prot · GG09103 · 1993-05-03 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:103Måndagen den 3 majKl. 15.00--15.011 § Anmälan om återtagande av plats iriksdagenFörste vice talmannen meddelade att BarbroEvermo Palmerlund (s) och () den1 maj återtagit sina platser i , varigenomtjänstgöringen som ersättare upphört för BengtLindqvist och § AvsägelseFörste vice talmannen meddelade att LarzJohansson (c) avsagt sig uppdraget att varasuppleant i besvärsnämnd.Kammaren biföll denna avsägelse.3 § Meddelande om kompletteringsval tillRiksdagens besvärsnämndFörste vice talmannen meddelade att Centernsriksdagsgrupp på grund av uppkommen vakansanmält som suppleant iRiksdagens besvärsnämnd efter vice talmannen förklarade vald tillsuppleant i besvärsnämndBirgitta ()4 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 26 april.5 § Hänvisning av ärenden till utskottFöredrogs och hänvisadesProposition1992/93:212 till utrikesutskottetMotionerna1992/93:Sk50--Sk53 till skatteutskottet1992/93:Ub160--UbU168 till utbildningsutskottet1992/93:Sk54 och Sk55 till skatteutskottet6 § BordläggningAnmäldes och bordladesFinansutskottets betänkande1992/93:FiU26 Statlig lokalförsörjningSkatteutskottets betänkande1992/93:SkU32 Godkännande av enöverenskommelse mellan omömsesidigt bistånd i tullfrågorJustitieutskottets betänkande1992/93:JuU29 Handläggning av brottmål efterrättspsykiatrisk undersökning, m.m.Lagutskottets betänkanden1992/93:LU42 Rätt att förrätta vigsel inom andratrossamfund än , m.m.1992/93:LU43 Ändring i lagen om handelsbolagoch enkla bolag m.m.Socialutskottets betänkanden1992/93:SoU19 Stöd och service till vissafunktionshindrade1992/93:SoU21 Barnombudsman1992/93:SoU24 Kontroll över ämnen som kananvändas vid olaglig tillverkning av narkotikaUtbildningsutskottets betänkande1992/93:UbU12 Skolans internationaliseringArbetsmarknadsutskottets betänkande1992/93:AU13 Regionalpolitik7 § Anmälan om interpellationerAnmäldes att följande interpellationer framställtsden 29 april1992/93:163 av () tillkommunikationsministern om SAS planerande:Sverige har en fin tradition som industrination. Föratt hävda denna tradition krävs godaförutsättningar att kommunicera med andra länder.Under senare år har den globala konkurrensenhårdnat som produktivitetsutvecklingen iSverige har mattats och utbildningsnivån sjunkit iförhållande till omvärlden.Den svaga utvecklingen av samtliga inhemskaefterfrågekomponenter och exporten har inneburitatt kapacitetsutnyttjandet i ekonomin sjunkitytterligare. Det har medförten kraftig nedgång i sysselsättningen och en ökadarbetslöshet.Detta stärker ytterligare behovet av att utvecklanya arbetsmarknader i och att kommanärmare andra länders marknader och få utbytaerfarenheter och kunskap med andra ländersutbildningar och företag.Vi socialdemokrater vill föra en politik somåterupprättar som industrination. Det kanbara ske genom att vår konkurrenskraft är godsamtidigt som produktiviteten och reallönerna ärhöga. Vår förmåga till konkurrens skall bygga påproduktivitet och kvalitet i produktionen.Teknisk utveckling, höjd kompetens och ökadproduktivitet är nyckeln till industriellåterhämtning. Den svenska industrins främstakonkurrensvapen skall vara tekniska innovationer,högkompetent arbetskraft samt en högkvalitativforskning och utveckling. En av förutsättningarnaför detta är en god infrastruktur.För att klara av denna tempoväxling i industrinmåste insatser sättas in som kompenserar detfaktum att ligger långt från de storamarknaderna. Det förutsätter stora investeringar iinfrastruktur. Till denna hör flyget.I har strukturförändringarna inäringslivet varit kraftigare än på de allra flesta hålli . Genom variationen och bredden isysselsättningen så har emellertidstrukturförändringarna inte uppmärksammats i denallmänna debatten på samma sätt som i regionermed mer ensidigt näringsliv.Sverige har genom olika beslut i angivitatt vi vill närma oss . Ett av syftena ärnaturligtvis att vi anser att bör finnas medpå den internationella