prot · GG0996 · 1993-04-21 00:00:00 — De sakerna tas ju upp gång på gång,framför allt inom de områden där frågorna hörhemma. Det gäller då skatter och finansiering.Det går, , att bygga ett system sominnebär att man bättre lyckas skyddalåginkomsttagarna. I stället för att göranedskärningar även för dem som har de lägstainkomsterna kan man nämligen sänka taket isystemet, vilket vi i föreslår i vårmotion i detta sammanhang.Anf. 44 () replik:Herr talman! När det gäller helhetsbilden måste jagsäga att det nog är nödvändigt att ha en sådan. Detgår inte att plocka ut delar ur ett system och pekapå att just en viss del är avgörande. Det finns ju enhelhetssyn också beträffande frågan om hurekonomin för de enskilda ser ut. Analyser görs medjämna mellanrum, vilket jag tror är heltnödvändigt. Även om vi i detta sammanhang inteskall behandla skatterna måste jag framhålla att dethär har stor betydelse i sammanhanget.Det är väl lätt för , som har oanadeekonomiska resurser, att tillåta sig att behålla desystem som finns och att anse att de är bästoch i alla avseenden rättvisande. Men har man ettansvar för framtiden och för en uthållighet isystemet, måste insikten finnas att förändringarmåste göras för att det hela skall vara hållbart. Mankan inte bara låta det rulla vidare och säga nejdärför att det är populistiskt.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 45 ():Herr talman! Föräldraförsäkringen är nog ett avvåra allra mest uppskattade försäkringssystem --kanske framför allt bland tjejer, som fortfarande ärde som mest använder sig av försäkringen.Genom föräldraförsäkringen får alla, oavsettvarifrån man kommer, möjlighet att vara hemma med sina barn -- en del meden ersättning motsvarande av den vanligainkomsten, andra med en ersättning om omdagen, i alla fall än så . Men detta är interiktigt rättvist. Vad jag tycker att vi i framtidenborde se över något är hur vi kan garantera en merrättvis och lika inkomst för alla som är hemma medsina barn.Föräldraförsäkringen utgår frånvårdnadshavaren, och vårdnadshavare är allraoftast mamman. Om familjen så vill, kan pappanockså stå som vårdnadshavare -- även om man inteär gift.När det gäller både föräldraförsäkringen och dedagar som ger ersättning för vård av sjukt barnutgår man från att det är mamman i första hand --men det kan också vara pappan, om mammanväljer att överlåta dagar -- som stannar hemma medbarnet.I en familj där mamman och pappan levertillsammans fungerar detta ganska bra. I familjermed nya sammanboende partner fungerar detmindre bra. För ensamstående mammor ochpappor fungerar det inte alls. De har ingensammanboende att överlåta dagar till.De regler som finns i fråga omföräldraförsäkringen och dagarna för vård av sjuktbarn har varit i funktion . Menden verklighet som allt fler av dagens familjer leveri och de problem som de brottas med stämmer intealltid överens med förutsättningarna bakomreglerna.Allt fler barn växer upp med ensamståendeföräldrar, med nära anhöriga långt borta och mednya familjebilder framför sig. Alla kan vinaturligtvis tycka vad vi vill om det, men vi kan intebortse från att det är så här det fungerar.För många av dagens familjer skulle därförmöjligheten att få överlåta dagar frånföräldraförsäkringen och från ersättningen för vårdav sjukt barn till någon annan vuxen innebära storamöjligheter till flexibilitet och enklare lösningar.Om ensamstående mammor eller pappor kundelåta farmor, mormor eller bästa vännen stannahemma med barnet i stället för att någon av de härföräldrarna varje gång gör det, skulle de få mycketstörre möjligheter till avlastning och planering.Samma sak gäller familjer med två föräldrar.Men med de problem som dessutom finns ochsom har med den stora arbetslösheten att göra ärdetta också en ekonomisk fråga.Jag är övertygad om att varje förälder själv ärsuverän att planera hur enskilda dagar i bådeföräldraförsäkringen och ersättningen för vård avsjukt barn bäst kan passa i resp. familj. Iblandskulle det kunna rädda