prot · GG09114 · 1993-05-24 00:00:00 — Serbernaå sin sida anser att de har lika mycket historisk rätttill detta territorium som kosovoalbanerna har. Attreda ut vem som har rätt och inte rätt är en mycketkomplicerad historisk process.Berith tog upp olika lagar som för tankentill att serberna försöker att åstadkomma etniskrensning i Kosovo. Det har de grundligenmisslyckats med, därför att fördelningen av albaneroch serber var 1948 -- alltså efter andravärldskriget -- ju helt annorlunda än . Då fannsdet albaner och serber. finnsdet albaner och serber. Den albanskadominansen i området har ökat högst påtagligt,vilket har reella effekter. Albanerna har en''informell'' ekonomi i Kosovo, som är avbetydande styrka. Detta bidrar också tillalbanernas dominans i regionen.Jag skall inte gå in på invandringsfrågor. Jag ärtacksam att sade att det var bättre attföra den diskussionen med ett annat statsråd. Menjag kan ändå nämna att , när jag träffadehonom, direkt sade till mig att han inte önskar atthans folk skall fly. Han vill att folket skall stannakvar och bidra till det kosovoalbanska samhället.Jag vet inte om han sade samma sak till er, men jagmåste ändå säga att jag tyckte att det var ett viktigtbesked.Anf. 18 ():Fru talman! Jag vill börja med det sista somutrikesministern sade. Vi fick också ett mycketentydigt besked från olika representanter förmänskliga rättighetsorganisationen. Man vill inteatt de unga albanska männen skall få permanentuppehållstillstånd i något västland, men man villinte ha hem dessa män nu i detta känsliga läge. Ochdetta av två anledningar: dels vill man att de skallfå behålla livet, eftersom de utgör nästa generation,dels är man rädd för att dessa män skall dra påalbanerna en massaker.Västvärlden har inte gett LDK:s icke-våldslinje detstöd som man hade önskat. Alla unga män skickasju nu tillbaka. Västvärlden har inte ens stöttKosovas rätt till autonomi. Om man ser tillbaka pålagstiftningen, finner man hur serberna undan förundan har kunnat tillskansa sig den position som dei dag har. Av när upplösningen avJugoslavien började kan man dra slutsatsen att deövriga republikerna trodde att uppgörelsen medserberna skulle ske i Kosova. Därmed skullerepublikerna mer helskinnade kunna dra sig urfederationen, ur . Men så blev intefallet. Även om man inom LDK har varitframgångsrik med sin icke-våldsstrategi, håller deninte i längden, om man inte får västvärldens stöd.Makedonien har existerat och erkäntssom självständig stat, och det är ju okej. Menvarför erkänns inte Kosova? Albanerna är juBalkans äldsta folk. I Kosova säger man att om denjugoslaviska federationen hade forsatt att existera,hade det varit möjligt och acceptabelt för Kosovaatt ingå där. Men när , ochBosnien är borta har balansen gått förlorad, vilketgör det omöjligt för kosovoalbanerna att blilämnade med serberna.Anf. 19 Utrikesminister ():Fru talman! Jag håller med både interpellanten ochKent om att det internationella samfundetmåste uppmärksamma Kosovo. Det har också varitett av mina budskap när jag under de senasteveckorna har varit ute och diskuterat situationen iJugoslavien. Det åligger därför , som harordförandeskapet i ESK, att se till att det blir enökad observatörsnärvaro och att man är mycketaktiv i Kosovo.Berith sade att det internationellasamfundet inte stöder icke-våldsstrategin. Detförstår jag inte riktigt. Jag kan inte tänka mig attvi inte stöder denna strategi. Däremot finns det enskillnad genom att det internationella samfundetstöder en försoningsprocess mellan albaner ochserber. Man stöder alltså ickesjälvständighetssträvandena, utan man stöderautonomisträvandena. Det är en skillnad som denkosovoalbanska ledningen är väl medveten om.Överläggningen var härmed avslutad.7 § Svar på interpellation 1992/93:154 omSvenskInternationella PressbyrånAnf. 