prot · GG0982 · 1993-03-24 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:82Onsdagen den 24 marsKl. 9.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 18 mars.2 § Förnyad bordläggningFöredrogs men bordlades återJustitieutskottets betänkanden /93:JuU16--betänkanden /93:LU27 ochLU29--betänkanden /93:SoU14,SoU16 och SoU173 § betänkande1992/93:AU11 Arbetsmarknadspolitik (prop.1992/93:100 delvis).Anf. 1 ():Fru talman! Situationen på arbetsmarknaden ärallvarlig. Arbetslöshetssiffrorna når tal som vi inteär vana vid i vårt land. Det är därför synnerligenangeläget att vi såsom politiker anstränger oss tilldet yttersta för att finna gemensamma lösningar pådetta allvarliga problem.De senaste dagarnas kontakter mellanregeringspartierna och Socialdemokraterna har lettfram till slutsatsen att man bör bearbeta de rådandeproblemen ytterligare.I går togs initiativ till sonderingar mellanföreträdare för regeringen ochSocialdemokraterna. Då blev man på ömse hållöverens om att fortsätta kontakterna om denekonomiska politiken ocharbetsmarknadspolitiken.I detta läge finns det skäl att avvakta medställningstaganden i de frågor som behandlas iarbetsmarknadsutskottets betänkande AU11 ochsom kan komma att beröras vid förnyatövervägande. Härigenom ges ytterligare rådrum,vilket i sin tur bör ge en bättre grund för beslut iärendet.Fru talman! Mot denna bakgrund hemställer jag attbetänkandet AU11 återförvisas tillarbetsmarknadsutskottet för ytterligare beredning.Anf. 2 ():Fru talman! 600 000 människor står utanför denvanliga arbetsmarknaden. Både för dem och föralla oss andra bör den viktigaste politiska uppgiftenvara att föra en politik som leder till arbete. Enandra viktig uppgift måste vara att inte låta dearbetslösa betala det dubbla priset: dels genomderas arbetslöshet, dels genom att deras ersättningunder arbetslöshet och utbildning sänks.Vi socialdemokrater tog initiativ till attdagens förslag till beslut om sänkta ersättningar tillde arbetslösa inte genomförs. I stället vill vi prövaförutsättningarna för att, genom att få fler i arbeteoch utbildning, förstärka arbetslinjen ochstatsfinanserna.Vi välkomnar regeringspartiernas tillmötesgåendevad gäller att inte nu driva igenom ett beslut omförsämringar för de arbetslösa. återstår att seom regeringspartierna är beredda att dela vårgrundsyn att det krävs omedelbara insatser för attfå ner arbetslösheten och därmed också angripa detfrämsta skälet till att budgetunderskottet växer såalarmerande.Bakgrunden till vårt initiativ är följande:Enligt vår mening beror budgetunderskottet istatsfinanserna i allt väsentligt på att produktionenkrymper och arbetslösheten växer. Det är därförangeläget att snabbt få i gång en tillväxtinriktadpolitik, som gör det möjligt att varaktigt förbättrastatsfinanserna.Socialdemokraterna har föreslagit att 190 000arbetsoch utbildningsplatser skall inrättas. Våraförslag utgick från de prognoser som redovisades ifinansplanen. Det står nu klart att utvecklingen påarbetsmarknaden blir ännu sämre och attinsatserna måste förstärkas.Omfattningen av och avvägningen mellan åtgärdersom stimulerar den inhemska efterfrågan och olikaarbetsmarknadspolitiska insatser liksomutgiftsbegränsningar kan slutligen bedömas närKonjunkturinstitutet har lagt fram sina nyaprognoser.Regeringens förslag om att försämraarbetslöshetsförsäkringen lägger ensidigt bördornapå de arbetslösa. För många arbetslösa med lågainkomster innebär förslaget en mycket allvarligförsämring av ekonomin, särskilt betungande förden snabbt växande gruppen av långtidsarbetslösa.Försämringen drabbar också löntagare medmedelinkomster, vilka i många fall kommer att habara 50--av sin tidigare inkomst.Vi socialdemokrater har av dessa skäl iarbetsmarknadsutskottet avvisat regeringensförslag. Vi anser att man kan åstadkomma minstlika stora förstärkningar av statsfinanserna genomatt sätta in aktiva åtgärder, som förhindrararbetslösheten och uppkomsten av denstatsfinansiellt mycket betungandelångtidsarbetslösheten.Den