föräldrarna från att hamna iknipa på arbetet. skulle det kunna innebäraatt andra vuxna får möjlighet att vara med barnet istället för att bara mamman och pappan är det.Jag tycker att vi borde släppa mera på familjernasmöjligheter att själva styra sina dagar och låtaföräldrarna fördela dessa på det sätt som passardem bäst. Jag är övertygad om att det skulleuppskattas av många. Det skulle innebära attbarnen inte kom i kläm. Som förälder är man junaturligtvis väldigt mån om att det är någon somman känner för och någon som man litar på som ärmed barnet. Det är självklart.Om vi dessutom utgår från dagens system, sominnebär att det i stort sett är mamman som måsteöverlåta dagar till någon annan genom sinfullmakt -- det kanske t.o.m. skall vara mammansinkomst som räknas vid överlåtandet av dagar --förstår jag inte att det skulle leda till en störreadministration eller högre kostnader iförsäkringssystemet.Det skall vara upp till föräldrarna att självabestämma fördelningen av sina dagar, oavsett hurfamiljebildningen ser ut och oavsett hur föräldrarnalever. Jag tror att de allra flesta kommer att utgåfrån familjens och barnens bästa.Anf. 46 () replik:Herr talman! Den skulle lika väl kunna vara hämtadfrån ett av mina många anföranden omfamiljepolitiken, med tanke på orättvisan när detgäller de olika inkomstslagen och garantinivån på60 kr. Jag kan inte sticka under stol med att vi iCenterpartiet under har försökt att få tillstånd en höjning.För dagen är det kanske inte riktigt aktuellt. Menjag tror att det finns anledning att se överföräldraförsäkringen även från den härsynpunkten. Vi får väl se vad som händer här iframtiden.Vårdnadsersättningen är ju ett sätt att värderaarbetet lika. 60-kronan var bidragnär det gällde att åstadkomma en förändring och enlika värdering av vårdinsatsen 1980/81, då dengenomfördes. Den härtanken har alltså funnits tidigare.När det gäller detta med att överlåtaföräldraförsäkringen kan jag säga att jag förstårföräldrarnas uppfattning. Särskilt gäller detensamstående föräldrar som har barn som kanskeofta drabbas av sjukdomar och som upplever på arbetsplatsen kanske inte ser med störstavälvilja att den unga kvinnan -- som det oftast ärfråga om -- är borta från sitt arbete.Vi i utskottet har, med stöd avRiksförsäkringsverkets utredning, inte funnit detvara möjligt att förändra det här begreppet.Man får en helt annan försäkring då -- en sortsbarntillsynsförsäkring -- och något sådant är vi inteberedda att införa. Vi känner ju heller inte helt tillvad konsekvenserna av detta skulle bli.I stället har vi en väldigt generös, tillfälligföräldrapenning när det gäller vård av sjukt barn.Den kan utgå i ända om så krävs --i varje fall per barn och år.Naturligvis kan det finnas önskemål om ytterligareförändringar. Men för dagen är vi inte beredda attgöra sådana förändringar i föräldraförsäkringen,vilken redan är en mycket komplicerad form attadministrera för . Föreslagnaåtgärder skulle ytterligare komplicera denhandläggningen och också fördyra helaförsäkringen.Anf. 47 () replik:Herr talman! Jag tror inte att vi genom att mjukaupp reglerna om vem som skall vara hemma för attt.ex. ta hand om ett sjukt barn skapar ett systemsom på något vis får oanade konsekvenser. Jag trornämligen att de allra flesta föräldrar, så långt det ärmöjligt, själva vill vara hemma med barnen. Mendet finns tillfällen då det är nästan omöjligt, dådetta ställer till stora problem. Därför tror jag interiktigt att beräkningar alltidstämmer helt och hållet. De bygger ju på attsystemet alltid skall användas fult ut. Men det trorjag inte blir fallet.Anf. 48 () replik:Herr talman! Det kan vara riktigt att det är svårt attgöra sådana här beräkningar, som naturligtvisbygger på antaganden. De kostnader som anförshär kan lika gärna bli betydligt högre.Vad som saknas i debatten är kommunens ansvar.Tidigare fanns ju s.k. barnsamariter. Men mångakommuner använder sig avhemsamaritkåren -- den personal som finns inomden öppna servicen för