prot · GG0967 · 1993-02-24 00:00:00 — Eftersom detta är en utrikesdebatt, villjag avsluta med ett ordspråk på engelska: If youonly do as you did before, you'll only get what yougot before.Anf. 48 ():Herr talman! Jag vill ställa några frågor till RichardUlfvengren. Men först vill jag understryka att jaghåller med om att det är viktigt med nytänkande.Det är angeläget att vi är öppna för nyainfallsvinklar och nya idéer.När det gäller biståndets storlek sade Nydemokratis företrädare : Vi har interåd att ge av vår bruttonationalinkomst ibistånd. Jag förstår att delarden uppfattningen att inte har råd. Jagmenar dock att har råd att ge en solidariskhjälp till resten av världen. Att fördela avinkomsterna bland oss själva och ge i biståndborde vara möjligt för svensk ekonomi. Som vihörde här tidigare motsvarar ungefär vad viköper chips och godis för.Richard Ulfvengren sade att vi kan uträtta mer förhälften av pengarna. Menar påallvar att ett halverat bistånd ger mer än vad etteffektivt enprocentsmål skulle göra?Anf. 49 (nyd):Herr talman! påstår att vihar sagt att vi inte har råd. Vi har inte råd att görafel i dagens läge. Vi har inte råd att göra det minstalilla fel på något område inom svensk ekonomi ochinte heller inom biståndsområdet. Eftersom vidiskuterar den frågan och eftersom jag jobbarmest med den frågan, är det där som jag har lagtmin energi för att försöka se till att vi använderpengarna effektivt.Vi har sagt att vi vill att vi skall försöka nå det målsom FN har satt upp som ett gemensamt ochlångsiktigt mål, nämligen . Men jag tycker atthela diskussionen om dessa procentsatser är ganskaabsurd. Men om man vill uppnå målet avBNP, måste man ha någon BNP totalt sett att räknadenna procentsats på.Om vi utgår från att det är som gäller, tyckerjag inte att det kan vara något fel för ett politisktparti att säga att man vill följa FN:s långsiktiga mål,när vi vet att det är fyra eller fem länder som liggeröver dessa . Vi vet att flertalet av allaindustriländer ligger under dessa . USAligger på eller -- jag vet inte denexakta siffran. Men detta visar att vi ligger i topp,oavsett om vi lägger oss på , eller0,93 %.I år har vi hamnat lägre, eftersom vi inte sätter ossned och anger en viss summa pengar för att sedanbestämma vad de skall gå till. Vi tar reda på varkonkreta insatser behövs. Och när vi vet vad somborde göras, får man fram ett belopp som sedankan översättas till en procentsats. Jag tycker inte skall jobba på det omvända sättet, dvs. attbara för sakens skull skyffla i väg . Det kan intevara något biståndsmål i sig.Jag påstår att vi har som motto att göra mer för flertill en lägre kostnad. Jag är övertygad om att om vitog av BNP och bestämde att det skulle gåenbart till bistånd riktat till folk av folk, medfrivilligorganisationer som har en minimaladministration och minimala kostnader, skulle vikunna hjälpa fler människor ute i världen än vad vigör när vi har byggt upp en stor hierarki medolika myndigheter som var och en drar sinakostnader. Det är säkert alldeles korrekt, eftersomdet är på det sättet i stora organisationer. Men omman nu vill ha ut så mycket som möjligt till folk avden totala summan, borde man göra på ett annatsätt.Som vet har jag själv jobbatmed bistånd och sett dessa saker. Jag säger ocksåatt jag har sett fantastiska projekt. Men jag harockså sett projekt som inte är riktigt såsom manskulle tänka sig.Vi vet att när de fyra partier som sitter iregeringen var i opposition, kritiserade de detta omoch om igen. De har inte alltid tyckt att det som hargjorts i t.ex. har varit så fantastiskt bra,när man har försökt göra ett kollektivt jordbruk.Men helt plötsligt sitter de i regeringen och gör inteett dyft.Detta var en lång monolog, men du klubbade inteav.Anf. 50 ():Herr talman! Vi har inte råd att göra fel, sägerRichard Ulfvengren. Naturligtvis har vi inte det.Precis som jag sade i mitt tidigare anförande i daghar vi inte råd att göra fel i svensk ekonomi överhuvud taget eller i