prot · GG0959 · 1993-02-10 00:00:00 — Det gäller läroplansbeslut. Det gällernaturligtvis betygsbeslut. Det gäller om vi skall haen tioårig skola eller om vi skall lägga fast enskolstart i skollagen.Hur tänker man bereda dessa viktiga ärenden inomdepartementet?Herr talman! Det vore olyckligt för skolan --strukturen, organisationen, eleverna, föräldrarnaoch lärarna -- om vi får en ryckighet iutbildningspolitikens olika delar. Det är inte bra.Man vänder inte en oljetanker på en femöring.Dessutom har jag fått rapporter omatt den stora omstrukturering och omorganisationsom sker ute i kommunerna i en del fall -- jagskall inte säga att jag har det vetenskapligt belagt --innebär att eleverna inte får tillgång till denlärarkraft som de har rätt till. Eftersom de fullgörsin plikt gentemot vad som krävs av dem i skollagenskall de ta mig katten också ha tillgång till lärare.Vi kanske borde bromsa litet grand och gasa pånågot annat ställe.Anf. 144 Utbildningsminister ():Herr talman! kan vara lugn. Jagtänker stanna och delta i hela debatten, inte baradärför att det är artigt gentemot oppositionen, utanockså därför att befinner sigi ett sällsamt och spännande förändringsskede avhela sitt utbildningssystem.Får jag, herr talman, så här inledningsvis i debattenpeka på några av de viktiga utgångspunkter somkännetecknar hela denna förändring.Vi ser bland de yttre iakttagelserna framför allt treting som just nu håller på att ske och som förändrarvillkoren för hela vårt sätt att lära.Den första utgångspunkten handlar om den ökadeinsikt som har vunnits om vad somekonomerna kallar förhumankapitalinvesteringarnas betydelse. Det ärinte så att investeringar i andra ting, de meratraditionella investeringarna, blir betydelselösa,men insikten ökar om att länder som inte förmår attförena denna typ av investeringar medmotsvarande insatser inom utbildning, högreutbildning och forskning inte får det fulla utbytet avinvesteringar, i fysisk mening.Den andra utgångspunkten handlar om Sverigesökade internationella beroende och deninternationella växelverkan som vårt land befinnersig mitt uppe i.Vi har förhoppningen att kunna tillträda det s.k.EES-avtalet . har vi förhoppningen om att kunna ingåsom fullvärdig medlem i den europeiskagemenskapen.Då kommer gränserna att rämna och öppenhetenatt ta över. Flödet av människor över gamla gränserkommer att tillta.Den tredje iakttagelsen handlar om den snabbhetmed vilken vår värld förändras och kunskaper medden. Jag såg en uppgift talande nog,nämligen att en tredjedel av faktureringför 1992 avsåg produkter som över huvud taget intefanns ett eller tidigare.Detta, herr talman, leder till slutsatsen att vårtutbildningssystem behöver förändras för att passain i den nya miljö i vilken det skall verka. Det ärframför allt i två hänseenden som förändringarbehöver ske. De kvalitativa kraven på oss skärps itakt med att gränserna försvinner och flödet överde gamla gränserna tilltar. Det finns inte längrenågot att gömma otillräcklig kvalitet bakom. Eller kanske är det snarare så attungdomar med bättre förutsättningar kommer attta vägen ut i och där söka sin lycka.Den andra slutsatsen är att i ett samhälle präglat avökad snabbhet kommer mångsidigheten iutbildningssystemen att bli viktigare. Det går heltenkelt inte att centraldirigera utbildningssystemenlängre, därför att de inte kommer att förmå attsvara mot alla de krav som den föränderligaverkligheten kommer att ställa på oss.Det är därför, herr talman, som det är så viktigt attge elever, lärare och föräldrar ökat inflytande intebara över vilken skola de vill gå i utan också vilketinnehåll undervisningen skall ha. Det är därför somden gamla U 68-modellen för den högreutbildningens dimensioner och planering nu visatsig så katastrofal när det gäller att tillgodose deintressen som studenter och andra har för denhögre utbildningens utformning.Mot denna bakgrund, herr talman, har regeringeninlett ett arbete för att inom skolan tillse attvalmöjligheterna skärps, att