hjälp åt äldre -- för att klaratillfälliga bekymmer som föräldrarna har.Jag är fullt medveten om att kommunerna inedskärningstider kanske drar ned på denmöjligheten. Jag tror att man i kommunen böragera för att hitta en stödform som man också i dehär fallen kan använda sig av. Det är möjligt att detinte är det som man direkt borde använda sig av.Men det är bra om det finns någon form avskyddssystem för de unga ensamståendeföräldrarna som ju har en mycket påfrestandesituation.Anf. 49 () replik:Herr talman! nämner det här medhemsamaritkår, som finns in en del kommuner. Jagär medveten om den verksamheten, och jag tror attden är bra. Men i en del andra kommuner har manlöst det på andra sätt för att avlasta familjer --oavsett om man är ensamstående eller ingår i entvåpartsfamilj.Som enskild förälder -- om jag går till mig själv -- ärjag emellertid inte beredd att lämna mitt barn till enperson som jag inte känner, en person som mittbarn aldrig har varit i kontakt med. Jag vet ocksåatt den frågan i många kommuner lyfts framav föräldrar.Hemsamaritkåren fungerar bra för de familjer somhar regelbunden kontakt med kåren. Men vid deenstaka tillfällen då man får sådana problem skulle behöva anlita en nära anhörig, somfarmor eller mormor, för att få hjälp medavlastningen vid sjukdom -- det gäller även vidutnyttjande av föräldraförsäkringen på annat sätt --tror jag inte att kåren alltid är lämpligast. Jag troratt det skulle vara mycket lättare om reglernakunde mjukas upp så att familjen själv, vid enstakatillfällen, kunde överlåta rätten till ,framför allt med tanke på ensamstående föräldrar,oftast unga tjejer, som är hårt utsatta.Förste vice talmannen anmälde att att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik.Anf. 50 ():Herr talman! Jag börjar känna mig som en raspiggammal skiva. I denna talarstol har jag vid fleratillfällen tagit upp regler i våra system och lagar somdiskriminerar homosexuella.Återigen har vi här ett utskottsbetänkande där manviftar bort en fråga som i allra högsta grad rör justhomosexuella par med barn. Vad är då felaktigt? kan en förälder, med hemmaboende barn, somär sammanboende med en person av annat könöverlåta rätten till sina dagar med tillfälligföräldrapenning till den personen. Om man somförälder, med hemmaboende barn, bor tillsammansmed person av samma kön, får man inte göra det.Jag skulle vilja ställa en fråga till utskottetsledamöter -- oavsett partifärg. Är det rimligt attgöra en sådan åtskillnad? Hur stämmer det överensmed det uttalande som gjorde att denhomosexuella samlevnadsformen är en fulltacceptabel och från samhällets synpunkt godtagbarform för samlevnad?Man kan också diskutera vilka lösningar som ärtänkbara. Den ''lilla'' lösningen skulle kunna varaatt utskottet säger: Det här är en orimligdiskriminering av homosexuella när det gäller derasbehov av att kunna lösa omvårdnadsfrågan vidbarns sjukdom och att man föreslår en ändringgenom att ta bort orden ''under äktenskapsliknandeformer'' vid en formulering.Den ''stora'' lösningen, som tar uppi sitt anförande ger alla föräldrar en störremöjlighet att välja vem som skall vara hemma närbarnet är sjukt och man själv inte kan stannahemma. Den lösningen vore i slutändan, tycker jag,den allra bästa.Mot den s.k. lilla lösningen har jag inte kunnat hittanågra allvarliga invändningar, t.ex. att det skullevara stora kostnader förknippade med detta. Jagtycker att det här är en rättvisefråga, och jag ärförvånad över att utskottet i princip bara har viftatbort frågan. Det vore därför mycket intressant attfå ett svar från utskottsledamöterna.I utskottets betänkande sägs det attRiksförsäkringsverket räknat fram att det skullekosta mellan 105 till . Precissom , ifrågasätter jag starkt densiffran. Det skulle bygga på att föräldrar, med detnuvarande systemet, inte skulle vara hemma medsina barn när de är sjuka. Jag tror inte att så ärfallet, därför att föräldrar ofta inte kan göra detvalet . Siffran är alltså en oerhört osäkersådan. Det