prot · GH0933 · 1993-11-30 00:00:00 — förordnaderegeringen professor att vara särskildutredare med uppdrag att utarbeta ett förslag till ensamlad handlingsplan mot buller. Utredningenlämnade sitt betänkande i somras.I forskningspropositionen (1992/93:170), somlämnades till i början av detta år, uttaladeregeringen att den ville intensifiera insatserna motbuller i samhället och att forskning kring utvecklingav tystare redskap och maskiner är angelägen. Detär bl.a. mot denna bakgrund som vissaforskar/forskarassistenttjänster inom denaturvetenskapliga och tekniska fakulteternaprioriterades inför /94.Under budgetåren 1987/88--1991/92 harsammanlagt avforskningsmedel, som anslagits över statsbudgeten,kommit forskningen inom bullerområdet till godo.Forskningen kring buller kan i stora drag delas uppi två områden, dels det tekniska området, sombedriver forskning inom teknisk akustik, delseffektområdet, där forskningen ochkunskapsutvecklingen avser bullerskador hosmänniskor.Inom det tekniska området finns professurervid i ,och vid Chalmerstekniska högskola. Utöver dessa tjänster finnsockså ett antal adjungerade professurer inomområdet. Det bedrivs också visst tillämpatforskningsarbete inom arbetsmiljöområdet vidHögskolan i effektområdet sker forskning ochkunskapsutveckling främst i ochLinköping. Mera grundläggande forskning ombullerskador sker vid . Andratyper av forskning, som också ligger inomeffektområdet, bedrivs bl.a. vid Stockholmsuniversitet.Avnämare för bullerforskningen är framför allthörselvården och företagshälsovården men ocksåmyndigheter med arbetsmiljöansvar, som t.ex.Arbetarskyddsstyrelsen och Yrkesinspektionen.Även delar av den svenska industrin är mycketintresserade av bullerforskningen.En allmänt vedertagen uppfattning är attbullernivåer omkring (baserad på s.k. A-vägd ljudnivå) inte innebär en tillfredsställandearbetsmiljö.Enligt utredningen (1993:65) Handlingsprogrammot buller framhålls att expositionsnivåer som inteöverstiger 70--bör eftersträvas iproduktionslokaler.EG-kommissionen beslutade omett förslag till direktiv (COM/560/92) omminimikrav avseende exponering av arbetstagareför risker från bl.a. buller. I förslaget läggs högst 75decibel fast som ett värde där hörselskaderiskenanses som försumbar.Enligt Arbetarskyddsstyrelsens föreskrifter skallhörselskydd användas om exponeringen för bulleröverstiger . Även vid nivåerna 75--80decibel rekommenderar styrelsen hörselskydd.Den maximala ljudnivån som eftersträvas ibostäder bl.a. enligt nybyggnadsreglerär , vilket också gäller för högstaventilationsbuller i boningsrum. Kontroller avventilationssystem måste utföras av en sakkunnigperson som fått godkännande av eller avkommunen. har utfärdat allmänna råd(1992:3) om funktionskontroll avventilationssystem.Socialstyrelsen har uppmärksammatbullerproblemen och arbetar medframtagandet av Allmänna råd kring buller iarbetsmiljö. Utarbetandet sker i samråd med andraberörda myndigheter. I arbetet konsulteras ocksåexterna experter som bedriver forskning inombullerområdet.Anf. 151 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådet för ettutförligt svar på min fråga. Det är mycket bra att vihär har fått en sammanställning av allt somregeringen planerar att göra och redan har gjort föratt komma till rätta med dessa allvarliga problem.Buller är ju mycket, och jag har särskiltuppmärksammat det lågfrekventa bullret. Detverkar som om det är annorlunda än mycket annat.Det är egentligen inte ljudnivån utan vibrationernasom kan vara så oerhört störande.I nr 6 rapporteras om ettantal fall. Där sägs att det inte verkar vara självahörseln som skadas, utan det kan vara andra delarav kroppen såsom centrala nervsystemet, viscera,vilket jag faktiskt inte vet vad det är men som ärnämnt i den fackliga tidskriften. Detta buller är,såvitt jag förstår, annorlunda än annat buller.Det är viktigt att människor som drabbas ochsom störs oerhört av detta verkligen tas på allvar,och att både läkare och hälsovårdsmyndigheterbehandlar dem