arbetsgrupp som vi har föreslagit skall förekompletteringspropositionen pröva alternativ tillförsämrad arbetslöshetsersättning genom att flerkan arbeta och utbilda sig. Jag ser tre viktigauppgifter för denna arbetsgrupp: För det första attklarlägga hur statsfinanserna kan stärkas genom attarbetslösheten minskar, för det andra att klarläggapå vilket sätt statsfinanserna stärks genom rätt valav insatser samt, för det tredje, att klargörabehovet av insatser mot långtidsarbetslösheten, såatt denna kan brytas.Mot denna bakgrund, fru talman, yrkar jag bifalltill förslaget om återremiss.Anf. 3 HANS ():Fru talman! Det skall gå fort , har jag förstått.Jag hade anmält mig till ett längre anförandebeträffande arbetsmarknadsutskottets betänkande11. Jag har fått reda på att det inte skall avgörasi dag, och för återremiss räcker det med entredjedel av rösterna. Jag förstår att enförkrossande majoritet vill ha återremiss. Men dettillhör ju ändå demokratins spelregler att man harrätt att yttra sig, inte minst i denna kammare.Vad har då hänt? Det vet inte vi frånVänsterpartiet. Det vet inte jag, som sitter iarbetsmarknadsutskottet. Men avtidningsuppgifter att döma skall några diskutera omnågot. Jag har inte kunnat finna, när jag har lyssnatpå uttalanden från de berörda, riktigt vilka somskall diskutera. Är det utskottet? Får jag vara med?Är det någon arbetsgrupp? Vad skall man diskutera? Inteheller detta förefaller man vara ense om.Det brukar pratas om sandlådan i politiken. Men för mig och förVänsterpartiet är det i första hand regeringen sominte är operativ. Därför har vi begärt att regeringenskall bytas ut. Den är inbördes splittrad. Densaknar uppenbarligen stöd i . I fråga efterfråga hamnar den i ett vakuum.Regeringen föreslår väldigt litet påarbetsmarknadspolitikens område. Prognosernaslår ständigt fel. Detta är mycket allvarligt i enfråga, som berör så många människor och somberör hela ekonomi.Riksdagen då -- är det sandlådan? Jag vet interiktigt vad man menar med sandlådan. Jag är juganska ny här. Men nog tycker jag åtminstone attriksdagen är impotent i många frågor. När detgäller arbetsmarknadsutskottet vill jag förriksdagens ledamöter -- många är ju här --tillstå att mycket litet har skett i denna avgörandefråga. Det råder en oerhörd passivitet, och initiativfrån oss och även från Socialdemokraterna förbigåsi stort sett med tystnad.En del andra utskott har gjort något, t.ex.trafikutskottet och utbildningsutskottet, menarbetsmarknadsutskottet gör praktiskt tagetingenting i denna fråga. I andra frågor däremot,som vi skall behandla senare, när det handlar omlagförslag om deltidsarbetslöshet och när dethandlar om juridiska tolkningar avföretagarbegreppet i arbetslöshetsförsäkringen,där görs det en hel del. Det är inte minstarbetsmarknadsutskottets kansli, som förser ossmed underlag. När det gäller denna frågaankommer det faktiskt på oss riksdagsledamötersåsom representanter för våra partier att visapolitisk vilja och politisk potens, men det har vi integjort i utskottet.Arbetslöshetskrisen är den fundamentala krisen iSverige. Den hänger ihop inte bara med det somarbetsmarknadsutskottet hanterar, utan denhänger ihop med hela politik, inte minstden ekonomiska politiken och finanspolitiken. Denhänger ihop med näringspolitiken, trafikpolitiken,utbildningspolitiken osv. Därför har partierna ioppositionen lagt fram förslag om ett brettspektrum av frågor.I samband härmed handlar det faktiskt också omfinansiering. Där tycker vi att vi från Vänsterpartiethar varit mer ansvarsfulla än socialdemokratin. Vihar lagt våra kort på bordet, och vi är ocksåberedda att spela korten. Vi har gång på gång ifinansutskottet, här i kammaren, iarbetsmarknadsutskottet och i andra utskott sagt:Kom med förslag, diskutera våra förslag.Nu säger ni att vi är ett så litet parti. Men vi kansäga bra saker ändå. När vi t.ex. antog''krispropositionen'' föreslog vi 2 miljarderkronor i aktiva åtgärdspengar till AMS. Fråganbara föll, ingen tog upp