kartan över länder som harbra verksamhet, hög kvalitet på sina produkter ochatt vi är ett land som det är värt att besöka som t.ex.turist.För att erbjuda denna möjlighet krävs ett bra ochinternationellt verksamt flyg. Och det är också urStockholmsregionens synpunkt en viktigangelägenhet. är precis som SAShuvudkontorsverksamhet i en stor och viktigarbetsplats i län.Enligt tillgänglig information finns för närvarandeen viss överkapacitet på den europeiskaflygmarknaden med cirka 10--. Något som kankomma att tynga branschen i ytterligare några år.Till detta kommer avregleringen påEuropamarknaden och olika hemmamarknader --t.ex. i -- som kräver genomtänkta strategierför att de bolag som vill behålla en sundaffärsverksamhet skall kunna göra detta med godlönsamhet och hög kvalitet för sina kunder.Enligt uppgifter så innebär SAS-ledningensställningstagande att man har för avsikt att bilda ettnytt bolag tillsammans med Swissair, AustrianAirlanes och KLM. Ett sådant nytt bolag kommeratt bli största.Om detta är rätt sätt att långsiktigt stärka SAS harjag inte med den information jag kunnat skaffa migkunnat göra någon bedömning av.Det är däremot utomordentligt oroande att genommedier och andra informationsvägar få veta att defusionsplaner som finns inom SAS och andraeuropeiska flygbolag skulle kunna föra med sigminskad internationell trafik genom Arlandaflygplats i , genom att det s.k. navet förinternationell flygverksamhet flyttas tillAmsterdam och att följden av detta blir atthuvudkontoret i skulle läggas ned.Sammantaget riskerar dels attdels mista viktiga centrala arbetsplatser, dels attkomma vid sidan av den internationella flygkartanoch därmed få betydligt sämrekonkurrensmöjligheter för vårt näringsliv.Jag vill mot denna bakgrund ställa följande frågortill kommunikationsministern:Är regeringen beredd att tillsätta en parlamentariskarbetsgrupp med representation från de fackligaorganisationerna i syfte att utreda deinfrastrukturella effekterna för svensk del med eneventuell storfusion mellan SAS och de tre andraflygbolagen?Har regeringen för avsikt att som delägare i SAS gesådana direktiv att inte svensk infrastruktur blireftersatt eller att svenskt näringsliv drabbas av denu aktuella fusionsplanerna?Är regeringen beredd att för presenteraen plan för den framtida infrastrukturen avseendeflygtrafiken, dess kvalitet och service så att den blirtill nytta för ?1992/93:164 av () tillförsvarsministern om räddningstjänst till sjöss:Räddningsverket har tecknat avtal med femkommuner angående medverkan vidräddningstjänst till sjöss. Dessa avtal betecknassom exempel på bra resultat avsamverkanssträvanden mellan olika myndigheterdär och har ettsärskilt ansvar.Det är då mycket märkligt att ,som har yrkesbrandmän och helikoptrar, ej hartillfrågats om medverkan vid olyckor ute till havs.Det förekommer ettmycket bra samarbete med flygvapnetsräddningshelikopter och många insatser har gjorts iÖstersjön.Det torde vara odiskutabelt att Visbykåren ärsnabbast på plats vid en fartygsolycka i centraladelar av . Det finns inget avtal med någonkommun längs hela kusten mellan ochMalmö, vilket måste betecknas som mycketegendomligt. Självklart borde kommuningå i detta samarbete.Jag vill därför fråga försvarsministern om han ärberedd att låta utvidga detta samarbete till attomfatta även ?1992/93:165 av () tillutrikesministern om kärnvapenprov och dumpningav radioaktivt avfall:Fram till gäller ett moratorium förkärnvapenprov i , och Frankrike.Moratoriet bör förlängas och förhandlingar om ettavtal om ett fullständigt stopp för allakärnvapenprov snabbt påbörjas. i finns sedan juli1991 ett svenskt förslag till fullständig avtalstext,kring vilket förhandlingar kan starta.Den starka folkliga opinionen tvingade fram ettstopp för alla kärnvapenprov iSemipalatinskområdet och de dåvarande sovjetiskaproven flyttades till . Enligt ryskaofficiella hällor har av de sovjetiska provenläckt radioaktivitet. Ett återupptagande av de ryskakärnvapenproven i hotar