med aktning och förståelse för detsvåra lidande som de är utsatta för. Det har visat sigatt bullret orsakar en mental uttröttning som oftaleder till sjukskrivningar och allvarliga problem.Detta är ett område som uppenbarligen fallermellan många olika stolar. Jag vet attMiljödepartementet har utredning.Det lågfrekventa bullret är i hög grad enbyggnadsteknisk fråga, dvs. hur ventilationssystemmen också system för datorer och kylanläggningarskall utformas. är det sjukvårdsministernsom ändå har huvudansvaret, eftersom det ärmänniskan som drabbas.Vill statsrådet säga något ytterligare om hur manfrån just hälsosynpunkt skulle kunna angripaproblemet?Anf. 152 Statsrådet ():Herr talman! Som nämnde harjag valt att göra en relativt utförlig redovisning. Detkan alltid diskuteras om det är rätt eller inte att göradet i de enkla frågedebatterna, men jag tyckte attdet väl förtjänade sin plats i detta sammanhang.Det stämmer, som nämnde, attdetta är en fråga som berör många departement ochmyndigheter, vilket kanske också framgår avsvaret. Det direkta arbetet inom regeringen just nuäger rum i som går igenomremissvaren på utredning.Beredningen görs med avsikt att kunna återkommatill i denna fråga. I det sammanhangetkommer självfallet hälsosynpunkterna att vägatungt.Som framgår av mitt svar är dagens vetenskap närdet gäller det lågfrekventa bullret, trots allforskning som bedrivs, ganska beränsad. Vi får sevad som kan göras i samband med beredningen avpropositionen. Men jag kan tala om att vi frånSocialdepartementets sida kommer att vara aktivtinblandade i beredningen.Anf. 153 ():Herr talman! Jag tackar för det tillägget.Jag har en misstanke, att själva forskningen kanskeinte koncentreras så mycket på det lågfrekventabullret. Det finns ju mer spektakulärt buller som vialla upplever, medan det lågfrekventa bullret kanvara skadligt på ett helt annat sätt.Jag blev litet oroad över det som stod i svaret omatt avnämare för bullerforskningen framför allt ärhörselvården och företagshälsovården, men ocksåmyndigheter med arbetsmiljöansvar.Såvitt jag förstår borde i högsta gradbyggnadsteknik och kanske ocksåfastighetsförvaltning blandas in här. Det kan varafråga om ganska enkla åtgärder -- man kan kommatill rätta med en krökt ventilationstrumma somåstadkommer buller osv. Det kan vara fråga omväldigt mycket teknisk forskning. Vill statsrådetsärskilt uppmärksamma detta ibyggnadssammanhang?Anf. 154 Statsrådet ():Herr talman! Jag kan åtminstone utfästa mig att tamed mig denna synpunkt från den härfrågedebatten, . 155 ():Herr talman! Jag vill också tillägga att just 30decibel, som skall gälla som högsta gräns förventilationsbuller i boningsrum, verkar varafruktansvärt högt. När man kommer hem behöverman vila sig från allt annat buller och stänga sindörr. Att då ha detta dova buller dag och natt kanvara oerhört störande. Frågan är om inte dettagränsvärde kan sänkas. Det är fruktansvärt atttänka sig att inte kunna få vila i sitt hem. Man kanförstå vilket lidande det innebär.Anf. 156 Statsrådet ():Herr talman! Jag tog inte med mig decibelskalan,men om jag minns rätt uppfattar man över huvudtaget inga ljud under ca 20--. 30 decibelkan möjligen tyckas vara mer än vad det är.Överläggningen var härmed avslutad.26 § Svar på fråga 1993/94:207 ombarnhjärtkirurginAnf. 157 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag avser att vidta några åtgärder så attrekommendationerna inom barnhjärtkirurgin följs.Bakgrunden till frågan är att bl.a. iAllmänna råd 1992:3 Den svenskabarnhjärtkirurgins organisation rekommenderatatt barnhjärtkirurgin koncentreras till tvåthoraxkirurgiska kliniker för att höja kvaliteten ochförbättra resultaten i vården. Styrelsen uttalade idetta sammanhang att ''de bästa förutsättningarnaför en förbättrad barnhjärtkirurgi finns i ochi ''.Det råder enighet bland verksamhetsföreträdarna,representanter för patienterna och Socialstyrelsenom att det skulle vara av värde för patienter,verksamhet och forskning om barnhjärtkirurginkoncentrerades. Men