20 Utrikesminister ():Fru talman! har frågat mig ommin syn på SIP, Svensk-Internationella Pressbyrån,dess verksamhet och framtid och hur jag bedömermöjligheten för att verksamheten skall kunnafortsätta, eventuellt i mindre omfattning på grundav det statsfinansiella läget, till dess utredningenom Sverigeinformationen i utlandet framlägger sinaförslag.SIP etablerades 1927 och är ett helägt dotterföretagtill . Byrån harfungerat som en neutral informationskanal förförmedling via SIP-bulletinen av svensktnotismaterial till utländska massmedier. Notisernahar huvudsakligen industriellt och tekniskt innehållmen omfattar även kortare ekonomiska ochpolitiska nyheter från . Upplagan är ca 7 000exemplar fördelade på ca 150 länder.Genomslagskraften varierar mellan olika länderoch regioner. Bulletinen riktar sig huvudsakligentill tidningsredaktioner men är också ett av vårabeskickningar i utlandet ofta uppskattat hjälpmedeli deras informationsverksamhet.SIP har finansierats genom bidrag delsfrån näringslivet, dels från staten. Underinnevarande budgetår 1992/93 har det statligabidraget uppgått till . Industrinsbidrag har varit jämförelsevis blygsamt. Förrabudgetåret uppgick bidraget till ,vilket motsvarade av det statliga anslaget.Ett förestående generationsskifte inom SIP:sledning förväntas öka kostnaderna för utgivningen.Inför arbetet med årets budgetpropositionmeddelade att man inte längrevar beredd att satsa vidare på SIP. De svenskaföretagen ansåg inte att man fick tillräckligutdelning på satsade medel.Som jag redovisat i årets budgetproposition,medför det besparingskrav som ålagtsUtrikesdepartementet att jag ansett det nödvändigtatt dra in bidraget till SIP, dvs. Förslaget har efter behandling iutrikesutskottet, där det ej föranlett kommentarer,antagits av . Jag vill understrykaatt indragningen av bidraget till SIP skall ses somett led i UD:s budgetprioriteringar, och alltså intehar något samband med ambassadör utredning om informationen om iutlandet.Sedan vår avsikt att dra in bidraget till SIP blivitbekant, har man från näringslivshåll gjort förnyadeansträngningar att mobilisera pengar för SIP:sverksamhet. Dessa ansträngningar har tyvärr återvisat, att företagen inte är beredda att satsa påbulletinen, i varje fall inte i dess nuvarandeutformning.Just nu pågår diskussioner med Industriförbundetsyftande till att undersöka förutsättningarna att påkommersiell basis och med en meraföretagsanpassad produkt fortsätta utgivningen avSIP-bulletinen. För att underlätta en sådan lösningoch under förutsättning att man även frånnäringslivshåll är beredd att bidraga härtill skullejag för min del vara beredd att av departementetsinformationsmedel lämna visst kontant ekonomisktstöd.Anf. 21 ():Fru talman! Tack för svaret,särskilt för det sista avsnittet, vilket jag skallåterkomma till . Jag vill också säga att jagdelar utrikesministerns positiva uppskattning avSIP:s arbete.Innan jag går in på slutsatserna vill jag ta upp tvåprincipiella frågor. Den ena handlar om hur detgick till med budgetprioriteringarna.Utrikesministern säger att det minskade anslagettill SIP inte hade något med Faxéns utredning attgöra, utan att det skulle ses som en renbudgetprioritering. Jag tycker att det är synd lägger ner en verkamhet, som visserligen harvarit liten och begränsad, men som har haft enmycket stor effekt. Det är i budgetsammanhang lättatt stryka små anslag och att säga att det är lätt attta bort dem. Men liten tuva, osv. Jag tror också attdet är en helt annan sak att bygga upp en sådan härverksamhet när väl eldsjälarna har lämnat den. Jagvet att en del skall sluta, men det är viktigt att mansuger ut det sista av deras intresse av att göra någotmer av SIP än vad det är just . Dessutom skallFaxéns utredning diskutera och ta hänsyn till olikasamverkansformer. Därför tycker jag att denverksamhet som SIP bedriver skulle kunna vara enviktig del i ett sådant fortsatt arbete.Bilden av utomlands är betydelsefull, ochkunskapen om vårt land har betydelse både när detgäller att få utländska studenter till och närdet gäller våra EG-förhandlingar eller vårt vanligahandelsutbyte. Detta vet allt fler. Därför tror jag attdet hade varit bra om SIP