prot · GH096 · 1993-10-13 00:00:00 — Vi skallnaturligtvis inte söka strid för dess egen skull. Menvi skall inte dölja var motsättningarna finns. Jagtycker att denna debatt har visat detta.Jag tänkte också prata om ekonomisk politik, menpå ett annat plan. Därmed har jag inte sagt att detsom sagts inte är viktigt -- det är det. Mendet går att se detta på litet olika nivåer.Jag tänkte resonera litet grand om ekonomiskpolitik med utgångspunkt i ett vardagsperspektiv.Jag känner naturligtvis en mängd människorhemma i . De talar med mig, ochjag talar med dem. Jag träffar regelmässigt engrupp människor eller resonerar med dem i telefon.De talar om vad som fyller deras vardag, tankar ochverklighet. Jag skall ta ett exempel.Det är en kvinna. Hon är ensamstående, och honarbetar som sömmerska på en av dekonfektionsfabriker som fortfarande finns kvar imina hemtrakter. Hon tjänar imånaden. När hon har betalat skatt har hon 7 300kvar. Hennes hyra är . När hon har betalthyran har hon 3 000 kvar. Det går inte. Hon måsteskaffa sig en ny lägenhet. Den måste kosta minst1 000 mindre för att hon skall klara det hela. Menden lägenhet hon skall skaffa sig måste finnas i etthus som är byggt . Är det ett hus som ärbyggt senare eller renoverat senare med hjälp avstatliga lån kommer hon inte att klarasituationen. De som skall drasin från bostadssektorn skall dras t.ex. från de hussom har räntesubventioner. Huset måste alltså varabyggt före 1980.Vi säger att hon får tag på en lägenhet som kostar3 . Men så råkar hon ut för det somså många andra tekoarbetare i Sjuhäradsbygdenhar gjort. Hon blir arbetslös. Då får hon i a-kassa. Det har ni fixat till i er ekonomiska politik.Då får hon . Sedan skall hon betalaskatt. Då har hon kvar. Sedan kostar dennya lägenheten . Då har hon kvar.Var det inte min moderate kollega som sade att manskall kunna leva på sin lön? Jo, det var det. Menhur skall hon kunna leva på sin lön med denekonomiska politik som ni för?I bjärt kontrast till detta skall jag tala om vad ni hargjort. Ni har vidtagit så många åtgärder för attgynna kapitalägare och annat rikt folk att jag måsteta fram en minneslapp.Ni har sänkt skatten för gåvor. Ni har sänkt skattenpå arv. Ni har sänkt förmögenhetsskatten. Får nisitta kvar i regeringsställning, kommer ni att slopaförmögenhetsskatten 1995. Ni har sänkt skatten påaktievinster. fick vi reda på att ni skallta bort den helt. Ni har sänkt reavinstskatten vidförsäljning av aktier. Ni har sänkt skatten påkapitalförsäkringar. Ni har sänkt skatten på privatapensionsförsäkringar. Tror ni att den kvinna jagtalar om -- hon som tjänar , sömmerskanfrån -- har fått något av detta? Svaret ärnaturligtvis nej.Men det är ni som har fört denna politik, samtidigtsom ni säger att man skall kunna leva på sin lön.Samtidigt som ni har gjort detta har ni höjtinkomstskatten för vanliga löntagare. Ni har gjortdet dyrare att bo, och -- -- ni hargjort det billigare att campa! Det är vad ni hargjort -- dyrare att bo och billigare att campa.Detta är orättvist! Det är inte riktigt i ekonomisktavseende heller. Bortse från rättvisa -- ni harkanske svårt att fundera i de termerna -- och se dethela från strikt ekonomisk synpunkt. Det äroförnuftigt att föra en sådan politik. Hur tror ni attni skall kunna begära av svenska folket -- vanligalöntagare -- att de skall bära bördorna, när niundantar rikt folk, de som har aktier och kan tjänapengar på att göra ''klipp'', och sänker skatten fördem? höjer ni skatten för denensamstående sömmerskan.Detta är inte rättvist. Det är inte riktigt, och det ärfaktiskt inte ens rättfärdigt. Det är precismotsatsen: Det är orättvist. Det är ekonomisktdumt, och det är orättfärdigt. Det är ni borgerligaledamöter i denna kammare som står för detta.Anf. 65 BO G JENEVALL (nyd):Herr talman! Vi kan aldrig enbart spara oss ur denhär krisen. Det har sagts av olikaföreträdare för vårt parti att vi måste både gasa ochbromsa. Det är nämligen inkomsterna som är denstora boven. Vi har ju någorlunda