prot · GH0943 · 1993-12-14 00:00:00 — I skallman i princip bara fatta de beslut som rör samtligadomstolar, medan de beslut som rör enskildadomstolar skall fattas av berörd domstol själv.Ingen har påstått att detta kommer att leda tillnågra stora kostnadsbesparingar på kort sikt.Erfarenheten visar dock att om man lägger utansvaret för verksamhet, och även decentraliserarbudgetansvaret, leder det till högrekostnadsmedvetande och därigenom äventill besparingar och kostnadseffektivitet. Det är detsom åsyftas med decentralisering i det härsammanhanget.Anf. 198 ()replik:Värderade talman! Att budgetansvaretdecentraliseras innebär väl ingen förändring. Jagförutsätter att det inte finns någon domstol som intemåste visa ansvar för den budget som berörförvaltningen. Jag hade hoppats att ChristelAnderberg skulle ge mig svar på den fråga jagställde, nämligen hur hon anser att den härpropositionen är ett exempel på att man flyttar framrättsstatens position. Det tycker jag ärhuvudpoängen i det som justitieministern harförsökt att få fram när hon har letat efter halmstrånför att besvara propositionen. Hur anser alltsåChristel att propositionen innebär flyttar fram rättsstatens position?Anf. 199 ()replik:Herr talman! Jag rekommenderar reservation nr 3till läsning och begrundan.Anf. 200 ():Herr talman! Mycket har ju sagts om det här lillabetänkandet. Man bör ändå tillfoga något.Vi har kritiserat propositionen bl.a. på grund av attJohan Hirschfeldt har uppdraget att utredaverksamheten och ännu inte är färdig med sittuppdrag. Varför är det så bråttom att redan den 1januari 1994 förändra verkets styrelse så sompropositionen föreslår? Jag skulle vilja uttrycka detsom att det här är den första spiken i kistan på lagenom styrelserepresentation för arbetstagare somkom 1973.Men det är inte nog med det, de fackliga representanterna försvinnermed detta förslag den offentliga insynen. Detinnebär att möjligheter att utserepresentanter i styrelsen också försvinner. Detkommer att bli ett domarkollegium som skallansvara för hela verksamheten. kort och gott att det skall vara precis som envanlig bolagsstyrelse med en verkställande direktöri ledningen.Herr talman! Liksom har jag varitdelaktig i styrelserepresentation och vet vilkabekymmer som kan uppstå om intepersonalrepresentanterna från början får vara medi resonemangen. Jag tror att det är oerhört viktigtatt vi tar det under övervägande när vi i morgontrycker på de berömda knappar vi har framför oss.Christel sade också att propositionen ärför framtiden. Är det framtiden förett domarstyrande rättsväsende i gemen, eller vadär det fråga om? Varför är det så bråttom? Jag harfull förståelse för att det finns ideologiska skillnadermellan regeringen och facket. Därom råder ingentvekan. och jag och några till varpå en träff som anordnade iJönköping. Där fanns inga motsättningar mellanTCO-S och . De var fullt införstådda med vaddetta skulle innebära för deras del. De kom inte i åtnjutande av den insynsom de har . De var oerhört bekymrade. Intenog med det; de var ännu mer bekymrade över attde tappade en kunnig generaldirektör som på grundav förslaget begärde sin avgång från verket. Det ärbeklagligt att regeringen inte lyssnade mer på vadsom sades i de kretsarna innan de ladepropositionen. Då hade den inte lagts, det är jagövertygad om.Med det, herr talman, yrkar jag bifall tillreservation nr 3 och avslag på nr 1 och 2.Anf. 201 ():Herr talman! Jag tackar för att jag fått ordet än engång.Jag känner behov av att klara ut att ett bifall tilldenna proposition inte innebär någondecentralisering inom domstolsväsendet.Decentraliseringsfrågorna sköts ju i helt annanordning. har ju i annat sammanhanggivit möjlighet till decentralisering av budgetfrågor.Det finns ett stort antal tingsrätter ochandra domstolar som är budgetmyndigheter ochsköter sin egen verksamhet. Det finns inget i denhär propositionen som innebär detta. För övrigtfinns det hos regeringen förslag fråndomstolsverket på olika decentraliseringsåtgärdersom kan innebära att biträdespersonalen gesutökade möjligheter att handlägga ärenden avenklare beskaffenhet som upptar domartid.Domartiden kan då ägnas åt väsentliga dömandefrågor.Detta ligger regeringen på. Det vore bättre att manägnade sig åt att ordna de förhållandena än attsyssla med det här tämligen metafysiska förslagetom hur domarstolar skall administreras. 