styrelsensrekommendationer har inte hörsammats, då detråder oenighet om var verksamheten skallförläggas.I första hand är det en uppgift för respektivesjukvårdshuvudman att besluta om inriktningenoch omfattningen av hälso- och sjukvården inomrespektive sjukvårdsområde med hänsyn till lokalabehov och förutsättningar. När det gällerhögspecialiserad vård sker överenskommelsermellan huvudmännen inom ramen för riksavtalet.Utifrån en respekt för den kommunalasjälvbestämmanderätten anser jag att det generelltsett är en fördel om berörda sjukvårdshuvudmänsjälva kan enas om var viss högspecialiserad vårdskall bedrivas. Jag är också övertygad om attsådana ömsesidiga överenskommelser bästgagnar berörda patienter och verksamheten i stort.Hälso- och sjukvårdslagen ger möjlighet förregeringen att i fråga om landstingens ochkommunernas hälso- och sjukvård meddelaytterligare föreskrifter till skydd för enskilda ellerbeträffande verksamhetens bedrivande i övrigt.Regeringen får också överlåta åt attmeddela föreskrifter till skydd för enskilda.Socialstyrelsen har åter gåttigenom aktuella journaler ur tillsynssynpunkt ochäven anlitat utländsk expertis för att bedömaberörda klinikers kvalitet och säkerhet inom denbarnhjärtkirurgiska verksamheten. Den slutligarapporten bedöms föreligga före årsskiftet.Jag utgår ifrån att berörda huvudmän tillägnar sigde resultat som då kommer attredovisa och att de -- med utgångspunkt fråndessa -- finner en för alla berörda partertillfredsställande lösning på frågan ombarnhjärtkirurgins lokalisering i Sverige.Anf. 158 ():Herr talman! Jag vill börja med att tacka statsrådetför svaret.I delades öppen och slutenbarnhjärtkirurgi upp, och här visade jämförelsersom gjorts signifikanta skillnader vadgällde resultat och mortalitet. och Lundkunde visa upp statistiskt signifikant bättre resultatinom framför allt den öppna och svårarebarnhjärtkirurgin. Detta var, enligt ,ett tungt vägande skäl för den rekommendationsom gjordes.Föräldrar till ett svårt sjukt barn blir ju väldigtberoende av barnets läkare. Man har ganska svårtatt stå på sig och kräva remiss till något annatsjukhus, om läkaren i fråga låter förstå att han ellerhon inte gillar sådana remisskrav. Det psykologiskaomhändertagandet är också oerhört viktigt förprognosen för barnet.Av det skälet vill jag fråga statsrådet: Om det härresultatet, som tydligen ligger nära i tiden, skullepeka åt samma håll som tidigare, är statsrådet dåberedd att vidta någon åtgärd?Anf. 159 Statsrådet ():Herr talman! Låt mig först säga om den tidigareundersökningen -- som enligt redovisade signifikanta skillnader,kanske framför allt i samband med den öppnahjärtkirurgin -- att den också har varit föremål fördebatt. Bl.a. i har företrädare förolika verksamheter i landet haft olika uppfattningarom detta.Den diskussion som uppstod om den förrarapporten har varit en orsak till att man har gjorten förnyad genomgång, med ännu störrevetenskapliga insatser än förut. Det gör att jag förmin del tror att den rapport som kommer är ännubättre underbyggd än den tidigare rapporten.I normala fall brukar jag avstå från att svara påhypotetiska frågor, av den typ som ChatrinePålsson nu ställde, men jag kan säga att vi, om detskulle bli så att den kommande rapporten pekar påett liknande resultat som den tidigare, får avvaktaen för att se om den ger några effekter utei landstingen. Eljest får man på nationell nivå,inklusive på min nivå, ta upp frågan till diskussionmed de berörda parterna.Anf. 160 ():Herr talman! Vi vet också att det finns lokalaintressen överallt i hela vårt land. Det är iblandväldigt svårt, även för någon av den härprofessionen, att acceptera att en annan klinik skallsköta den här formen av verksamhet. Därför menarjag att det ibland kan vara en hjälp om regeringenger en signal. Det är fullt möjligt att göra det, somstatsrådet har beskrivit -- även om jag ocksånaturligtvis i första hand förordaröverenskommelser mellan respektive kliniker.