prot · GG09122 · 1993-06-04 00:00:00 — Det ärklart att de sprids inom , som spelaren så central roll i Nej till EG-rörelsen. Genom attvara med och backa upp denna rörelse legitimerarman politiska extremister på ett sätt som nog inteens med sitt förflutna känner sigriktigt trakterat av. Och det här rör sig ju inte omenstaka citat, utan det är snarare en kulmination avlånga framställningar av samma slag. Jag skullekunna stå här länge och läsa högt ur dessa skrifter.Vilka slutsatser kommer man i attdra när det gäller sin medverkan i Nej till EG-rörelsen, när man väl har läst skrifterna? Det gårganska fort att läsa dem. Jag kan upplysa om att detofta bara är fråga om 15--20 sidor, som man hinneratt läsa , om det skullevara så.Anf. 56 () replik:Herr talman! Jag vet att jag har läst en av dessaskrifter, och det är den som handlar omprostitution. Jag vill minnas att författarna var tvåsociologer som just hade jobbat med detproblemet. Inom EG har man en annan syn påprostitution än vad vi i har haft. Det är detsom är huvudinriktningen i skriften. Man harorganisationer som sysslar med att utbildaprostituerade. Det är en diskussion som är vettig attföra, tycker jag. Sedan finns det naturligtvisenskilda formuleringar som kan ifrågasättas, vilketjag är fullt medveten om.Jag företräder ju inte Nej till EG-rörelsen i dennadebatt, utan jag företräder . Vi harnaturligtvis ett ansvar för att göra också en politiskrevision i den mån som vi medverkar. Jag tror attHåkan något överdriver betydelsen avVänsterpartiets roll som en styrande kraft inom Nejtill EG-rörelsen.Anf. 57 () replik:Herr talman! Nej till EG-rörelsen styrs väl inteformellt av vare sig den ena eller andragrupperingen. Det rör sig ju om ett slags koalitionav personer med likartad grundsyn på EG. Men ettpåfallande stort antal av dess aktiva medlemmar,agitatörer och även medförfattare till andranummer i denna skriftserie har ju sin förankringjust i Vänsterpartiet.Det är beklämmande att höra försökaförsvara den här typen av framställningar. Av detsom säger förstår jag att han har läståtminstone denna skrift och kanske gjort någonreflexion kring den. Att försöka släta över ochförsvara det hela och antyda att man inom detövriga generellt har en annorlunda syn påprostutition än vad alla normalt funtade människori detta land har är en oerhörd oförskämdhet.Sådant hör faktiskt inte hemma i en seriös debatt.Anf. 58 ():Herr talman! står som bekant bakomSveriges strävan efter medlemskap i när det gäller , som vi tidigarediskuterade, är detta någonting som har starkförankring inte bara i riksdagsgrupp ochpartistyrelse, utan detta har också behandlats ochfått stöd av mycket stora majoriteter på flerapartistämmor.Bakgrunden till detta är naturligtvis medvetandetom att det är så många problem som måstelösas på en internationell och inte minst på eneuropeisk nivå. Det gäller miljöproblem,flyktingproblem och ekonomiska problem -- skall vifå fart på hjulen igen måste vi åstadkomma dettillsammans. Vidare gäller det frågor som har attgöra med demokratins förankring och denallmänna utvecklingen i och desäkerhetsproblem som hänger samman med detta.Listan kan göras väldigt lång. Den tid är förbi dånationalstaterna kunde lösa problemen var och enför sig, om nu någonsin har funnits.Det är självfallet viktigt att det europeiskasamarbetet utformas på ett sådant sätt att manägnar sig åt att lösa de problem som verkligenkräver gemensamma, internationella ocheuropeiska lösningar, och inte någonting annat.Inom EG pågår en mycket stark debatt omsubsidiariteten, det som vi på svenska brukar kallaför närhetsprincipen, till stor irritation förengagerade EG-motståndare, men som ju faktisktjust innebär att beslut skall fattas så nära deberörda medborgarna som möjligt. Detta är dendefinition som EG själv har valt. Det finns alltså enmedvetenhet om detta. Men ur svensk synpunkt,och där har vi ett gemensamt intresse med mångaandra, är det viktigt att slå vakt om bibehållandetav vår rådrätt över de frågor som man kan