allvarligtden arktiska miljön med ytterligare kontaminering.Alltför länge har dumpningen av radioaktivt avfalli haven tillåtits pågå. I /Kara-havetfinns 15 kärnreaktorer från skadade ubåtaroch isbrytare av vilka några fortfarande innehållersitt bränsle och ca 17 000 behållare med radioaktivtavfall, som den forna sovjetiska flottan dumpatillegalt utanför . Enligt en analys avden brittiska kärnfysikern innehållerreaktorerna och behållarna mellan 2,2 och 3,2miljoner curies radioaktivitet.Tills har den ryska militären hindratalla försök att undersöka effekten på miljön iomgivningarna. En norsk-rysk vetenskapligexpedition fick inte göra mätningar eller ta proverrunt själva dumpningsplatserna, eftersom de liggerinnanför ryskt territorialvatten på militärt område.Även andra länder har dumpat radioaktivt avfall ihaven. dumpade totalt mellan800 000 och 1,1 miljoner curies radioaktivt avfallfram till 1982. Den brittiskaupparbetningsanläggningen har släppt utungefär 1 miljon curies i Irländska sjön.Mot bakgrund av ovanstående vill jag frågautrikesministern följande:Avser regeringen att i på nytt lägga framförslag om ett avtal om totalt stopp för allakärnvapenprov?Avser regeringen kräva att oberoendeinternationella vetenskapliga undersökningar avdumpningsplatserna i görs?Avser regeringen kräva ett permanent förbud fördumpning av radioaktivt avfall, inkluderandemilitärt avfall?1992/93:166 av Per Stenmarck (m) tillarbetsmarknadsministern om regionalpolitiken:Det förs för tillfället en debatt med krav om attvända på den svenska regionalpolitiken. Alltförlänge har det varit en självklarhet att investeringarhuvudsakligen skall göras i glesbygd i Norrland.Och ju mer norrut och ju mer glesbygd desto merstatliga bidrag.Och i någon utsträckning måste det förmodligenvara på det viset. Stora delar av utgörEuropas mest utpräglade glesbygdsområde. Såkommer det att vara även i fortsättningen och förde människor som bor och verkar där är detnödvändigt med en fortsatt penningström frånsöder till norr.Men detta förutsätter att de delar av vårtland som har de bästa tillväxtmöjligheterna ocksåfår möjlighet att utvecklas. Om vi genom enannorlunda politik kan få fart på den ekonomiskatillväxten i södra och västra så skapar visamtidigt de bästa möjligheterna att också görasatsningar i Norrland.En ökad tillväxt är den enda möjligheten attklara detta. sysslar vi enbart med att fördelapengar. För framtiden måste det vara viktigt att setill att vi först skapar de nödvändigaförutsättningarna. I annat fall så fortsätter vi mednågonting som i bästa fall är ett nollsummespel,men som i förlängningen kan innebära någontingbetydligt värre.I en debattartikel i den 28 aprilskriver departementsrådet . så här:''har regionalpolitiken varit en fråga omfördelning av ett givet välstånd. måste en del avregionalpolitiken inriktas på tillväxten av detosäkra välståndet . . .Åtminstone en del av morgondagensregionalpolitik måste ha helt andra mål -- ochkanske också andra mottagare.. . .en klok regionalpolitik (kan) komplettera enlandsdels resurser så att denna kan hävda sig ikampen om hela Europas investeringar Och omden landsändan kan dra till sig mer investeringar,då skapar den välstånd som kommer hela landettillgodo . . .''menar att det gäller att stärkatillväxtpolitiken i de regioner som kan delta ikonkurrensen om den mer avståndsberoendeproduktionen. Då är det Göteborgs- ochMalmöområdena som räknas. Det är där som enstörre del av de nödvändiga investeringarna måstegöras.Det är också viktigt att börja se dessa regioner somen enhet. I finns två län, tre landsting och mängd kommuner. Men det finns ingen somrepresenterar regionen som helhet. Detta är en storbrist. behövs ett gemensamt organ för helaregionen. Och det är viktigt att ett sådant kanskapas utan onödig segdragning i statligautredningar. En sådan utveckling skulle stärkaSkåne som region i det nya framväxande Europa.Men det skulle också vara en fördel för hela vårtland.Den debatt som har dragits i gång kan mycketväl vara början till en svensk ''nord--syd-konflikt''.Ur många synvinklar kan det vara nyttigt om vibörjar ifrågasätta och diskutera sådant som alltförlänge ansetts vara självklarheter. Det är viktigt attifrågasätta den traditionella regionalpolitiken. Detstatliga stödet måste fördelas på ett, för alla parter,bättre sätt. Detta vore en fördel, dels för deområden i som skulle få en större delav investeringspengarna, dels för norrländskglesbygd, som skulle dra nytta av den ökade tillväxtsom geografiskt välplacerade investeringar skulleinnebära.