kunde få fortsätta attfungera. Som sagt ser det ut att finnas litetmöjligheter nu.Den andra principiella frågan som jag vill ta upp ärvem som skall betala för en allmänSverigeinformation. Denna fråga är nu aktuellockså när det gäller turismen och presentationen avSverige som turistland.Efter förra årets , som ju blev ensuccé och där svenska företag verkligen ställde upptillsammans med staten och kanske långt mer änvad staten gjorde, har en rad uppföljningar ordnatsmed diskussioner. Det har då framkommit att manfrån statens sida tycker att det inte är rätt att deskall betala för den mer allmänna informationenom . Deras uppgift är att göra reklam föroch att marknadsföra sina företag och derastjänster och produkter. Därför tycker jag att statenborde ta sitt ansvar när det gäller informationen omSverige, när det gäller såväl företagande och turismsom investeringar, vilket också skulle kommastaten till del. Detta gör man ju ganska bra när detgäller kultur och politik. Det är därför naturligt förstår att företagen inte har ställt upp medmer pengar till lansering och försäljning av SIP.Den lösning, som utrikesministern föreslår,tycker jag känns väldigt bra. På det sättet skulledels få bra information, dels skulleföretagen kunna bli kända som svenska, vilket juinte alltid är fallet.Fru talman! Därför är jag särskilt glad över attstatsrådet nu säger sig vara beredd att lämna visstkontant stöd om det finns möjlighet att tillsammansmed diskutera sig fram till enmer företagsanpassad produkt. I detsammanhanget skall även jag försöka att hjälpa till.Jag vill tacka för svaret och hoppas att vi till höstenkan se en något förändrad SIP.Slutligen vill jag överlämna en liten bok på engelskaom svenskhet, vilken kanske kan vara till nytta förstatsrådet när hon träffar olika människor ute ivärlden. 22 Utrikesminister ():Fru talman! Tack så mycket. harju själv i sin verksamhet varit en av dem som harförsökt att hjälpa till att fästa på kartan,bl.a. tog uppden vidare frågan, nämligen den om fördelningenav finanseringen mellan staten och näringslivet närdet gäller att sälja och Sverigebildenutomlands. Jag skall inte ge mig in i den störrediskussionen, där vi ser den nya StiftelsenSverigebilden i vilken näringsministern har ettspeciellt ansvar. Jag har svårt att se annat än även här måste fortsätta att ha någon form avsamverkan. Jag tänker då också på de mångadelegationer som olika statsråd leder utomlandsdär näringslivsmänniskor ingår. Utan att säga varskiljelinjen skall gå eller var huvudbördan skallligga är det ändå naturligt att man försökersamverka. Detta är ju något som jag tycker attåtminstone vi i nuvarande regering försöker attgöra till vår ledstjärna. Vi vill gärna samverka medföretagsamheten både när det gäller att säljaSverige och när det gäller svensk företagsamhetutomlands.Den mer begränsade frågan om SIP:s verksamhet,som har tagit upp, hade jag intesärskilt mycket kunskaper om innan jag tog del avinterpellationen. Det är fråga om en insats avnästan historisk dimension. Jag tycker att det finnsall anledning att här ge en eloge till de krafter somtämligen anonymt har arbetat med detta undermånga år. Men måste man komma ihågatt världen under denna långa tid i högsta grad harförändrats. Vi lever numera i ettmassmediesamhälle av en helt annan dignitet äntidigare. Vi har ett informationsflöde genomnyhetsorgan och nyhetsbyråer. Man kan någotifrågsätta hur mycket av denna typ av verksamhetsom kommer att behövas i detta heltförändrade samhälle. finns det ett värdei att ha en neutral informationskanal. Jag förstår häpnadsväckande har kunnat fåin små notiser i alla möjliga tidningar över världensyta. Detta är i sig ett värde. Det är därför som UDoch dess informationschef nu arbetar för att finnanågon form av lösning. Vi får se om det lyckas.Överläggningen var härmed avslutad.8 § Svar på interpellation 1992/93:94 omresegarantinAnf. 