elever och derasföräldrar får möjlighet att forma en utbildning somstämmer med deras intressen men också för atttillse att vi får tillgång till alla de skolor ochskolformer som det mångsidiga samhället kommeratt kräva av oss. Det sker i förening med enläroplan som anger de distinkta krav som allaskolor måste följa och där kvaliteten slås fast somden viktigaste utgångspunkten.Inom den högre utbildningen frigörs genomriksdagens beslut de statligauniversiteten och högskolorna från statensomedelbara inflytande. De får möjlighet att självautforma sitt utbildningsutbud med utgångspunktfrån vad studenterna kräver och önskar. I stället förstatens prognosmakare träder in studenternasintressen, studenterna som bättre än någon annanförmår att bedöma vad den framtidaarbetsmarknaden kräver av dem.Tillsammans med de statliga universiteten ochhögskolorna prövas för närvarandeförutsättningarna att dessutom ge helt friståendehögskolor möjlighet att erbjuda sina tjänster ochexaminera studenter. Dessutom pågår diskussionermed några statliga högskolor om deras intresse attövergå i stiftelseform.Härtill, herr talman, står vi inför ett betydande kravpå att ge fler möjlighet till utbildning. Ett avSocialdemokraternas arv efter 80-taletsutbildningspolitik mötte jag själv iUtbildningsdepartementet för ett och ett halvt årsedan, nämligen att den högre utbildningen, omden socialdemokratiska politiken hade fullföljts,hade lett till att andelen högutbildade inom densvenska arbetsmarknaden hade gått ner. Som omdet inte hade varit nog: den andel av högutbildadesom vi då hade var otillräcklig i ett internationelltperspektiv, otillräcklig och på väg att bli ännusämre.Det klingar något av ''sent skall syndaren vakna''över önskan om enstorsatsning på utbildning. Om det nu plötsligt är såviktigt, varför var det så oviktigt , då vi kunde ha gjort allt som hade förhindratatt flaskhalsarna hade blivit så betydande?Bengt Silfverstrand och jag kom just från , där vi diskuteradestiftelsefrågor. Tekniska högskolan är ettutomordentligt bra exempel på den andraförsummelsen, nämligen att inte se efteruniversitetens och högskolans fastigheter. Därregnar det in genom taket som ett bevis förframsyntheten högskolepolitik.Vi skall göra en storsatsning på utbildning. Detbehövs efter det som har varit tidigare. Vi skalldäremot göra den storsatsningen på ett ansvarsfulltsätt för att säkerställa att elever och studenter fårtillgång till en högkvalitativ utbildning. LenaHjelmWallén hävdade att en ansvarskännanderegering skulle genast ha agerat. Regeringen haragerat för länge sedan. Däremot agerar vi inte påbasis av en socialdemokratisk riksdagsmotion, därman inte ens bemödat sig om att tala om hur detsom Socialdemokraterna föreslår skall finansieras.Skulle vi följa Socialdemokraternas råd, skullearbetslösheten öka till följd av misskötsel iekonomin och bekymren förarbetsmarknadsmyndigheterna bli ännu större änvad de redan är.Ett par kommentarer till slut till några av depåpekanden som gjorde.Extraordinära insatser behövs iutbildningshänseende i svåra tider, påpekade . Ja, självfallet. NärSocialdemokraterna nu föreslår att 50 000 eleverskall få möjlighet att genomgå det tredjegymnasieåret, så bankas de öppna dörrarna in medstor kraft. Det finns inga gränser för kommunernasmöjligheter att från staten få stöd förgenomförandet av det tredje gymnasieåret.10 000--12 000 elever får möjlighet att genomgåutbildning i den formen. Vad de resterande 38 000 framgår inte avmotionens text.Regeringen har dessutom, herr talman, ingalundavisat någon njugghet gentemot vuxenutbildningen.Så sent som föreslog regeringen, ochriksdagen godkände, att Arbetsmarknadsstyrelsenfår möjlighet att köpa utbildningsplatser inomvuxenutbildningen. Vi kommer att fullfölja dennapolitik.I den proposition om den högre utbildningen somregeringen kommer att presentera om några veckorkommer vi dessutom att lägga ut riktlinjerna förden högre utbildningens utveckling . Så får ge sig till tåls med besked