den. Sedan dröjde detnågon vecka och beslutade att föreslåmotsvarande belopp. Regeringen föreslog i börjanav januari av de pengar som regeringen själv har atthantera ungefär samma belopp, för att över huvudtaget ha kvar arbetsmarknadsutbildning ochungdomar i praktik.Den här typen av bojkottpolitik mot konstruktivaförslag är mycket negativ för demokratin och förnågon form av samförstånd när det gäller att draSverige ur krisen.Låt mig säga att de förslag som vi har lagt framhandlar delvis om finansieringsfrågor. Det handlarom att öka statens intäkter men också om attgenomföra besparingar. Vi har föreslagit ett tak isjukförsäkringen. Vi har också antytt ett flertalförslag till strukturella förändringar på lång sikt.Det handlar, menar vi, om att omfördela så attefterfrågan stärks genom att man inte låterpengarna stanna hos dem som är mycketsparbenägna, därför att de har så mycket pengar,utan ser till att få över pengar till dem som har detväldigt svårt. Det gäller inte minst de arbetslösa.Därför motsätter vi oss med bestämdhetbesparingar i just arbetslöshetsförsäkring, KASosv.Det handlar om investeringsprogram inomindustrin, infrastrukturprogram, ROT-program,närings- och regionalpolitik. Det handlar om attställa medel till kommunernas förfogande, så attsysselsättningen där inte helt rasar och1994. Det handlar om arbetsmarknadspolitiskaåtgärder för ungdom och utbildningsinsatser. Vitror också att man måste inleda en strukturellreform som innebär en arbetstidsreduktion.Vi har lagt fram en mängd förslag, och vi harfinansiering för dessa. De har inte diskuteratsseriöst.Arbetsmarknadsutskottets betänkande 11innehåller huvudsakligen två delar. Den enahandlar om neddragningar i socialförsäkringen,alltså arbetslöshetsförsäkring, KAS ochutbildningsbidrag. Där har utskottet faktisktkommit fram till ett bra förslag. Man säger nej tillregeringens nedskärningar. Den andra delen bestårav en serie förslag -- egentligen icke-förslag därföratt man avstyrker förslag -- som handlar om enaktivare arbetsmarknadspolitik, om att sättamänniskor i arbete så att behovet avkontantinsatser för passivitet blir mindre.Så kommer jag till den egentliga frågan, frågan omåterremiss. Det var en återremiss ,men det ju ledde ingenvart. Man är rädd förpolitikerförakt, och man är rädd för samråd ochdiskussion. Skall vi ha det så att varje gång vi får eneller på oss för att lösa ett problem,slutar det med återremiss? Någon grupp, kanske ettlitet gäng, skall få mangla fram ett resultat.Det är verkligen någonting som kommer att främjapolitikerförakt.Återremissen måste vara meningsfull. Det måsteresultera i rejäla åtgärder för en arbetslinje. Det fårvara slut på passiviteten från regeringens och deborgerliga partiernas sida. Det måste bliefterfrågestimulans. Det måste vara rejäla direktainsatser för att sätta människor ikompetenshöjande aktiviteter, t.ex. inomutbildningsområdet. Men det måste också finnas enfördelningspolitisk rättvisa i förslagen. Finns därinte det, är det en krigsförklaring mot svenskaarbetarrörelsen, fackföreningsrörelsen och mot alladem som har drabbats av ekonomiska kris,som till icke ringa del har uppkommit genommisskötsel från regeringens sida av finanssystemen.Det handlar om en djup förtroendefråga för detpolitiska systemet. Det gäller med andra ord att setill att de besparingar som regeringen har föreslagitkring arbetslöshetsförsäkringen inte kommer attbeslutas av denna riksdag. Det vore det sämstabåde ur rättvisesynpunkt och när det handlar omekonomisk politik, dvs. att stimulera efterfrågan.Uppgörelser i små gäng har vi fått nog av. Jagförstår den skräck som många socialdemokrateroch många representanter förfackföreningsrörelsen känner över att detåterigen skall komma ett paket som inte bara ärsakligt dåligt utan dessutom djupt orättfärdigt.Förtroendet för den politiska processen bygger påöppenhet och ärlighet, så att det man säger ochkommer överens om på något sätt också återfinns ipolitiken . Det handlar om att åstadkommaen