prot · GG0963 · 1993-02-17 00:00:00 — Är man beredd att gå och in göranedskrivningar av aktiekapitalet helt eller delvis föratt på det sättet förhindra att vi sedan får endiskussion om att vissa personer har tjänat oerhörtstora pengar på det statliga bankstödet?Förekommer det resonemang och funderingarinom regeringen om att ytterligare underlätta förutländska banker att komma in i ochkanske t.o.m. köpa upp hela svenskabankkontorssystem?Anf. 21 Statsrådet ():Fru talman! Jag är inte beredd att ge någon prognosöver den slutliga ramen för statens åtagande ellerde slutliga kostnaderna för staten. Det går inte avflera skäl. Ramen som sådan påverkas inte bara avsituationen i de olika instituten utanockså av den ekonomiska utvecklingen. Dettapåverkar belastningen på de finansiellainstitutionerna och därmed också omfattningen aveventuella statliga åtaganden. Vi vet inte hellervilka lösningar som kommer att bli aktuella och ivad mån vi har en situation där nuvarande ägarekan tillskjuta kapital. Det är således svårt attfastställa den totala ramen. Den skall i sigbegränsas så långt det är möjligt. Sedan gäller detför oss att se till att så långt möjligt på olika sättkunna återvinna vad som har satsats. Det innebäratt den slutliga kostnaden kommer att bli lägre änramen för åtagandena. Men det är svårt att säga hurmycket lägre den kommer att bli. Jag vill lämnadetta resonemang eftersom det inte gåratt göra någon bedömning av volymen.Som jag har sagt tidigare pågår ingaförhandlingar med S-E-Banken. Det finns ingaövervägande från vare sig min eller regeringens sidaom vilken lösning som skall väljas efter den analyssom skall göras över situationen i S-E-Banken.Vi diskuterar nu huruvida det är motiverat med ochfinns behov av statligt stöd. När det svaret har gettsskall det göras en ytterligare analys, som jaginledningsvis sade. kan man inte säganågonting.Jag vill slå fast det som har sagts ibankstödspropositionen och som jag vid fleratillfällen har sagt, nämligen att det är självklart attdet inte finns några garantier för aktiekapitalet ellerför eviga förlagslån i enlighet med vad riksdagenhar beslutat. Det finns inte några garantier. Det ärockså självklart att det existerande kapitalet iföretaget i första hand skall tas i anspråk innanstatens stöd kommer in.När det gäller utländska bankers möjligheter attkomma in på den svenska marknaden har vi gjortdet som jag anser behövs för att skapa sådanamöjligheter. Med tanke på situationen i ärdet snarare en fråga om intresse. I den mån vi ärinvolverade i att försöka sälja hela eller delar avbanker har vi självfallet ingenting emot attutländska ägare kommer in på den svenskamarknaden.Anf. 22 ():Fru talman! Statsrådet har angett att ramen förstödet ligger på 67,5 miljarder, som dock inteutgör någon budgetbelastning. Då vill jag för detförsta fråga: Kan statsrådet uppskatta hur stor denhittillsvarande budgetbelastningen är?För det andra: Statsrådet sade att existerandekapital i första hand skall tas i anspråk, dvs. attägarna skall ta sitt ansvar. Då vill jag fråga: När detgäller t.ex. S-E-banken, är statsrådet villig attdiskutera krav på förbud mot aktieutdelning, kravpå utförsäljning av delar av verksamheten -- alltsåinte kärnverksamheten, utan andra delar -- ochkrav på riktade nyemissioner?För det tredje: Hur bedömer statsrådet påståendetatt vissa banker ägnar sig åt att så att säga realiseraförluster för att de skall få ytterligare medel frånden s.k. bankakuten?Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! Jag hinner inte nu under debattensgång göra någon exakt beräkning avutbetalningarna. Den slutliga kostnaden är enannan sak än de utbetalningar som har gjorts,vilka -- grovt uppskattat -- rör sig om istorleksordning hälften av beloppet.När det gäller de krav som kan ställas hänvisar jagtill bankstödspropositionen. Det vore orimligt attinnan det ens har inletts diskussioner med någon avde tre banker som har sagts kunna komma i frågaför bankstöd ange vilka krav som skall ställas i detenskilda fallet. Det är fullkomligt omöjligt, särskiltsom vi formellt inte tar ställning till behovet avstöd. Det är en fråga som först får avgöras, vilketskall ske . Därefter skall det göras enanalys av det enskilda institutet, som visar vilkaåtgärder som kan bli aktuella. Jag hoppas att LarsBäckström respekterar att vi inte kan hahypotetiska diskussioner om de enskilda fallen häri kammaren.Beträffande diskussionen om huruvida bankernasnabbt realiserar stora förluster för att få mer stöd,skulle detta ju vara kontraproduktivt. Jag har svårtatt tro att det skulle ske systematiskt. Det skulle vii så fall märka. Dessutom skulle de nuvarandeägarna belastas betydligt hårdare, eftersom deraskapital i större utsträckning gick förlorat. Då blevförutsättningarna för att klara verksamheten utanett statligt stöd, som kan vara omfattande, mindre.Jag ser alltså få motiv för någonting sådant. Trotsallt tror jag på någon form av rationellt handlande,speciellt efter erfarenheterna från andra hälften av80-talet.Överläggningen var härmed avslutad.Meddelande om samlad voteringTalmannen meddelade att de på dagensföredragningslista upptagna utskottsbetänkandenaskulle avgöras i ett sammanhang efter avslutaddebatt.6 § Nordiskt samarbeteFöredrogsutrikesutskottets betänkande1992/93:UU9 Nordiskt samarbete (redog.1992/93:Nr 1).Talmannen meddelade att miljöminister () i samband med behandlingen avdetta ärende skulle besvara interpellation1992/93:69 av () om den nordiskainfrastrukturen.Anf. 24 i (s):Fru talman! Som också framgår av utskottetsbetänkande finns det en glädjande samsy mellanpartierna och mellan regeringen ochparlamentarikerna om det nordiska samarbetetsökade vikt. Detta samarbete måste byggas ut om denordiska länderna skall kunna tillvaratagemensamma intressen i det integrerade Europa.För bara var det emellertid mångasom uttalade sig med stor skepsis och pessimism omdet nordiska samarbetets framtid. Det nordiskasamarbetet hade sett sina bästa dagar, och vi var påväg in i en situation där det nordiska skulle förtvinaoch stelna -- för att citera en känd affärstidning.Europa skulle svälja oss med hull och hår, ochnordisk kultur och särart skulle bli ett minne blott.Så sent som 1991 befarade att bara degoda middagarna med våra grannar skulle bli kvar.I dag vet vi bättre, och det gör vi efter ingåendedebatt och noggrann prövning. Vi vet att detnordiska samarbetet måste finnas kvar och måsteutvecklas även . Vi har också genom ensärskild artikel i fått försäkringar omatt så kan ske. Att det nordiska samarbetet kanbedrivas även i en situation där flera nordiskaländer är med i EG, men något land står utanför,har ju de gångna 20 åren med Danmarksmedlemskap i redan visat. Det beror alltså påoss själva när det gäller att bestämma både innehålloch nivå i det nordiska har också för sin del genomgått enintressant utveckling . Denhar till en del bestått i en ökad insikt ochövertygelse bland rådets medlemmar om att detnordiska samarbetet kan lämna viktiga bidrag fortsatt integration och ökatparlamentarikerinflytande i . Rådetsmedlemmar har därför agerat i den riktningen.Den förändrade politiska situationen i Östeuropahar för rådets del inneburit större möjligheter tillett parlamentarikersamarbete med länderna runtÖstersjön. De baltiska staternas pånyttfödelse harinneburit att nya samarbetspartner ochsamarbetsområden har uppstått, där rådet bl.a. harkunnat stå som förebild för den sedangrundade baltiska parlamentariska församlingen.Rådet har fört vidare initiativ till enparlamentarisk och tillsammansmed grannarna runt gjort den till en årligföreteelse. Det är självklart att de nordiskaparlamenten tillsammans med det ryskaparlamentet skall göra en aktiv insats för att sökaundanröja de hot mot mänskligt liv sommiljöförstöringen i Barents havs-området utgör,men också för att tillvarata de rikautvecklingsmöjligheter som finns i det området.Rådets verksamhet har förändrats även internt. Förnågra år