prot · GG09123 · 1993-06-07 00:00:00 — Socialdemokraterna ökade denmed 3, till på köpet budgetunderskottspengar.Därutöver, fru talman, visade det sig, attsocialdemokraterna inte hade förstått poängen ijust den typ av forskningsinsatser somlöntagarfondsmedlen skulle användas till, nämligenatt promovera det allra bästa landet hade atterbjuda på forskningsområdet för att ge dettamöjlighet att nå genombrott i världsklass.När vi, fru talman, fann att denna motsättningexisterade, tvangs vi dess värre notera att denenighet som jag gärna hade sett, såväl omavvecklingen av löntagarfonderna som omforskningspolitiken, inte gick att uppnå. Då är det,precis som jag sade i kammaren till BengtSilfverstrand , varje regeringsskyldighet att fortsätta att regera.Anf. 85 ()replik:Fru talman! Per ägnar sig åt ett orwellsktordvrängeri, där samråd blir diktat och där någonsorts fondsocialism är samma sak som garanti förpensionsutfästelser.Det går inte att komma ifrån att AP-fonden utgörgarantin för framtida pensionsutbetalningar. Närfondkapitalet dräneras så avtar fondstyrkan.När Per försöker hävda att AP-fonden intehar någon relevans för framtida pensioner är dettarent nonsens. I så fall är min fråga: Vad tror PerUnckel att AP-fonden är till för? Varför stanna vidatt dränera den på 20 miljarder? Det finns 400miljarder i fonden. Vad är nästa steg, när man välhar öppnat dammluckan?Det är det här som gör att vi socialdemokrater harblivit så, milt sagt, irriterade och mycket allvarligtoroade. En så slapp inställning till att garantera deframtida pensionerna får allvarliga konsekvenserför debatten om vilken pensionsålder vi skall ha --det blir mycket svårt att förklara för människorvarför man skall höja pensionsåldern när dettydligen finns ett överskott av medel ipensionsfonden. Den får också konsekvenser förpensionsarbetsgruppens arbete. Detta försvåraravsevärt deras arbete med att komma fram tillnågot vettigt och gemensamt. Enligt min meningmåste vi socialdemokrater fundera över om detfinns någon anledning för oss att vara kvar i denarbetsgruppen.Därför menar jag att Per , när han är såordrik och ordvrängaraktig på det här området,ändå är skyldig raka svar på just frågan ompensionsfondens användning och hans syn på pådenna framöver.När det gäller samråd verkar det som om PerUnckel levde i ett annat århundrade, där samråd ärsamma sak som att överlämna besked och inteacceptera erinringar. Så här kunde tidigareöverklassen hantera sina underlydande. Det ärväldigt mycket av denna fläkt i hela den härdebatten, men det är fullständigt oacceptabelt i ettmodernt samhälle.(Applåder)Anf. 86 Utbildningsminister ():Fru talman! börjar man från den socialistiskasidan plötsligt i alla fall i denna debatt använda ettordbruk som känns igen från den gamla klassiskaidédebatten. Det blir inte mera sant för det.I den Orwellska formuleringskonsten, , konkurrerar emellertid regeringen med enalltför stark konkurrent. Att få löntagarfondernatill att bli pensionärernas pengar är ett språkbruksom hade böjt sig i vördnad inför.Själv är jag mera bekymrad över ett parti som inteär karl eller kvinna för sin hatt.Fru talman! ber jag om ursäkt igen för att jagupptar kammarens tid med en debatt som vi förstagången förde . AP-fondens syfte är,som så väl vet, att tryggaskillnaderna mellan in- och utbetalningar ipensionssystemet. Pensionssystemet är uppbyggtså, att det är den arbetande generationen sombetalar den tidigare generationens pensioner. Närvi i vår generation, som inte är pensionärer,blir äldre kommer vi att bli beroende av att nästageneration arbetar för oss. Det leder till att denavgörande frågan för pensionärernas trygghetligger i vår egen ekonomis utvecklingskraft. Ingafonder, hur stora de än är, klarar av att trygga ettpensionssystem om ekonomin inte tillväxer. Dåinträder frågan om det är sannolikt att ekonominväxer mera så länge det socialistiska hotet ilöntagarfonderna hänger över företagare,eller om det är sannolikt att dessa är beredda attgöra en större