligtbrödraskap mellan samtliga partier utom Nydemokrati när det gäller hur regeringensutnämningsmakt används.Inom en snar framtid följer bolagiseringen avDomänverket, och SJ. Skall deföretagen månne också bli ställen där man gömmerundan omöjliga kompisar på feta tjänster medfallskärmsavtal?Konstitutionsutskottet är det högstarevisionsorganet över regeringen. Den kontrollsom sker är viktig och förutsätter öppenhet -- ocksåsådan öppenhet att departementen lämnar deuppgifter som KU begär. trendskadesNäringsdepartementet.Det finns också material hos regeringen som KUinte har granskat, nämligen de hemligaprotokollen. Det gjorde man och en bitin , men sedan försvann dengranskningen av någon för mig okänd anledning.Jag aktualiserar härmed ett nygammalt objekt förgranskning. Förhoppningsvis kan det bli tid tilldetta om regeringen tar fram regler för statsrådensaktieförvaltning så att vi slipper en ny långkörareom aktieinnehav.Herr talman! Jag yrkar på godkännande avutskottets anmälan i granskningsbetänkandet utomi de avsnitt som rör flyktingpolitiken, närmarebestämt avsnitt 12 a. Vad beträffar detta avsnittyrkar jag bifall till Ny demokratis reservation nr 5.Anf. 22 ():Herr talman! Det har i den politiskadebatten anförts från företrädare förVänsterpartiet att den enda vägens politik harmisslyckats och att svenska folket har fått nog avden här regeringen. Sådana uttalanden grundar sigemellertid på den politik som regeringen har förtoch som ju oftast har ett stöd i . Självklartingår den typ av tjänsteutövning och handläggningsom regeringen utför i den bild som vi också har avregeringen. Men enbart på grund av dekonstitutionella svagheter som vi kritiserarregeringen för kan vi inte driva något krav påregeringens avgång.Jag tycker för min del att det kanske kan vara på sinplats, såsom ny ledamot av KU, att något reflekteraöver den politiska miljö i vilken regeringen ochriksdagen har att utöva sin makt. Det finns kanskeen viss risk för hemmablindhet när det gällermaktförhållandena i samhället.Den tredje statsmakten, massmedia, spelar givetvisen viktig roll som maktfaktor i politiken och somgranskare av riksdag och regering. Det är så viockså vill ha det. För ett av våra ärenden,Polenärendet, har pressen spelat en viktig roll föratt frågan skulle ''komma upp på bordet''. Isamtliga de tre anmälningar som ligger till grund förKU:s arbete i Polenärendet hänvisas det tillmassmedia. Media är utgångspunkten.Under utredningens gång har det blivit alltmertydligt att åtminstone ett av de företag som kännersig drabbat av den förra regeringens beslut harspelat en viktig roll för pressens initiativ.Påståendena i pressen har senare också visat sig haen relativt svag grund.Jag tycker för min del att det är naturligt attföretag -- både stora och små -- försöker utvecklamakt över samhällsutvecklingen. Vi påmindesmycket kraftigt om detta då destora utflödena av valuta mer eller mindre lamslogdet politiska livet. Var det bara så att aktörer medstora kapitaltillgångar förde ut valuta ur landet föratt säkra värdet av sina tillgångar eller var det isjälva verket en utförsel för att framtvinga en annanpolitik än den som riksdag och regering utformat?I de finska TV-nyheterna framträdde för en tidsedan en anonym s.k. mediakonsult. Han påstår sigår 1991 i samarbete med finska storföretag haarrangerat en mediakampanj mot den finskaregeringen och mot den finska marken för attframtvinga en devalvering. Den framtvingadesockså den 14 november 1991.Jag menar att det borde ha funnits anledning förKU att fråga sig vad som låg bakom valutautflödenai och i vilken politisk miljö somkrisuppgörelserna fattades. Hurmycket gick svenska media i storföretagens ochfinansintressenas ledband? Vilka förutsättningarskapades för regeringens maktutövning? KU bordeockså ha kunnat fråga sig om det är rimligt meduppgörelser av det slag som genomfördes iseptember 1992. Är det rimligt att partiledare medsnabba förhandlingar ellernågra nätter