prot · GG09117 · 1993-05-27 00:00:00 — Som jag uppfattade det när vi hadeutfrågning i socialutskottet var nästan helaSjukvårdssverige kritiskt till det här och kunde inteförstå det.De brev man får ute ifrån fältet är ungefär som detsom kom från vårdcentralen i , därpersonalen sade: med vårdcentralerfungerar utomordenligt bra. Vi protesterar därför mot det förslag tillförändringar inför husläkarreformen somframlagts. Det ger inget helhetsperspektiv ochinget områdesansvar, och kostnaderna ökar, sägerman.En centerpartist som är verksam i området ochordförande i distriktsnämnden i , harskrivit ett öppet brev där hon säger: Låt oss självafå bestämma hur vi vill ha det med vår primärvård.Vi behöver inga husläkare. Vi behöver välfungerande team i primärvården. Slå inte söndernågot som fungerar mycket bra.Ungefär så här låter reaktionerna ute på fältet. Menenfalden består inte enbart i utmaningen avsjukvårdsopinionen landet runt. Enfalden omfattarockså husläkarförslaget i sak och den människosynsom det representerar. Jag skall något komma in påhur jag ser på det.Här ger regeringen och därmed riksdagennationellt lagstöd åt en grundtrygghet som alla ilandet får och som gäller ett åtagande att få gå husläkare. Det stadgas i 9 §. Men mödravård,barnhälsovård, hemsjukvård, rehabilitering, dvs.all annan primärvård, får om nu antarförslaget inget nationellt lagstöd, utan det blirfrivilligt; det är upp till varje landsting att förhandlafram att denna verksamhet förverkligas. Här tyckerjag att husläkaridéns gammalmodighet avslöjas, BoKönberg. Här ger man nationellt stöd åt en insatsi sjukvården, medan all annan verksamhet lämnasdärhän -- det blir frivilligt för landstingen att ordnadetta. Detsamma gäller befolknings- ochområdesansvaret, som inte heller får något lagstöd.Vi fick en föredragning av ett antal ledamöter somhade varit på besök i . En hälsningskickades med därifrån, nämligen: Överge intebefolknings- och planeringsansvaret! Övergå intetill en efterfrågestyrd vård! Det var hälsningen. Detär det vi gör här . Och dessutom släpper man viaden fria etableringen kostnadskontrollen. Det blirsom jag ser det en dyrare form än det alternativ somSocialdemokraterna står för, nämligen frivilliglistning för dem som så vill -- därmed skulle manklara samma sak.Men jag har förstått att regeringens utgångspunktär ideologisk -- det stora problem som ideologernainom regeringen ser är att vi har ett s.k.sjukvårdsmonopol. Man anser att det är det som ärfelet, och då leds tanken till näringspolitik, och detär i den ekonomisk-näringspolitiska världen somregeringens husläkarorganisation har hamnat.Men -- märk väl! -- det blir näringsfrihet bara för enyrkesgrupp, för läkarna. De andrayrkeskategorierna, som gör lika viktiga insatser,begåvas inte med en särskild lag om näringsfrihet!Det skvallrar, tycker jag, om den människosyn somligger bakom de här texterna och lagparagraferna.Vilka krafter släpper man fram när man lyfter framekonomin på det här sättet? En antydan kan vi fånär vi ser på konsekvenserna i länslandsting. Här har det moderatledda landstingetbeslutat om en husläkarreform -- jag vet inte omden skall vara i gång eller den 1juli 1994. Läkarna skall gå till privata vårdbolag.Går de inte dit skall de gå till landstingetsvårdbolag. Här sägs ingenting om de andra delarnaav primärvården.När det här blev känt av människorna i ett områdehär i protesterade de och sade: Men vivill ju ha mödravård och barnhälsovård. Om jag ärkorrekt informerad fattade då ett nyttbeslut, där man sade att det får finnas mödra- ochbarnhälsovård, om befolkningen i området såönskar. Man häpnar när man hör på vilket sättfrågorna hanteras här i !Jag har arbetat i i ett par år.Vi tycker att vi hyggligt har ringat in de brister ochrevor i välfärden som finns för en mycket gömd ochglömd grupp människor.Vi tror att det psykiska lidandet kan minskas omman bygger ut en social dimension och germänniskor anpassad sysselsättning, anpassatboende och bättre öppen vård inom psykiatrin.Detta är