skulle vara intressant om en myndighetkunde göra en djupdykning på det här området föratt exempelvis utröna hur ofta man kan finnapersoner som gratis tar hand om barn . Det ärnämligen däri som skillnaden i kostnader skulleligga.I utskottets betänkande sägs det att man inte villbehandla frågan om de homosexuella på grund avatt en utredning arbetar med partnerskapsfrågan.Jag har tidigare betecknat den utredningen som ensoptunna. Alla frågor i denna kammare som berörhomosexuella hänvisas till denna utredning, trotsatt direktiven för utredningen inte är sådana ochtrots att den här typen av frågor på ett antalområden inte heller berörs.Låt mig ta ett exempel för att visa att denhänvisning som utskottet gör inte är helt rätt. Detgäller de homosexuella par som inte har för avsiktatt registrera sitt partnerskap -- om vi nu fårregistrerat partnerskap för homosexuella -- mensom bara vill bo samman. Någon av dem hardessutom ett barn. Frågor i och med det kommerinte att lösas. Jag gör då återkoppling till det somjag sagt tidigare. Är det rimligt att en ensamståendeförälder, som bor tillsammans med person av annatkön kan överlåta rätten till sin tillfälligaföräldrapenning till denna person, medan enensamstående förälder som bor tillsammans medperson av samma kön inte kan det? Jag ser inte vadsom är rim och reson i det resonemanget, och jagväntar med spänning på svaret från utskottetsledamöter.Anf. 51 () replik:Herr talman! Jag vill meddela att jag ochVänsterpartiet också står bakom den motion som ärväckt med anledning av detta. Det här är ju enpolitisk och inte en ekonomisk fråga.Anf. 52 ():Herr talman! Jag tänker svara på . I vad mån svaret kommer att gillas, vågar jaginte yttra mig om.Motionen är ju inte ny, och man kan, som KentCarlsson gör, tycka att till Parterskapsutredningenslängs allt. Men vi har den praxisen här i ,att när en utredning pågår företar man sig iutskotten inte gärna några förändringar av den lagsom styr olika verksamheter. Man avvaktar i ställetaktuell utredning. Vi har också fått osstillkännagivet att regler försocialförsäkringslagstiftning också skall undersökasi samband med , vilketalltså har legat till grund för att vi inte tagit någraandra initiativ i den här frågan.Det kan också vara så, att man i den tidigarelagskrivningen inte beaktat detta på grund av när dessa lagar skrevs inte hade en tanke på atten sådan situation skulle kunna uppstå. Jag vet intenär tänker presentera sittförslag -- tidpunkten har ju skjutits fram. Men detfinns all anledning att studera förslaget för att se omman tar upp den här frågan.Vi har förutsatt att de motioner som väcks iriksdagen med anledning av de homosexuellassituation går till utredningen för beaktande. Därförhar vi i utskottet med de skrivningar som är gjordaavstyrkt motionen.Skälen till barntillsynsförsäkringen, som skulle blien förändrad version av föräldraförsäkringen, ärdesamma som jag anförde när jag replikeradeUlrica Messing.Anf. 53 ():Herr talman! Det är klart att jag inte är nöjd medsvaret.När det gäller formfrågan säger attså länge sittande utredning pågår gör vi i riksdageningenting åt det. Jag brukar ta ett exempel sommotbevisar ett sådant talesätt.För ungefär sedan beslutade dennariksdag -- trots att en utredning pågår angåendestraffsystemet -- att förändra den villkorligafrigivningen från våra fängelser. Det var en litennätt reform som kostar skattebetalarna ett belopp istorleksordningen . Då fannsdet pengar. Man struntade också i att det pågick enutredningen. Men när det, som i den här frågan, iprincip inte kostar någonting och det är tveksamtom den utredning som man hänvisar till ens skallbeakta frågan, kryper man bakom utredningen.Jag skulle vilja höra från om det idenna sakfråga är rimligt att göra denna åtskillnadmellan ensamstående heterosexuella föräldrar medsambo och ensamstående homosexuella föräldrarmed sambo.Den förändringen skulle socialförsäkringsutskottetha kunnat göra. Det är det jag kallar den lillalösningen. Den