snabbutreder och föreslår enpolitikomläggning i den omfattning som det här varfråga om? Är det rimligt ur konstitutionellsynpunkt att regeringen i ett snabbt ingånget avtalmed ett oppositionsparti låser en stor del avriksdagsarbetet? Kan ett sådant avtal med darrigtbeslutsunderlag över huvud taget väntas hålla viden närmare granskning? I praktiken har nukrisuppgörelserna mellan regeringen ochSocialdemokraterna fallit sönder.Det känns litet märkligt att konstitutionsutskottetinte förmått granska regeringsutövningen i det häravseendet. Det vore verkligen synd om uppgörelseröver blockgränserna av det här slaget på något sättskulle stå utanför möjligheterna till KU-granskning. Jag tror inte att en sådan ordning skullestärka anseende. Över huvud tagetstärks inte förtroendet för vare sigkonstitutionsutskottet eller omkonsensuspolitik blir något som man avhåller sigfrån att granska.Det är också anmärkningsvärt att EG-frågan i stortsett lyser med sin frånvaro i det här betänkandet.Vi kan fundera över vad det beror på. Urkonstitutionell synpunkt finns det givetvis mångafrågor att ställa. Tredje vice talman något berört den här problemställningen. Dethar också ställts frågor ifrån konstitutionsutskotteti samband med EES-propositionen . Enutfrågning av en del av folkgenomfördes i augusti.EG-medlemskapet kommer emellertid enligt minmening att innebära högst påtagliga förändringarav hur man bereder beslut om lagar ochförordningar. Har t.ex. regeringen ansträngt sigtillräckligt för att det svenska samhällslivet i heladess bredd på något sätt skall komma med i denberedningsprocess av lagar och förordningar somEES-avtalet och EG-medlemskapet senarekommer att medföra?Det är en beredningsprocess som i hög gradkännetecknas av hemlighetsmakeri och lobbyismfrån kapitalstarka intressen i Europa.Vi vet nu att t.ex. LRF medverkar i EG-förhandlingar. Vilka andra intressen kommer att fådetta privilegium? På vilka grunder sker urval avintresseorganisationer och företag i dessasammanhang? Vilken insyn kommer de att få i ? Jag tycker detborde ligga i eget intresseatt klarlägga dessa fundamentala frågor. Man fårsäkert anledning att återkomma till dessafrågeställningar.Att det finns makt också utanför detta hus ochutanför har vi också påmints omav problemen med vissa regeringsledamöters storaaktieinnehav. En stor del av konstitutionsutskottetsgranskning detta år och har fått ägnas åtdetta problem med rika och mäktiga människorsom kan sitta på två stolar . Hur det harpåverkat förtroendet för politikerna kan vi kanskeåterkomma till senare i debatten, men det harredan berörts rätt grundligt.Jag tror inte man kan underskatta den problematiksom dessa stora förmögenhetsinnehav innebär.Jag skall slutligen, herr talman, bara beröra ettproblem i denna omgång som har att göra medmakten över utvecklingen av infrastrukturen. Detgäller utseende av ledamöter i styrelse.Riksdagen har flerfaldiga gånger uttalat sig om deövergripande målen för trafikpolitiken. I 1988 årstrafikpolitiska beslut slogs fast att miljöhänsyn ochhushållning med naturresurser var viktigaövergripande mål för infrastrukturpolitiken. och revisorer har markeratatt och de andra trafikverken har haftproblem med att uppfylla dessa mål. Från mångahåll i landet kommer också en ihållande kritik motden miljöförstöring som vissa typer avinfrastruktursatsningar medför.I av uppmanas vi av en kändprofessor i transportekonomi att ta fasta på demiljömål som har varit enig om.När regeringen utsåg styrelse iVägverket blev den styrelsen en företrädareför transportmedelsindustri och transportörer änmiljöintressen. Miljöintressena blev något bättrerepresenterade av den påfyllning av styrelsen somgjordes , men i huvudsak kvarstår denhär obalansen. Jag tror inte att det nya Vägverketsstyrelse kan bli något kraftfullt instrument för attuppfylla de miljömål som har lagt fast förtrafikpolitiken.Jag har i en meningsyttring velat markera detta, ochjag vill , herr talman, yrka