lösa påsvensk nivå. Det är naturligtvis viktigt att vi iSverige också är beredda att decentraliserabeslutsfattandet inom landet så att beslutenverkligen kommer så nära människorna sommöjligt.När vi ser att EG är ett viktigt instrument för attlösa gemensamma europeiska problem innebär detnaturligtvis inte att vi utan vidare tycker att alla desätt som EG har försökt att angripa dessaproblem på är bra. Det finns mycket som behövergöras bättre i EG-samarbetet.Vi skulle väldigt gärna se en mycket klarare ochmycket mer engagerad miljöpolitik inom EG. Viskulle mycket gärna se ett mycket starkareengagemang inom EG för att främja sysselsättningoch välfärd. Vi skulle mycket gärna se ett starkareengagemang inom EG för tredje världen. Listankan göras längre också på den punkten.Poängen är att det sätt på vilket EG angriper degemensamma problemen blir avgörande för hurproblemen löses, vare sig vi är med i organisationeneller inte. Vill vi att EG skall bli bättre på dessaområden, måste vi vara med och påverka. Då måstevi finnas med i de församlingar där besluten fattas.Det är naturligtvis det viktigaste motivet för ettsvenskt medlemskap i och ett framtida EU.I det här sammanhanget kan jag inte låta bli attnågot kommentera den första socialdemokratiskareservationen, som handlar om det europeiskamonetära samarbetet, vilket också har berörtstidigare i debatten. Jag måste säga att jag är väldigtkonfunderad över reservationen.Vad vi från majoritetens sida säger är att syftet meddet monetära samarbetet är att främjasysselsättning och social välfärd. Det är detta somhela samarbetet skall leda till. Detta är deöverordnade målen. Vad Socialdemokraternareserverar sig för är att man skall ha sammaambitionsnivå när det gäller sysselsättning ochsocial välfärd som när det gäller rentpenningpolitiska och monetära hänsyn, dvs. attSocialdemokraterna inte synes vilja gesysselsättning och social välfärd en överordnadställning, utan de tycker att det är angeläget attframhålla att de här två målen skall ha ensidoordnad, likvärdig ställning. Detta stämmer intemed min bild av socialdemokratins politik ochmålsättningar. Men man har valt att reservera sigför detta, och det är bara att konstatera att det ärpå det sättet. Det är förvånansvärt, men man skallju aldrig upphöra att förvånas här i världen.I övrigt vill jag notera att det råder en ganska storsamstämmighet bland de flesta partier iutrikesutskottet om hur dessa frågor skall hanteras.Det är för tidigt att med säkerhet säga om devillkor för ett medlemskap som vi kan få ärgodtagbara. Som jag sade är det viktigt för oss attvi har möjlighet att själva bestämma över det somkan lösas på svensk nivå. Det är viktigt för oss attvi har ett utrymme för att fortsätta att utveckla vårnationella miljöpolitik samt vår nationellaregionalpolitik, sysselsättningspolitik, socialpolitikosv. Vi kan inte acceptera begränsningar i denhandlingsfriheten som inte motiveras avnödvändigheten av ett europeiskt samarbete. Detär därför de förhandlingar som pågår är såviktiga. Det är förhandlingarna som avgör om viockså, efter det att vi eventuellt har blivitmedlemmar i , eller EU som det lär vara då, kanfortsätta att söka svenska lösningar på svenskaproblem. Det är denna balans som vi måste jagamellan å ena sidan vår vilja och vårt behov av attkunna påverka de europeiska lösningarna på deeuropeiska problemen och å andra sidan vårt behovav och vår vilja att själva kunna råda över desvenska lösningarna på de specifikt svenskaproblemen. Hur denna balans slutgiltigt kommeratt falla ut, får vi se när förhandlingsprocessen äravslutad.Det är därför viktigt att går in med tuffakrav i förhandlingarna, och jag vill påstå att Sverigegör det. refererade i sitt anförandetill de krav som Socialdemokraterna i början avdetta år förde fram inför förhandlingarna. Jag villdå bara anspråkslöst påminna om de krav somCentern förde fram , somhade ganska stora likheter med de somSocialdemokraterna sedan förde fram, vilka sedanockså blev de svenska