sedan föreslog rådet att statsministrarnaskulle spela en aktivare roll i det nordiskasamarbetet, och så sker . Det kommer att geökad stadga och kanske också ökad status åt detnordiska samarbetet.Rådet ville också ha ett närmare samarbete mellande nordiska utrikes- och utrikeshandelsministrarnaför att möjliggöra en samlad nordisk dialog ocksåinom utrikesoch säkerhetspolitiken. Det varnärmast ett tabubelagt område, då vi hade en annansäkerhetspolitisk situation i och i världen.Detta önskemål har tillgodosetts.Ordförandelandets utrikesminister lämnar en fylligredogörelse för utrikespolitiska frågor, som rådetsedan diskuterar i plenum. Denna modell prövadesför första gången höst och den slog väl ut.Rådet har vidare föreslagit att det skall hållas tvåsessioner för att arbetet skall kunna göraseffektivare, vilket också regeringarna haraccepterat.Denna ökade vikt som tillmäts Nordiska rådetsarbete tar sig också uttrycket att parlamentarikernaoch regeringen är överens om att i huvudämnet fördebatten vid nästa session, somhålls i , skall bli den fråga som plågar denordiska länderna mest , nämligen denväxande arbetslösheten. kommer somordförande på ministersidan att inleda dendebatten.Rådet har begärt och kommer att få ett störreinflytande över den nordiska budgeten. Rådet harinvänt mot ett utredningsförslag om attregeringarna formellt inte längre skulle ingå sommedlemmar i rådet. Detta har regeringarna tagitfasta på och kvarstår därför som formellasamarbetsparter i rådet. Detta ger möjlighet till agerande som är överlägset andraliknande internationella parlamentariskasammanslutningar som t.ex. Europeiskaparlamentet.Dessa exempel kan ses som framgångar för detnordiska parlamentarikersamarbetet, men ocksåsom uttryck för att regeringarna i oavsettpartifärg lägger vikt vid det politiska samarbetesom sker i rådet. Detta skapar en stabil plattformför nordiska insatser även i det europeiskasamarbetet.Hand i hand med förbättringar på det nordiskaplanet bör följa en effektivisering av riksdagenseget arbete med nordiska frågor. I enfempartimotion har medlemmar i rådetssvenska delegation föreslagit olika åtgärderi det syftet. De bör enligt motionärerna bl.a. syftatill en bättre uppföljning i av derekommendationer som rådet har antagit.Ordföranden i den svenska ,, ställde under en sessionföljande fråga till mig: Kan du tala om för mig hurmånga av de enhälligt antagnarekommendationerna i som har letttill beslut i parlamenten? Det kunde jag inte, ochskyllde på att jag var ny i sammanhanget. Jagfrågade veteranerna -- några sitter här -- men dehade heller inte något svar på frågan.Detta är en brist i det nordiska samarbetet. Deinitiativ som tas är väldigt illa förankrade påhemmaplan, och ingen känner någon skyldighet attfölja upp besluten. Om vi skall få någon stil på dethär och effektivitet i arbetet, är det nödvändigt attbåde parlamentarikerna och regeringen -- dåkanske främst samarbetsministern -- tar på sig dettaansvar.De förslag som har framförts i motionen ger ocksåuttryck för den allmänna uppfattningen i , att det nordiska samarbetet skall vara en deli det europeiska samarbetet, eller annorlundauttryckt: De nordiska ländernas behov av samrådoch samordning för att hävda gemensammaintressen i det europeiska samarbetet bör vad gällerdet formella samarbetet -- möten, konferenserosv. -- ske inom ram. Då går detemellertid inte att använda den fortfarande ganskatröga och otidsenliga organisationsstruktur som kännetecknar , utan då måste denordiska EES- och EG-parlamentarikerna självabestämma vilka samarbetsformer de har behov av,varefter dessa former ges uttrymme i . Det ger stora fördelar både vad gäller EES-och EG-parlamentarikernas arbetsbelastning ochnär det gäller att minska misstänksamheten frånandra EFTA- och sida om ett nordisktfraktionsbetonat samarbete. Det är bättre attinrymma det i en väl etableradsamarbetsform som den i Nordiska rådet.Om vi isolerar oss och inte relaterar vårt nordiskasamarbete till den dynamiska utvecklingen iEuropa, först då, fru talman, är risken stor att detnordiska samarbetet går in i stagnation ochbetydelselöshet.