kontroll överutgifterna, och det besparingsprogram som alla härtidigare har talat om är nödvändigt. Men vi göringenting.Det talas om kris, kris och åter kris. Mediernaförstärker detta ytterligare. Vad får det för effekt?Jo, psykologiskt får det effekten att även de somhar råd att göra normala inköp inte gör dessa utanavvaktar. Vad leder då det till? Jo, först och främstmåste vi ta tillfället i akt med tanke på deframgångar som trots allt förekommer. Det talas juom en konjunkturvändning och om ljuset i tunneln.Men det gäller också att tala om för allmänheten attdet nu är dags att göra de investeringar som ni ändåhar tänkt göra.Det räcker inte med detta. Vi måste också ta litetdrastiska grepp här. Vi måste ta till stora saker såatt människor vaknar.Vad är det då för någonting som utgör den kanskestörsta delen av svenskt näringsliv men som istort sett är på väg att dö ut? Jo, det ärbyggverksamheten. Det har tidigare i debattentalats litet grand om den ROT-satsning som vi ju vettrots allt har misslyckats. Varför har denmisslyckats? Jo, därför att vi har tagit i för litet.Det finns ett mycket verkningsfullt instrument,men det har talats mycket litet om det i den härdebatten. Det gäller momsen och dess effekter.Momsen kan verkligen innebära snabba åtgärder.Jag föreslår därför att vi för att få fart på byggandet,som är den största hävstången isvenskt näringsliv, under en kort och begränsad tidhelt slopar momsen på byggandet.Jag har försökt att få fram de här siffrorna såeffektivt och exakt som möjligt, och det ärsannerligen inte lätt. Men så sent som fick jag från uppgiften attmomsen avseende hela byggsektorn var 13,6miljarder. Det är naturligtvis förfärligt mycketpengar. Men jag påstår att vi får tillbakade pengarna, och förmodligen med en viss vinst.Det måste alltså till drastiska tag för att vi skallkunna få en förändring till stånd. Jag hoppas att vifår i gång en debatt om dessa saker. Jag har integenom diskussioner med kolleger eller inomstatsapparaten skaffat mig dessa uppgifter, utan jaghar varit ute på fältet. Jag har varit ute hosbyggföretagen och talat med fackliga företrädare.Jag har talat med så många som jag över huvudtaget kan tala med.Beskedet är ganska entydigt. Det talas om den endavettiga åtgärden för att få ordentlig fart. Jag tror attdet skulle vara en psykologisk kick för helasamhället och dessutom tror jag att vi skulle kunnafå en vändning som inte bara gäller deninternationella konjunkturdelen utan också, ochframför allt, vår inre marknad. Det är där vi har destora problemen, och det är där vi måste hitta enlösning.Sedan har vi arbetslösheten, som ju är direktkopplad till detta. Byggfacket har skickatut en intressant utredning, där det talas om att slopahalva momsen på byggandet. Man har gjort någraantaganden. Om nämnda åtgärd skulle leda till enökning om beträffande byggverksamheten,skulle det skapa 45 000 nya arbeten. Nettoeffektenför staten skulle bli - 6,7 miljarder. Men omökningen blev skulle antalet arbetstillfällenbli 74 000. Det skulle innebära ett nollresultat förstaten.Jag är i alla fall helt övertygad om att vi, om vi tognämnda grepp och totalt slopade momsen påbyggandet , skulle få mer än18 % ökning. Detta skulle få en annan intressanteffekt, nämligen att hyrorna i nyproduktionenockså skulle minska kraftigt. Det stora problemetär ju att vi inte klarar nyproduktionen därför attkostnaderna blir för stora. Om vi sänker kostnadenså drastiskt, minskar vi också drastiskthyreskostnaden för det som byggs under den härperioden. Det här får alltså effekter i många ändar.Den korta taletid som står till förfogande räckerinte till för allt som man vill säga. Helt kort vill jagdock nämna att vi i vårt parti har lagt fram olikaförslag som också skulle vara till hjälp när det gälleratt minska arbetslösheten. Det gäller t.ex. attkonjunkturanpassa arbetstiden genom att lagligenbesluta att facket och företagsledningen till 80--får bestämma hur arbetstiden skallförläggas.Konjunkturerna svänger ju , menarbetstiden ligger fast. Låt förnuftigamänniskor få en ram för att fatta de här beslutenlokalt. Vi har även föreslagit att dispens beviljas närdet gäller LAS för att kortsiktigt få ut arbetslösa iarbete. Men de förslagen finns det ju möjligheteratt diskutera senare.Anf. 66 () replik:Herr talman! Jag tycker att några av Bo G Jenevallstankar är intressanta. Jag tror att det finns alla skäli världen att diskutera dem. Men jag skriver inteunder på exakt allt som han sade.Bo G Jenevall har dock ett trovärdighetsproblem.Han säger ju att han i det här fallet vill vidtaåtgärder i form av en sänkning av den s.k.byggmomsen. Men Bo G Jenevall tryckte på ja-knappen när vi hade att fatta beslut omindragningar inom bostadssektorn. Han harbidragit till att bostadssubventionerna minskatsmed bara på de fastigheter somhar räntesubventioner. Däri ligger Bo G Jenevallsproblem.Tydligen kan man ge med ena handen och ta medden andra. Men det är inte säkert att det blir såeffektivt. Självfallet finns det problem.Ordföranden i i västraSverige har bett sina medlemsföretag att titta i sinaorderböcker för att se vad som finns där samt attberäkna hur många byggnadsarbetare som blirarbetslösa i . Det handlar alltså inte omprognoser, utan man har tittat i sina orderböcker.Nämnde ordförande har haft kontakt med allaföretag som är medlemmarByggmästareföreningen i västra , och hansäger att och kommer avbyggnadsarbetarna i att bli arbetslösa.Jag har kontrollerat uppgiften med Byggnadsavdelning 13. Arbetsgivare och arbetstagare är heltense. Jag tycker således att Bo G Jenevalls tankarär intressanta. Det finns skäl att fundera över dessasaker. Men, Bo G Jenevall, trovärdigheten är somsagt inte särskilt stor. Man kan inte göra både--och,utan man måste bestämma sig.Anf. 67 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Jag brukar försöka hålla mig bortafrån argumentation om vad som är trovärdigt ellerinte och om detta med att trycka på knappar hit ochdit.Men i bostadsutskottet, där jag numera sitter med,företräder jag ett majoritetsbeslut i utskottet --faktiskt tillsammans med Socialdemokraterna --som gäller andra åtgärder i de här sammanhangen.Jag delar också den uppfattning som kommer tilluttryck i det beslut som fattats i finansutskottet, därjag tidigare satt med, nämligen att det ärnödvändigt med besparingar för att åstadkommaden totala besparingseffekten i samhället. Det härär en svår problematik.Jag vill blicka framåt och försöka att inågon mån bidra till att vi gör någonting positivt.Det finns väldigt många positiva tankar hosenskilda människor i det här huset, men det är alltidpolitiken och de politiska hindren som gör att deinte blir genomförda.Jag tycker att det var roligt att höra att ArneKjörnsberg var positiv till den tanke jag framförde.Låt oss då inrikta oss på det och diskutera denpraktiska sidan för att se om vi kan komma fram lösning som verkligen ger effekt.Anf. 68 () replik:Herr talman! Bo G Jenevall, i den här kammarensitter politiker som har att utöva politik. Kom intedragande med att det går politik i frågorna! Dettaär politik.Den ensamstående sömmerskan som jag taladeom, som har en hyra på och inte klarar det,utan måste flytta till en mindre lägenhet, måstevälja ett hus som är byggt . Hus byggdaefter det året kommer att drabbas av Bo GJenevalls ja-tryckning. Det innebär att hyrankommer att gå upp där 1994, 1995 och 1996. Bo GJenevall, det är politik. Det är det som räknas förmänniskor i vardagen.Ekonomisk politik är inte bara teorier. Det är intebara statsskuld, suboptimering och vad det är nitalar om. Detta är verkligheten i vardagen förmänniskor. Det är det man måste resonera om. Ivarje fall uppfattar jag min uppgift som företrädareför ett antal socialdemokratiska väljare iSjuhäradsbygden på det sättet.Anf. 69 BO G JENEVALL (nyd) replik:Herr talman! Det är just det som är problemet, attdet är politik. Jag tror inte att människor som stårutanför politiken uppskattar det särskilt mycket.Jag blir mycket förvånad när