202 ():Herr talman! tycker att vi har bråttom.Den Hirschfeldtska utredningen om domstolarnasoch domarnas ställning inför 2000-talet avser ju intedet rent förvaltningsmässiga planet. Om man nubeslutar om den här begränsade omdaningen avDomstolsverket föregriper man på intet sättutredningen, oavsett vad den kommer fram till isinom tid.En styrelse med lekmän, intresserepresentanteroch riksdagsmän har mycket begränsadebefogenheter. På papperet kan det se ut som omdetta leder till ett mycket stort inflytande, men irealiteten är det inte så.Jag redogjorde tidigare för alla de olika former avfaktisk, reell insyn, möjligheter till styrning,påverkan och kontroll, som kommer att finnas ävenmed detta förslag. Jag tror inte att vi behöver varaså oroliga på den punkten.De fackliga representanterna har självfallet kvarsin möjlighet att påverka verksamheten ochdomstolarnas administration, enligt den vanligaarbetsrättsliga medbestämmandelagstiftningen.Men insynen behöver inte ske i den formen att manhar representanter i styrelsen, vilket åtminstoneJUSEK för sin del har accepterat. Då kan jag interiktigt förstå varför TCO inte skulle kunna göra detför kanslipersonalens räkning.Anf. 203 ():Herr talman! Jag tycker ändå att det hade varitmera riktigt att invänta om domstolarnas ställning inför 2000-talet.Christel pratade om framtiden, menhastigt och lustigt gick hon tillbaka nästan tillforntiden -- då var det inte så bråttom längre. Jagmenar att det hade varit riktigt om justitieministernoch regeringen hade avvaktat med propositionentills hade talat om hur han såg pådet hela.Jag vill ändå konstatera att fackliga och officiellarepresentanter har bidragit positivt till styrelsensmedverkan och arbete -- allt enligtDomstolsverkets egen utsago. Vi kan inte bortsefrån att dessa representanter har bidragit.Christel citerar propositionen och sägeratt de fackliga representanterna kan utövapåverkan enligt medbestämmandelagen. Ja, mende kan inte längre göra det i styrelsen. Där är deuteslutna från . De kan alltså inteutöva den påverkan som är nödvändig för att derassyn på saker och ting skall kunna tas upp till debattpå ett vettigt sätt.Anf. 204 ():Herr talman! Det finns naturligtvis ideologiskaskillnader mellan syn på de härfrågorna och den borgerliga regeringens och minsyn på dem.Det sägs i propositionen attintresserepresentationen, dvs. avarbetsmarknadens parter nominerade ledamöter,avskaffas i vissa myndighetsstyrelser. Det kan varaett värdefullt tillskott till myndighetensledningskompetens att utnyttja rådgivande organeller referensgrupper i ledning av verksamheten.Enligt regeringens mening utgör detta ett fullgottalternativ för myndigheten, om den vill ta till varaden obestridliga kompetens som finns inomfackliga kretsar, utan att för den skull låta defackliga intressena vara representerade i styrelsen.Så ser vi på den frågan.Anf. 205 ():Herr talman! Än en gång citerade ChristelAnderberg propositionen. Det är klart att man tillviss del kan utnyttja kunskapen hos de härmänniskorna i referensgrupper, men det blir ingetreellt resultat av det. För att det skall kunna bli det,måste de vara aktivt medverkande i styrelsearbetet.Det är det vi socialdemokrater eftersträvar. Låt ossför all del inte ta bort den möjlighet somarbetstagare har att representera i de styrelser somändå finns!Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut skulle fattas . )15 § Sjöfartspolitiska åtgärderFöredrogstrafikutskottets betänkande1993/94:TU7 Sjöfartspolitiska åtgärder (prop.1993/94:69).Anf. 206 ():Herr talman! Jag vill börja med att ge litet berömför sakligheten i proposition 69, som utskottetbehandlat i detta betänkande. Berömmet gällerredovisningen av regeringens och riksdagenshandläggning av frågor kring sjöfartspolitiken. Låtmig, herr talman, gå igenom regeringens olika tureri handläggningen av regeringens sjöfartspolitik.I regeringens första proposition, 1991/92:38, ominriktningen av den ekonomiska politiken, anmälderegeringen att den tänkte föreslå att detår 1988 beslutade rederistödet skulle avskaffas ochersättas med ett svenskt internationelltfartygsregister.I april 1992 beslöt att fr.o.m. den 1 juli1992 avskaffa det rederistöd som hadebeslutat om 1988. I den proposition som dåföranledde riksdagsbeslutet anmäldes också attregeringen skulle föreläggariksdagen ett förslag om nya förutsättningar för densvenska sjöfarten. Något sådant förslag kom aldrig.I december 1992 beslöt att rederistödetskulle återinföras. Beslutet innebar att det undervåren 1992 avvecklade rederistödet återinfördes ioförändrad omfattning vad gäller återbetalningenav sjömansskatten, men enbart fram tillhalvårsskiftet 1993.I beslutet ställde sig också bakom deöverväganden som enligt regeringen talade för attresultatet av rationaliseringsavtalet, som träffadesmellan parterna på sjöarbetsmarknaden, skulleutvärderas , innan beslutfattades om en mera permanent insats från statenssida till förmån för rederinäringen.Vi socialdemokrater sade då att det praktiskt tagetär omöjligt att utvärdera ett avtal endast ett halvårefter det att det undertecknats. Jag måste säga attdet hedrar att man påden korta tid som svunnit sedan avtalet trädde ikraft kunnat redovisa kostnadsbesparingar, tillminst och i många fall mer än det sparmål somställts upp om besparingar motsvarande 15 %.Det har varit betydligt svårare att hitintills kunnaredovisa några motsvarande besparingsåtgärder påmaskin- och fartygsbefälssidan, trots att deras lönerutgör en betydande del -- -- av fartygensbemanningskostnader.Vi socialdemokrater har hävdat attkortsiktig sjöfartspolitik, som under de senasteåren har varit regeringslinjen, bidragit till entillbakagång för svensk sjöfartsnäring. Ipropositionen redovisas tillbakagången.Antalet fartyg som har varit stödberättigade i frågaom återbetalning av skatt och sociala avgifter harmellan 1991 och ingången av 1993 minskat med 40fartyg. Antalet ombordanställda har under sammatid minskat med över 300 personer.Denna minskning beror till största delen på attantalet svenska fartyg som seglar underinternationellt flagg markant har ökat under desenaste två åren.Även om regeringen nu avfärdar tidigareställningstaganden om införande av ett svensktinternationellt fartygsregister är man mycket oklarom målen för den svenska sjöfartspolitiken. Mantalar om att kan komma att få iuppdrag att föreslå en sänkning av den nuvarandeminimibemanningen. Man talar också om att nåytterligare i fråga om rationaliseringar i avtaletmellan ochpersonalorganisationerna, i synnerhet vad gällermaskin- och fartygsbefälen.Jag måste fråga utskottets representanter, som nuställer sig bakom propositionen och som jag vetbåde har erfarenhet och kunnande när det gällersjöfartsnäringen: Tror ni inte att regeringen och nihär i som har ställt upp bakomregeringens kortsiktiga turer och helomvändningarockså har skuld i den rådande situationen? Bordeni inte ha tagit på er ett större ansvar för att skapamer långsiktiga spelregler för den svenskasjöfartspolitiken?Har ni inte tänkt på att den utflaggning som harskett till stor del beror påregeringens velande? Tror ni inte att det att manhittills inte har lyckats uppnå överenskommelsenmellan redarsidan och befälssidan beror på attregering och riksdag inte har haft någon långsiktiginriktning?Ingen vet hur utvecklingen kommer att gestalta sig,oavsett överenskommelser i avtal, eftersomregering och riksdag kan fortsätta sin halvårslångasjöfartspolitik och ändra förutsättningarna försjöfartsnäringen.Från vår sida har vi motsatt oss ettinförande av ett svenskt internationelltfartygsregister, därför