förhandlingspositionerna.Vi är glada över att kunna medverka till en högsvensk profil i det här förhandlingsarbetet. Jag troratt det är viktigt med ett bra förhandlingsresultatför att vår strävan efter medlemskap i verkligenskall bli möjlig att förverkliga. Det kräver nämligenatt vi ser att våra nationella behov kan tillgodoses,vilket är en avgörande förutsättning för att detockså skall kunna finnas en majoritet bland detsvenska folket för ett förverkligande avmedlemskapet.Herr talman! Jag vill med dessa ord yrka bifall tillutrikesutskottets hemställan.Anf. 59 () replik:Herr talman! Jag uppskattar den mjuka inställningsom har till de här problemen.Jag vill bara ställa en fråga mot bakgrund av detidigare debatterna som vi har haft, där PärGranstedt har hävdat att det inte finns någonutträdesparagraf i Romtraktaten och att vi inte harreglerat möjligheten att gå ur EG, om det skulle gååt skogen, så att säga. Utträdet ur EG skulle alltsåregleras av . Är det inte trots alltbättre med , där vi faktiskt har enmöjlighet att utträda? Där finns den möjlighetenreglerad.Anf. 60 () replik:Herr talman! Om huvudsyftet med avtalet är att setill att vi skall kunna frånträda avtalet, kan jag hållamed om att har en fördel, men det ärju inte riktigt det som är vårt huvudsyfte med attvare sig gå med i EES-samarbetet eller med atteventuellt bli medlem i EG. Det är ju fråga om ettlångsiktigt engagemang. Om förutsättningarnaskulle förändras på ett avgörande sätt och om vi seratt ett medlemskap i eller EU av någonanledning är möjligt, är -- som jag harframhållit -- inte detta katolska äktenskap absolutoupplösligt, något som man från Nej till EG brukarhävda. Det är i stället fråga om ett mer svensktäktenskap. Det är inte alldeles lätt och det är intesmärtfritt att upplösa det, men det är möjligt omsöndringen är tillräckligt varaktig och djupgående.Det är viktigt att konstatera att det är på det sättet.Men vårt syfte och vår förhoppning är naturligtvis,precis som vid alla äktenskaps ingående, att detskall kunna bli bestående och att vi skall kunna levalyckliga tillsammans i alla våra dagar.Anf. 61 () replik:Herr talman! Vi fick i EG-delegationen enpromemoria just om möjligheten till utträde, där deföredragande säger att slutsatsen av resonemangetär att inte ger stöd för en statsom ensidigt fattar beslut om utträde ur EG.Förutsättningen är ju faktiskt att staterna då äreniga om detta.Anf. 62 () replik:Herr talman! Nej, det är alldeles riktigt att detkrävs att vissa förutsättningar är uppfyllda för skall kunna bryta ett sådant avtal, t.ex. attsamarbetets art förändras på ett avgörande sätt.Väldigt många avgörande frågor kräver enhälligheti EG. Och man kan naturligtvis tänka sig ett läge --vilket var aktuellt när det gällde -- däralla medlemsländer utom något enskilt vill gåvidare till någonting, t.ex. till en försvarsunion, ochnågot land inte vill vara med om detta. Då är enmöjlig väg ut ur detta att man, i stället för att dettaland blockerar det som alla andra vill, kommeröverens om att landet i fråga lämnarorganisationen.Detta är naturligtvis en teoretisk spekulation, menden illustrerar att det kan uppstå situationer då manmåste utnyttja möjligheter föratt ett land skall kunna lämna organisationen. Mengivetvis förutsätter det att man kommer överens omdet. Men det lär vara lätt att göra det, om dethandlar om ett land som spjärnar emot det som allaandra vill.Anf. 63 ():Herr talman! är orden samarbete, konsensusoch försoning honnörsord i många politiskasammanhang. Framför allt är de orden realiteterför många i vår nära omgivning och finns inbakadei organiserade former och system.Jag tänker på samarbetet inom det europeiskahuset och som sker i EG, ESK, EES, NATO,WEU, NACCI, och FN för attnämna några samarbetsorganisationer. För enutomstående måste så mångasamarbetsorganisationer tyda på en stor vilja tilloch ett stort behov av samarbete.Men det kan också vara svårt att se behovet av såmånga grupperingar och många olikasamarbetsorgan. En del människor ser