vi får referensen tillden här sömmerskan. Jag tycker att det är tänkvärt.Men det jag talade om var att ge kanske 74 000människor av dem som är arbetslösa ettarbete. Den här sömmerskan kanske har en mansom är byggnadsarbetare och är arbetslös. Jag troratt de tillsammans skulle bli mycket glada om hankunde komma ut i arbete. Då skulle de gemensamtfå en bättre ekonomi.Arne Kjörnsberg talade om verkligheten. Jagtillåter mig påstå att jag kanske står den litetnärmare, eftersom jag kom in senare i politiken änArne Kjörnsberg gjorde. Jag har alltså varit inäringslivet hela mitt yrkesliv.Jag ser frågan från den pragmatiska sidan. Det vetjag att innerst inne också gör.Men politiken skapar politiska hinder. Vi har ensituation där vi inte har råd med det. om samförstånd, vilket jag hoppas atthan menade någonting med, även om han senaretog avstånd både från moderater ochnydemokrater. Samförståndet kanske inte var såmycket värt. Men låt oss försöka samverka. Det ärlandet det gäller. Att få fart på ekonomin ochdärmed arbetena måste vi sätta i första rummet.Andre vice talmannen anmälde att ArneKjörnsberg anhållit att till protokollet få antecknatatt han inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 70 ():Herr talman! Det är lätt att få uppfattningen attekonomi är någonting som enbart män sysslar med.Men som både och har visat drabbar dålig ekonomi ihögsta grad även kvinnor; den sömmerska som blirarbetslös eller den omskolade bibliotekarien sominte får jobb.Jag skulle i den här ekonomidebatten vilja gå tillett, som jag uppfattar det, tungt dokument,nämligen regeringens regeringsförklaring, som vifick vid öppnande. Där framfördestatsministern:''förnyelse är en utmaning för hela folket.Den kräver av oss alla hårt arbete, sparande ochsunda långsiktiga investeringar. ''Det 15 sidor långa talet innehåller väldigt mångaord om fortsatta ''reformer'', fortsatt hårt arbete.Men trots att det här talet är påfallande långtsaknas viktiga ord eller begrepp. Kan ni gissa vilka?De begrepp jag efterlyser är rättvisa och solidaritet.Dessa begrepp är nödvändiga att ha somutgångspunkt när man efterlyser och faktisktkräver att landets invånare skall spara, arbeta hårtoch trots detta kanske ändå få sämre ekonomiskstandard. Men begreppet rättvisa, som faktisktinnehåller bara åtta bokstäver, är tydligen alltförlångt för att få plats i en moderatregeringsförklaring.Därför, herr talman, är det med större glädje somjag har tagit del av ett annat dokument iekonomiska frågor, nämligen det s.k.biskopsbrevet . Det har , ett brev från omrättfärdighet och moral i global ekonomi.Utgångspunkten för det här dokumentet är detjubelår som firar . Namnetkommer från hebreiskans ''jobel'', ett vädurshornsom användes för att blåsa in ett friår vartfemtionde år. Ursprunget finns skildrat i TredjeMoseboken.Huvudtankar för friåret var personlig frihet,respekt för naturen och ekonomisk återupprättelse.Särskild kritik riktades mot dem som gjort sigoskäliga vinster på de fattigas bekostnad. Slavarskulle friges.I biskopsbrevet lyfter man fram de globalaorättvisorna. Man lyfter fram hur de fattigaländerna dignar under skuldbördan och blir alltfattigare. Klyftan mellan fattiga och rika växer.Samma grundproblem återfinner vi dock inomSverige. Även här växer faktiskt klyftorna.Det bibliska friåret gick tillbaka till en djup livs- ochsamhällserfarenhet. ''Om alltför många blivitfattiga eller medellösa och rikedomen samlas påbara några få, avstannar den ekonomiskautvecklingen. ''Det biskoparna efterlyser är ett ordentligtuppvaknande med föresatsen att göra helt om,hebreiskans teschuvah, som betyder justomvändelse. Det är nödvändigt för den rikavärlden i förhållande till den fattiga.Herr talman! Jag skulle vilja göra frågeställningenännu mer konkret vad gäller ekonomisk och socialrättvisa i dagens . Till min hjälp hade jag helst velat ha en gammaldags svart tavla och envanlig skolkrita, så att jag på ett enkelt sätt hadekunnat göra en balansräkning. På den ena sidankunde