biståndsinsatserna. Här i Sverigehar vi gjort mängder av fel såvitt jag vet. Jagnämnde några här . Det står en storcementklump ute på som intefungerar och som kallas för världens förstaoljedrivna kärnkraftverk. Om detta hade skett i ettbiståndsland hade det blivit en skröna som hadegått runt. Det har gjorts satsningar påVolvofabriken i som står still och påSaabfabriken i . Det har skettmiljardrullningar i stora svarta hål. Men när ettmisslyckat biståndsprojekt i något land blir känt, dåblir det stora Expressenartiklar i , ochman försöker hålla myterna i gång.Jag delar uppfattningen att dessa pengar skall gå tillfolk. Det gör de . Biståndet dit går t.ex. till att tryckafyra miljoner skolböcker . Fem miljonertanzanier skyddas mot jodbrist. 650 000 tanzanierfår tillgång till rent vatten osv. Jag skulle kunnahålla på hur länge som helst. Så visst går pengarnatill folk.Min fråga är då: Menar påallvar att effektivt till folk skulle göra likamycket som effektivt till folk? Jag vill nämligenha effektivt.Anf. 51 (nyd):Herr talman! Jag vill först be om ursäkt för att jag islutet av mitt förra inlägg duade talmannen.Karl-Göran Biörsmark, jag är den första att skrivaunder på att vi inte skall göra olönsamma projekt,oavsett om det är i eller någon annanstans.Jag beklagar att man i så fall inte synar dessa affärerännu mer. Som jag sade i min inledning, jobbar vihär just nu med utrikespolitik och biståndsfrågor.Därför tycker jag att det är detta som vi skalldiskutera. Men det kan inte bli ett argument att detär okej att vi gör olönsamma biståndsaffärer baradärför att vi gör en olönsam Saabsatsning. Det ärtvå separata kapitel. Det vet jag att även vet.Sedan säger att han vill ha1 % effektivt bistånd. Det skulle jag också vilja ha.Om jag var så säker på att det var så effektivt somjag önskade, skulle jag direkt skriva under på att viskulle ha i ett läge då verkligen har rådmed det.Som vi vet finns det mängder av effekter som göratt bistånd faktiskt kan ge åtskilligaspin off-effekter. Vi har talat om bundet bistånd,och vi har talat om att man vill genereraarbetstillfällen i osv. Med ett riktigt smartutarbetat biståndsprogram skulle man kanskekunna ha ett bistånd på . Däri ligger alltså inteproblemet, . Jag är inte såövertygad som resten av utskottet om att det som vigör är det absolut bästa. Men när jag blir det,kommer jag att vara den första att yrka på ett störreanslag.Anf. 52 ():Herr talman! Jag satthäromdagen och bläddrade igenom utgåvanrörande viktigare svenska utrikesfrågor under1992. Alla har talat väldigt mycket om situationen idet , om , om mänskligarättigheter i många olika länder, om internationelltutvecklingssamarbete, om miljöfrågor, om socialafrågor osv. Listan kan göras lång. Men bara ett pargånger har någon talat om barns situation i världen,och ändå är det en fråga av mycket stor dignitet.Det är ju en fråga som verkligen borde engageramånga, eftersom det är barnen som är framtiden.Vi vet av erfarenhet och genom utvärderingarav tidigare arbeten i vissa länder att hjälp tillkvinnor och barn kan betyda hjälp till en hel familj,ja, ibland till en hel by. Flickor som får lära sig attläsa och skriva, som får lära sig att ta till vara ochtillaga mat på rätt sätt, som får lära sig hur viktigtrent vatten och en viss hygienisk standard är, lyfterhela sin familj till ett drägligare och bättre liv. Detär kvinnorna och de små flickorna -- de får börjamycket tidigt att ta ansvar och hjälpa till med alltslags arbete om man är en liten flicka -- som sättersin prägel på familjen. Familjen är fortfarandekvinnornas huvuduppgift. Vi har ju inte kommit sålångt ifrån detta heller -- alla utredningar visar attäven svenska kvinnor har huvudansvar för familj,för mat, för städning, för barn, för hem, för skolaosv.Barn far illa i många länder. En del barn far illaäven i ett välmående land som . Men detsom jag speciellt tänkte ta upp är unga flickorssituation i alltför många länder. Det rapporterasfrån olika håll att