Överläggningen var härmed avslutad.27 § Svar på fråga 1993/94:209 om dopningAnf. 161 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig vilkaåtgärder jag avser att vidta för att komma till rättamed dopningsproblemen.Lagen om förbud mot vissa dopningsmedel (SFS1991:1969) trädde i kraft . Lagenomfattar syntetiska anabola steroider, testosteronoch dess derivat, tillväxthormon och kemiskasubstanser som ökar produktion och frigörelse avtestosteron och dess derivat eller avtillväxthormon. De angivna medlen får inte annatän för medicinskt eller vetenskapligt ändamål förasin i landet, överlåtas, framställas, förvärvas iöverlåtelsesyfte, bjudas ut till försäljning ellerinnehas.Några domstolsavgöranden från högre instans finnsännu inte. Det är därför för tidigt att dra slutsatserom hur allvarligt dopningsbrott kan komma attbedömas av domstolarna. Regeringen följernaturligtvis den frågan.Genom följer regeringendopningsproblemen också i andra avseenden. tagit initiativ till en samarbetsgruppför informationsutbyte mellan företrädare förPolisen, Tullen, skolan, värnpliktiga ochRiksidrottsförbundet. Institutet har ocksåmedverkat i en informationskampanj på fleraställen i landet och tagit fram och förmedlat skriftliginformation om vad dopning är och riskerna meddetta.Folkhälsoinstitutet har också medverkat tillbildandet av en telefonjour på sjukhusdit oroliga ungdomar och anhöriga kan vända sigför rådgivning.Riksidrottsförbundet ansvarar fördopningstesterna inom idrotten och arbetar mycketaktivt med frågorna nationellt och internationellt.På det internationella planet arbetar vi aktivt frånregeringens sida med dopningsproblematikengenom samarbetet i anslutning till Europarådetskonvention mot dopning. avses leda enexpertgrupp inom med syfte att följaupp och diskutera de rättsliga och lagtekniskafrågorna.Det är således många aktiviteter på gång för attstävja bruket av anabola steroider och andradopningsmedel. har, som StenSvensson påpekar, uttalat att en samlad översyn avomfattningen och följderna av missbruket avdopningsmedlen m.m. bör komma till stånd underparlamentarisk medverkan. Jag avser attåterkomma till regeringen med förslag till direktivtill en sådan utredning under våren.Anf. 162 ():Herr talman! Jag ber att få tacka statsrådetKönberg för svaret på min fråga.Det blir alltmer vanligt med kopplingen mellanmissbruk av dopningsmedel och olika våldsbrott.Vi läser i tidningarna om att dopning kanligga bakom olika former av misshandel. Polisensäger i ett fall att anabola steroider finns med ibilden, och att preparaten i kombination med andratabletter kan utmynna i plötsliga vredesutbrott.Vi kan också läsa om att dopningsmedel från östkan sprida hivsmitta. Det har riktatsuppmärksamhet på ett omfattande missbruk avdopningsmedel bland kroppsbyggare. Det visar sigatt en del av de preparat som cirkulerar kaninnehålla hivsmitta. ''Ja, det är alldeles uppenbart'',säger professor påLäkemedelsverket i Uppsala.Det här är några exempel på allvarliga signaler somvi uppfattar.Vi skrev i socialutskottet enhälligt att ensamlad översyn bör komma till stånd underparlamentarisk medverkan, och det gör attstatsrådets svar förefaller litet passivt. Han säger attett förslag inte skall bli aktuellt förrän . Dåhar det dröjt nästan innan en enhälligbeställning från , om att enparlamentarisk utredning skall komma tillstånd, blir verkställd. Varför dröja så länge?Anf. 163 Statsrådet ():Herr talman! Jag beklagar om tyckeratt det har dröjt för . Beställningen kom islutet av våren, och min avsikt är att återkomma tillfrågan , dvs. avsevärt tidigare än imaj månad . Jag hoppas att snart skall få se förslaget i fråga.Anf. 164 ():Herr talman! De här två exemplen -- det finnsmånga fler -- pekar på att det är nödvändigt att manär synnerligen aktiv och gör någonting åtproblemen.Jag kan påpeka för statsrådet att det danskaFolketinget , , fattadebeslut om att kriminalisera användningen avanabola steroider bland idrottsmän -- som alltsåkan dömas till fängelse. Lagen kommer att träda ikraft . Det