insats för landet om det vet att de fårförmånen att utveckla sina företag i en frimarknadsekonomi.Jag tror att Socialdemokraterna här i rikdagen,möjligen tillsammans med LO, är de enda i dettasamhälle som tror att företagare gnetar mer justörre förlustrisken och socialiseringsrisken förderas företag är. Alltså: Vill man på allvar tryggapensionärernas pengar, säkerställa att ekonominväxer, då är man med och sanerarbudgetunderskottet och ger inte ut växlar påframtida generationer, då avecklar mansocialiseringshot mot företagen och säger i stället:Vi uppskattar era insatser. Det, ,är regeringens politik. Den står i bjärt kontrast motden som socialdemokraterna här i kammarenförespråkar. Därför är det bara regeringens politiksom har förusättningar att säkra dagens ochmorgondagens pensionärers trygghet.Anf. 87 ()replik:Fru talman! Jag noterade att Per inte kundege något svar på frågan om AP-fonden och om hurmycket ytterligare regeringen avser att dräneraden. Varför var plötsligt de 20 miljarderna slut? Detkunde tydligen lika gärna ha blivit många, mångamiljader ytterligare upp till de 400 miljarder somfinns i fonden. Detta gör att det meningsutbyte vinu har är mycket allvarligt, om Per ärrepresentativ för den regering han representerar.Hur mycket Per än försöker att hävdamosatsen är självfallet AP-fonderna en del ipensionssystemet som är till för att garantera deframtida pensionsutbetalningarna. Det var därfördet för vår del var så viktigt att vidöverenskommelsen få slut på skingrandetav AP-fondsmedlen till det ena och det andra, ochatt de skulle förbli i pensionssystemet.Överenskommelsen är otvetydig i detta avseende.Regeringen ägnar sig nu åt ett missbruk av detförtroende som man lägger i vågskålen när manträffar en sådan här överenskommelse. Detta ärmycket allvarligt, både i sak och för politiken ochdess anseende. För oss handlar detta om enklahederskodex, att man skall stå vid sitt ord. Attpensionsmedel finns inom AP-fonderna och att deskall vara till för just pensionärernas trygghet är föross självklarheter.Det är inte bara så att regeringen här går emot vadman har skrivit under vid överenskommelsen, utanstatsminister har dessutom på en direktfråga om detta rörde sig om att återföra medel tillAP-fondssystemet, svarat ordagrant: Svaret är ja.Detta sades vid en ekointervju som miljonermänniskor hörde. Det går inte att komma runtdessa faktauppgifter, Per . När Per Unckelförsöker att slingra sig är det bara en skändlig vägsom får några ytterligare stenar efter kanten. Detär, tycker jag, en trist upplösning av enöverenskommelse som var historisk och vid vilkendetta var en så väsentlig fråga för osssocialdemokrater.Anf. 88 Utbildningsminister ():Fru talman! Detta är inte en trist upplösning av enöverenskommelse . Det är en förSocialdemokraterna trist upplösning avlöntagarfonderna. Säg som det är, ! Det finns väl ingen anledning att, som ni har slagits för och lidit med dessalöntagarfonder, förneka att det är detta som ärkärnan. Eftersom vi vet att ingen, så länge nidemonstrerade utanför här för tio årsedan, sade ett ord om pensionerna. Då var detmakten över företagen det gällde. Somliga taladehögre än andra. blev besvikenpå grund av att socialdemokratin inte vågade gå likalångt som han i sina ambitioner hade hoppats,vilket han påpekade . Detvar detta det handlade om.Det är mycket ärligare att i politiken, oavsett omståndpunkter är obehagliga eller inte, säga som detär. Alternativt kan man tänka sig att, om man intelängre är beredd att stå för en åsikt vid dess rättanamn, åsikten rimligtvis bör överges.Som påpekade finns det i dag400 miljarder kronor i AP-fonderna. 