Även om jag måste överskrida taletiden något villjag uttrycka förhoppningen att deninterpellationsdebatt som snart bryter loss inte skallförta intrycket av denna glädjande samsyn, trots attvi har litet olika uppfattningar om hur dennasamsyn skall komma till praktiskt uttryck.Anf. 25 ():Fru talman! Framtiden tillhör det europeiskasamarbetet. Det är det europeiska engagemangetsom är nyckeln till vår nordiska framtid. När nuockså , och har ansökt ommedlemskap i och förhandlingarna harpåbörjats, kan man säga att har tagit ettförsta steg in i det övriga Europa.Vilken roll skall då det nordiska samarbetet ha i det nya integrerade somvi nu ser växa fram?Vid session i ochi och 1992 har lagts fram förslagsom medför stora förändringar i det nordiskasamarbetets innehåll och organisation, och somockså syftar till att göra rådet mer aktivt ocheffektivt.Det är nödvändigt att förändra formerna för detnordiska samarbetet, former som harstelnat och blivit för byråkratiska. Det är därförpositivt att de nordiska statsministrarna får ett ökatansvar för samordning och genomförande avsamarbetsprinciper och riktlinjer i de nationellaparlamenten.Även parlamentarikernas politiska inflytande överdet nordiska samarbetet bör stärkas. Under alltförmånga år har projekt efter projekt diskuterats ochambitiösa uttalanden har gjorts, men väldigt litethar hänt. talade också här omnödvändigheten att så sker.Den förändrade politiska situationen i har,fru talman, skapat förutsättningar för de nordiskaländerna att välja samma integrationspolitiskalösningar, vilket ger oss en möjlighet att nyskapaäven det nordiska samarbetet. IBornholmsdeklarationen slog de nordiskastatsministrarna fast sitt gemensamma intresse attdelta i ett utbyggt utrikespolitiskt,säkerhetspolitiskt och ekonomiskt samarbete iEuropa.Som en följd av utvecklingen i Central- ochÖsteuropa har säkerhetsbegreppet vidgats. Detomfattar nu även t.ex. ekonomi, miljö ochmänskliga rättigheter. De största säkerhetspolitiskariskerna förorsakas av de etniska ochnationella motsättningarna i och av detalltmer kritiska ekonomiska läget.Dessa faktorer har redan lett till ett starkt nordisktengagemang och samarbete med EG inom ramenför ESK-processen. Det är viktigt att de nordiskaländerna lämnar sitt bidrag till att tryggademokratin och skapa en ekonomiskt bärkraftigutveckling i . Men detta kan vi klara endasti samverkan med EG.I det ökade regionala samarbete som vi nu ser växafram i vår närhet har de nordiska länderna redan engiven roll. Detta samarbete med de europeiskainstitutionerna kommer att berika också dettraditionella nordiska samarbetet inom ram. Jag tänker då närmast på det etableradesamarbetet inom , det baltiskainvesteringsprogrammet, Nordiska ministerrådetsarbetsprogram för och ochNordiska investeringsbanken. Av stort värde ärnaturligtvis också samarbetet mellan och det bildade Baltiska rådet.I januari i år undertecknades en deklaration mellanSverige, , och EG om samarbete iBarentsregionen. Det nya samarbetet har fåttnamnet Barents Euro-Arktiska råd och skalldiskutera frågor som rör miljö, ekonomi, teknik,vetenskap och infrastruktur. Ävenurbefolkningsfrågor, mänskliga kontakter,kulturella förbindelser och turism kommer att tasupp i rådet. kommer att medverka iden särskilda som bildas förregionernas Europa.Skapandet av ett ömsesidigt givande och varaktigtsamarbete över Storkalotten kommer också attbidra till fortsatt stabilitet i vårt norra närområde.Utmaningarna på är enorma. Därråder en miljöförstöring som nästan saknarmotsvarighet på andra håll i , och en oerhörtstark militär dominans, som förhoppningsvis kanbrytas genom övergång till ett mer civilt samhälle.De stora resurser som krävs för detta och för attförbättra miljön finns inte inom regionen. Det ärdärför nödvändigt att sätta in detta samarbete i ettvidare sammanhang, vilket