flickebarn lever i en mycket utsattposition i många fattiga länder. somtekniken går framåt, och man t.ex. kan ta hjälp avultraljud vid graviditetsundersökningar för attkunna hjälpa, hör vi talas om hur just detta numissbrukas i allt större omfattning, och då somregel bland relativt välbärgade. gäller det intesvåra skador eller sjukdomar, utan nu gäller detkön. Och det är flickor som aborteras, just av denanledningen att de är flickor. Det talas även omdödande av flickebarn. De är inte välkomna i ensvältande värld, detta trots att vi vet kvinnornasstora betydelse för familjen. På något sätt måste vihjälpa till att sprida den kunskapen.En undersökning från visar att avfamiljerna inom en religion hade dödat sinasmåflickor av ekonomiska skäl. Flickorna utsättsäven i många utvecklingsländer för grovtdiskriminerande behandling. De får sämre tillgångtill hälsovård och utbildning. De sätts ofta i myckethårt arbete, och de utsätts även i flera länder förskadliga traditionella sedvänjor, t.ex.könsstympning. Enligt uppgifter från Uniceftillämpas detta i åtminstone 25 afrikanska ländermed mycket svåra medicinska följder för destympade kvinnorna.I vår informella och tvärpolitiska barngrupp har vibörjat ett närmare samarbete för att lyfta fram ochsprida kunskap om främst barns och kvinnorsutsatta positioner. Den största andelen av världensfattiga utgörs av kvinnor. Den största andelen avvärldens flyktingar utgörs av kvinnor. Vi vill vid om mänskliga rättigheter1993 belyser dessa frågor och understrykerbetydelsen av vad bl.a. utbildning kanåstadkomma.Herr talman! Utbildning av flickor är en mycketklok investering. Studier belägger att flickors ochkvinnors produktivitet ökar i samma grad somutbildningen, både i och utanför hemmet. Ett landsom investerar i flickors utbildning kan konstateramindre barnadödlighet och en minskning avfamiljestorleken. Detta beror bl.a. på att utbildadekvinnor bättre utnyttjar de hjälpmedel som finnsoch att de är mindre rädda för nyheter. En radexempel ges också i vår motion.Utrikesminister sade i sittinledningsanförande att , trots åretstillfälliga besparingar, är ett av världens mestgenerösa givarländer. Hon sade också attregeringen särskilt betonar betydelsen av att främjade mänskliga rättigheterna ochdemokratiseringsprocessen inomutvecklingssamarbetets ram. Detta ger mig hoppom att man från regeringen även beaktarflickebarnens utsatta läge och medverkar till enökning såväl av flickors möjligheter till överlevnadsom till flickors och kvinnors möjligheter till en godutbildning.Anf. 53 HANS ():Herr talman! En demokratisk utveckling iSydafrika är av största betydelse för helavärldssamfundet. För övriga kan det få betydelse både politiskt och ekonomiskt.Framsteg har otvivelaktigt gjorts i dendemokratiska processen i . Det gäller nuatt vid de kommande förhandlingarna i början avmars ta de definitiva besluten om datum fördemokratiska val, om att upprätta en s.k.transitional executive council och en oberoendeval- och mediakommission. Det gäller också attlagfästa bestämmelser om övergång till demokrati.ANC och andra demokratiska krafter befinner sig iett svårt ekonomiskt underläge i förhållande tillNationalistpartiet och andra konservativariktningar i . Det har sagts att ANC harfem gånger mindre resurser per väljare än de övrigakrafterna. Det är därför angeläget att allt möjligtpolitiskt, ekonomiskt och materiellt stöd lämnas tillANC och andra demokratiska formationer i syfteatt uppnå en bättre balans i den kommandeprocessen för demokrati, fred och utveckling, frifrån apartheid.Det gäller bl.a. att också ge stöd till dedemokratiska organisationernas väljarutbildning.Den stora majoriteten av de svarta människornahar deltagit i något demokratiskt val.Det gäller att fortsätta att kontinuerligt sändaobservatörer med specifika uppdrag attunderstödja arbetet mot det politiska våldet liksomatt övervaka demokratiseringsprocessen och dekommande valen.Som framgår av regeringsdeklarationen