tillspropositionen är presenterad.Allra sist till . Åtskilligt av detsom citerade ur brevet fråneleven känns riktigt och rimligt att ta fasta på. Detär möjligt att vi inte blir överens om allt som elevenskriver om i sitt brev. Det skulle i så fall tala för attskolan skall erbjuda många olika typer avutbildningar som kan tillgodose många olikaintressen, alla vägledda av samma högakvalitetskrav som kan göra alla elever myndiga attta sig an arbetsmarknadens utmaningar.Björn frågade hur regeringen avser attgå vidare för att förankra sina förslag. Just nubehandlas i underBeatrice viktiga delar av det material somkommit in som ett resultat av remissen av förslagettill en ny läroplan. Det är en av de mest omfattandediskussionsomgångar i det svenska samhället somvi genomfört. Regeringen kommer att fortsätta attföra en öppen dialog med hela det svenskasamhället för att därigenom få in den erfarenhet,den kunskap och inspiration som samhället inneharoch på basis därav presentera sina förslag förriksdagen.Anf. 145 () replik:Herr talman! Per hävdar att den regeringsom han själv tillhör inte har visat njugghet motvuxenutbildningen. Att skära ner anslagen med25 % är alltså inte njugghet. Då vet jag inte riktigtvad som ligger i det ordet. Jag tycker att jag varmycket återhållsam när jag använde ordet njugg idet sammanhanget. Det var inte bara förra vårensom man gjorde detta. Därefter har man följt uppåsikten att hålla tillbaka vuxenutbildningen vid allade tillfällen då vi i har diskuterat frågan.Se nu till att det blir en riktig satsning påvuxenutbildningen av stora format! Det är vad sombehövs.Det tredje gymnasieåret behövs dels för dem sombehöver det, dels för dem som går ut urgymnasieskolan med bara tvåårig utbildning. Detär inte bara dessa som vi syftar på i vår motion --har inte Per läst vår motion? -- utan vi syftarockså på dem som gått utbildningen under tidigareår och som är . Jag är på det klaramed att det är en stor ansträngning för skolväsendetatt bereda 50 000 nya platser. Men jag tror attskolan är beredd att ta denna ansträngning för atthjälpa ungdomar ut ur en situation där de annarsskulle gå rakt in i arbetslösheten.Beträffande högskoleplatserna vet jag att vi fårvänta tills propositionen kommer. Jag vill ändåredan nu avisera att vi måste anstränga oss utövervad som tidigare gjorts. Därför har vi lagt tillytterligare 10 000 platser.Jag menar också att man måste anstränga sig pålokalsidan inom utbildningssektorn. Det gäller attrusta upp skolor i hela landet. Men det gäller ocksåhögskolelokalerna.Per anför ett exempel från vadgäller högskolelokaler. Men det är väl inte såkonstigt att nybyggnation och underhåll hållitstillbaka i . Här har det ju variten överhettning mycket länge när det gällerbyggnadsarbeten. Det har vi i alla partier varitöverens om. Däremot kunde man bygga ute ilandet.Nu är också situationen i den att detbehöver byggas. Låt oss därför satsa på den typ avunderhåll som Per nämnde. Det gäller KTHoch andra insatser som kan behöva göras.Per historiebeskrivning föranleder mig attsäga att saker och ting ständigt behöver förändrasinom utbildningspolitiken, och förändringar skerockså. Men mycket av det somutbildningsministern tillskriver sig när det gäller attfrigöra högskolor och universitet är sådant som viredan hade påbörjat när Per kom tilldepartementet. Det gäller också ökningstaktenöver huvud taget inom den högre utbildningen.Anf. 146 Utbildningsminister ():Herr talman! Får jag påminna om en indirekt frågatill , som hon dess värre glömdeatt besvara: Var skall vi ta't?Vad är det som Socialdemokraterna föreslår skallfinansiera allt det man vill göra och som innebärökade statsutgifter? Ni har inte ens förmått attprecisera vadan de besparingar skall bestå som skalluppgå till samma belopp som regeringensbesparingar. Det enda ni har lyckats samla er kringär att säga nej till regeringen. Men ni har inte ensanvisat en tillstymmelse till idé om hur det skall blimed resten.Därför är det, , mycketallvarligt