EG:s medverkan ledertill. Därmed skapas också en länk till det övrigaEuropa.Av stor betydelse är även att de nordiska ländernassamverkan globalt och i FN-sammanhang fortsätteroch anpassas till nya globala utmaningar.Fru talman! De allt fastare band som nu äri färd med att knyta med EG ger de nordiskaländerna en unik möjlighet att inte bara bygga utsamarbetet sinsemellan utan också stärka Nordensröst i och i världen.Anf. 26 Miljöminister ():Fru talman! Jag vill gärna understryka vad StenAndersson sade. Av de handlingar som vi harframför oss här i , bl.a.utskottsbetänkanden, framgår att det finns enbetydande samsyn i dessa frågor mellan de olikapolitiska partierna och mellan ochregeringen. Men det finns ändå anledning att ta uppnågra frågor som berör både det som händerrunt omkring oss och det som kommer att bliaktuellt framöver.Det nordiska samarbetet präglas nu väldigt starktav de nya förutsättningar som har skapats genomförändringarna -- för att inte sägaomvälvningarna -- i vår omvärld. Det gäller bådeefter kommunismens kollaps i och efter denekonomiska och politiska integrationen iVästeuropa. och Warszawapaktenhar upplösts. De tre baltiska staterna haråtererövrat sin självständighet i vårt grannskap.Tyskland har enats. Det nordiska samarbetet kannu formas utan de begränsningar som det kallakriget påtvingade oss.Tre nordiska stater -- , och --söker medlemskap i kommande EES-avtalkan komma att träda i kraft redan under detta åroch bl.a. bidra till att tanken om såsomhemmamarknad realiseras. Den nya europeiskaöppenheten och integrationen -- ochdisintegrationen, får jag väl säga -- innebär enutmaning för det nordiska samarbetet. Genomreformer av det nordiska samarbetet mot dennabakgrund kan detta vinna framtida styrka.Under 1992 presenterades det arbete som de femnordiska staternas statsministrar hade beställt avsina personliga representanter. På grundval avframlagda rapporter -- dels av den s.k.Iloniemigruppen, dels av Störegruppen --genomförs nu ett angeläget förnyelsearbete.Som redan har nämnts infördes utrikespolitikenmer aktivt i arbete under fjolåret.Det baltiska investeringsprogrammet för att främjautvecklingen i små och medelstora företagigångsattes och kommer att kunnakanalisera nära som teknisktbistånd till , och . Besluthar fattats om att de nordiskainformationskontoren i , och Vilniusskall fortsätta sin verksamhet åtminstone till 1995.I förslaget till har förutsättningarna förfortsatt nordiskt samarbete säkrats. Sverigesambition är att de inledda förhandlingarna ommedlemskap i skall resultera i en motsvarandeklausul.Ett omfattande samråd har etablerats mellan denordiska staterna inför de förhandlingar ommedlemskap i som och harinlett och som den norska regeringen avser attinleda . Ett fortsatt samråd är naturligtockså under förhandlingarna. Detta innebär ettökat engagemang, inte minst personellt, i nordisktsamarbete såsom ett resultat av EG-förhandlingarna.Regionalpolitiken är ett exempel på ett område därdet finns ett starkt behov av nordiskt samarbete idet som utvecklas. Det arbete som harbedrivits inom ramen för Nordiska ministerrådethar bidragit till att skapa förståelse också inom EGför att det behövs en stark regionalpolitik i våranordiska stater. Även när det gäller exempelvisjordbrukspolitiken finns det ett starkt behov avökat nordiskt samarbete med anledning av deneuropeiska integrationen.På miljöområdet har vi ett vitalt intresse av nordisktsamarbete, exempelvis när det gäller miljökrav förbilavgaser och farliga ämnen av olika slag. Denordiska staterna har också en gemensam strävanatt åstadkomma en minskning av de försurandeutsläpp som utgör ett hot inte minst mot våraviktiga skogstillgångar. Jag vill också passa på attutnyttja detta tillfälle för att uttala stöd för dendanska regeringens strävan att nå enöverenskommelse om införande av en gemensamkoldioxidskatt inom EG. De nordiska länderna,främst och , har ju som bekant envärldsledande ställning på just detta område.Det