finns all anledning för ossatt studera varför man har tagit det steget iDanmark.Anf. 165 Statsrådet ():Herr talman! I de andra nordiska länderna försprecis samma diskussion som vi för i vårt land -- avnaturliga skäl. I vårt land har det lett fram till denlagstiftning som trädde i kraft . Nuvet vi att man är på gång på andra håll, och StenSvensson har tydligen inhämtat att man harantagit en lag i . Det finns allt skäl för ossatt studera hur man ser på detta i olika länder.Dessutom finns det aktuella förslag i , som känner till minst lika välsom jag. Frågan lämpar sig därför väl för ettnordiskt samarbete, och vi bör ta impulser frånvarandra.Anf. 166 ():Herr talman! Jag tar naturligtvis fasta på dessautfästelser. Jag har själv medverkat tillmedlemsförslaget i . Vi börnaturligtvis ha en likartad, harmoniseradlagstiftning på det här området. Jag noterar attstatsrådet nu tänker sätta fart i den här frågan -- jaghar förstått att det är meningen bakom detta svar.Överläggningen var härmed avslutad.28 § Svar på fråga 1993/94:194 ommilitärpsykiatrisk vård för svensk FN-personalAnf. 167 Försvarsminister ():Herr talman! har medhänvisning till FN-insatser i f.d.Jugoslavien frågat om jag avser att verka för attmilitärpsykiatrisk vård kommer till stånd så attriksdagens intentioner vad avser omsorg om FN-personalen till fullo uppnås.Catarina Rönnungs fråga kan ge intrycket av att detinte har vidtagits några åtgärder i på dettaområde. Jag vill därför redovisa vad som har gjortsoch vad som kommer att göras.I samband med att regeringen stärkteförsäkringsskyddet för personal som tjänstgör iutlandsstyrkan diskuterades inom regeringskanslietoch försvarsmakten även behovet av vissaförbättringar på försvarspsykiatrins område.Som en följd av bl.a. dessa diskussioner har detetablerats särskilda krisstödsgrupper inomförsvarsmaktens högkvarter och i våragarnisonsorter. I dessa grupper ingår bl.a.psykiatrer, psykologer och präster. I samband meddetta har rutiner etablerats för att t.ex. möta ochomhänderta personal som av olika anledningaravbryter sin tjänstgöring i förtid.Krisstödsgrupperna har även som uppgift att hållakontakt med anhöriga till de drabbade personerna.När det gäller Bosnienbataljonen har officerarnahaft särskilda genomgångar beträffande psykiskareaktioner, överlevnadsmekanismer och teknik förbearbetningssamtal -- s.k. debriefingteknik. Dennakunskap skall sedan förmedlas till varje soldat. IBosnienbataljonen ingår även präst,personalvårdskonsulent och flera läkare varavchefläkaren även är psykiater. Tillsammans medbefäl och övriga soldater skall de bl.a. verka för attpå plats bearbeta svåra upplevelser.Militär personal som är kvalificerad i krishanteringoch som inte tjänstgör i Bosnienbataljonenkommer dessutom att besöka bataljonen föruppföljning.Vid bataljonens hemkomst kommer särskild tid attavsättas för debriefing och personalen kommer attgenomgå speciella test, s.k. Post Traumatic Stress-tests. Vidare kommer uppföljning av personalen attske efter hemkomst genom bl.a.särskilda kontaktpersoner.Avslutningsvis vill jag även nämna att ettforskningsprojekt nu startar vid psykiatriskakliniken vid i syfteatt finna bättre urvalsmetoder vid uttagning tillbl.a. Det gäller i synnerhet förmågan attutstå extrema psykiska påfrestningar. Deltagande idetta projekt är bl.a. läkare som tjänstgör iBosnienbataljonen. I detta sammanhang ärnaturligtvis även de norska erfarenheterna av stortintresse.Herr talman! Som försvarsminister avser jag attnoga följa resultaten av de åtgärder som nugenomförs för att sedan bedöma om ytterligareåtgärder behöver vidtas.Anf. 168 ():Herr talman! Jag ber att få tacka för svaret.Inom gränser på det forna Jugoslaviensterritorium utspelas ett inbördeskrig som i fråga omgrymhet knappast har överträffats i modern tid.Massaker på civilbefolkningen, organiserademassvåldtäkter och dödande av barn är inslag ikrigets vardag. Somliga talar t.o.m om att vibevittnar ett folkmord.Jag utgår ifrån att som ansvarigtstatsråd tar