ju miltals ifrån det som talar om,nämligen att man skall ta in anbud och på försök haprivat psykiatrisk vård. Frågan är om Bo Könbergskall skriva en proposition som bygger påPsykiatriutredningens förslag eller på Lédelsnyliberala yra här i Stockholm.Nu sprids alltså oron bland personalen i Stockholmsläns landsting -- av förståeliga skäl. Det har uppståtten diskussion. Distriktssköterskorna säger: Vi villbilda en egen organisation för övrig primärvård,eftersom vi blir ställda åt sidan.Då blir distriktsläkarna arga och säger tilldistriktssköterskorna: Ni är egoistiska. Ni skall juvara tillsammans med oss.Så är nu diskussionen i full gång. Krafter släppsloss, som man i förväg inte riktigt har tänkt sig.Vad funderar folksjälen mer över?Kulturjournalisten, , skrev iExpressen att de pengar som de privata husläkarnanu får skall täcka undersökningar, typ röntgen ochbakterieodling. Detta bekostas av sjukhusenmed allmänna medel. Då frågar man sig om dekommer att ta alla prover. Kommer de att ta allaröntgenbilder?Det är en mycket skör tråd som det här förslagetvilar på. Ajabaja, den dag som det kommer ut av ekonomiska skäl gör missar när det gällerdiagnostik och inte klarar av att hålla kvaliteten.Kulturskribenten skriver vidare: En snabbräkningger då följande utslag à la Bo Söderstensterminologi: Lättbehandlade patienter, oftastyngre, lika med närande människor.Svårbehandlade och sjuka patienter, oftast äldre,lika med tärande människor.Man är alltså rädd för att det blir för mycket av detekonomiska synsättet i sådana här viktiga frågor.Det här visar hur husläkarreformen egentligenberör grundtankarna i den generellavälfärdspolitiken, som ju innehåller bådesolidariska överväganden och etiska principer. Dethär djupliggande perspektivet kanske vi glömmerbort. En dansk filosofiprofessor som heter har i sin bok människosyn ivården fångat den här idésynen i välfärdspolitiken.Han skiljer nämligen mellan social solidaritet ochsocial förståelse. Social förståelse menar han är atthjälpa människor när de har hamnat i nöd ochlidande. Social solidaritet menar han är attförebygga och förändra de mekanismer i samhälletsom i onödan leder till lidande och sjukdom.Det är precis den djupa princip som BengtWesterberg så fint stod och talade för här iriksdagen för sedan, när vi antog LSS-reformen, som gäller de funktionshindrade. Dethandlar om det här djupare synsättet, dvs. att intebara låta folk ramla ner, utan göra ändringar iomvärlden och därmed få bättre möjligheter tillutveckling. Detta förde man in för den här gruppenmänniskor. Men det drar man, som jag ser det, nuundan, eftersom befolknings- och områdesansvaretinte finns med. Husläkarförslaget är i det härdjupare förhållningssättet till människors samhällelitet illavarslande.Jag frågar mig: Var finns den analys som visar attbristerna i dagens primärvård är så stora och svåraatt den här systemförändringen behövergenomföras? Var finns dokumentationen över atthela svenska folket längtar efter den här reformen,som tror? Jag tror inte alls att UllaOrring tolkar folksjälen. Möjligtvis har hon läst invalhandboken, men det är en viss skillnad mellanFolkpartiets valhandbok och det sommänniskosjälen står för.Jag vill ta upp en fråga med . Den haren demokratisk dimension. Den här reformen togsfram från en departementspromemoria, utanparlamentarisk medverkan. Är en förändring påväg inom regeringen? Skall vi få uppleva att ettantal viktiga reformer genomförs utan någonparlamentarisk medverkan? Skall den sakligaanalys som vi är vana vid i svensk parlamentarisminte få plats? Jag ställer dessa frågor eftersom enmycket stor principfråga för hälso- och sjukvårdennu signaleras, nämligen hur man skall gå vidaremed etableringen av läkare. Detta utreds tydligeninternt i en departementspromemoria.För sedan gick ut och sadeatt den framtida regionalpolitiken inte skulleformas genom parlamentarisk medverkan, utan detskulle finnas några råd som han plockar ihop. Kandet vara meningen att vi skall få djupamotsättningar både i