med den socialdemokratiska politiken,som ju härigenom kommer att driva upparbetslösheten ytterligare. Att inrikta sig påarbetslöshetsvårdande insatser utan att tillse attekonomin fungerar är att driva oppositionspolitikav allra sämsta märke.När det så gäller frågan om anslag till komvux villjag säga att det är riktigt att regeringen icke drogned på sektorsbidraget till komvux men väl påbidraget till kommunerna. Det gjordes samtidigtsom beskedet gavs att kommunerna får ta ett ökatansvar, bl.a. i detta sammanhang. Därutöver harregeringen senare genomarbetsmarknadsmyndigheterna ställt ökade statligaresurser till just arbetsmarknadsmyndigheternasförfogande för upphandling av utbildning förvuxna. Så ser historiebeskrivningen ut. Njuggheteni den döljer sig väl.Så något om högskolelokalerna. Det är inte såkonstigt att man höll tillbaka renoveringen av KTHintill dess att taket höll på att rämna -- om jag nu fårtolka in något i yttrande. Mennu går väl ändå skam på torra land! Inte kan manväl motivera misskötseln av statensfastighetsbestånd genom att hänvisa tillöverhettningen i Stockholmsområdet.När vi tog över hadejust Universitets- och högskoleämbetet m.fl.myndigheter redovisat facit efterSocialdemokraternas fastighetsfögderi. Och det,, är ingen uppmuntrandeläsning för oss som fick ta över. Det borde inteheller vara uppmuntrande för er som lämnade efterer detta arv.Vårt utbildningsväsende behöver ständigtförändras. Ja, det är riktigt. Men jag hade hoppatsatt vi skulle ha sluppit några av de misstag sombegåtts i det förgångna, för då hade det inte varit såbesvärande att rätta till saker.Jag välkomnar om honbestämmer sig för att tro på den frigörelse av desvenska universiteten och högskolorna somSocialdemokraterna i julas hade en ''jaså-inställning'' till. Det vore nämligen en styrka förhela vårt samhälle om vi var eniga i vår hållning tillbetydelsen av fria och självständiga universitet --universitet som är engagerade i sina studentersbästa och som inte behöver lita till statens välviljaoch direktiv i alla avseenden när det gällerverksamheten.Anf. 147 ()replik:Herr talman! tror man att det är olikaverkligheter som beskrivs.Per beskriver här universiteten ochhögskolorna som enormt detaljstyrda av staten.Men det är helt enkelt inte sant. Jag tror inte att detär det besked som han faktiskt får när han träffarolika företrädare.Sedan till den stora och viktiga frågan omutbildningssatsningar. Det är mycket allvarligt omvi har en utbildningsminister som inte inser hurutbildningsåtgärder kan avlastaarbetsmarknadspolitiken och som i stället helatiden vill gå via arbetsmarknadspolitiken. Han draralltså ner på den reguljära vuxenutbildningen mensäger att AMS sedan får gå in och köpa. Det härär ett brott i utbildningspolitiken som jag tycker ärmycket allvarligt, och det är någonting som inte harhänt tidigare.Det är nonsens av en utbildningsminister attuttrycka sig på detta sätt. Han måste ju veta attinsatser via utbildning och med de former avstudiefinansiering som finns är en merlönsam affär för staten -- en billigare lösningkostnadsmässigt -- jämfört medarbetsmarknadsstöd av olika slag, t.ex.beredskapsarbeten.Vi har alltså mycket noga visat hur vi finansierarvåra förslag. Det är framför allt genom att avlastaarbetsmarknadspolitiken som vår stora satsning påutbildningen finansieras. Därutöver är det fråga omungefär 2 miljarder, och i det avseendet har vi bl.a.föreslagit en skattehöjning.Anf. 148 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag väntade bara på det sista. Men omdet är någonting som detta samhälle just nu intebehöver, så är det högre skatter. Arbetslösheten ärsom den är just , därför att skatterna alltför längehar varit alltför höga. De är exakt det som nu medger som är så allvarligt.Era skattehöjningar driver upp arbetslösheten ochdriver fler människor ut i sysslolöshet. Dessutomökar de kravet på en ännu större belastning avstatskassan i form av insatser för de människor sområkar illa ut.Allra sist i