långasammanträden och långväga beslutsordningarframför sig i stället för handling och t.ex. effektivtförebyggande av svåra händelser när de hör denämnda förkortningarna. Många kan också tyckaatt organisationerna är alltför långt ifrån dem ochderas verklighet och problem.Till nämnda organisationers försvar kan mananföra att de lider av några av demokratinsoundvikliga brister. Effektivitet och tid går förloradnär åsikter skall jämkas samman. Men precis somett land blir en organisation aldrig starkare änmedlemmarnas samförstånd och ansvarskänsla.Mycket av samarbetet bygger därför på enskildastaters och individers engagemang, vilja ochkunskap.EG och det europeiska samarbetet har diskuteratsi riksdag ända . Här i dennakammare finns det således en stor kunskap som jaghar stor respekt för. Men jag tycker att en delverkar ha fastnat i gamla ställningstaganden sominte står i samklang med dagens värld. Dessutomverkar många av debatterna vara statiskaställningskrig som inte i någon högre grad tarhänsyn till samhällsdynamiken.Fortfarande är, liksom under den förra regeringenstid, den svenska EG-debatten alltför inriktad på attjämställa EG med en marknad. Men en avgrundpelarna vid bildandet av EG var ju, och ärfortfarande, fredssträvan. Marknaden har sinaspelregler som mynnar ut i samhällsekonomisk ochföretagsekonomisk vinstmaximering. Strävandenaefter fred och andra moraliska värden är engemensam angelägenhet på ett annat plan. Men detfinns ändå ett samband.Kampen för att säkerställa fred och välfärd är justhuvudanledningen till att jag är positiv till EG. Attförverkliga en gemensam marknad är bara ettredskap, ett delmål, för att nå fram dit vi verkligenvill, en gemenskap på många olika plan. Just nuverkar det mest som om tiden upptas av att finna utvad vi får eller inte får, om EG:s fördelar övervägerdess nackdelar ur en ren svensk synvinkel.I stället för att bara kritisera, borde vi ta ansvar. Fördet första gäller det att inse att kan vara envärdefull pelare i den europeiska gemenskapen ochvara stolt över det. För det andra gäller det attidentifiera vad aktivt kan bidra med när detgäller kunskap och erfarenhet från områden där vihar kommit ganska långt i det svenska samhället.Sociala frågor och jämställdhet hör givetvis tilldessa områden.Självfallet är jag mån om att folkhälsan skallbibehållas på en hög nivå genom att den svenskaalkohol- och livsmedelspolitiken efterlevs.Självfallet är jag också mån om vår regionalpolitik,vår kultur och miljö. Men jag önskar att vi talademer om vårt ansvar, t.ex. ansvaret för Sverigesframtid, men i lika stor utsträckning vad vi kan ochbör bidra med för att skapa ett säkrare och bättreEuropa.Utgångsläget är ju att tillsammansmed EFTA-länderna delar en gemensam modellbestående av demokrati, mänskliga rättigheter ochmarknadsekonomi. Men vi har också ettgemensamt kulturarv grundat på etik.Europas länder har således många gemensammanämnare. Med andra ord finns det kanske mer somförenar oss än vad som skiljer oss åt.För att vara ärlig måste jag i denna anda kritiseraEG och alla de andra organisationsförkortningarnasom jag har nämnt. Jag anser att man t.ex. är flatnär det gäller att få fred och bevara freden i ett tillEG gränsande europeiskt land. Jag tänker förståspå landet . Situationen i det fornaJugoslavien har strider inteblivit bättre utan tvärtom sämre. står itur att intas av de skjutgalna, som under lång tidhållit staden i psykisk och fysisk terror med redanmånga dödade och skadade.Hur länge skall världen stillatigande stå somåskådare till människoslakten och förintelsen avsamhällen och familjer i ? Helavärlden, och speciellt , tycks i denna frågavara i de skjutgalnas och maktfullkomligas händer.Innan den fullständiga katastrofen är ett faktum,måste vi, dvs. vi världsmedborgare, kunna sättastopp för våldet och förnedringen. Det är hög tidför en kraftsamling av alla debokstavsförkortningar som jag nämndeinledningsvis, men framför allt från FN:s och EG:ssida, från oss i Europa.Om hade varit med i