sina förpliktelser att hjälpahemvändande FN-soldater på mycket stort allvar.Naturligtvis uppskattar jag det som redan haråstadkommits. Men varför finns det ingavetenskapliga undersökningar om FN-soldaternaspsykiska problem? Vi vet att FN-soldater harbegått självmord under tjänstgöring, men vi vetalltför litet om hur de skall inlemmas i sina civila livoch hur de mår psykiskt. Att en vetenskapligundersökning görs om urvalskriterierna föruttagning av trupp är inte till fyllest.Några dagars observation efter hemskomsten avhur svenska soldater påverkats under sintjänstgöring är otillräckligt. Sedan slussassoldaterna vidare, och kamratkontakter förutsättsläka de psykiska såren. Detta är att ta alldeles förlätt på saken. Man vet att psykiska problem,missbruksproblem och en benägenhet att begåvåldshandlingar kan uppträda med långtidsförskjutning, efter fem, kanske . De f.dsoldaterna borde därför stå under observationunder en avsevärt , alltså mer än under ettår -- är i varje fall en framflyttning avpositionerna.Jag är glad över att håller dörrenöppen för att ytterligare åtgärder kan behövavidtas. Jag vill fråga om uppföljningstiden iframtiden kan utsträckas till att bli längre än ett år.Jag vill också fråga om statsrådet kommer attinitiera några vetenskapliga undersökningar omsoldaternas psykiska problem.Anf. 169 Försvarsminister ():Herr talman! Jag vill först säga att jag på ort ochställe har kunnat studera förhållandena. Inte minsthar jag talat med dem som deltar i den härverksamheten och som har lång erfarenhet. I densvenska Bosnienbataljonen finns ett stort antalpersoner som i ledande befattningar eller somvanliga FN-soldater har tjänstgjort vid andraoperationer i flera fall vid ett stort antal tillfällen.Dessa personer har gemensamt förklarat att denmodell som vi har valt är den bästa som man kan hamed tanke på den situation som råder. Det går inteatt i förväg förutse alla de problem som kan uppstå.Men det är naturligtvis väldigt viktigt att man nogaföljer upp de erfarenheter som man gör av den härtypen av operationer och inte tvekar att draslutsatser av dessa genom att t.ex. förändra deninriktning som finns. Det är exakt vad som sker justnu.Min bestämda uppfattning är att vi ligger bra till.En del av de uppgifter som har förekommit imassmedierna om hur saker och ting har hanteratsär icke korrekta. Jag kan för kammarens ledamöterpåpeka att det förekom tidningsuppgifter om att ensvensk FN-soldat som hade blivit skadad icke hadefått besök av någon militär person. I själva verkethade överbefälhavaren besökt honom redan närhan låg på militärsjukhuset i . På det härområdet förekommer en hel del tyckande. Jag ärinte beredd att utan vidare ändra de rutiner somfinns. Jag kan lova att vi skall följa upp det helamycket noga. Jag är inte bunden av denuppföljningstid som har nämnts.Anf. 170 ():Herr talman! Jag skall inte förfalla till löst tyckandepå området. Naturligtvis kan man inte förutse vilkapsykiska problem som kommer att uppstå, även omman är väldigt noga med urvalskriterierna.Vad jag efterlyser är en noggrannare uppföljning änvad man har gjort, att man under längre tidän observerar soldaternas psykiska hälsa.Jag vill referera till en norsk rapport. Flera hundrapersoner fick psykiska problem i sina civila liv eftertjänstgöring i . Kraftigt ökadalkoholförbrukning var ett vanligt symtom. 46personer hade begått självmord, och ytterligare 56personer hade försökt att ta livet av sig efter FN-tjänstgöringen. Även om alla självmord somskedde efteråt i sanningens namn inte kan relaterastill tjänsten, var ändå siffran alarmerande hög. Detkan ligga latenta psykiska problem på lut under enlång tid.Anf. 171 Försvarsminister ():Herr talman! Det är intressant att CatarinaRönnung tar upp norska erfarenheter ochmodeller. Vi har ju valt en annan lösning i Sverige.I har man en särskild militär-psykiatriskklinik på i . I har vivalt att i betydligt större utsträckning repliera påden ordinarie civila sjukvården beräffandepsykiatrisk kompetens.