23 Civilminister ():Fru talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag tänker vidta för att de resegarantiersom ställs skall ge resenärerna full säkerhet om enresearrangör går i konkurs. Han har också frågatvad jag tänker göra för att arrangörer av paketresorskall få möjlighet att konkurrera på lika villkor.Enligt resegarantilagen (1972:204) är arrangörer av''sällskapsresor'' skyldiga att ställa säkerhet för atttrygga resenärernas ekonomiska intressen i vissafall. Skyldigheten gäller bara i fråga omsådana resor som går till ett land utanför Norden.Säkerhet skall ställas med det belopp somKommerskollegium bestämmer, i regel minst200 000 kronor.Sedan den 1 januari gäller en särskild lag(1992:1672) om paketresor. Genom den har ettEG-direktiv om paketresor förts över till svenskrätt. Direktivet har även medfört ändringar iresegarantilagen, vilka träder i kraft i år.Ändringarna innebär bl.a. att resegarantilagenkommer att omfatta också paketresor inomNorden. Detta betyder alltså att fler arrangörer äntidigare måste ställa resegarantier för att skyddaresenärerna vid en eventuell konkurs.Systemet med resegarantier bygger på attresenärerna skall få ekonomisk ersättning om ettreseföretag inte kan genomföra sin verksamhet,t.ex. vid en konkurs. Resenärerna skall haersättning för inbetalda förskott. De resenärer somär ute på resmålet skall få ersättning för eventuellkostnad för hemresa och hotellrum efterkonkursen. De skall också ha ersättning föravkortad resa, om hemresan sker tidigare änplanerat. Principen är att resenären får ersättning iefterhand efter prövning i Resegarantinämnden.Claus Zaar berör särskilt frågan om AB:s konkurs. Enligt uppgift frånKommerskollegium har företagetscharterresenärer transporterats hem bl.a. medchartrade plan utan att behöva erlägga kontantbetalning. Kostnaden för hemtransporten, ca5 , betalas ur resegarantin, somtotalt är på . Resterande beloppkommer att betalas till resenärer som har betalatför resor som har blivit inställda och som ersättningför eventuella hotellkostnader och avkortade resorför dem som befann sig på resmålen då konkurseninträffade.När det gäller frågan om konkurrensneutralitetmellan olika researrangörer, verkar det som omClaus Zaar syftar på möjligheterna för i första handmindre arrangörer att ställa resegarantier iframtiden. Resegarantilagen i sig påverkar intekonkurrensen mellan olika researrangörer. Sammaregler gäller för alla företag med verksamhet somfaller inom lagens tillämpningsområde. Men ipraktiken kan vissa arrangörer onekligen ha svårtatt ställa säkerhet.Det ligger i sakens natur att förutsättningarna att fåbankgaranti eller säkerhet på annat sätt avmarknadsekonomiska skäl kan variera mellan olikaresearrangörer. Det hänger bl.a. samman med denkreditprövning som banker och försäkringsbolagnormalt gör innan en garanti utfärdas.Garantiutfärdaren tar naturligtvis betalt påaffärsmässiga grunder. Det kan ge upphov tillkostnadsskillnader mellan olika företag. Dettaavviker dock inte från vad som normalt gäller inomaffärslivet i en marknadsekonomi.När träder i kraft kommerKommerskollegium, enligt vad kollegiet självt haruppgett, att godta betalningsutfästelser utfärdadeav banker och försäkringsbolag med verksamhetinom hela EES-området. Detta bör ökamöjligheterna för researrangörer att ställasäkerhet.Jag kan tillägga att jag har tagit initiativ till enhearing om resegarantier, som hölls i slutet av april.Då blev olika konsument- och konkurrensaspekterpå resegarantisystemet belysta.Kommerskollegium och resebranschen diskuterarför närvarande olika andra lösningar som syftar tillatt underlätta för researrangörerna att ställasäkerhet. Detta kan ge underlag för ettställningstagande till om några justeringar börgöras av det rådande systemet.Anf. 24 (nyd):Fru talman! Jag tackar civilministern för svaret påmin interpellation om resegarantin.Mycket har hänt sedan denna interpellation skrevs.Resegarantin är nu en aktuell fråga i medierna isamband med såväl den konkurs hosflygresearrangören 2 000 som när man tarreda på vilka möjligheter som erbjuds för att tecknaförsäkring