behövs enutökning av den internationellaobservatörsgruppen. Det gäller inte bara att FNutan att även andra internationella organ deltar ibevakningen.Den internationella solidaritetskonferensen, somhölls , där jag och en storsvensk delegation deltog, antog ett aktionsprogramsom inte bara förtjänar närmare studium utanockså ett aktivt svenskt stöd. Det rör sig bl.a. ominternationellt tryck för den demokratiskaförändringen, aktioner för att stöjda fred och lugn ilandet, det gäller understöd till utbildning,hälsovård och sociala insatser. Allt detta förutsätterett utökat svenskt bidrag.Regeringen har föreslagit en kraftig minskning avdet svenska stödet till , från ca 310miljoner kronor till 240 miljoner. Dennaneddragning är alltför stor med hänsyn till det storabehovet och den ytterst kritiska situation som råderi . Det borde vara möjligt att i denfortsatta riksdagsbehandlingen uppnå enighet omatt beslutar utöka stödet för fred ochdemokrati i med åtminstone 25 miljonerkronor, som föreslagits i en s-motion.I regeringsdeklarationen anges att de ekonomiskasanktionerna mot bör avskaffas så snartde politiska förutsättningarna föreligger.För svensk del finns det all anledning attunderstödja ANC:s ställningstagande isanktionsfrågan. Det betyder att länderna häversanktionerna beträffande handel, investeringar ochlån men först sedan valdag fastställts, transitionalexecutive council och oberoende valkommissionupprättats samt den berördaövergångslagstiftningen antagits.FN-sanktionerna beträffande vapen och olja kaninte hävas förrän en demokratisk regering harinstallerats.Det största hindret för ett fritt och rättvist val är detpolitiska våldet. Detta våld har kraftigt ökat påsenare tid. Det rör sig om 7 000 människoliv sedanfebruari 1990. de Klerk-regeringen har förnekat sitteget ansvar för det politiska våldet i landet, trots attdet är uppenbart. har ocksåuttalat att den sydafrikanska regeringen ytterst bäransvaret för att hindra våldet i landet.Sverige bör verka för att initiativ tas på nordiskbasis och inom FN:s ram för att förstärka dendemokratiska processen.Det är mycket angeläget att alla möjligaförberedelser också vidtas föratt skall kunna sätta in ett brett ochomfattande utvecklingsarbete med , nären demokratisk icke-rasistisk regering installeratsgenom demokratiska val.Jag har läst vad utrikesministern har sagt i sindeklaration. Jag tycker att det skulle finnasanledning för utrikesministern att något närmareprecisera vilka insatser regeringen är beredd attgöra för den demokratiska och fredliga processen,mot bakgrund av vad jag här har anfört. Det voreockså av värde om utrikesministern ville säganågonting om hurdana hon anser att de politiskaförutsättningarna bör vara när det gällersanktionsfrågan.Anf. 54 Utrikesminister ():Herr talman! Min förhoppning är att utvecklingenmot demokrati nu går mycket snabbt. Vi harutomordentligt positiva tecken av deöverenskommelser som har träffats mellan ANCoch den sydafrikanska regeringen. Vi ser ävenpositiva tecken när det gäller andra parters troligadeltagande i dessa uppgörelser. Jag håller gärnamed angående det som sades såväl av som av omsanktionernas snara avskaffande. Jag tycker att detär desto mer angeläget mot bakgrund av denönskan, som jag delar med , attnu få se ett mycket brett engagemang från detsvenska samhället för ett demokratiskt Sydafrika.Det bästa stöd som vi i kan ge är ju ett brettengagemang på alla samhällslivets områden, dvs.det som vi nu kan ana i en del affärstidningar: ettstarkt intresse från näringslivet, förhoppningsvisfrån enskilda organisationer och folkrörelser. Dettaär det bästa stöd vi kan ge den demokratiskautvecklingen i Sydafrika.Anf. 55 HANS ():Herr talman! Jag är tillfredsställd med attutrikesministern säger att det rör sig om mycketmer än vad som står i den kortfattadedeklarationen. Den viktigaste frågan av allt är nuatt komma med konstruktiva och positiva insatserför en fredlig och demokratisk utveckling iSydafrika. Det