sakfrågor och i de härdemokratiska formfrågorna?Nog märks det i sjukvårdspolitiken att vi har enregering som består av fyra politiska partier somhar olika uppfattningar om stort och smått i hälso-och sjukvården. Jag moraliserar inte. Jag barakonstaterar detta. Regeringen har svårt att driva ensammanhållen sjukvårdspolitik.I dag skall vi ta ställning till husläkarpropositionen.Samtidigt är en utredning på gång om hälso- ochsjukvården . I den finns parlamentarikermed. Jag tackar för det. Där utreds olika modellerför finansiering och organisation. Det finns enprioriteringsutredning, och Psykiatriutredningenskall beredas. kikar påchefsläkarorganisationen etc. Var finnssammanhållningen? Jag har tidigare frågat varför man drog ut husläkeriet, varför detinte fick finnas med i den samlade bilden ochhelheten.Jag ser det också som att det kommer att blistyrande för den kommande Sjukvårdsutredningenom nu tar ställning tillhusläkarpropositionen. Genom att man bestämmeratt skall vara finansiär kan manknappast säga att det skall vara rent bord närSjukvårdsutredningen ser på finansieringen ochorganisationen. Den ståndpunkten kommerSocialdemokraterna att inta.Det har ställts frågor om hur Socialdemokraternakommer att göra med den här reformen om viskulle komma till makten. Det är klart attSocialdemokraterna inte kan riva upp alla beslut.Det går inte. Däremot har vi sagt att det kan blinödvändigt att rätta till systemförändringar, attgöra korrigeringar i de system som vi inte anser ärbra.Om det finns områden där vi tycker att regeringenhar tappat sin verklighetskompass, kanSocialdemokraterna behöva hjälpa de borgerligaatt återupptäcka det självklara här i livet. Nog haren del självklarheter inte fått komma med när detgäller husläkarreformen. Det får då bli en prövningvid ett eventuellt maktskifte hur sådanakorrigeringar skall göras i framtiden.Med detta, fru talman, står jag självfallet bakomsamtliga s-reservationer, men yrkar bifall tillreservationerna nr 1, 2, 7, 8 och 10.Anf. 23 (nyd) replik:Fru talman! Med den egendomliga debattordningsom råder -- jag har blivit placerad på niondeplats -- får jag tydligen inte delta. Jag får bara rättatill fel, och det skall jag göra.Vi har förhandlat både med representanter förFolkpartiet och Ny demokrati.Anf. 24 Statsrådet ():Fru talman! Det var ett omfattande anförande somBo Holmberg höll. Det innehöll många olika saker.Jag skall försöka kommentera några av dem, somdet finns särskild anledning att ta upp.Jag börjar med den fråga som rörde regeringenssvårighet att driva en sammanhållensjukvårdspolitik. Den tycktes basera sig på kritikenatt vi ägnar oss åt ett intensivt reformarbete påsjukvårdsområdet. Det är ingenting somregeringen skäms över. Det är någonting somregeringen är stolt över.Vi är stolta över att vi har varit med om att se till attvi fick en drastisk minskning av sjukvårds- ochoperationsköerna. Vi är stolta över den propositionom husläkare som vi nu lägger fram, och vi är gladaöver att vi på en mängd områden -- varav BoHolmberg har räknat upp några -- håller på att tafram material, ofta i parlamentariska former, för attfå bättre underlag för den framtidasjukvårdspolitiken på 2000-talet.Det gläder mig också för primärvårdens ochsvenska folkets skull att nu äravsevärt mera dämpad än han framstått imassmedierna när detgäller detta med att eventuellt riva upp det beslutsenare som måhända innebär ett bifall tillregeringsförslaget.Jag är inte förvånad, herr talman, att så är fallet,eftersom det nog inte hade varit så bra förSocialdemokraterna att gå till val på frågan om ettavskaffande av medborgarnas möjlighet till en egenläkare. Politiskt skulle jag dock inte ha det minstaemot att detta var en valplattform förSocialdemokraterna val. Men med tankepå behovet av arbetsro inom primärvården tyckerjag att det är bra att nu dämpar nerdet tidigare mullrandet högst betydligt.Bo Holmberg återkommer till det somSocialdemokraterna ofta framför, nämligen atthusläkartanken är en 15--idé. Han harfel på den