EG, tror jaginte att den situation som har uppkommithade kunnat äga rum. Fredstanken är så starktgrundad, och ekonomierna så integrerade.Herr talman! räcker det inte att endast agerapå det nationella planet om man önskar att fåbehålla välfärdsstaten och vår säkerhet. Vi lever ien värld där samhällsutvecklingen i storutsträckning inte är nationell utan internationelloch som därmed inte hejdas av gränser.Att ta ansvar för sitt land och för andra länderinnebär att man inser att varje enskilt land intelängre ensamt kan påverka samhälletsinternationaliseringsprocess. I gemenskap medandra länder kan man påverka och möta de storautmaningarna som är ekonomi och välfärd,säkerhet och miljö, faktorer som är starktavgörande för om familjen som företeelse har ensolid och trygg grund att stå på. I delar visedan länge en gemensam samhällsutveckling medandra västliga marknadsinriktade demokratier.Därmed delar vi gemensamma problem, men ocksågemensamma målsättningar.En av EG:s grundpelare är att skapa välfärd för atthöja de europeiska ländernas livskvalitet menockså för att på ett bättre sätt kunna engagera sigi bl.a. situation. Det är en ytterligareanledning till att jag anser att man bör vara positivtill EG.Herr talman! Jag yrkar bifall till utskottetshemställan.Anf. 64 ():Herr talman! Jag yrkar följande:Sverige bör inte ändra grundlagen så att det blirmöjligt för att lämna ifrån sigbeslutanderätten till EG/EU. bör inteheller förhandla om medlemskap i . Däremotbör fortsätta samarbetet med EG för attfinna samarbetsformer som inte innebär att Sverigeger upp sin rätt att självständigt besluta i alla egnaangelägenheter.Detta yrkande har delats ut på ledamöternasbänkar, och jag yrkar bifall till det.De förhandlingar som förs med EG-ländernautgår från att ger upp sin suveränitet. Detökade inflytande som vi räknar med är dessutomosäkert. ''kan tvingas stå utanför tunga EG-beslut även som medlem i gemenskapen'', skriverSvenska på första sidan.Som medlemmar skulle vi ändå vara tvungna atträtta oss efter allt som beslutas.Sverige ansökte om medlemskap i den 1 juli1991. fick vi en avi från med svar på vår ansökan. Där sägerman att förhandlingar kan upptas om medlemskapi Europeiska unionen som den linjerats upp iMaastricht -- alltså inte i noterar i sin avi att . Hanhade sagt att är villigt att delta aktivt sommedlem i den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken och iarbetet med att skapa en ekonomisk och monetärunion.Ulf sade i det öppningsanförande somåterges i slutet av utrikesutskottets betänkande:''Målet för de förhandlingar som inleds är attuppnå svenskt medlemskap i -- -- --. ''Men fortfarande talar Socialdemokraterna i sinareservationer om EG-medlemskap. Viförhandlar ju inte om medlemskap i utan ommedlemskap i unionen.När unionen inrättat en gemensam politik på någotområde tar den över medlemsstaterna rätt attbesluta inom detta område.Jag kommer att ta upp en hel del av kammarenstid. Jag skall nämligen referera en del av de centralapunkterna i , alltså grundlagenför den union som vi strävar efter att träda in i. Jagkommer att ta upp utrikes- och säkerhetspolitiken,försvarspolitiken, den ekonomiska politiken ochEuratom.Först gäller det alltså utrikes- ochsäkerhetspolitiken. 1 står det:''1. Unionen och dess medlemsstater skall fastställaoch genomföra en gemensam utrikes- ochsäkerhetspolitik, som regleras av bestämmelserna idenna avdelning och omfattar alla områden inomutrikes- och säkerhetspolitiken.4. Medlemsstaterna skall aktivt och förbehållslöststödja unionens utrikes- och säkerhetspolitik i enanda av lojalitet och ömsesidig solidaritet. De skallavstå från varje handling som strider mot unionensintressen eller kan minska dess effektivitet som ensammanhållande kraft i de internationellarelationerna. Rådet'' -- ministerrådet -- ''skallsäkerställa att dessa principer följs. ''I artikel J. 2 står det:''3. Medlemsstaterna skall samordna sitt agerandeinom internationella organisationer och påinternatioenlla konferenser. De