1,7 miljarder av dessa. Får jagfråga -- jag tror att det är tredjeeller fjärde gången i de samlade riksdagsdebattersom vi har ägnat oss åt --om hon verkligen tror att företagare gnetar på meraför att få i gång den ekonomiska tillväxten i löntagarfonderna och socialiseringshotethänger kvar, eller om hon möjligen kan förstå atten företagare blir mer initiativkraftig om han vet atthan får behålla frukterna av sitt arbete?I sifferkombinationen 400 miljarder mot 1,7miljarder visar i realiteten självatt de 1,7 miljarderna saknar betydelse förpensionssystemets framtid, medan däremottillväxtförmågan i vår ekonomi är A och O.Lena frågar mig om regeringen avseratt skingra pensionärernas pengar. Självfallet inte.De pengar som till AP-fonderna är uttagna av denarbetande generationen som avgifter till AP-fondssystemet avser regeringen inte att förändra.Det har vi aldrig sagt, och det kommer vi inte helleratt säga. Dessa pengar kan man nämligen med fulltfog säga verkligen tillhör pensionärerna.Regeringen avvecklar löntagarfonderna ochavvecklar därmed slutgiltigt det socialistiska hotetmot det svenska samhället och skyddar därmed ettsunt pensionssystem genom att premiera tillväxtoch nyföretagande.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik.Anf. 89 (nyd):Fru talman! Jag har med viss fascination, det måstejag tillstå, tagit del av denna i mitt tycke ganskapatetiska demonstration av ett antal s-märktariksdagsledamöter. Naturligtvis var den spontan isocialdemokratisk mening, precis som alla strejkeroch liknande brukar vara spontana. En annan delav mig tycker att den är ganska beklämmande. Detberor på att detta parti, som i andra sammanhangbrukar vilja kalla sig för det statsbärandeoppositionspartiet, ägnar sig åt dylikacirkuskonster och framför allt beskyller oss i Nydemokrati för att vara cirkuskonstnärer. Jag måstesäga att vi jämförelsevis är glada amatörer och attSocialdemokraterna är ekvilibrister i cirkuskonsteri riksdagen.Jag skall också försöka återföra diskussionen till detsom betänkandet egentligen handlar om. Men låtmig kortfattat konstatera att jag nuhar förstått att det som skrev på sinlapp var: Pensionsfonder är ett jäkla skit som vi nuhar släpat ända hit.Tala om populism och ohederlig debatteknik attkonvertera löntagarfonder till pensionspengar överen natt.Fru talman! Jag tänker återgå till det somutbildningsutskottets betänkande handlar om,nämligen stiftelsehögskolor. Med dagens beslutskapas förutsättningarna för två nyastiftelsehögskolor. Jag välkomnar detta beslut. Detär mycket bra. Men det borde ha varit många fler.Jag vill understryka att detta inte är någon kritikmot regeringen, än mindre mot Per Unckel.Tvärtom instämmer vi från Ny demokratis sidahundraprocentigt i och välkomnar dessastiftelsehögskolor. Däremot är det en kritik mottrögheten och vad vi fruktar är den sega tryggheteni den akademiska världen.Jag har också under beredningen av detta ärendekonstaterat och fascinerats av Socialdemokraternass.k. kritik och definitiva försök att stoppastiftelsebildningen. För oss som är ganska färska ide riksdagsmässiga arbetsformerna har det varit enuppvisning i byråkratiskt och förment juridiskapiruetter. Jag måste tillstå att de har gjorts med vissskicklighet, och skam vore det väl annars om intemånga decenniers makt skulle ha lärtSocialdemokraterna alla dessa taktiska finter.Socialdemokraterna talar i sin motion om att dettainte ger något inflytande och att det äroåterkalleligt. Jag tycker att det är bra att det äroåterkalleligt, eftersom det garanterar åtminstonenågra akademiska frizoner. Det är ingenoffentlighetsprincip -- den sätter man före denakademiska kvaliteten.Sammanfattningsvis kan man konstatera att det ären plakatdemagogi som möjligen skulle platsa i ettdemonstrationståg, men definitivt inte i endiskussion kring akademisk utbildning.Jag minns en fråga, som jag inte tror har besvarats.Jag tror att det var som frågadeutbildningsministern när ett ärende hade beretts,enligt hans uppfattning, lika slarvigt. Jag villunderstryka att det är enligt den begränsade erfarenhet som jag har kan jagnu inte hitta så många exempel, men jag kan hittaett som gärna får studera hos enpartikollega som heter , som förnågra år sedan kommunaliserade skolan. Detta harav statsvetare beskrivits som ett av de mestexempellösa sätten. Han fick kritik t.o.m. internt.Han lyckades