punkten. Idén är mycket äldre än så, ochdet är inte så konstigt. Idén är ju så självklar i ochmed att det finns ett stort värde i att ha en personligkontakt i stället för att gång på gång behöva träffanya och okända personer.Om tycker att idéer automatiskt blirsämre ju äldre de är, får han fortsätta med kritiseraförslaget -- som alltså är ännu äldre än somframgick här.Ert huvudangrepp består tydligen också i attpartierna i inte skulle vara sånöjda med vårt förslag. Jag vill då peka på att manfrån sida har önskat enlagreglering på flera av de här punkterna. Såvitt jagförstår kommer förslag ochSocialdemokraternas reservationer inte attleda till den lagreglering som efterlysts frånflertalet, eller kanske t.o.m. från alla, partier inomLandstingsförbundet.Anf. 25 BO () replik:Herr talman! Jag kan bara konstatera att det finnsen majoritet -- från vänster till höger -- iLandstingsförbundet som är för en kompromiss iden här frågan. Också Socialdemokraterna ställersig bakom en sådan kompromiss. Men detta räckerinte för regeringen. Därför utmanar man nusjukvårdsopinionen på den punkten. Samtidigtmöter man betydande motsättningar från i principalla personalorganisationer.Den föreslagna husläkarreformen, ,har således en mycket svag ställningopinionsmässigt. Vidare har reformen inte alls denförankring som man önskar att sjukvårdspolitiskareformer skall ha, och det beklagar jag.Jag kritiserar regeringen för att den saknar ensammanhållen sjukvårdspolitik. Det verkar ju varaså, att man överlåter på de olika politiska partiernaatt spela på var sin planhalva. spelar påsina frågor och på sina. Men när manskall komma till skott kommer också andra partierin i bilden, och då blir det osammanhängande.Jag har fortfarande svårt att förstå varförregeringen valde att bereda frågan om husläkarevid sidan av den stora hälso- ochsjukvårdsutredningen. säger att denhär frågan är en mycket stor sjukvårdspolitiskfråga, ja, den största -- om jagrätt uppfattat det som sagts. Jag skall inte värderadetta. Om nu tycker så, varför drevsdå husläkarfrågan vid sidan av den parlamentariskamedverkan, den sakliga beredning som den storasjukvårdsutredningen skall göra vad gällerorganisation och finansiering av sjukvården iövrigt?Anf. 26 Statsrådet ():Herr talman! Jag blir inte mera klar över vad somskulle vara osammanhängande i regeringens politikefter att ha lyssnat till, om jag får säga så, BoHolmbergs något osammanhängande redogörelseför vad det osammanhängande skulle bestå i.Möjligen framstår det klarare i nästa omgång.Bo Holmberg ställer en fråga till mig: Varför fickinte den utredning som sysslar med sjukvårdensframtida finansiering också ta ställning till fråganom vi skall ha husläkare i det svenska systemet?Svaret är mycket enkelt. Den utredning som BoHolmberg åberopar har en utomordentligt storuppgift. Det handlar framför allt om denövergripande finansieringen och organisationen avsvensk sjukvård inför nästa sekel. Det handlarockså om de totala ekonomiska behoven inför nästasekel. Att utredningen dessutom skulle ägna sig åtfrågan om hur den första linjens sjukvård skall se utförstår jag inte riktigt.Tre modeller pekas ut i direktiven för hur denframtida finansieringen skall se ut. Alla tre är fulltförenliga med ett husläkarsystem på denna punkt.Anf. 27 BO () replik:Herr talman! Jag skall inte försöka att med merapedagogik motivera varför jag tycker att regeringenhar en osammanhängande sjukvårdspolitik. Istället skall jag konkret ta upp en annan punkt. Detgäller då bristen att skilja ut sjukvårdsutredningenfrån husläkarfrågan. Dessa frågor drivs alltså iseparata fåror.Primär- och sjukhusvården hänger ihop. BoKönberg pekade på en brist i svensk sjukvård,nämligen den alltför stora sjukhusorganisationen.Jag delar den uppfattningen. Om denna sak skallangripas måste det ske parallellt med att frågan omförhållningssättet tas upp när det gällerorganisationen av primärvården. Det gäller alltsåatt göra satsningar och att utveckla ett samarbetemellan sjukhusvård och primärvård