just för en småföretagare som villha en garanti genom ett försäkringsbolag.Jag har kontaktat . Eftersom jag även tidigarehaft kontakt med dem , har nunågonting hänt. Man har börjat att fundera överhur man skall finna en lösning på detta. Men mankan inte erbjuda någonting. Det finns ingenlösning klar, utan man arbetar med olika alternativ.En översyn av förhållandena i ochEngland har gjorts. Men man har konstaterat attdet inte finns någon möjlighet att genomföra någonförändring just nu beroende på det ekonomiskaläge som råder. I har man en intressantlösning som innebär att man har en pool medkapital. Men finns det som bekant ingetriskvilligt kapital i . Försäkringsbolagen harsagt nej till en resegaranti. Internationellaförsäkringsbolag är inte heller villiga att tecknaheltäckande försäkringar.En lag kommer att träda i kraft , men detfinns ingen som vill hjälpa till för att uppfylla dessmål på marknaden. Därför hoppas jag attcivilministern tar initiativ till att praktiskt skjutaupp ikraftträdandet av lagen genom att ge dispenseller liknande , så att man kan fåfram ett relevant system för försäkring. Man kaninte hasta fram en lösning när den inte ens är klaren månad före lagens ikraftträdande. Om vi skullegöra det innebär det att vi givetvis skjuterproblemen framåt, men vi kan ge möjligheter till enutveckling. Om vi går rakt in i detta ser jag det somen konkurrensbegränsning, eftersomsmåföretagare inte klarar de ekonomiska kravsom gäller. Resegarantin är också de stora jättarnasgaranti.Det är 13 stora researrangörer som svarar för 80 %av garantin. Men däremot är det två tredjedelar avresearrangörerna som är småföretag. Det är de somär oroade. Småföretagens utveckling är oroande.Om det blir en koncentration till de stora, får vi enkonkurrenssituation som gör att priserna troligenkommer att förändras. Prispressen försvinner,vilket inte är bra.Vi måste också se att behöver en levandeturistnäring. Att då gå in och slå undan benen förmånga småföretag kan inte vara meningen meddenna lagstiftning.Jag vill höra civilministerns åsikter om detta. Kanvi får några signaler till åtgärder?Anf. 25 Civilminister ():Fru talman! Precis som framhåller ärdetta ett komplicerat problem därför att detberättigade konsumentskyddet står mot de småarrangörernas möjlighet att överleva påmarknaden. Det gäller då att hitta ett system sombalanserar dessa motstående intressen.Som mycket riktigt sade diskuterasolika lösningar för att komma till rätta med detta.En lösning är just det fondsystem som man har iDanmark och som skulle kunna kunna varatänkbart även här. Det handlar om att den enskilderesenären lägger en summa pengar, t.ex. perresa, i en fond som sedan utnyttjas som säkerhet.Det är ett system som diskuteras. Det ärKommerskollegium, ochresebranschen som tillsammans har överläggningarsom pågår. Det handlar om att hitta ettsäkerhetssystem som är förhållandevis billigt förarrangörerna att ansluta sig till, det skall vararättvist, och det måste kunna godtas urkonsumentskyddssynpunkt.Man kan också tänka sig en lösning där manundantar väldigt billiga resor. Det är också en tankesom diskuteras under dessa överläggningar. Men,som sagt, det skall vara billigt, rättvist och kunnagodtas av konsumenterna.Kommerskollegium, som känner marknaden,följer denna fråga mycket noga och strävar efter enså smidig lösning som möjligt.Vi har inga planer på att skjuta på ikraftträdandet.Vi har nämligen redan skjutit på detta ett halvår.Detta skulle ha trätt i kraft redan den 1 januari1993. Under detta halvår har dessa diskussionervarit intensiva och är det fortfarande. Jag serframför mig att man kommer att hitta en lösning påproblemet.Anf. 26 (nyd):Fru talman! Det här tyder på att civilministern haridéer om en övergångsfinansiering. Om jag förstårdetta rätt måste ju fonden startas genom en statliginsats för att få en grund. Någon annan möjlighetkan väl inte finnas att få ihop så mycket pengar somdet är fråga om?Branschen har ju talat om att man tänka sig någotgarantisystem där man har olika nivåer. Men manuppskattar behovet av garantier till 1,5 miljarder.