efter att ha ''köpt'' Lärarförbundetoch liknande. Men om tyckeratt det är ett bra exempel på god beredning har viväldigt olika uppfattningar om vad som menas meddet.Jag önskar att Socialdemokraterna i stället, underdessa många decenniernas makt, hade lärt sig attvara intellektuellt hederliga och att argumentera isak. Detta är nämligen i sanning en ideologiskfråga. Socialdemokraterna vill inte ha en helt friakademisk värld. De tycker inte om det somBologna eller står för. NärSocialdemokraterna talar om en fri akademiskvärld är det frihet inom de ramar som sätts avSocialdemokraterna. Då konstaterar jag att vi harväldigt olika uppfattningar om detta.För oss inom Ny demokrati är den akademiskafriheten i sin klassiska mening faktiskt en av deyttersta garantierna för demokratin. Låt migframmana minnet av bilden där studenten står påHimmelska fridens torg framför en stridsvagn. Jagtycker att det är en bra symbol för vad akademiskfrihet kan skapa -- fria och självständiga och friaoch tänkande människor, som vågar gå emotmakten även när den är sällsynt hotfull.Svensk akademisk utbildning har tyvärr fått en delskamfilade och avhuggna hörn genomSocialdemokraternas systematiska försök genomdecennierna att nivellera. Låt mig bara erinra omnär vägrade godkännaden svenska civilekonomexamen.Tack och lov är det relativt sett marginella spår,men de finns där. Generellt är svenska universitetoch högskolor bra. Men det finnskvalitetsskillnader. Det får man inte tala högt om,men jag har gjort det tidigare. Exempelvis ansesHandelshögskolan i , som harvarit uppe i debatten, av studenter och av avnämareallmänt vara av utomordentligt hög klass och denbästa i . Det hindrar inte attHandelshögskolan i hållerutomordentligt hög klass i vissa delar, fullt i klassmed i . Men man ärockså ganska överens om att den var bättre i mångahänseenden då styrde denoch den var fri.Chalmers är ett annat exempel. utsågs dentill Europatrea bland de tekniska högskolorna,vilket var mycket glädjande, inte minst förChalmers. minns vi som bor i har fått mycket kritik föratt man systematiskt har vägrat att sänkakvalitetskraven. Man har låtit hela kontingenterstudenter, hela kullar, köra på skrivningar. Det harman fått mycket kritik för. Men man har värnatkvaliteten, och man har framhärdat i detta.Resultaten kan man skörda i dag.Tyvärr får man ett intryck av att den akademiskatryggheten för många i den akademiska världen harblivit viktigare än den akademiska friheten. Vi ärkritiska till att man tillsätter professorer på livstid.Jag har tidigare utvecklat detta. Jag har tidigareäven citerat en hög företrädare på en av Sverigestekniska högskolor som har uttryckt att det inte ärpengar som är det primära problemet. Han villehellre avskeda hälften av professorerna och ersättadem med fullt dugliga och högklassiga sådana.Detta problem finns, och det är dumt att förnekadet.Det är därför som vi tycker att det är oroande ochanmärkningsvärt att så få universitet och högskolorhar visat intresse. Om det hade berott på kritik motstiftelsebildningen och liknande, hade det varitintressant att lyssna till den. Men det gör inte det.Det är uppenbarligen andra faktorer som liggerbakom.Redan den nya högskolelagen har ruskat omordentligt på sina håll i den akademiska sömnen.Helt plötsligt har man fått en frihet som man har vant av sig av med. Frihet är lika medosäkerhet. Man får helt plötsligt bestämma själv.Man får inte besked från departementet eller frånUHÄ, som tidigare fanns.Om sedan osäkerheten tar sig uttryck i den ångestsom illustreras av när han väljermellan och -- menförmodligen klarar man det inom den akademiskavärlden -- blir det uppenbara problem när det gälleratt hantera den frihet som kommer.Jag är övertygad om att en del kommer att väljaflykten från friheten åter eller kvar i tryggheten.Därför är det så bra med den konkurrens omstudenter och forskare som den nya högskolelagenoch den stiftelsebildning ger som vi snart skall fattabeslut om.Under mina år som riksdagsledamot har