kostar i princip ingenting; det är enytterst liten summa som skulle kunna drabbaskattebetalarna.Det är principiellt viktigt att utgå från det uttalandesom har gjort, dvs. att vi accepterar denhär samlevnadsformen och därmed inte skall godtanågon diskriminering. Vi har t.o.m. i kammarenantagit en antidiskrimineringslag för ett par årsedan.Jag vill gärna veta vilken syn har iprincipfrågan. Det skulle givetvis också varaintressant att höra vad de andra partierna tycker.Anf. 54 ():Herr talman! Lagens begränsningar har tillkommitför att inte alltför många skall kunna få del av dehär förmånerna. Det är ett begränsningssystem,som också finns i många andra avsocialförsäkringslagarna, när det gäller att ta del aversättningar. Det är alltså en begränsad grupp somkan få del av ersättningarna. Det är samma systemför barnbidraget, som går till vårdnadshavaren.Om man börjar röra i systemet vet man inte vilkaeffekter det får. Det är det som har legat bakomutskottets skrivning att frågan behöver utredas i ettvidare perspektiv, när en grundregel skall ändras isocialförsäkringssystemet. Det handlar om vemsom skall vara mottagare av olika ersättningar ochförmåner. Det är inte helt enkelt.Jag kan förstå att man i det enskilda fallet tycker attdet är mycket märkligt att en sådan här förändringinte görs. Vi har också ambitionen att inte försvåraadministrationen av de här försäkringarna. Detmåste finnas ett klart och entydigt regelverk, så atträtt förmån går till rätt mottagare.Jag kan också förstå att man tycker att vi är mycketbyråkratiska som inte vill göra en förändring i justdet här enskilda fallet, som kan verkabehjärtansvärt.Vi tror att det kan vara en fördel omPartnerskapsutredningen -- och även , isamband med ett eventuellt beslut --klarlägger sin syn på hur ett homosexuelltförhållande skall bedömas. I sambolagen har mankunnat rätta till en del av de bekymmer somtidigare fanns. Men det kan alltid finnasförhållanden mellan människor som det är svårt attlagreglera, eftersom det kräver förändringar isystemen som inte var tänkta.Anf. 55 ():Herr talman! Jag inser att den stora lösningen --dvs. att ge föräldrar, par eller ensamstående, fullrätt att fritt överlåta ersättning till i princip vem somhelst -- kan leda till kostnader och merarbete ochatt det noggrant måste utredas hur ett sådantsystem skall utformas. Jag tror inte att kostnadenskulle bli överdrivet stor. I princip finns denkostnaden , genom att vi tvingar inframför allt ensamstående föräldrar i en situationdär de bara kan välja att själva stanna hemma förvård av barn.När det gäller den lilla lösningen tror jag uppriktigtsagt inte på argument. Det ärgrötargumentet, som är att minsta lilla förändringskulle innebära mycket krångel och medföra andrakrav. Det är ett argument som man tar fram närman inte har något annat.Jag skulle kunna förstå detta, om en heterosexuellensamstående förälder inte hade möjlighet attöverlåta rätten till ersättning till sambon, dvs. omvillkoren var likvärdiga mellan den ensamståendeheterosexuelle och den ensamståendehomosexuelle. Så är det inte , utan det görs enmycket tydlig åtskillnad. Vi ger större möjlighet förden heterosexuella mamman eller pappan som bortillsammans med en person av ett annat kön än förden förälder som är homosexuell och bortillsammans med en person av samma kön.Den här åtskillnaden mellan olikasamlevnadsformer är rent diskriminerande. Jag kaninte se varför man inte skulle kunna göra enförändring i lagstiftningen . Det handlar om enytterst liten grupp, men det är oerhört viktigtprincipiellt sett.Slutligen vill jag ta upp frågan omPartnerskapsutredningen. Jag har kallat den försoptunnan, därför att vi hänvisar i princip allt dit.Dess främsta uppgift är att utreda om det skallinföras en partnerskapslag, ungefär på samma sättsom äktenskapslagstiftningen för heterosexuella.Precis som bland heterosexuella kommer det attfinnas en oerhört stor grupp homosexuella sombara sammanbor. De kommer att finnas även om vifår en partnerskapslag. Jag vet inte om vi får ensådan, då det har varit sådana fördröjningar.Det här är alltså inte en fråga förPartnerskapsutredningen. Det är snarare en frågaför att ta ställning till här och . Dethandlar om vilken grundinställning man har. Jagmåste tyvärr notera att det inte verkar finnas någonvilja att undanröja den här diskrimineringen och attdet hos andra i den här kammaren finns enbristande vilja att tala om var de står.