Är civilministern beredd att som enövergångslösning se till detta? Jag är ocksåintresserad av att få reda på om man kan undantamindre arrangörer. Kan jag få detta litet närmarebelyst?Anf. 27 Civilminister ():Fru talman! Möjligheten till bankgarantier finns jutrots allt . Den möjligheten är inte helt borta,även om vi har en besvärlig ekonomisksituation.Det är väldigt svårt att innan lagen har trätt i kraftsäga hur detta kommer att slå och hur man på ettsmidigt sätt kommer att kunna ordna detta.Kommerskollegium har ju möjligheteratt ge vissa dispenser.De undantag som det kan tänkas bli fråga om gällerbl.a. om en arrangör ordnar t.ex. bara två tre resori tät följd i samband med ett evenemang av någotslag. Det måste också finnas en kundrelationmellan researrangören och resenären för att detskall behövas säkerhet. Idrottsföreningar,församlingar, pensionärsföreningar och andra sominte ordnar resor i vinstsyfte utan ordnar resor försina medlemmar skall naturligtvis kunna undantas.Anf. 28 (nyd):Fru talman! Det som civilministern sade ombankgaranti verkar intressant. Vilken bank avsercivilministern att jag skall rekommendera denystartade småföretag som har kontaktat mig?Vilken bank är mest villig att diskutera en kredit fören researrangör?Anf. 29 Civilminister ():Fru talman! Jag tänker inte rekommendera någonspeciell bank, därför att förhållandena kan skilja sigåt mellan olika delar av landet. Som jag sadetidigare kan det finnas vissa problem för en delarrangörer, medan andra kan klara det ganska bra,även de mindre.Som sagt har i uppgift att följadetta mycket noga och gör det. Jag utgår från kommer att kunna hitta smidigaövergångslösningar, framför allt för de mindrearrangörerna, så att de inte skall behöva slås ut avden nya lag som kommer att träda i kraft.Överläggningen var härmed avslutad.9 § Svar på interpellation 1992/93:160 om buss istället för järnväg till ArlandaAnf. 30 Kommunikationsminister ():Fru talman! i har frågat migom jag mot bakgrund av bristandefinansieringsvilja avseende en järnvägsförbindelseArlanda--är beredd att seriöst pröva ettalternativ med snabbussar på sträckan --Arlanda.Arlanda är viktigaste flygplats. Denfungerar som ett nav i den nationella flygtrafiken.Från går det också att flyga praktiskt tagetöverallt i världen. Enligt min mening är det viktigtatt knyts till det nationellajärnvägsnätet.Arlandabanan kan betraktas dels ur ett lokaltperspektiv för resor mellan ochArlanda, dels ur ett nationellt perspektiv. Genomatt järnvägen till byggs för genomgåendetåg med anslutningar både norrut och söderutkommer landets viktigaste flygplats, , attknytas till det nationella järnvägsnätet på etteffektivt sätt. Därmed är det också en statligangelägenhet att ställa ekonomiska resurser tillförfogande så att en sådan järnväg kommer tillstånd.En lokal järnväg mellan och att den i första hand betjänar endastlokalresenärer från till Arlanda.En sådan järnväg kan därför betraktas som en lokalangelägenhet.Redan i dag finns goda bussförbindelser mellanArlanda och . Vidare finnsbussförbindelser mellan och andra delarav . Enligt mitt sätt att se på trafikenmellan och är denna av lokalbetydelse och inte en statlig angelägenhet.Busstrafiken mellan och ärdärför en fråga för lokaltrafik (SL)och inte för regeringen.Genom att en utbyggnad av järnvägen till Arlandanu kommer till stånd kommer biltrafiken tillArlanda att minska genom överflyttningseffektertill järnvägens fördel. Detta innebär dels attkapaciteten på motorvägen mellan ochArlanda ökar, dels att goda miljöeffekter kanuppnås. Genom överflyttningseffekterna ökarmöjligheterna för en effektiv busstrafik.Jag vill avslutningsvis också nämna att i regeringensprövning om tillstånd för en tredje rullbana påArlanda enligt naturresurslagen (1987:12) ställdeskravet att en järnvägsförbindelse mellan Stockholmoch öppnas för trafik i samband med attden tredje rullbanan tas i drift.