replik till mig finnervi plötsligt skärningspunkten när det gällerSocialdemokraternas resp. regeringens politik. Detär fråga om skattehöjningar eller inteskattehöjningar, om att vårda ekonomieller att ägna sig åt oppositionspolitik av ett slagsom inte har någonting med sunt ekonomiskttillfrisknande att göra.Det är inte sant, säger , attuniversitet och högskolor, såsom dessa beskrivs, ärdetaljstyrda. Nej, inte nu längre, för nu har vi fattatbeslut som gör att en bättre tingens ordning randas.Allting har ju ändrats -- högskolelag ochhögskoleförordningar. Då är det svårt att kommaundan intrycket att staten varit rysligt angelägenom att få peta in i minsta detalj. Staten har också,herr talman, varit rysligtangelägen om att i enskildheter utpeka hur mångastudenter som skall utbildas och om att utpekautbildning och plats för utbildning.Det är är ett synsätt som anknyter till det som manen gång i gamla U 68 trodde var vishetenuppenbarad, nämligen att det gick att planera framframtiden. Redan då visste många av oss att det varen omöjlighet. Men ni är välkomna tillbaka tillinsikten om att det inte är möjligt, om ni nuhelhjärtat ställer upp bakom detta. Då kan vigemensamt arbeta för en bättre tingens ordninginom den högre utbildningen.Får jag sedan för protokollets vidkommande medviss kraft rätta i frågan omvem som har dragit ned vad. Denna regering haraldrig någonsin skurit ned med en enda krona påvuxenutbildningen. Vad vi har sagt är att vi inomramen för det statliga stödet till den kommunaltdrivna utbildningen har minskat statens andel. Menvi har utgått från att kommunerna är beredda att taöver ansvaret.Det handlar inte ett uns, herr talman, om att varaför eller emot vuxenutbildning. Tvärtom satsardenna regering på att hålla de människor iutbildning som annars riskerar att bli arbetslösa.Under innevarande budgetår satsas mer än 1miljard kronor på detta, varav varenda krona ärfinansierad utan att skatten höjs.Förste vice talmannen anmälde att anhållit att till protokollet få antecknat atthon inte ägde rätt till ytterligare replik.Anf. 149 () replik:Herr talman! Som svar på min fråga om hurregeringen avser att bereda viktiga skolpolitiskabeslut framöver, säger utbildningsminister att departementet har fått in remissvar somde skall läsa där. A very clever answer, my dearMinister.Anf. 150 FÖRSTE VICE TALMANNEN:Om vill ha med detta i protokolletmåste det uttalas på svenska.Anf. 151 () replik:Herr talman! Det var ett mycket klipskt svar, herrminister.Det som oroar mig är att man låterutarbeta ett förslag om skolstart för sexåringar i entioårig skola, men man bortser från att frågornahänger samman med varandra. Man väljer att gå tillriksdagen med små delbeslut i jättestora viktigaframtidsfrågor.Jag förstår inte varför Per skäller omsocialdemokratiska regeringar. Att bete sig på dethär sättet liknar den sämsta formen av gammaldålig socialdemokratisk reformpolitik.Per säger att han vill öka valmöjligheten förden enskilde för att på det sättet komma till rättamed möjligheten att stärka skönlitteraturensställning i skolan. Det hjälper väl inte, Per ,om det anses att och är försvåra för 19-åringar att läsa.Herr talman! Vad jag saknar från regeringen är ensamlad syn på utbildningspolitiken. Man rycker,hackar och delar ut små förslag. Sedan får manefter någon månad skynda sig att komma tillriksdagen med rättelsepropositioner.Jag vill ha en samlad syn på hur olika verksamheterinom utbildningsvärlden skall få möjligheter attsamverka och befrämja varandras resultat tillbetydelse för såväl den enskilde individen somsamhället i stort, och samhället som enkulturnation. Något sådant samband mellan deolika förslag som har lagts, eller som man nuavser att lägga i små delportioner, har jag mycketsvårt att se.Anf. 152 Utbildningsminister ():Dear Speaker, dear Member of Parliament! görgällande att regeringen lägger framutbildningspolitiken i små portioner. Det är nogden kritik som man inte riktigt återfinner bland allade många svar på