Är regeringen beredd att föreslå, att de statligainvesteringarna i större utsträckning går till södraSverige?Vilka initiativ är regeringen beredd att ta för attmöjliggöra att det i skall kunna bildas ettgemensamt regionalt organ?1992/93:167 av () till statsrådet om behandling av skador från tortyr:Enligt artikel 14 i FN:s konvention mot tortyr skallvarje konventionsstat säkerställa att offret förtortyrhandling får ''medel för ett så fullständigtåtervinnande av hälsa som möjligt''.Konventionen skiljer inte mellan flyktingar ochasylsökande. Man kan därför ifrågasätta om det ärförenligt med konventionen att tortyrskadadeasylsökanden, liksom övriga asylsökande, endasthar rätt till akut sjukvård i Sverige.Torterade och andra traumatiserade asylsökandehar det särskilt svårt bl.a. för att de endast har rätttill akut sjukvård, men även för att de långaförläggningsvistelserna och handläggningstiderna iasylärenden är särskilt påfrestande för dem. Ettnärmare resonemang om vilket ansvar harnär det gäller tortyrskadade asylsökande ochförpliktelserna i enlighet med nämnda konventionvore på sin plats.Inom dagens sjukvård har man i allmänhet intetillräckliga kunskaper för att kunna konstatera ompatientens problem har ett samband med tortyr. IDanmark t.ex. har läkarförbundet tagit initiativ specialutbildning för s.k. ''high risk doctors'',främst rätts-, fängelse- och militärläkare som demsom ska arbeta i tredje världen.I borde en sådan utbildning också varaangelägen för alla läkare -- främst för dem somarbetar med sjuk- och hälsovård påflyktingförläggningar samt inte minstInvandrarverkets förtroendeläkare. Även i Sverigekan efterlevnaden av läkaretiken brista och det kandärför vara viktigt att betona att läkarna måstearbete som patientens läkare och inte sommyndighetens i bedömningen av tortyrskador.Läkare och annan personal som möterflyktingar/asylsökanden på bl.a. förläggningarborde också ha utbildning om tortyrskador ochandra trauma.Jag vill med anledning av ovanstående frågasjukvårdsministern följande:Avser regeringen att närmare klargöra Sverigesansvar för tortyrskadade asylsökanden?Ämnar regeringen vidtaga några åtgärder för attstarta utbildning för i första hand läkare som löperyrkesetiska risker?1992/93:168 av () till statsrådetReidunn om vårdnadstvister m.m.:Det legala förfarandet rörande separationer,vårdnad och umgänge kan ofta leda till traumatiskaupplevelser för de inblandade. I legal mening syftardet nuvarande förfarandet till ett resultat ''förbarnets bästa'' men i praktiken blir resultatetstundom kontraproduktivt.En modell som borde kunna övervägas är införandeav familjenämnd som på domstolens förordnandeskulle arbeta fram förslag till lösning och där olikaföreträdare från samtfamiljeterapeut, barnpsykolog, jurist och ekonomskulle kunna ingå. Nämndens uppgift är att lotsaföräldrarna fram till ett gemensamt beslut samtdärefter förelägga detta för tingsrätten för ettslutligt beslut.Eftersom har tankegångarsom liknar detta vill jag ställa följande fråga tillstatsrådet:Avser regeringen att komma med förslag tillriksdagen i denna fråga och vad övervägs i övrigt idepartementet angående att utveckla förfarandetavseende separationer och vårdnads- ochseparationstvister?1992/93:169 av () till statsrådet om effekterna av reformeringen avläkemedelsförsäkringen:Riksdagen beslutade att göraomfattande förändringar i försäkringssystemet förläkemedel. I korthet innebar förändringarna attläkemedelskonsumenten från fick betalaen högre egenavgift för receptbelagda läkemedel.Från infördes ett system medreferenspriser som innebär att när det finns två ellerflera helt identiska läkemedel ersätter staten detbilligaste av dessa -- det s.k. referenspriset.