att ett sådant förfarande ärorättvist för de anställda ombord. Vi har hela tidenhävdat att man, så länge det inte går att nånågorlunda likvärdiga förhållanden i fråga om deninternationella handelssjöfarten, får arbeta medåterbetalningar av sjömansskatter och reduceringav socialavgifter.Herr talman! Vi socialdemokrater har fogat trereservationer till utskottsbetänkandet. Med tankepå den kortsiktiga sjöfartspolitiken, som blivitregeringens kännetecken och som innebär att såvälantalet svenskflaggade fartyg som svenskfartygsbesättning minskar, återkommer vi medkravet att sjöfartspolitiken måste få en betydligtmer långsiktig inriktning. Med tanke på att ensatsning på sjöfarten innebär stora och långsiktigainvesteringar måste man få långsiktiga garantierfrån regeringens sida om vilka regler som skallgälla.Vi tycker inte heller att regering och riksdag skallavgöra hur stor besättningen skall vara på ett fartygeller att man skall få stöd enbart för en vissminimibemanning. Det måste vara fartygetskondition, fraktslag och fraktturer som äravgörande. Det är nödvändigt att fastställa en vissminimibemanning på fartygen för att säkerställa deombordanställdas arbetstider och för att det är riskatt sjösäkerheten sätts ur spel med liten bemanningpå fartygen.Vi tycker också att nuvarande regler är krångliganär det gäller återbetalning till redarna av inbetaldasjömansskatter och de ombordanställdas socialaavgifter.Med de erfarenheter som vi nu har av systemetborde man kunna hitta enklare regler. Man skulleexempelvis kunna reducera inbetalningen avsociala avgifter och skatter med det belopp somskall återbetalas till redarna och sedan göra en årligslutredovisning. Detta borde man kunna se över.Herr talman! Socialdemokraterna har fogat trereservationer till detta betänkande. I syfte attbespara kammaren litet tid nöjer jag mig med attyrka bifall till reservationerna nr 1 och 2.Anf. 207 ():Herr talman! betänkande TU7 omsjöfartspolitiska åtgärder skulle man kunnabeskriva med ett talesätt: Sent skall syndarenvakna.Den borgerliga regeringen har fördröjt och förhalatmöjligheterna för svensk sjöfart att expandera ochtillfredsställa många industrier här i . Dethar rått en osäkerhet. I dettabetänkande ser vi inte heller något tecken på denlångsiktighet som hela näringen har ställt upp påoch velat ha.Från näringens sida har man föreslagit att desjöfartspolitiska åtgärderna skall sättas in och attdet inte skall vara fråga om minimibesättningar.När det gäller förslaget om minimibesättningen,som förespråkas i betänkande och proposition, kanjag säga att jag ställde en fråga tillkommunikationsministern här i kammaren. T.o.m.han aviserade att man måste ta hänsyn till omnågon vill utföra serviceåtgärder ombord under dentid fartyget är i drift. Det skulle bespara redarnastora belopp jämfört med om de måste läggafartygen i docka eller på varv. Det här varkommunikationsministern helt införstådd med.Men trafikutskottets borgerliga majoritet var heltoförstående i denna fråga.Detta gör att det fortfarande råder en vissosäkerhet för sjöfartsnäringen. Det är en näringsom är av stor vikt för svensk handelspolitik, bådeinrikes och utrikes.Rederistödet kan inte, som varinne på, enbart utgå med hänsyn tillminimibemanningen och sjösäkerheten. Om manläser betänkandet ser man att det finns motsägelser.Jag skall inte gå in på dem. Den som vill läsabetänkandet kan läsa på s. 7 och 8 och se vad delarav utskottet tycker i dessa frågor. Det finnsmotsägelser om när sjöfartspolitiskt stöd skallkunna utgå.Herr talman! Med detta vill jag yrka bifall till denmeningsyttring som jag har fogat till dettabetänkande. Det innebär att jag yrkar bifall till densocialdemokratiska reservationen nr 2, mom. 2.Anf. 208 TOM ():Herr talman! Så har vi då fått ett register, ettinternationellt register, men inte ett svensktinternationellt register.Förhoppningen om en ny svensk sjöfartspolitikstrandade vid förra höstens krisuppgörelse. Dåomintetgjordes den lösning som efter