konstruktiv diskussion. Det handlar omsakinnehållen i besluten och iöverenskommelserna. Detta sakinnehåll måstebygga på principen arbete och rättvisa.Lita på att och våra representanter iutskott och kammare kommer att varakonstruktiva, om det handlar om ärliga försök attpå allvar rätta till svensk ekonomi, få i gångtillväxten, sätta människor i arbete -- detta underförutsättning att det är rättvisa förslag, att man inteskall pungslå dem som inte har någonting. I såfall hoppas jag att proteststormen en gång för allafäller denna regering.Sedan är det fråga om i vilka former dessadiskussioner förs. Jag har inte förstått av inläggenav och hur detta riktigtskall gå till. Vi är beredda att bidra konstruktivt. Vikommer att ställa upp, och jag hoppas attsakdiskussionen kommer att föras i utskottet.Annars har ni ställt riksdagsarbetet återigen åtsidan. Då får vi mycket dåligt förtroende förpolitikerna i framtiden.Överläggningen var härmed avslutad.BeslutDet av () under överläggningenframställda yrkandet om återförvisning av ärendettill utskottet för ytterligare beredning bifölls medacklamation.Beslut om samlad voteringTalmanen meddelade att arbetsmarknadsutskottetsbetänkanden AU17, AU12, AU8 och AU10,bostadsutskottets betänkande BoU10 samtutbildningsutskottets betänkande UbU8 skulleavgöras i ett sammanhang efter avslutad debatt.4 § Vissa frågor omarbetslöshetsförsäkringenFöredrogsarbetsmarknadsutskottets betänkande1992/93:AU17 Vissa frågor omarbetslöshetsförsäkringen.Anf. 4 HANS ():Fru talman! Arbetsmarknadsutskottetsbetänkande 17 är faktiskt ett betänkande där detstår en hel del och där utskottet har gjort en hel del.Där behandlas 150-dagarsregeln viddeltidsarbetslöshet. Det kommer ett rakt förslagfrån utskottet, som dessutom är enigt. Därbehandlas arbetslöshetsersättning i samband medstudier, och där behandlasarbetslöshetsförsäkringens täckning av företagareoch anhöriga till företagare.Det är till stora delar ett enigt utskott. Det är tillstora delar mycket bra förslag, som bygger på engenomarbetning.Det finns dock i vår meningsyttring ett förslag somvi tar upp, eftersom det har avslagits, och det skalljag återkomma till . Men jag vill redan nuyrka bifall till meningsyttringen.På grund av olyckliga omständigheter var det ensynpunkt som inte kom med i meningsyttringen.Jag vill därför yrka bifall till motion A458 avElisabeth m.fl., som handlar om rätt tillutbildningsbidrag i förhållande till studier på deltidsom sker i planlagd form på folkhögskolor.Låt mig bara kort beröra dessa frågor. Vi -- precissom många andra från flera partier -- hademotionerat om 150-dagarsregeln. Det är ju inte såkonstigt, eftersom det är en regel som blir alltmerabsurd, inte minst i det rådande konjunkturläget.Den tvingar deltidsarbetslösa att bliheltidsarbetslösa . Jag tror att allaanser att detta är orimligt. Det är dessutom enmycket stor kvinnofråga, eftersom det är mestkvinnor som arbetar deltid.Jag skall inte uppehålla mig vid någon diskussionom hur vi har resonerat. Det kan man läsa om imotionen. Jag anser att utskottet har fattat klokabeslut. Vi har i motion A233 sagt att fråganegentligen omfattar mycket mera änersättningsrätten efter . Det handlarom deltidsarbetslöshet och deltidstjänstgöring överhuvud taget.I dag är det möjligt att inrätta deltidstjänster hursom helst, vilket innebär att många människor somhar deltid vill ha heltid. Det är ett ständigtkattrakande om hur man skall få upp arbetstiden.Detta är en fråga som i första hand berör kvinnor.