jag haftovanligt många kontakter med företrädare föruniversitet och högskolor. Jag måste tillstå att jaghar blivit oroad över de många uttryck förinställsamhet gentemot makten som jag har möttunder de här två åren hos höga företrädare.Det finns ett, som jag kallar det, anslagsbockandeoch en följsamhet gränsande till feghet som jag intetrodde hörde hemma i den akademiska världen.Det skrämmer mig. Den enda förklaring som jagkan hitta är att det här är resultatet av mångadecenniers socialdemokratiskt styrförsök.Människor ringer och säger att de håller med. råd och säger: Det är bra. Stå på dig! Jagreplikerar: Ja, men stå upp och säg det offentligtdå! Gå in i debatten. Men då kommer ettförbindligt svar: Du måste förstå. Jag vill inte stötamig osv.Dylik svansviftning stöter mig generellt och alldelesspeciellt när det är företrädare för den akademiskavärlden som viftar på svansen.Den nya högskolelagen och de nyastiftelsehögskolorna blir en garanti för att viskall slippa denna inställsamhet gentemot denpolitiska makten -- en garanti för ettåterupprättande av den klassiska akademiskafriheten och kvaliteten på de ställen där den gåttförlorad.Fru talman! Jag yrkar bifall tillutbildningsutskottets hemställan i betänkande 18 idess helhet. Vidare vill jag gärna instämma när detgäller den glädje och den stolthet över dennamilstolpe för svenskt akademiskt liv som tidigarehar kommit till uttryck. Det är också extraglädjande att löntagarfonderna försvinner.Avslutningsvis vill jag som göteborgare tillägga attjag hyser en liten varm förhoppning om attChalmers i blir första tekniskahögskola i stiftelseform.Anf. 90 ()replik:Fru talman! Jag har upptäckt att isitt mycket bombastiska anförande bl.a. gjort sigskyldig till en ordentlig förlöpning. Han sadenämligen angående kommunaliseringen att dentidigare skolministern hade köptLärarförbundet.Den typen av tillmälen hör faktiskt inte hemma idenna kammare. Vi kan ta i litet och vara litetuppsluppna i debatterna, men det får också finnasgränser för vad som sägs.Man kan undra vilka bevekelsegrunder i denriktningen som har beledsagat närdet gäller hans agerande i utbildningsutskottetunder , och då i synnerhet under senare tid.Vi fick mycket handfasta och konkretadeklarationer från och om att man inte kunde gå med på attstiftelsekapital delas ut. Någon måtta på slakten avlöntagarfonderna fick det vara. Beträffandeavkastningen kunde man tänka sig följande: Hitmen inte längre.Vid två tillfällen tvingades utskottet tillbordläggning för överläggningar med Nydemokrati. Det kunde vara värdefullt om StefanKihlberg redogjorde för kammaren varför de stoltadeklarationerna plötsligt övergick i den mjukhetsom har präglat Ny demokrati -- det gäller också i andra utskott.Stefan brukar i många andra sammanhanghänvisa till och till den fria forskningen och defria universiteten. Vad är det då för skillnad i frihetoch självständighet för den enskilde forskarenmellan ett amerikanskt i allt väsentligt statligtuniversitet och ett privat universitet?Det är också en stor anklagelse mot de återstående32 högskolorna att säga att friheten ochsjälvständigheten kommer att bli mycket större vidde här ynka två högskolorna. Därför är det väl intekonstigt att de andra reagerar. Vad är det somhindrar riksdag och regering att förändrahögskolelagen och högskoleformen exempelvis närdet gäller tjänstetillsättning? Det var egentligen detenda sakliga och konkreta i finns naturligtvis en tröghet beträffandetjänstetillsättning och befattningsstrukturer ute påuniversiteten. Men det finns också andra trögheter ifråga om vilka det är fullt möjligt att förändra inomramen för ett allmänt demokratiskt ledarskap ochinflytande.Anf. 91 (nyd) replik:Fru talman! För säkerhets skull vill jag --citationstecken hörs ju inte -- att det skall synas iprotokollet att jag använder ordet köpt inomcitationstecken när det gäller Lärarförbundet.Bengt Silfverstrand, det var företrädarna förLärarförbundet som kände sig ''köpta'', och det varde som i efterhand