dansktmönster hade kunnat innebära en förnyelse av densvenska handelsflottan. får vi i stället enfortsättning av den tidigare subventionspolitiken.Den svenskägda flottan har aldrig varit så stor ochmodern som , men den är inte svensk. Den seglarunder afrikanska och asiatiska republikers flaggor,eftersom vi här i denna kammare inte har haftförmågan att ge realistiska arbetsvillkor för enviktig näringsgren.Därmed har jag också svarat hurjag ser på långsiktigheten i den här politiken.Sjöfolksförbundet lyckades med sin kampanj. Detkan man gratulera dem till. Det var en engageraddebatt. Man sade: ''Ingen apartheid i svenskabåtar''. I stället blev det inga svenska båtar. 280stora oceangående svenska skepp existerar inte iSjöfolksförbundets värld. Någotbemanningsproblem finns inte. Svenskfackföreningsrörelse har skapat den bästa avvärldar, som så ofta tidigare.Men har man det -- egentligen? Den starka ochlivskraftiga delen av svensk rederinäring drivs ut urlandet. Det är knappast till gagn förSjöfolksförbundets medlemmar, och det ärknappast till gagn för mäklare, skeppshandlare,konsulter och andra som är beroende av att vi haren svensk handelsflotta.Hur går det med resten av flottan då? Den skall istället leva med statliga subventioner. Som endaland i väljer den lösningen, iden fåfänga förhoppningen att alla andra länderskall ändra sin politik. Men det är inte längre såmånga ute i som tror på den svenskamodellen. Det är länge sedan var ettföregångsland dit man for för att hämta inspirationoch för att hitta lösningar.Socialdemokraterna konstaterar i sin reservationatt sjöfartspolitiken nu är en fortsättning på denföregående regeringens politik. Det är sakligtkorrekt, och det är också det som är problemet.Man har lyckats förhindra den planeradeomläggningen och förespråkar i stället mersubventioner på mera lånade pengar. Som ettresultat av denna föga framtidsinriktadesocialdemokratiska näringspolitik ger svenskastaten stöd till en gammalsandbåt i Mälarfart. Spåren borde förskräcka.Under decennier har gett subventioner till handelsflotta som skulle trygga det strategiskatransportbehovet. Omoderna och orationella båtarbehölls i skattesubventionerad trafik. Men heladenna flotta befanns vara oduglig för sin uppgift närbehov väl uppstod. Transporterna ner till Gulfenfick lösas med annat tonnage häromåret.Våra behov i är inte desamma som behoveni , men resultatet av subventionerna blirdetsamma. Med en genomsnittsålder på ärden svenskflaggade handelsflottan en av deäldsta i världen. Subventionsberoendet skaparingen framtidstro, och den välbehövligaföryngringen kommer inte till stånd.Med ett skattesubventionerat, föråldrat ochöverbemannat tonnage skall svenska redare nuförsöka konkurrera på en hård marknad. Detkommer inte att lyckas. Det har aldrig någonsinlyckats. Och det är fjärran från den industripolitiksom varit framgångsrik i Sverige.Herr talman! Detta är en osund politik, men den ärresultatet av en krisuppgörelse. Jag yrkar därförbifall till propositionen.Anf. 209 ()replik:Herr talman! Tom nämnde dansksjöfartspolitik. För mig lät det först som spansksjöfartspolitik. Jag tycker dock att det är ungefärsamma sak.Hela näringen tycker att ett stöd är oerhört viktigt.Det är helt obegripligt att ett parti i ,, tycker att det är helt oväsentligt medett sjöfartspolitiskt stöd till den svenskasjöfartsnäringen. Jag förstår inte vem manegentligen slår vakt om. Är det befälsförbundensom är absolut viktigast? Tom hyllarframför allt den amerikanska rederinäringen. Denkänner jag till mycket litet om. Den sjöfartsnäringsom finns i och de redare som tycker att detskulle vara mycket bra med ett sjöfartspolitiskt stödbryr han sig inte om. Näringen här är oerhört viktigur ett sjöfartspolitiskt perspektiv.Tom säger själv att han verkligen talar försjöfarten. Frågan är dock om han talar för sin egenintresseorganisation eller om han talar för helanäringen. Jag tycker att det låter som om TomHeyman slår vakt om sin egen intresseorganisationoch