skall hävda degemensamma ståndpunkterna i dessa fora. ''Hur menar man att som medlem i deneuropeiska unionen skall kunna behålla ensjälvständig röst i internationella forum?Vi har ofta fått igenom förslag i FN med enöverväldigande majoritet av världens stater. MenUSA, och röstar oftaemot resten av världen när det gäller att skapa enekonomisk världsordning som inte bara gynnar . Själv är jag en av många, många i vårt landsom har känt stolthet över den utrikespolitik vilänge fört i stor enighet -- för en rättvisare värld. Degamla kolonialmakterna i EG är inte vårabundsförvanter i detta avseende. Är det någon somtror att de ändrar åsikt om vi blir medlemmar ideras union?Nu skall jag citera ur artikelJ. 4 om försvarspolitiken, och detta är något somofta citeras:''1. Den gemensamma utrikes- ochsäkerhetspolitiken skall omfatta alla frågor somberör unionens säkerhet, inbegripet utformningenpå lång sikt av en gemensam försvarspolitik, sommed tiden skulle kunna leda till ett gemensamtförsvar.2. Unionen anmodar Västeuropeiska unionen(VEU), som är en integrerad del av unionensutveckling, att utarbeta och genomföraunionsbeslut och unionsaktioner som berörförsvaret.4. Unionens politik i enlighet med denna artikelskall inte påverka den särskilda karaktären av vissamedlemsstaters säkerhets- och försvarspoltik ochskall respektera vissa medlemsstaters förpliktelserenligt Nato -- -- --. ''Att vara med i en union och sköta sindelstats försvar själv tycker jag verkar riskabelt. med i en union, är vi självfallet allierade med deandra medlemmarna och kan inte förväntas ståneutrala i en konflikt.VEU aktiverades under -- dessförinnanvar det fråga om en skrivbordskonstruktion -- ifrustration över att NATO inte tillät strider utanfördess territorium. och atommaktenFrankrike har upprättat en gemensam Europaarmé.Vilka planer har de? Det blir säkert inga striderinom den europeiska unionen. Men vad är det somhindrar att den europeiska unionen blir enaggressiv makt som försvarar sina intressen motandra block på jorden? Är ni som talar om fred ivärlden så säkra på att denna union verkligen blirfredsbringande för resten av världen?Jag anser att det tryggaste försvar man kan ha är detdefensiva försvaret -- dvs. ett sådant försvar somSverige nu har. Dessutom växer tryggheten närman skapar goda förbindelser med alla och när maninte bygger upp fiendskap gentemot andra länder.Så övergår jag till den ekonomiska politiken. Jagciterar ur avdelning VI artikel 103 iMaastrichtfördraget:''1.Medlemsstaterna skall betrakta denekonomiska politiken som en fråga av gemensamtintresse -- -- --.'' Det innebär alltså att delstaternainte har rätt att föra en självständig ekonomiskpolitik med den definition man har. Så fort det ärfråga om ett gemensamt intresse för unionen är detunionens beslut, inte delstaternas, som gäller.2.Rådet'' -- ministerrådet -- ''skall med kvalificeradmajoritet på rekommendation av kommissionenutarbeta ett utkast till övergripande riktlinjer förmedlemsstaternas och gemenskapens ekonomiskapolitik -- -- --. ''I Artikel 104 c står det:''1. Medlemsstaterna skall undvika alltför storaunderskott i de offentliga finanserna.2. Kommissionen skall övervaka utvecklingen avmedlemsstaternas budgetsituation och offentligaskuldsättning i syfte att upptäcka allvarligafel. -- -- --6. Rådet skall med kvalificerad majoritet'' -- alltsåinte enhälligt -- ''på rekommendation avkommissionen -- -- -- fastslå om ett alltför stortunderskott föreligger.9. Om en medlemsstat även i fortsättningenunderlåter att efterkomma rådetsrekommendationer, kan rådet besluta åläggamedlemsstaten att inom en fastställd tidsfrist vidtade åtgärder för att minska underskottet som rådetanser nödvändiga för att rätta till situationen.-- -- --11.Så länge en medlemsstat inte efterkommer ettbeslut som har fattats enligt punkt 9 kan rådetbesluta att -- kräva att medlemsstaten skalldeponera ett räntelöst belopp av lämplig storlekhos gemenskapen,-- ålägga medlemsstaten attbetala böter av lämplig storlek.