är den helt avgörande frågan.Jag har varit i och var dessutomdär . Jag kan intyga att det finns enoptimism i landet om att den här utvecklingen skallkunna leda till det som alla eftersträvat och som vitalat så mycket om. Jag vill understrykaatt det fortfarande finns en rad faror av mycketallvarligt slag. Det gäller därför att sätta i gång medett mycket brett arbete från svensk och andras sida.Jag tycker därför att det är beklagligt att dra neranslaget så mycket som är föreslaget ibudgetpropositionen. Jag hoppas att regeringenskall återkomma med ett förslag om ett störreanslag. Det här är ett kritiskt moment. är vi innepå upploppet.När det gäller sanktionerna är det av allt att dömamöjligt att följa det ställningstagande som ANC hargjort. Men vi måste också på den här punkten ha envaksamhet av den enkla anledningen att det är nu ibörjan av mars som tre viktiga ställningstagandenskall göras, som jag preciserade i mitt anförande.Det gäller naturligtvis att internationellt sätta intrycket för att beslut nu verkligen fattas.Anf. 56 ():Herr talman! ''Gamla älskade barn, vad drömdedin mamma om när du blev till?'' Så sjöng BarbroHörberg i en av sina vackra visor. Visst har vimödrar drömmar för våra barn. Vi vill att de skallfå uppleva saker som vi aldrig fick uppleva, men detfinns också saker som vi upplevt och som vill att dealdrig skall behöva uppleva.Trots våra drömmar, trots alla våra ambitioner farde illa, världens barn. Det handlar inte bara omvåra barn och andras ungar, för det finns bara vårabarn. Världen och världens vuxna har svikit sittansvar, för det är vi som kallar oss vuxna somskadar barnen.Det är vi som låter dem svälta ihjäl, trots att vi harmat att föda dem. Det är vi som låter dem dö isjukdomar, trots att vi har medicinerna som skullekunna rädda deras liv. Det är vi som tvingar dem tillarbete, trots att vi kan lekarna som i stället bordefylla deras dag.Det är vi som lär dem hata och döda, trots att detär vänskap och fred som räddar liv. Det är vi somtvingar dem att leva i okunskap, trots att vi harböckerna och kunskaperna som skulle kunna gedem ett nytt liv. Det är vi som förgriper oss sexuelltpå dem, trots att vi vet att det är kärlek de behöver.Det är vi som tar ifrån dem barndomen.Världens nationer måste ta sitt ansvar förframtiden, för barnen. Det räcker inte längre medläpparnas bekännelse. Det räcker inte med att hållavackra tal om barnens situation för att sedan lämnakonferenslokalen och fortsätta övergreppen. Deträcker inte med att underteckna och ratificerabarnkonventionen. krävs åtgärder för attkomma till rätta med missförhållandena.Låt mig dock säga att det gläder mig att den nyaadministrationen i nu signalerar att mantänker underteckna . Samma sakgäller Japan.Herr talman! ''Barn är ett folk, och dom bor i ettfrämmande land'', sjunger . Sångenhandlar om barnens lek och om hur de kan förflyttasig till andra världar genom den. Trots att det ärnästan kvar till den internationellakvinnodagen, vill jag tala om flickebarnetssituation.Mycket av det som jag skulle kunna säga omflickebarnets situation har på ett bra sätt beskrivitsav . Jag vill spara genomatt instämma i hennes anförande.Herr talman! Det faktum att talar omkönens apartheid är i sig ett bevis för att vi intelever upp till andra paragraf. Visocialdemokrater har i en motion om mänskligarättigheter föreslagit att skall bli fadder förbarnkonventionen, precis som nämnde. På något sätt måste vi visa attkonventionen inte bara är ett stycke papper, utanatt den innebär viktiga åtaganden för världensnationer.I en sjupartimotion, där jag är en av motionärerna,kräver vi att flickebarnets situation i världenbelyses särskilt vid om mänskligarättigheter . bör arbeta för att den fråganfinns med på dagordningen.Det förberedande mötet inför ,som den har stått som värd för,bevistades bl.a. av från i NewYork. Kvinnorna i den s.k. tvärpolitiskabarngruppen fick tillfälle att träffa honom påmorgonen för att utbyta synpunkter om