inte näringen i dess helhet. Det är beklagligt. Ifackliga sammanhang brukar jag slåss för denfackliga delen. Det skäms jag inte för. Men jagbrukar tala om det. Om Tom slåss försjöbefälens räkning och över huvud taget inte bryrsig om sjöfartspolitiken, vore det klädsamt om hansade det. Eller om det är av rent ideologiska skälsom Tom är så avvisande inför ettsjöfartspolitiskt stöd, vore det också klädsamt omhan talade om det här i kammaren. Det vore bättreän det hymlande som kommer från moderat håll,och i synnerhet från Tom . Det är attbeklaga, herr talman.Anf. 210 TOM () replik:Herr talman! Jag begriper inte riktigt anklagelsernaom att jag skulle företräda någonintresseorganisation. Jag har visserligen varitmedlem i , men jaglämnade den . Jag företräder inte detförbundet eller dess medlemmar på något sätt. Jagär intresserad av svensk sjöfart, och jag har sett hurden har förfallit och förslummats i än högre gradunder de senaste åren.Jag förstår inte poängen med resonemanget om endansk eller spansk lösning. I det här fallet var deten dansk lösning. För har den inneburiten bra utveckling både för redarna, för deombordanställda och väl att märka även för detdanska sjöfolket.När det gäller subventioner är det dess värre så attde som får subventioner ofta tycker att det ärmycket bra att få subventioner, medan de som intefår subventioner ofta tycker att det är bra att maninte delar ut subventioner. Jag förstår ärligt talatinte idén med att vi skall låna upp pengar i den taktsom vi gör och låta våra barn,barnbarn och kanske t.o.m. barnbarnsbarn betalaföljderna av dagens subventionsrullning. HarSocialdemokraterna rum för alla dessa utgifter i sinbudget?Anf. 211 ()replik:Herr talman! Det här har blivit en mycketbesynnerlig debatt. Tom gnäller överallting i betänkandet och i propositionen. Ändåställer han upp på dem. Det kan verkligenifrågasättas.Sedan började Tom tala om att detsjöfartspolitiska stöd som vi nu lämnar skall betalasav våra barn och barnbarn. Då blir det ännu meraabsurt. Vi talar om att staten lånar pengar tillett arbetsmarknadspolitiskt stöd. Det rör sig om ettantal miljarder kronor. Om man läser detbetänkande vi nu diskuterar finner man att det härrör sig om några miljoner. Då kommer saken i etthelt annat läge. Tom borde ta sig enordentlig funderare. I vilket sammanhang lånarman mest pengar som kommer att drabba våra barnoch barnbarn? Tom och moderaternaborde rimligtvis föra en helt annan politik när detgäller andra ärenden. De borde inte haka upp sigpå några i ett sjöfartspolitiskt stöd.Anf. 212 TOM () replik:Herr talman! Den totala kostnaden för det härstödet är nästan , om man dåräknar in den kommunalskatt som utbetalas frånstaten till kommunerna, även om den aldriginbetalas.Jag är ledsen att jag tidigare frågade omSocialdemokraterna har dessa pengar. Det var enfelsägning. Det gällde ju . Vi ärsedan tidigare vana vid att det enligt Vänsterpartietalltid finns obegränsat med pengar för vilkaändamål det än vara månde.Anf. 213 ()replik:Herr talman! Tom började med attbeklaga att man inte har kunnat ge svensksjöfartsnäring en långsiktig inriktning under denhär tiden. Ja, ni kan beklaga det, men ifrånSocialdemokraternas sida har vi ställt upp. Redan iapril 1992 lade vi fram ett förslag om en meralångsiktig inriktning. Men det avvisades av denborgerliga riksdagsmajoriteten och Ny demokrati.Sedan ondgjorde sig Tom över 1988 årsbeslut. Men det var ju först då det vände försjöfartsnäringen. Det var efter det beslutet somman började få hem svenskflaggade fartyg. Det varefter det beslutet redarna började göranyinvesteringar och började segla med nya,svenskflaggade fartyg.Jag tycker att vi kan vara stolta över det initiativ vitog då här i , med återbetalning avsjömansskatterna och en reducering av de socialaavgifterna. Man kan ifrågasätta om dettaegentligen är ett statligt stöd. Det är bara enåterbetalning av de avgifter som man hoptjänarunder tid då man har sin verksamhet förlagdutanför gränser.