Överstigande kostnad får betalas av konsumentenom denne, trots att en billigare helt identisk variantfinns, väljer att ta ut den dyrareläkemedelsvarianten.En mindre uppmärksammad förändring sombeslutades av var att detprisförhandlingssystem som skötts avApoteksbolaget avskaffades med hänvisning tillharmoniseringen till EG. Genom detta beslut råderi princip fri prissättning på läkemedel. Iställetinfördes en ordning som innebär att den tillverkaresom vill att företagets läkemedelsprodukter skallomfattas av statens subventionering måsteförhandla med för att fåprodukten uppförd på subventionslistan.Riksdagen beslutade också attläkemedelskommittéerna skall få en utvecklad rollvad gäller val av läkemedel och informationenkring läkemedel. uttalade att mangenom ökad information och rekommendationerkan skapa mer långsiktiga förutsättningar för atthålla läkemedelskostnaderna nere. Regeringen ficki uppdrag att ta ett initiativ i denna fråga.Även om reformeringen av läkemedelssystemetbara har varit i kraft börjar nude första erfarenheterna av denna bli kända. Vissaföretag inom läkemedelsindustrin vidtog snabbtmotåtgärder för att minimera effekterna på detegna företaget. Mycket snabbt lät tillverkare av s.k.originalpreparat sina dotterbolag registreraoriginalprodukten som kopiepreparat (generika)med ett annat varunamn. Det är helt identiskaprodukter, ofta tillverkade i sammafabrik, men som packas i olika förpackningar medolika varunamn. Skillnaden mellan de tvåprodukterna är att dotterbolagets pris är betydligtlägre än moderbolagets.Avsikten med denna manöver kan tyckas varagod -- att ge konsumenterna bra läkemedel till enlägre kostnad. Bakom originaltillverkarnasagerande fanns dock mer tvivelaktiga motiv.Genom att lansera samma produkt under annatvarummärke, men till ett betydligt lägre pris, kundeman i praktiken förhindra konkurrens från andratillverkare av samma produkt.Genom att låta sitt dotterbolag sätta ett mycket lågtpris påverkas det s.k. referenspriset nedåt.Kortsiktigt innebär detta förvisso attmoderbolagets försäljning av det gamlaoriginalpreparatet minskar, men i gengäld blir detytterligt svårt för en annan tillverkare av sammaprodukt att ta sig in på marknaden. Den somförsöker tvingas att lägga sig prismässigt så lågt attdet inte går att få lönsamhet.Originaltillverkarens avsikt är att hålla detta lågapris via sitt dotterbolag tills konkurrenternaantingen drar tillbaka sina produkter eller tills manrent av konkurrerat ut dem. I det läget kanorginaltillverkaren helt bestämma prisnivån --systemet med referenspriser har i praktiken satts urspel.För staten innebär detta agerande att man får minskade kostnader, vilket är bra.Men då konkurrensen upphört kommerskattebetalarnas kostnader med största sannolikhetåter att öka.Att originaltillverkarna försöker hitta sätt attkontrollera hela läkemedelsmarknaden kan man sei många andra länder. Där köperoriginaltillverkarna upp mindre företag somtillverkar kopiepreparat/generika. Även i Sverigehar detta förekommit. Bl.a. har Kabi-Pharmaciaköpt generikabolaget för en sådan utveckling, som blivitverklighet, uppmärksammades i riksdagsmotioner isamband med regeringens proposition omförändringar av läkemedelssystemet. Bl.a.föreslogs ett modifierat referensprissystem baseratpå läkemedelskommittéerna i de 24 länen.Uppdelningen på 24 självständiga marknaderföreslogs bl.a. för att minimera riskerna förkonkurrensbegränsande motåtgärder frånoriginaltillverkarna och för att underlättaetableringen för nya tillverkare av kopiepreparat.Dessutom skulle en sådan ordning ha tagit tillvarade olika terapitraditioner som finns i olika delar avlandet. avslog tyvärr detta krav.En annan erfarenhet av det nya systemet är att fleratillverkare