man sätta upp hur regeringen har slösat, påden andra hur man har sparat. Jag tror att det skullebli mycket enklare att se hur man har slösat bortresurser på dem som faktiskt har pengar och medeli dag, medan man har sparat på dem som har detsämre ställt.Tiden tillåter bara några enstaka nedslag blanddessa frågor. Jag kan exempelvis nämna JAS-satsningen, som kostar minst 60 miljarder. Förmilitärens övning Orkan blev notan över 300miljoner. Ett av de senaste exemplen ärutförsäljningen av statliga aktier -- -- där''gåvan'' från svenska staten till privatpersoner ochbanker slutade på närmare en miljard. Vi har sänktaktieskatt, sänkt förmögenhetsskatt och sänkt skattpå gåvor, privatisering av skolor, m.m.Vårdnadsbidraget har nämnts. Ett annat braexempel är att man kommer att underlätta förekonomiskt välbeställda familjer att skaffa sigpigor. Detta var bara några exempel. Det finns fler.Vad har vi på den andra sidan? Jo, sänkning avarbetslöshetsersättning och sjukersättning,karensdagar. Vi har neddragningar påkomvuxstudier. Vi har rädslan hos synskadade ochandra handikappade för att drabbas avförändringar på arbetsrättens område, där manskall göra det möjligt för arbetsgivaren att sparkaden som har ett handikapp och inte är fulltproducerande. Det finns många andra exempelinom sjukvård, inom socialtjänst och inomäldreomsorg och barnomsorg. Vi har som sagt ettsamhälle som utvecklas alltmer ojämlikt och därförinte heller blir särskilt ekonomiskt framgångsrikt.Den här listan kan alltså göras mycket lång. Jag villhär inte upprepa alla övriga exempel som JohanLönnroth och även har framfört.Men det är mycket klart hur regeringen medvetethar satsat på att de som har skall få mer och att fråndem som inte har skall det tagas.Herr talman! Jag vill ställa en fråga tillregeringen, som dock lyser med sin frånvaro, så detfår bli till regeringens talesmän här i ,vilka inte heller verkar vara alltför många just nu.Frågan gäller biskopsbrevet -- jag vill återkommatill det. Hur har ni tagit del av biskopsbrevet? Delarni biskoparnas tankar om nödvändigheten avrättfärdighet och moral i global ekonomi? Ämnarni omsätta det i praktiken för att åstadkomma socialoch ekonomisk rättvisa i ?Anf. 71 ():Herr talman! I den samhällsdebatt som vi för i dagkan man spåra två olika synsätt. Båda dessa harsom mål att vända de ekonomiska kurvorna uppåt,dem som indikerar tillväxt.Det ena synsättet domineras av tankar på stimulansav konsumtionen på bekostnad av sparandet.Det andra synsättet domineras av en mobiliseringav de tillväxtskapande faktorerna i samhället.Företrädarna för det förra synsätt hävdar att enkonsumtionsökning ökar den inhemskaefterfrågan, vilket i sin tur ökar sysselsättningen.Därigenom minskas behovet avarbetsmarknadsinsatser.Den uppoffring som krävs för att nå det uppsattamålet är, säger man, en minskning av sparandet. Iövrigt förutsätter man att allt annat förblir lika.Vad som är intressant när man skall bedöma dettasynsätt är att se om uppoffringen, ett starkt minskatsparande, är rimlig, är värd sitt pris i relation till detänkta effekterna.Jag menar att det inte finns något sparutrymme attianspråkta. När det inte finns, ökas utlandsskulden.På det sättet har man övervältratkostnader från dagens till morgondagensgenerationer, något som pågått alltför länge.Låt mig först reda ut hur jag ser på det totalasparandet i samhället. Jag skulle vilja säga att detbestår av två komponenter, som är lika viktiga närvi skall bedöma den uppoffring av sparandet somdet här är tal om. Den ena komponenten är det''reala sparandet'', dvs. Den andra är det ''finansiellasparandet''.Principiellt är sparandet inget annat än ett mått påhur de ekonomiska resurserna disponeras övertiden. Avsätter man resurser till reala investeringar,minskar man konsumtionen , somman öppnar möjligheter för ökad konsumtion iframtiden. Eftersom ingen tänker sig att minskadagens konsumtion, är det ju motsatsen someftersträvas. Det synes inte vara aktuellt förförespråkarna för det första synsättet attbrandskatta det ''reala sparandet''.Beträffande det ''finansiella sparandet'' kan vinotera att detta är liktydigt med bytesbalansenssaldo. Uppstår det ett underskott i detta saldo, dvs.