bifall till minmeningsyttring vad gäller statsrådensförmögenhetsinnehav och jäv, vid avsnittet 10 a,och när det gäller regeringens handläggning avEuropainformationen vid avsnittet 16 c. Jagåterkommer till de frågorna senare i debatten.Anf. 23 ():Herr talman! Ett av de ärenden som utskottet haftanledning att ta upp till granskning var de avregeringen och departementen upphandladekonsultuppdragen. utgjorde kostnadenför dessa tillhopa 64 miljoner kronor.Ett av dessa konsultuppdrag upphandlades inomNäringsdepartementet och gick till J K , ett företag som, exempelvis, hargjort tjänster åt ett antal kommuner, bland demockså det moderatledda idess privatiseringskampanj. Den aktuellaupphandlingen gällde olika tjänster inomkommunikationsområdet i samband medprivatiseringsarbetet. De gjordes till en kostnad avnästan 600 000 kr.Det i sammanhanget anmärkningsvärda är det sättpå vilket upphandlingen gick till. Med hänsyn tillbeloppets storlek borde ett formaliseratanbudsförfarande ha skett. I stället togs vissaunderhandskontakter med några tänkbarauppdragstagare. Det kan inte anses fylla de kravsom uppställts i upphandlingsförordningen ochRiksrevisionsverkets föreskrifter.Enligt upphandlingsförordningen skallupphandling ske genom sluten upphandling,förhandlingupphandling eller s.k.direktupphandling.Sluten upphandling sker genom infordrande,prövning och antagande av anbud utan förhandlingmed anbudsgivare.Förhandlingsupphandling sker genom infordrande,prövning och antagande av anbud, varvid beslutetföregås av förhandling med anbudsgivare.Direktupphandling sker genom köp ellerbeställning utan infordrande av anbud i särskildordning.Enligt förordningen skall myndigheten vid varjeupphandling välja den form som bedöms lämpligmed hänsyn till kravet på affärsmässighet.Förhandlingsupphandling får användas, som detheter, då det klart framgår att affärsmässigtgodtagbara villkor inte kan erhållas med slutenupphandling. Förhandlingar får inte föras förränanbud infordrats, ingetts och anbudstiden gått ut.Direktupphandling får användas då det är fråga ommindre belopp, eller om de andraupphandlingsformerna skulle kunna kosta förmycket med hänsyn till upphandlingens storlek,eller om det är fråga om brådskande fall eller dåsynnerliga skäl föreligger.I det här aktuella fallet har, trots beloppets storlek,inte ett formaliserat anbudsförfarande skett. Manhar tagit några underhandskontakter med andratänkbara uppdragstagare, men i former som inteuppfyllt de krav som ställs enligt gällandebestämmelser.Mot denna bakgrund utrycker ett enhälligtkonstitutionsutskott kritik för handläggningeninom . Med hänsyn tillstorleken på uppdraget borde en förfrågan ha gåttäven till andra eventuella uppdragstagare för attkonkurrensen skall anses tillfredsställande och föratt kraven på affärsmässighet och objektivbehandling skall vara tillgodosedda.Vidare påpekar utskottet att detta borde hainneburit att hade upprättatatt skriftligt förfrågningsunderlag, så att även intetillfrågade intressenter hade haft möjlighet att fådel av underlaget och lämna anbud.Utskottet understryker i sitt betänkande ocksåvikten av att allt av betydelse som förekommit i ettupphandlingsärende dokumenteras väl. Så har inteskett. Anteckning har inte gjorts i acceptabelomfattning. Det har inte förts anteckning om vadsom förekom i samtal med andra företag.Det förtjänar också påpekas att det har varit svårtatt få fram uppgifter från departementet. Vidupprepade tillfällen har konstitutionsutskottetbegärt svar på ett antal i sammanhanget relevantafrågor utan att tillräckligt nöjaktiga besked kunnatges.Det har alltså varit svårt att få fram uppgift påexempelvis vilka som äger det aktuella företaget.Det har varit svårt att få fram närmare uppgifter omanbudsförfarandet och en precisering avuppdragen.Man kan ställa sig frågan varför det har tagit sådantid. Det kan man ha olika uppfattning om, menuppenbart är att det inom departementet funnits ettmotstånd mot att ge