Även kvinnor behöver heltid. Men i många fall kan det varamycket svårt att ersätta deltidstjänstgöring medheltidstjänstgöring.Vi har föreslagit en lagstiftning som ger rätt tillheltid. Det är klart att detta är en kompliceradfråga. I sitt avslagsyrkande säger utskottet att dettaskulle vända upp och ner på all svensk rättsordning.När man inrättar tjänster -- om nu en heltid innebärsex, sju eller -- kan manalltid dela den behövliga arbetstiden i ett antalheltidstjänster. Därefter kan man genomkollektivavtal förhandla -- branschvis, företagsviseller lokalt -- om hur tiderna skall disponeras så attde på bästa sätt passar såväl produktion som denenskilde. Men vi har sett tillräckligt gå utanatt det har hänt någonting på deltidsområdet.Speciellt kvinnorna har sådana utomordentligaproblem att öka sina arbetstider från deltid tillheltid. I ett läge med ekonomiska problem blir detav försörjningsskäl allt viktigare att kunna gå övertill heltid. Därför borde man sätta i gång ettlagstiftningsarbete i syfte att öka skyddet ochförstärka möjligheten till heltid. Detta kangenomföras utan att man säger att deltidstjänsterskall förbjudas. Deltidstjänster uppkommer sedannär man -- på det lokala planet, genomförhandlingar mellan de anställda och företaget --praktiskt organiserar arbetet. Det är skälet till attvi har en avvikande uppfattning och till att vi i vårmeningsyttring har skrivit in förslaget omlagstiftning angående rätt till heltidsarbete. Men viär medvetna om att det inte är en alldeles lätt frågaatt lösa rent tekniskt och juridiskt.När det gäller studier har vi i motion A458föreslagit att det skall vara möjligt att kombineradeltidsstudier på folkhögskola med ersättning. Manskall alltså likställa den här typen av studier medmotsvarande studier som ger motsvarandekompetens inom komvux. Det gäller planlagdastudier som ger kompetens inom olikaämnesområden och som bedrivs på deltid underförutsättningen att den studerande skall hamöjlighet att aktivt söka arbete, och om han fårarbete så skall studierna avbrytas.Jag håller med om att det inte skall råda alltför storoklarhet. Det finns här ett problem i avvägningenmellan arbetsmarknadspolitiska åtgärder ochstudiefinansieringsåtgärder. Vi anser -- och inteminst erfarenheten från visar -- måste kunna studera på folkhögskola för atthöja sin kompetens och ha kvar sinersättning. Annars blir det -- som det har varitunder vintern -- att folk går tillbaka till passivitet,vilket aldrig kan gynna vare sig den enskilde ellersamhället. Vi vill alltså att utbildningarna påkomvux och på folkhögskolor skall jämställas. Jagyrkar bifall till motion A458.Flera motioner från företrädare för andra partierhade samma innebörd, varav en del gick någotlängre. Dessa förslag byggde på heltidsstudier. I vårmotion har vi -- försiktiga som vi är -- för att intebegå överbudsbrott föreslagit att det skall röra sigom deltidsstudier, just för att garantera att dessaelever skall vara mycket aktiva när det gäller attsöka arbete.I samband med detta avvisar utskottet rentprincipiellt tanken på att man skulle kunna ha ettsystem med bidrag för högskolestudier som bedrivsav arbetsmarknadsskäl. Det finns den möjligheteni dag, men den gäller utbildning som är riktaddirekt till näringslivet. Vi har i en motion sombehandlas i AU11 föreslagit att det skall varamöjligt att i individuella fall, när det bedöms varasärskilt rimligt för såväl arbetsmarknaden somindividen, få ersättning vid annan utbildning. Meni det fallet skall kraven vara mycket hårda. Annarshamnar man i en direkt rättvisekonflikt när detgäller finansiering på den högre nivån.Beträffande företagarbegreppet och frågan om hurman skall kunna ha en arbetslöshetsförsäkring somomfattar människor som har anknytning tillföretag, vill jag yrka bifall till utskottets förslag.Det innebär i stort sett att man går igenomrättsläget, funderar över hur lagstiftaren har tänktsig och att man tar ställning till en del domslut somhar fastställts. Vi anser att praxis har varit försträng. Detta har uppmärksammats inte minst närdet gäller anhöriga till företagare, t.ex. kvinnorsom av jämlikhetsskäl har tagit del i skötseln av ettfamiljeföretag -- ett jordbruk eller ett småföretag --och hjälpt till med bl.a. bokföring, somde i huvudsak har sysslat med någonting annat,t.ex. När dessa kvinnor sedanförlorar sitt arbete inom äldreomsorgen, får deingen ersättning trots att de är med i facket ochanslutna till a-kassan, eftersom de räknas somföretagare. Detta upplevs