är det ''finansiella sparandet'' negativt, då måste dettäckas genom nyupplåning utomlands. Resultatetav ett sådant förfarande blir att utlandsskuldenökar och med den ökar också räntebelastningen,vilket i sin tur minskar utrymmet för framtidatillväxt.Låt oss då se på sparandet för att bedömautrymmet.När det först gäller det ''reala sparandet'' kan vikonstatera att detta, med undantag , har minskat sedan mitten av 70-talet.Att minska det ytterligare till förmån för ökadkonsumtion vore enbart att skjuta på problemenoch förstora dem.Beträffande det ''finansiella sparandet'' har visedan 1976 haft ett bytesbalansunderskott, dvs. ettnegativt ''finansiellt sparande''. var dettadrygt , och det har pendlat mellan och 3 %av BNP under snart 20 år.Med dessa siffror i perspektiv av synsättet attianspråkta sparandet för att stimulerakonsumtionen måste man konstatera att det ärtotalt orealistiskt. Det finns inget sparande attianspråkta. Tvärtom har vi ensparandebrist i landet. Noterar man därtill att vårttotala sparande, som bör ligga på OECD- och EG-nivå, 19--, nu successivt sjunkit så att det 1992låg på , inser man att detta inte är enframkomlig väg.Det andra synsättet, representerat avregeringspartiernas företrädare, bygger på enmålmedveten strategi för tillväxt som grund förvälfärd och sysselsättning. Enligt denna skall detlöna sig att arbeta och att investera för framtiden.Riktlinjerna för den ekonomiska politiken enligtdetta synsätt är bl.a.:Att skapa ett gott företagsklimat.Att bekämpa arbetslösheten såväl kortsiktigt somlångsiktigt.Att bekämpa inflationen som förutsättning förlägre räntor och återskapad tillväxt.Att minska underskottet i de offentliga finanserna.Allt detta kan vi åstadkomma bara genom att ökasparandet, inte genom att minska det.Herr talman! Synsättet att nu stimulerakonsumtionen genom att ianspråkta ett sparandesom redan är för lågt är inte realistiskt. Det innebärenbart en återgång till den politik som till storadelar förorsakat den kris vi nu har. Att återgå tillden vore förödande.Anf. 72 () replik:Herr talman! Det var ett intressant resonemang.Jag är rädd att jag inte hängde med , menjag skall försöka översätta det till verkligheten, denverklighet som vi befinner oss i nu.I september var statsskulden 550miljarder kronor. Det är ett jättebelopp. Jag sysslarmed dessa frågor varenda dag, och jag kan integreppa det, men jag kan göra en jämförelse. ärstatsskulden -- det var denför . Den har alltså ökat meddrygt 500 miljarder. Det är 17 gånger så mycket somförsvaret kostar. Så mycket har herrarna lånat upppå , och ni talar om att spara!Nästa år kommer ni att få låna ,mer än vad försvaret kostar, för att betala ut i a-kasseersättning och kontant arbetsmarknadsstöd.Man ställer ett krav på dem som skall få dessapengar: De får inte arbeta. Detta är inte bra ochsund ekonomi, detta är inte sparande. Det är attslänga i väg pengarna när man i stället kundeanvända dem för offensiva satsningar,kompetenshöjning, utbildning och kunde låtaföretagen göra direktavskrivningar. Att i det härdesperata läget sänka momsen är -- jag erkännerdet -- en chansning när man har 600 000 arbetslösa.Ingen i denna kammare har egna minnen av hur detförhöll sig förra gången. När det är så måste man,förlåt mig, chansa. Det ni har gjort är att ni har ökatstatsskulden med på två år.Det visar sig att det inte fungerar.Detta var mitt sätt att försöka översätta herrGrauers -- jag erkänner -- mycket intressantatankar till den ekonomiska verkligheten i Sverigehösten 1993.Anf. 73 () replik:Herr talman! framställerstatsskulden som något slags gemensamt konto idebatten om sparandet. Jag kan i stora delar hållamed honom om att man kan ifrågasätta varförstatsskulden har skenat i väg på ett så okontrolleratsätt som den faktiskt har gjort.