besked till riksdagensgranskningsutskott, , på defrågor som har ställts.Herr talman! Jag vill påpeka att utskottet varitenhälligt i sin bedömning. Jag noterar detta medtillfredsställelse.Med hänsyn till uppgiftens art skulle man kunnaställa sig frågan varför inte departementet anställdenågon eller några för att utföra de begärdatjänsterna. Av en uppdragsformulering framgår attuppdraget skulle motsvara en heltidstjänst underviss tid, och att en viss namngiven person skullesvara för minst två tredjedelar av detta arbete.Nu valde man i stället upphandlingsformen. Då ärdet nödvändigt att gällande bestämmelser följs.Jag vill än en gång uttrycka min tillfredsställelseöver att det gick att få fram ett enhälligt beslut iutskottet vid bedömningen av detta fall.Anf. 24 ():Herr talman! beställde ettROT-program av regeringen. Det uppfattades såhär i huset, och det uppfattades så i omvärlden, inteminst av byggbranschen. Men närbudgetpropositionen framlades kom regeringen istället med ett avvecklingsprogram när det gälldeROT.Detta anmälde jag till ijanuari. Jo, dels fanns det naturligtvisväldigt starka sakliga skäl för att sätta ett rejältROT-program i sjön med tanke på den arbetslöshetsom finns och fanns i byggbranschen.Vidare hade jag också den uppfattningen att det ärregeringens sak att verkställa de meningar somriksdagen har gett den till känna.Nu har ändå, på egen hand, utformat ettROT-program. Det är inte idealiskt. Det är inte såbra som det borde vara, men det är ändå ett ROT-program. Så i praktiken har hävdat sinställning gentemot regeringen. Men jag tycker ändåatt det hade varit på sin plats attkonstitutionsutskottet också hade understrukitvikten av att regeringen följer de beslut som fattashär i kammaren. Det är ett anständighetskrav,skulle jag vilja säga.Statsrådens innehav av värdepapper, jäv m.m.(avsnitt 10 a)Anf. 25 ():Herr talman! Statsrådens innehav av värdepapperhar redan berörts i debatten, men alltjämt finns detkonstitutionella aspekter som ytterligare behöverberöras.Den granskning som har genomförts kan välsägas vara en uppföljning av tidigare års granskningpå detta område. Faktiskt harkonstitutionsutskottet under de senaste 15 årenmed jämna mellanrum lagt ned ett omfattandegranskningsarbete beträffande statsråds innehav avvärdepapper och de problem som därmed kanuppstå vid utövningen av regeringsmakten.Jag är ganska övertygad om att vi ifrånkonstitutionsutskottets sida kommer att fortsättadetta granskningsarbete. Vi måste ju se vadregeringen kommer att göra av de olika förslag somnu redovisas i betänkande.Precis som har sagts redovisade utskottetvid /gällande praxis förstatsråds förmögenhetsinnehav. Vikten av atthävda statsrådstjänstens integritet och betydelsenav att iaktta jävsbestämmelserna betonades då ikonstitutionsutskottets betänkande. 1978/79 slogKU med skärpa fast statsministerns ansvar för attstatsråden uppfyller kraven i 6 kap. 9 § andrastycket i regeringsformen.Herr talman! Till det sistnämnda skall jagåterkomma eftersom det måste tillmätas särskildbetydelse vid en konstitutionell granskning avhithörande frågor.Den granskning som utskottet nu genomfört omstatsråds innehav av värdepapper och därmedsammanhängande komplikationer iregeringsarbetet är utan tvivel en av de viktigastesom gjorts på det här området. Frågan har kommitatt ställas på sin spets genom att aktietätaste regeringen någonsin i modern tid.Utskottets arbete har förvisso tagit , menockså satt tydliga spår i regeringsarbetet. Det visarhur nödvändig och viktig debatten om statsrådsaktieinnehav varit, inte minst med tanke på demånga jävsliknande situationer som bevisligenuppstår i samband med regeringsbesluten och vidförberedelse av dessa.Den omfattande samhällsdebatt som KU:sgranskning av statsrådens aktie- ochförmögenhetsinnehav redan initierat har faktiskthaft det goda med sig att regering börjatfå upp ögonen för problemen. Först försökte mansopa problemen under mattan. Det är först iefterhand som , om än motvilligt,medgivit att statsrådens aktieinnehav är till förfångför regeringsarbetet och att ständigt jävsliknandesituationer uppstår.Sett mot den bakgrunden ter sig majoritetensskrivningar i betänkandet som mycket märkliga.Man tvingas konstatera att problem iregeringsarbetet kan följa av att statsråd inneharstora poster av värdepapper. Därefter nöjer mansig med att ange vissa vägar för hur dessa frågorskall lösas för framtiden, men man vägrar att taställning till granskningsärendets konstitutionellakärnfrågor.I majoritetens skrivningar varken ställs ellerbesvaras frågan om statsministern tog förlättvindigt på sin uppgift som regeringsbildare.Majoriteten avstår från att besvara frågan omstatsråden uppfyller kraven i 6 kap. 9 § iregeringsformen. Majoriteten avstår från attbesvara frågan om statsråden till följd av sinapersonliga ekonomiska intressen iakttagit denförsiktighet som varit påkallad i jävsfrågan. Det ärmycket komprometterande, enligt min mening, attutskottsmajoriteten avstått från att besvara dessafrågor i sina skrivningar.Vid regeringsbildningen åligger det justatsministern att försäkra sig om att de blivandestatsråden verkligen uppfyller de krav som ställs i6 kap. 9 § i regeringsformen. Statsministerns ansvarär detsamma oavsett om det rör sig om enenpartiregering eller om det är fråga om enkoalitionsregering. Detta insåg inte närhan bildade sin regering. Utfrågningarna visar attCarl Bildt inte fullt ut var medveten om detta sittansvar när han bildade sin regering. Vår granskninghar klart visat att tog alltför lätt på sinuppgift som regeringsbildare. Statsministern kannaturligtvis inte undgå allvarlig kritik för att habrustit i dessa avseenden.Carl Bildt brast också i omsorg när han utsåg PerWesterberg och till statsråd förnärings- och handelspolitiska frågor. Han borde hakunnat förutse, just med anledning av deras storaaktieinnehav, att de skulle tvingas avstå från attdelta i ett stort antal regeringsärenden på grund avjäv och osäkerhet om jäv. måste ha insettatt såväl Per som i höggrad också riskerade att behöva delta i beslutgällande bolag där de hadeintressebindningar. Vid utskottets granskning hardet framkommit att sådana olyckor också inträffati flera fall. Sådana olyckor får alltid negativakonsekvenser när de blir kända. Allmänhetensförtroende för statsråden och deras ämbetenskadas. Blotta misstanken att statsråd inte kan hållaisär egna ekonomiska intressen från landetsintresse, som de är satta att tjäna, är allvarlig. Ensådan situation står faktiskt inte i samklang med6 kap. 9 § regeringsformen vars syfte just är attvärna om statsrådens integritet.Genom utskottets granskning är det fullt klarlagtatt regeringens arbete försvåras av några statsrådsstora aktieinnehav. Det påverkarberedningsarbetet inom menligt,vilket inte är bra; i näringsministerns fall t.ex. är detinte bra för svensk industri och svenska näringar.Detta borde ha stått klart för när hanutsåg Per till industriminister. Folketmåste kunna lita på att ett statsråd alltid med oväldhandlägger varje ärende. Det får inte finnas minstatillstymmelse till hänsyn till privata intressen. Jagtror därför att det är utomordentligt svårt förstatsråd att ha en aktieportfölj av betydelse. Dettagäller särskilt närings- och utrikeshandelsministernsom varit föremål för granskning, men kannaturligtvis gälla fler ministrar i . Vi har kommit fram till att PerWesterberg och till följd av sinapersonliga intressen i vissa företag inte iakttagit denförsiktighet som varit påkallad i jävsfrågan. Därförkan inte heller dessa båda statsråd ungdå kritik idetta avseende.När det gäller jävsfrågan framgår det tydligt vidgranskningen att framför allt näringsministernmycket dåligt satt sig in i de regler som gäller. Hanhar vid utfrågningarna gjort gällande att det urjävssynpunkt går att göra skillnad mellan s.k.rutinärenden och andra ärenden. Detta är intekorrekt. Jäv är jäv, även om det rör ett ärende avrutinkaraktär. Det