gränsregionala samarbetet spelar en stor rollinte minst för stora glesbygdsområden.Förutsättningarna för detta samarbete har stärkts,bl.a. genom inrättande av det euroarktiskaBarentsrådet liksom genom ett utökat samarbetekring , vilket redan har nämnts här idiskussionen.Finansministrarna genomför nu en kartläggning avinfrastrukturprojekt som kan påskyndas och som ärav gemensamt nordiskt intresse. Samråd sker ocksåför att lägga en gemensam nordisk plattform infördet möte med ekonomi- och finansministrar i EG-och EFTA-staterna som ordnas för att främjasysselsättningen i , som påstatsministrarnas initiativ inrättades efter sessioneni , arbetar nu för att effektivisera dennordiska samarbetsapparaten. Målet är att öka denpolitiska styrningen och att rationalisera arbetetsåväl i administration som i beslutsorgan.En väsentlig del av det pågående reformarbetetsyftar till att skapa utrymme för en rejäl nysatsningpå kulturområdet. Kulturministrarna lägger framett förslag till riktlinjer för denna politik till rådetssession i . Ett mål är att göraNorden till en utbildnings- ochforskningsgemenskap, bl.a. genom att främjarörligheten för såväl studenter som lärare ochforskare. Utbytesprogrammen NORDPLUS,NORDPLUS-junior och utgör viktigainstrument i detta sammanhang.Sessionen får bl.a. också ta ställning till ett nyttarbetsprogram för livsmedelspolitiken ochändringar i , vilket redan harnämnts. I det nya förslaget till avtal görs klart attrådet får egen kompetens på budgetområdet. Detär en strävan som jag tidigt i hög grad har givituttryck för.De nordiska samarbetsministrarna tog i slutet av1992 initiativ till en ny studie av möjligheterna attgöra TV från alla nordiska länder tillgänglig i helaNorden via satellit. Vi har ju en del dystraerfarenheter från detta område. Men de tekniskaförutsättningarna har förbättrats avsevärt under desenaste tio åren och bl.a. skapat bättre ekonomiskavillkor för ett sådant projekt. Det är den politiskaviljan som kommer att avgöra om detta TV-samarbete, som skulle kunna medverka till bättreömsesidig språkförståelse och ökatinformationsutbyte, kan komma till stånd. Det ärmin förhoppning att ett nordiskt TV-samarbeteskall få ett brett stöd i den svenska riksdagen.Det noteras ofta att nordiskt samarbete inte kanvara ett alternativ till ett vidare europeiskt ochinternationellt samarbete. Minst lika uppenbart äratt ett vidare europeiskt samarbete inte kan ersättanordisk samverkan. Jag är övertygad om attnordiskt samarbete kommer att få en ökad tyngdunder kommande år.I samband med rådssessionen i den 1-4 marskommer att överta ordförandeskapet iNordiska ministerrådet. Den svenska regeringenvill bidra till att göra det nordiska samarbetetslagkraftigare. Jag vet att vi kan räkna med ettstarkt stöd för detta i riksdag liksom i enmycket bred medborgaropinion.Det förutsätter dock -- vilket även inne på -- att vi tar seriöst på de beslut somfattas av . Det finns anledning systematiskt än som kanske har skett hittillsfölja upp dessa beslut och vidarerapportera dem tillparlamenten.Från de kretsar som har motsatt sig bygget avvälfärdsstaten förklaras ibland den nordiskasamhällsmodellen vara i stort sett rivningsfärdig.Jag är personligen övertygad om att detta är enfelsyn. Den nordiska samhällsmodellen är enbetydande landvinning i civilisationsprocessen. Detfinns förvisso brister, men vi har nått en bra bit påväg när det gäller att förena frihet och jämlikhet.I de nordiska samhällena betonar vi vikten avcentrala beslut för att främja trygghet ochsolidaritet, som lokalt självstyre ochregional utjämning utgör en grund för folkstyretoch välfärden. Bl.a. genom att ge alla människormöjlighet till utbildning och kompetensutvecklingmed utbyggda informationsmöjligheter ochkommunikationer liksom genom en aktivmiljöpolitik söker vi skapa förutsättningar för enuthållig utveckling.Det är inte genom att rasera denna samhällsmodellsom vi kan vinna folkligt stöd för ett vidareinternationellt samarbete.