förslag somjust nu bereds.Att en läroplan för , gymnasieskolan,vuxenutbildningen och därtill hängandebetygsförslag skulle vara småportion är nog BjörnSamuelson den ende som har hävdat. Det ärklart att man kan välja en modell varigenom helaskolan alltid förändras genom ett enda beslut.Risken är emellertid att skolan i så fall aldrignågonsin kan förändras, därför att det alltid finnsnågon del som någon bestämmer sig för att tyckavara lämplig att haka på i det man harbestämt sig för att ta upp till debatt.Nej, , jag tror att vi nog har tagitoss en munsbit som är stor nog om i realiteten treläroplaner skall bli en och med ett betygsförslagknutet till den.Björn frågar om skolstarten, vilken detsäkert finns skäl att återkomma till åtskilligagånger. Frågan hänger naturligtvis samman medresten av skolan, men den är ändå avskiljningsbarnog för att kunna diskuteras i ett sammanhang försig.Jag vill gå tillbaka till det brev som BjörnSamuelson citerade från talarstolen. Skälet till attjag var så uppmuntrad av det var att vad flickanegentligen säger är att hon tycker att det är bra ställer ökade krav på kunskap. Hon tyckteuppenbarligen att kraven i skolan på sådant som ärviktigt och angeläget var för små. Det var det somjag tyckte var så uppmuntrande.Därför valde jag att beskriva regeringens strateginär det gäller förändringar av viktiga delar avutbildningsväsendet så, att vi ökarvalmöjligheterna, men vi ställer också distinktakrav på det som skolan -- och för den delen denhögre utbildningen -- skall kunna förmedla till alla.Om jag i skolministerns närvaro får tillåta mig enfrihandsteckning somutbildningspolitiker i , så var det enkänsla av obehag inför den läroplan som sade allt,men ingenting. Där kunde alla finna stödför nästan vilken ståndpunkt som helst. Menläroplanen blev därmed ett otillräckligt hjälpmedelför dem som, i likhet med brevskrivaren till BjörnSamuelson, krävde ordentliga besked omkunskaper som de ansåg sig behöva.Anf. 153 () replik:Herr talman! Jag kan lova Per att se till atthan får en kopia av detta fiktiva anförande som denhär praktikanten har skrivit.Småportioner var kanske fel ord, men det får enliten betydelse när man inte låter sambandenråda mellan olika faktorer som framöver kommeratt få stor betydelse för skolan. Om man väljer attlägga fram ett förslag om en ny läroplan eller ettnytt betygssystem, som vilar på minsta möjligamajoritet i denna kammare som man låterutreda frågan om skolstarten och frågan om hurlång den obligatoriska skolgången i grundskolanskall vara, så blir det en småportion förskolorganisationen. Vi behöver inte strida om detordet. Jag menar att det riskerar att bli en ryckigheti politiken på ett sätt som inte gagnar varkenkvalitet eller den harmoni som jag tycker att skolanborde få.Anf. 154 ():Herr talman! Per sade att svensk utbildningär i stor omvandling. Det är väl någon form avunderstatement eller -- för protokollet --underdrift. Alla skolformer kräver på något sättmer flexibilitet och individualisering. Många av debeslut som regeringen har fattat under det senasteåret har lett till detta. Jag vill nämna några exempelpå förslag som vi inom omhuldar ochsom vi tycker borde sjösättas.Decentraliseringen av makten över skolan har jugenom kommunalisering och annat pågått ett tag.Men på något sätt har ansvarsfördelningen stannatav på nivå. Den har inte sipprat vidareut på skolnivå i lika stor utsträckning som vi hadeförväntat oss. RRV sade i en rapport att ingenlängre styr skolan och att beslutanderätten måsteföras ner i systemet. Det finns också en tendens attkommuner skyller på staten och att statenskyller på kommunerna, eftersom det är litet oklartvar ansvaret ligger.Vi i tycker att man skulle kunna geelever, lärare och föräldrar mycket större möjlighetatt ta ansvar i sina skolor genom att bilda skolrådeller en skolbestyrelse som föreslogs i för ett tjugotal år sedan.Det finns ganska goda exempel på självstyrandeskolor från exempelvis . Vad kan då ettsådant skolråd besluta om?