av läkemedel valt att inte låta sinaläkemedel ingå i den s.k. subventionslistan. Förkonsumenten innebär detta att han eller hon fårbetala hela kostnaden för ett läkemedel. Specielltgäller detta för s.k. sjukhusprodukter, som en heldel kroniker använder regelbundet, därtillverkarna dessutom i många fall också passat påatt höja sina priser.Det är svårt att förstå motiven i de fall därtillverkaren medvetet valt att inte förhandla medRiksförsäkringsverket om ett pris och registreringpå subventionslistan. Försäljningen av produktenkommer säkerligen att minska eftersomkonsumenten får ta hela kostnaden för läkemedlet.Man kan bara spekulera i de verkliga skälen till atten tillverkare avstår från att låta ett preparat ingå isubventioneringen. Troligast är nog att man pådetta sätt vill sätta press på myndigheter ochpolitiska beslutsfattare att helt släppaprissättningen på läkemedel fritt. Närkonsumenten upptäcker att det läkemedel han ellerhon är i behov av helt skall betalas av den enskildekommer konsumenten att rikta kravet påpolitikerna att förändra systemet.I vissa enskilda fall kan förklaringen givetvis varaatt man inte förstått det nya systemetskonstruktion. För dessa läkemedel är detförhoppningsvis en tidsfråga innan tillverkarenväljer att förhandla med omatt låta dem omfattas av rabatteringen.I princip är ju prissättningen fri, men om man i dagvill åtnjuta statens subvention är tillverkarentvingad att förhandla om priset medRiksförsäkringsverket. Med press påbeslutsfattarna kan man anta att vissaläkemedelstillverkare hoppas på att regering ochriksdag ser sig tvingade att även ta bort denna formav prisreglering.En mindre vanlig, men förekommande, motåtgärdfrån industrins sida är att registrera ett läkemedel,sätta ett lågt pris men inte tillhandahålla det påmarknaden. På det sättet tvingar man andratillverkare av exakt samma produkt att sätta sammalåga pris på sina produkter. Detta eftersomreferenspriset gör att subventioneringen utgår fråndet lägsta priset -- även om den produkt som har detlägsta priset inte tillhandahålls på marknaden.Denna form av ''blockeringsregistreringar''motiveras av företagen med att man ännu intebestämt sig för om man skall marknadsföraprodukten i . I realiteten handlar det om attkraftigt försvåra för konkurrenter att ta sig in påmarknaden. Sätts priset på den produkt, som sedaninte tillhandahålls, riktigt lågt blir det i praktikenomöjligt för andra tillverkare att lansera sina exaktlikadana produkter genom att referenspriset utgårfrån det fiktivt lägsta priset.Ett av syftena med reformeringen avläkemedelssystemet var att minskaskattebetalarnas kostnad för subventioneringen avläkemedel. Tanken var att man, på den del avläkemedelsmarknaden som inbegriper icke-patenterade läkemedel, skulle få en övergång fråndyra preparat till helt identiska men betydligtbilligare sådana. Regeringen uppskattade denmöjliga besparingen till ca perår.Denna besparing verkar nu ätas upp av en ökadförskrivning av dyra patenterade preparat.Industrin har genom intensiv och tvivelaktigbearbetning av de receptförskrivande läkarna imånga fall lyckats få dessa att byta från icke-patenterade och billiga preparat till betydligtdyrare patentskyddade. Det finns klara tecken påatt så har skett under de senaste året.Argumentet från industrins sida är att dessa nya''mer avancerade'' preparat är bättre ur medicinsksynpunkt. stämmer detta, ibland är det barafrågan om att stoppa in den gamlaläkemedelssubstansen i en ny typ av kapsel ochförändra styrkan något.Även när det är frågan om en medicinskt meravancerad produkt typ Losec från är dettveksamt om samtliga patienter med magbesvärskall ordineras Losec vid sin första kontakt medläkaren. Ur medicinsk synpunkt kan en rad andraalternativ, effektiva och betydligt billigare, prövasförst innan Losec-preparatet skrivs ut.För industrin handlar det nu om stora pengar.Referensprissystemets införande skulle för deetablerade originaltillverkarna ha kunnat medföraett inkomstbortfall.