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 7 §. )7 § Anslag till skatteförvaltningen, m.m.Föredrogsskatteutskottets betänkande1992/93:SkU22 Anslag till skatteförvaltningen,m.m. 1992/93:100 delvis).Anf. 56 ():Herr talman! Av de tolv reservationer som ärfogade till det betänkande som nubehandlar svarar vi socialdemokrater för fyra.De här fyra reservationerna betecknar vi inom vårtparti som mycket viktiga. Med dem vill vi bidra tillatt förhindra något som allt fler människorupplever som ett undergrävande av den allmännasamhällsmoralen, som sker genom den växandeekonomiska brottsligheten.För tre veckor sedan behandlade denekonomiska brottsligheten i samband med anslagettill polisväsendet. I det sammanhanget redogjordevår talesman på ett utförligt sättför vår syn på den ekonomiska brottslighetensutbredning och skadeverkningar för såväl enskildasom samhället i stort. Han gjorde det dock tyvärrför döva öron.Man kan fråga sig vad det är som ligger bakom deborgerliga partiernas ointresse att bekämpa denekonomiska brottsligheten. Är det möjligtvis så attni anser att det här är en utprägladsocialdemokratisk fråga och att ekobrotten baradrabbar staten och inte enskilda individer?Om det senaste stämmer, har ni fel. Denekonomiska brottsligheten snedvriderkonkurrensförhållanden, och därmed hotas ocksåen sund marknadsekonomi. De enskildaindividerna drabbas i allra högsta grad, somskattebetalare, som anställda, som konsumenteroch som hederliga företagare.Lindbeckkommissionens resultat ser ni med storförkärlek som en bibel i ert politiska arbete, menett förslag från kommissionen förbiser nimedvetet -- eller är det omedvetet? Kommissionenföreslår nämligen bl.a. att kampen mot denekonomiska brottsligheten effektiviseras, så attbeslutade skatter i ökad utsträckning faktisktbetalas in.Den ansträngda samhällsekonomin, därstatsskulden snart tenderar att passera 1 biljonkronor -- det är ett svindlande belopp -- försöker nibota med besparingar. Det kommer aldrig attlyckas. De problemen kan man bara lösa med bådebesparingar och ökade inkomster till statskassan.Jag kan glädja er med att jag här och icke harför avsikt att plädera för några inkomstökningar tillstatskassan genom skattehöjningar. Däremotpläderar jag för vårt förslag i vår reservation omytterligare till Riksskatteverketför utökning av antalet tjänster samt utbildning avskatterevisorer.För närvarande är ca 1 000 av skattemyndighetens11 000 årsarbetskrafter avsatta för revision. Avdessa arbetar eller 100 revisorer medskattebrott. Enligt vår uppfattning är det för småresurser, och ledningen för myndigheten framfördeockså vid utskottets hearing farhågor för att detknappa anslaget kunde komma att medföraytterligare en minskning av den offensivakontrollverksamheten, och då inom bekämpandetav den ekonomiska brottsligheten. Det är ytterstallvarligt.I betänkandet framhåller ni att det är av vikt attskatteförvaltningen håller tillbaka kostnaderna istörsta möjliga utsträckning och gör nödvändigarationaliseringar och omprioriteringar. Jag måstedärför fråga K.-G. , som är utskottetstalesman: Hur skall skatteförvaltningen kunna göradet som ni titt och tätt kommer medåtgärder som har motsatt effekt? Jag kan peka påflera sådana åtgärder.Vid vår hearing med ledningen förRiksskatteverket ställdes från ledningens sida ettklart uttalat krav på att man inte skulle införa någotreparationsavdrag mot fastighetsskatten som entillfällig stimulansåtgärd i det s.k. ROT-programmet. I stället ville man ha en annanlösning, t.ex. någon form av bidrag.