borde naturligtvisnäringsministern veta. Även om ett ärende inomregeringen handläggs enligt fastställd praxis börinte statsrådet delta i handläggningen. Det har PerWesterberg gjort. Näringsministern skulle nog måbra av att självmant göra ett besök hos regeringenssärskilt inrättade myndighet, , förhithörande frågor.När det gäller framtiden och vad som behöver görasför att förhindra att dagens problem uppstår iregeringsarbetet på grund av statsrådens storaaktieinnehav är vi ganska samstämmiga i utskottet.Vi är överens om att något generellt förbud förstatsråd att inneha aktier eller annan egendom intebör utfärdas. I den socialdemokratiskareservationen görs dock på denna punkt en klar ochviktig markering. Vi slår fast att vissastatsrådsposter har en sådan karaktär att ettaktieägande inte är förenligt med uppdraget.Bakom det ställningstagandet finns ett gedigetsakmaterial som bl.a. bygger på tidigareregeringsbildares erfarenheter på grund av deraslångvariga regeringsarbete.Mycket talar för att t.ex. förvaltningslagens reglersom regeringen tillämpar men inte lyder under inteär tillräckligt långtgående i det här avseendet.Etikkommitténs ordförande, f.d. justitierådetBengt , var inne på liknande tankegångar närhan besvarade frågor inför utskottet.För framtiden bör det vara regel att statsrådöverlämnar sina aktier till en oberoende externförvaltning. Att i detta sammanhang överlämnavärdepapperen till en förvaltare med vilkenstatsrådet har ekomiska intressebindningar ellernära familjeband anser vi vara klart olämpligt.Utskottet har tagit del av de regler för externförvaltning av regeringsledamöters förmögenheteri form av s.k. blind trust som förekommer bl.a. iCanada och . Vi föreslår att regeringenskyndsamt utreder om ett system med blind trustkan införas i . Ett sådant system skulle lösade problem och jävsliknande situationer som i dagständigt uppstår i regeringsarbetet så långt vi kanse. När det gäller redovisningar av olikaintressebindningar o.dyl. kan det finnas skäl attstudera de norska reglerna, förutom dem somgäller i och USA.Herr talman! Sakligt sett kan man inte komma tillnågon annan ståndpunkt än att statsminister tagit för lätt på sin uppgift somregeringsbildare. Han har helt enkelt inte levt upptill sitt ansvar för att statsråden uppfyller kraven i6 kap. 9 § andra stycket i regeringsformen. Fördetta riktar vi allvarlig konstitutionell kritik motstatsminister . 26 ():Herr talman! Den granskning som genomförts närdet gäller stora aktieinnehav hos flera av statsrådenhar lett till en insikt om att det funnitskomplikationer i regeringsarbetet och attregeringsarbetet har störts av dessa förhållanden. Iett stort antal fall har statsråd, för att undvika riskför jäv, ansett det nödvändigt att avstå från att deltai beslut. Från till den 28 januari1993 rör det sig om 501 fall. Ändå är vi inte säkrapå att ha hittat alla fall. Det rör sig om istorleksordningen 100 ärenden per minister.För att kunna upptäcka risken förjävssituationer har man i regeringen tvingatsupprätta en omfattande byråkratisk procedur förkontroll av vilka regeringsärenden som är på gångoch vilka ministrar som eventuellt har aktier.Man har också tvingats inrätta en särskildetikkommitté. Den har i uppgift att ge statsrådenriktlinjer som statsråden skall följa i förvaltningenav sina förmögenheter. Enligt min bedömning harförtroendet för regeringen rubbats på grund av destora aktieinnehav som en del statsråd har.Det är i huvudsak tre lagrum i grundlagen somreglerar dessa förhållanden: förvaltningslagensregler om jäv, 6 kap. 9 § regeringsformen ochinsiderlagen.Stora förmögenhetsinnehav och särskilt storaaktieinnehav kan vara förknippade med makt överföretagsstyrelser och företagsinvesteringar ochdärmed över delar av samhällsutvecklingen.Ett relativt litet skikt människor i vårt landkontrollerar större privata aktieposter och hardärigenom en makt över samhällsutvecklingen sommänniskor med små eller inga förmögenheter intehar.