bl.a.flickebarnets situation. Han betonade då att hansuppfattning efter var att bådeflickebarnet och riskerade atthelt komma bort.Låt mig avslutningsvis peka på behovet avutbildningsinsatser för världens flickor. Utbildningav kvinnor, oavsett ålder, har stor betydelse i defattiga länderna. Utbilda en man, och du utbildaren man. Utbilda en kvinna, och du utbildar en helfamilj. Studier från utvecklingsländerna visar bl.a.att om en kvinna får utbildning minskarbarnadödligheten med 20 %.Trots all kunskap som vi har om betydelsen avutbildning av kvinnor, visar inte statistiken attutvecklingen på detta område går framåt. År 1950fanns det 27 miljoner fler pojkar än flickor i dengrundläggande utbildningen. hade densiffran ökat: då var det 80 miljoner fler pojkar. Detär tydligen så, att fortfarande står avflickorna i utvecklingsländernautanför skolan.Herr talman! Jag hade tänkt att avsluta med attvända mig direkt till fru utrikesministern, men hongick när jag började att tala. I avsaknad av hennesnärvaro konstaterar jag bara -- och det gör jag medsorg i hjärtat -- att barnen inte nämns med ett endaord i regeringens utrikespolitiska deklaration. Jagställer mig frågan: ''Var kommer barnen in?''Anf. 57 ():Herr talman! Jag instämmer gärna i det somföregående talare sade.Det är en slump, men ändå värt att notera, attdagens utrikespolitiska debatt äger rum på detsjälvständiga nationaldag.Den europeiska revolutionen innebar enrenässans för värden som förnekatsav många i väst och förtrampats av de styrande i öst.Demokrati och marknadsekonomi är den endamöjliga grunden för ett civiliserat samhälle.Tolerans, öppenhet och pluralism är ofrånkomligabeståndsdelar i den fria ekonomins ochdemokratins idévärld och kan aldrig växa ursamhällen som präglas av kommandoekonomi präglas stämningarna i avuppgivenhet. I flera av de nya demokratierna växerhoten mot det öppna samhället, när gamlakommunister och nya nationalister gör gemensamsak. Nationalism är en kraft för demokrati ochöppenhet, när den innebär att förtryckta frigör sigfrån ockupation och underkastelse. Omnationalismen i ett fritt land används som ursäkt förmurar mot andra länder eller för att förmenaminoriteter rättigheter, blir den i stället ett hot.I det f.d. kommunistiska är tillträdetill den västeuropeiska inre marknaden och senaremedlemskap i kanske själva förutsättningen föratt det öppna samhällets värden skall hållaslevande. Alternativet är att många förbittrademänniskor föredrar att vända ryggen åt det Europasom de anser har avvisat dem.EG-tanken syftar till att bygga en stabilfredsordning genom demokrati och ekonomiskutveckling; det är en vision om gemensammaspelregler och gemensamt ansvar. Om misslyckas, drabbas vi alla. Dettaperspektiv är nödvändigt också i den svenskaEuropadebatten.Det mest frånstötande exemplet på vad brist påeuropeisk ansvarskänsla kan innebära ser vi iBosnien-Hercegovina och i andra delar av det f.d.Jugoslavien. För att det demokratiska Europasvärden skall hållas levande, måste omfattaockså Bosnien-Hercegovina.De svenska insatserna för att få slut på dödandet ärlovvärda. Den krigsförbrytartribunal som nubeslutats om är ett väsentligt framsteg, inte bara förBosnienfrågan utan för hela den internationellarättsordningen.Men vi får för den skull inte tveka att tala klarspråki huvudfrågan. Även om övergrepp begåtts ochbegås av alla parter, är det ledningen i sombär huvudansvaret. Och måste pekas utsom angripare, även om ledningen i iformell mening lyckats lasta över ansvaret påandra. är i viss mening den sistakvarvarande kommunistiska diktaturen i ,även om de styrande nu uppträder i nationalistiskförklädnad. Tydligen är det den extremanationalismen som är kommunismens sistastadium.Bosnien-Hercegovina är en internationellt erkändstat, medlem av FN och ESK. Om utplånas, annekteras eller delasmellan andra stater, då lyfts en spärr som kanjämföras med den som lyftes när det fascistiskaItalien utan påföljd kunde annektera detsjälvständiga .