beträffandediagnostik, utbildning osv. På det sättet kan vi fåden kvalitativa trygghet i primärvården som hittillssaknats.Jag tror inte att tidsplan förutvecklingen av husläkarorganisationen kommeratt hålla. Personligen tror jag att det i Sverigebehövs en krisuppgörelse mellan regering ochopposition när det gäller att sammanhållet se tillhur en bantning av sjukhusvården kanåstadkommas som en satsning påprimärvården görs.I fråga om denna viktiga och stora uppgift har maninte, som jag ser saken, hållit ihop det hela politisktoch sakligt. Först utreder man ju sjukhusvårdensfinansiering och organisation. kör manfram en husläkarproposition där helhetsgreppetsaknas.Anf. 28 Statsrådet ():Herr talman! Jag vill bara peka på det faktum attde tre modeller som finns i den utredning som BoHolmberg och jag diskuterar är tänkbara för denframtida finansieringen av sjukvården.För det första handlar det om en reformeradlandstingsmodell. För det andra handlar det om attföra över långt större resurser till husläkarna än vadhusläkarna eller primärvården kostar. För dettredje handlar det om ett slags obligatorisksjukvårdsförsäkring.Det är dessa tre alternativ som under GöranRohdes ledning och andraparlamentariker nu diskuterar. På vilket sätt någonav de här tänkbara modellerna skulle påverkasnegativt av ett bra husläkarsystem har jag ännu inteförstått. Jag tror att det blir svårt att förstå omargumenten fortsättningsvis är av samma typ somde argument som framförts i den härdiskussionen.Jag delar uppfattning att vi haranledning se över sjukhusorganisationen i vårtland. Men det är huvudsakligen en uppgift försjukvårdshuvudmännen. Att det skulle vara ennackdel för dem i det sammanhanget att ha en braprimärvård har jag svårt att förstå. Vad vi påriksplanet kan hjälpa till med är framtagningen avolika typer av utredningsmaterial i olikasammanhang. Men att låta alla reformer vänta baraför att man funderar över hur sjukvården skallfinansieras tycker jag vore synd.Precis lika synd hade det varit att avstå från denvårdgaranti som blev en så stor framgång under1992.Anf. 29 () replik:Herr talman! ordförande hade vänligheten att nämna mitt namn isitt anförande. Jag vill returnera den älskvärdhetenoch säga att jag tror att också socialutskottetsordförande läser partiprogram.När det gäller husläkarpropositionen ochallmänhetens önskemål att ha en egen läkare villjag säga att jag själv har stora erfarenheter i detsammanhanget. Inte minst gäller det då det områdesom jag representerar och där jag har varitverksam. Vi har fått uppleva läkarstafetter av olikaslag. Därigenom har mycket raserats i fråga om deprogram för den goda hälsovård som vi har velatgenomföra.Svensk sjuk- och hälsovård är bra, och den blirännu bättre med ett husläkarsystem. Nog är detmärkligt att det i , ett av de läkartätasteländerna, bara är av yrkeskåren som ärverksam inom primärvården. Primärvården är juden främsta frontlinjen. Det är där som man kanmöta människors önskemål och behov.Samarbetet i utskottet inom den borgerligagruppen -- för övrigt har vi också haft diskussionermed Ny demokrati -- har resulterat i det förslag somvi lägger fram. I förslaget säger vi att vi vill att denhär verksamheten skall genomföras och att det skallvara en varaktig kontakt mellan läkare och patient.Anf. 30 BO () replik:Herr talman! Det kan i och för sig anses varamärkligt att vi inte har kommit längre i närdet gäller utbyggd primärvård. Men såvitt jagförstår är detta en fråga som är partipolitisktneutral. Skälen till att man inte har kommit framtillräckligt snabbt är många. Ett mycket viktigt skälhar varit de motsättningar som har funnits inomläkarkåren. Läkarna har ansett att man inomprimärvården kvalitativt sett inte skulle kunnaåstadkomma särskilt mycket som var bra. Innan jagkom in i rikspolitiken har jag själv deltagit idebatter med det temat, som Läkaresällskapetanordnade. Gränsfejd eller samverkan mellansjukhusläkare och primärvårdsdoktorer var etttema som var aktuellt . Man var dåinne i en process