ångrade sig. Jag återger alltsåbara vad ledande företrädare för Lärarförbundetsjälva har beskrivit. Detta har gått upp för mig långtsenare. Jag satt, som bekant, inte med i riksdagennär det här hände.Bengt Silfverstrand är upprörd över att vi harkommit överens med regeringspartierna omskrivningar i utskottsbetänkandet avseendebeslutet om löntagarfondsmedel förforskning. Vi har lärt oss av Socialdemokraterna attdet är så det går till i det här huset. Vi har blivitlurade åtskilliga gånger.När vi kom in i trodde vi att man jobbadesom vi är vana vid, nämligen med öppet visir. Vitrodde alltså att man förde en öppen diskussion ochatt ingångna avtal hålls. Men vi har lärt oss avSocialdemokraterna att så inte är fallet. Vi harblivit lurade i ROT-sammanhang och i ett antalandra sammanhang där vi har haft avtal somSocialdemokraterna har sprungit ifrån. senastskedde det i trafikutskottet, där man också spelar.Försök således inte med några brösttoner i fråga omsådana här saker, för då är ni nog illa ute!Extra beklämmande är det som sade. Hon var ju såupprörd och förnärmad och förklarade förutbildningsministern vad samråd var. Jag måstesäga att jag är väldigt glad över att vara klar övervad samråd värt namnet betyder, men då gäller deticke-politiska sammanhang. Det som här sadeskänns alltså falskt.Avgörande är inte om det är ett statligt eller ettprivat universitet -- uppenbarligen är det svårt attse distinktionen här. Det avgörande är i ställetfriheten från politisk styrning och friheten frånpolitisk klåfingrighet. Men framför gäller detkonkurrensen, den positiva tävlan. Detta äravgörande för att kvalitet skall utvecklas. Därförhittar man inte de världsledande institutionernaeller forskningsakademierna i miljöer där det intehar förekommit hård konkurrens och frihet.Anf. 92 ()replik:Fru talman! Ja, citationstecken ser man inte imuntliga debatter. Därför får man vara litetförsiktig och varsam med orden.Jag vill om beslutet i fråga säga att den reformen,dvs. den s.k. kommunaliseringen av lärarna, ipraktiken är någonting mycket enkelt ochsjälvklart. Det borde vara självklart också förStefan och Ny demokrati, med anledningav den frihetsretorik som används, attkommunerna själva -- det gäller alltså den lokalanivån -- får bestämma över sina anställda och göraupp avtal som staten har skött. Det är enklar decentralisering som varit väl förankrad iskolvärlden.Alla som är någorlunda insatta i dessa frågor kundemärka hur snabbt kritiken mot beslutet tystnade.Det var alltså ett väl förankrat och ett bra beslutsom det inte finns någon anledning att här slå moteller tala överdrivet om.När det sedan gäller friheten tycker jag att det är enoerhörd anklagelse att tillmäta de två nyahögskolorna den betydelse som man faktiskt gör,som om detta skulle vara någon slags portal reformsom skulle lösa alla andra problem.Samtidigt diskriminerar man på olika sätt andrahögskolor. Beskedet till dem är: Ni kan tyvärr intefå den friheten. Då uppstår frågan: Har niegentligen talat med professorer,universitetslektorer, anställda och studenter ute påhögskolorna och hört deras uppfattning, om dekänner sig fria i det nuvarande systemet eller om devill ha en ägandereform som skall göra slut påofriheten?Om det skulle vara på det sättet, skulle det logisktsett innebära att intresset för att bli privatiseradskulle vara oerhört stort. Men det säger väl ändåStefan någonting, när intresset för den härenkäten var minst sagt svalt. Det var en handfullsom över huvud taget reagerade, innan mansockrade budet, pratade om att de inte behövde gåden normala anslagsvägen för att få medel,motsvarande vad andra högskolor skulle få göra,utan man skulle också få medel via handel påbörsen.Slutsatsen av synsätt och inlägg äratt den stolthet han ansluter sig till å regeringensvägnar också omfattar att dessa högskolor skall utpå börsen och spekulera. Det är alltså viabörshandel som man ytterst skall skapa sinaframgångar. Även det är ett oerhört klart beskedom var Ny demokrati står.Anf.