som mycket orättvist.Där klargör utskottets skrivningar rättsläget så, attde värsta avarterna skall kunna undanröjas.Slutligen vill jag yrka bifall till min meningsyttringoch till motion A458 av m.fl.Anf. 5 ():Fru talman! AU11 har återremitterats tillutskottet. Därför blir inte diskussionen specielltlångdragen. Angående det betänkande som vi nubehandlar, AU17, råder det enighet i utskottet. Detfinns därför ingen anledning att fälla så många ordi det sammanhanget.Jag vill ändå säga något litet om den generella synpå arbete och dess värde, som vi har inom kds. Somkristdemokrater anser vi att arbetet har ett oerhörtstort värde, ett egenvärde. Det är ute i samhälletsom arbetsplatserna skapas. Det vi som politikerkan göra är att rätta till förhållandena, så attnäringslivet kan fungera. Det betyder alltså att detär i de näringspolitiska ställningstagandena, genomskattepolitik och sådana politikområden somförutsättningarna för en tillväxtinriktad politikskapas.Arbetsmarknadspolitiken kommer i denprincipiella synen något efter. När det som i justdetta konjunkturläge inte går så bra att hållasysselsättningen uppe, när efterfrågan viker och närvårt utlandsberoende slår igenom på ett sätt sominte någon av oss trodde var möjligt, kommer dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna i fokus. Menlåt inte detta skymma det faktum att det är inom deövriga politiska områdena som förutsättningarnaläggs för en politik som ger sysselsättning och enfullgod arbetsmarknad. Därmed inte sagt attarbetsmarknadspolitiken inte är oerhört viktig. Vibehöver den.Så till betänkandet AU17. Här råder, som jagnämnde, enighet om de olika sakområden som vibehandlar; 150-dagarsregeln,arbetslöshetsersättning i samband med studier,företagares arbetslöshetsersättning ochsamordningsproblem mellanarbetslöshetsersättning och olika andraersättningar. Även om detta med 150-dagarsregelnär besvärligt och knepigt kan vi inte vara statiska,utan här bör en förändring ske. Vi föreslår iutskottet att regeln skall ändras så att möjligheteröppnas för ersättning i dessa sammanhang.När det gäller företagare föreslår vi att regeringentar sig en funderare och definierar begreppetföretagare, som har blivit för snävt. Det har i dagblivit för svårt att få ersättning. Hans Anderssonnämnde ett exempel med en lantbrukarhustru sominte deltar i gårdens skötsel. Hon får ingenersättning när hon blir uppsagd från något annatarbete. Så får det inte vara.Jag har inga andra yrkanden än de som finns ibetänkandet. Jag yrkar bifall till betänkandeAU17.Anf. 6 ():Fru talman! Debatten verkar bli en aning avslagen.Anledningen till detta är att man har tagit bort denintressanta delen, som skulle ha ingått i dennadebattrunda. Det var ju faktiskt från början sagt skulle debattera ersättningsnivån i a-kassan isamband med betänkande AU17. har fråganåterremitterats, därför finns det inte mycket mer attsäga om den.Beträffande beskrivning att detvar majoritet i utskottet för att man inte skall sänkaersättningsnivån, vill jag säga att detta bara är enchimär. Det är faktiskt så att Ny demokrati inte hartagit ställning i den här frågan. Anledningen till attvi fick en majoritet för skrivningen var att visocialdemokrater har ordförandeskapet i utskottetoch därmed utslagsröst. Ny demokratis motionerinnehåller förslag om att sänka ersättningsnivån till70 %, dvs. en sänkning som är större än densom regeringen har aviserat. Därför tror jag inte attdetta majoritetsförhållande hade klarat enomröstning i kammaren.I betänkande AU17 behandlas frågor omarbetslöshetsersättning vid studier, egenföretagaresrätt till arbetslöshetsersättning ochsamordningsfrågor mellan pension och a-kassa. Viär överens om att regeringen skall återkomma idessa frågor. Men jag vill höja ettvarnande finger för att låtaarbetslöshetsersättningen bli någon sorts allmänslasktratt som skall klara alla problem i samhället.Man måste vara försiktig med definitionen av vilkamänniskor som skall omfattas avarbetslöshetsförsäkringen.