där man så småningomaccepterade en utbyggnad av primärvården. Vi fåralla ta till oss av den kritik som kan riktas mot attdet hela inte har gått snabbare.Vi i socialutskottet var eniga om att man skulleutöka läkarutbildningen i . Vi tyckte att detvar en mycket bra metod att se till att fördelningenav läkare över hela landet blev mer rättvis. MenUlla Orring lyckades ju inte övertyga sinapartivänner i utbildningsutskottet att ta sammaställning som vi i socialutskottet hade gjort.Därmed är möjligheten att åstadkomma enrättvisare läkarfördelning försatt, och det innebärframför allt fortsatta försämringar för iförhållande till det övriga landet.Anf 31 () replik:Herr talman! Jag delar uppfattningom en utbyggnad av läkarutbildningen i . Detskulle ha stor betydelse vid rekrytering av läkare tillöppenvården i . Det var ju flera partiersom inte ville gå med på det. Bl.a. var man frånStockholm väldigt rädd att släppa någrautbildningsplatser. Men i det fallet kan kanske BoHolmberg vara med och påverka i framtiden.Arbetet med att införa husläkare är naturligtvis enlång process. Det märkliga är attsocialdemokraterna inte kan ställa upp, nu när vihar kommit så här långt. Det beklagar jag. Om detinte blir en stor gemenskap bakom detta förslag,kommer detta att utgöra ett hinder vidverkställandet av det beslut som jag hoppas att vikommer att fatta. Det har varit en intensiv moteld.Bo Holmberg och jag vet att det är svårt attgenomföra förändringar. De flesta människor villha det som det alltid har varit. Men om man förframtiden vill utveckla en välfärd och en brasjukvård, är husläkarsystemet ett steg på vägen.Anf. 32 BO () replik:Herr talman! vill att jag skall hjälpa tillatt utöka läkarutbildningen i . Men UllaOrring skall inte uppvakta mig. Hon skall i ställetuppvakta den egna ''familjen'', eftersom det varden som inte orkade med det hela. Jag var mycketnöjd över att socialutskottet efter besöket i Umeåkunde enas kring en utökning av läkarutbildningeni Umeå.Socialdemokraterna i socialutskottet lyckades att fåmed sina partivänner i utbildningsutskottet. Om deborgerliga hade agerat på motsvarande sätt, dvs.hade fört socialutskottets stafettpinne vidare, hadedet funnits ett riksdagsbeslut om ytterligare 50utbildningsplatser. Så , uppvakta intemig utan satsa resurserna där de gör bättre nytta:Tala med partivännerna i det egna ledet.Anf. 33 ():Herr talman! Jag vill först yrka bifall till utskottetshemställan och avslag på reservationerna.Jag tycker att socialutskottets ordförandes syn påhur det omfattande förslaget om husläkare harbehandlats i utskottet och kritik mot behandlingensnarare tyder på argumentnöd än på en faktiskbeskrivning av behandlingen i utskottet. Jag villunderstryka att det har varit en mycket konstruktivbehandling av propositionen utifrån innehållet ipropositionen och i de olika motionerna, inkl.motionerna från Ny demokrati. Ny demokratisrepresentant i utskottet har på ettkonstruktivt sätt bidragit till den skrivning somfinns i socialutskottets betänkande. Det är ingetmärkvärdigt med detta. Det är ju på så vis som manarbetar i ett utskott.Herr talman! Grunden och motiven för dettaförslag är ju att sjukvården skall bli bättre genomen bättre primärvård. Detta är det angelägna i dethär sammanhanget. Det innebär inte att vi framfören generell kritik mot den nuvarande sjukvården,men vi anser att med förslagen i propositionen ochi betänkandet kan målsättningarna i hälso- ochsjukvårdslagen bättre uppnås. Vi vill ha en godtillgänglighet, en bättre kontinuitet, en ökadvalfrihet och också en förbättrad kvalitet.Ett viktigt motiv för detta förslag är att man skallstärka patientens ställning. Genom detta förslag fåralla patienter alla möjligheter att välja sin egenhusläkare. Är man inte nöjd med det första valet,kan man byta. I detta ligger faktiskt en totalvalfrihet. Därför är det ur valfrihetsaspekt såutomordentligt svårt att förstå kritiken från bl.a.socialdemokratiskt håll.I och med detta förslag kan kvaliteten inomsjukvården bli bättre.