prot · GH094 · 1993-10-07 00:00:00 — Det kommer att iviss mån bli ett pionjärarbete. Jag kan ändå se vissamöjligheter för denna domstol. Detta är välnågongting som vi kommer att ha möjlighet attfölja, och kanske kan vi på något sätt bidra till attnågra av krigsförbrytarna ändå skall få en mycketsvår situation och någon form av straff.Margareta tar även upp frågan om en resatill . Det är inte alldeles omöjligt. Jag vetatt jag har fått en inbjudan dit . Låt migöverväga den. Jag gjorde en resa till försnart . Det hade väl inte riktigt åsyftadverkan, men jag skall säga till vart jag egentligen helst skulle vilja åka ärKosovo för att om möjligt kunna bidra till att ESKåterfår sin mission till Kosovo, att vi kan bidra tillatt något minska spänningen där.Anf. 13 ():Fru talman! gör stora humanitära insatser iBosnien. Vi står inte efter något land där. Det ärsjälvklart att detta är en bindande plikt för oss. Viser här en katastrof som är den värsta sedan andravärldskriget. Vi har beslutat om dessa insatser medstor enighet, med undantag av Ny demokrati, idenna riksdag, så det är ett i stort sett enigt folkbakom den politiken.Politiskt kan man dock kanske vänta sig litet flerinsatser. har tagit upp här enviktig fråga, nämligen den att vi med en tydligareoch klarare röst borde ge till känna vad viegentligen tycker om det som försiggår i Bosnien,om denna uppdelning av en FN-medlemsstat.Medlarna har sitt jobb, ja, men bör kunnatycka fritt om det som här gäller, att man bryter motESK:s och FN:s principer gentemot enmedlemsstat.Jag hade tänkt ta upp samma fråga som ställdes härnyss om diplomatisk representation i . Detvore ett oerhört viktigt solidariskt beslut för utsattadär. Det vore ett stöd för svenskarna som finnspå plats, och det vore också bra förinformationsinhämtning. Det finns ett tiotal ländersom har ackrediterat ambassadörer på platsen.Varför har inte gjort detta?Anf. 14 Utrikesminister ():Fru talman! Vi har gjort en mängd politiskainsatser. Får jag peka på en som har varit av alldelessärskilt stor betydelse, fastän den har gått tämligenobemärkt förbi. Vi har nämligen fått Makedonienatt respektera FN:s sanktioner. För ungefär treveckor sedan stängdes äntligen gränsen mellanMakedonien och . Detta ärnågonting som svenska ochjag själv har arbetat med hela sommarn i samtalmed och president många andra. Det var i själva verket en mycketbetydelsefull insats. Hade icke detta skett, hade vilöpt risken att hela sanktionsregimen mot hade brakat samman därför att övrigagrannländer inte hade velat ställa upp.När det gäller den diplomatiska representationen iSarajevo: Om det nu blir ett besök där, låt migbehandla den frågan då.Anf. 15 ():Fru talman! Jag vill fråga utrikesministern omSverige kan göra någonting för att häva denkommmunikationsblockad som ju delvismedverkar till genom sitt FN-engagemang. Det ärväldigt viktigt att människorna i och iBosnien i övrigt kan nå ut till omvärlden med sittbudskap. Det skulle krävas en insats för att gevanliga människor tillgång till satellittelefoner ochfaxar till rimliga kostnader.Anf. 16 Utrikesminister ():Fru talman! Jag har också läst om detta. Jag måstesvara i denna fråga att jag faktisktinte har något direkt svar på om vi är engageradeockså på detta område. Vi jobbar, som jag nämndetidigare, med byggandet av bostäder inför vintern.Jag har inget direkt svar på om vi har något på gångpå detta område.Ärligt talat tycker jag också att det låter som att detskulle kunna vara en uppgift för en del enskildaorganisationer att uppmärksamma betydelsen avdetta. Jag har också läst om känslan av isolering iSarajevo och vad det betyder för den allmännastämningen. Jag får ta mig vidare i denna fråga.Mer än så här kan jag inte svara.Anf. 17 HANS ():Fru talman! Jag har några frågor, varav den förstagäller flyktingsituationen. Det rör sig om 3,5miljoner människor som är hemlösa,tvångsförflyttade eller på flykt. Jag undrar vadregeringen är beredd att göra i internationellainstanser, alltså inte när det gäller -- denfrågan har utrikesministern redan svarat på. Vadavser utrikesministern att ta för initiativ iinternationella instanser?Den andra frågan gäller krigsförbrytardomstolen.På vilket sätt agerade regeringen när det gälldesammansättningen av domstolen? Gjordes detnågon extrainsats för att skulle hakunnat bli en av domarna?Den tredje och avslutande frågan gällergrannländerna -- utrikesministern sade någontingom dem. Enligt de rapporter som man har fått iEuroparådet om situationen i grannländerna är detekonomiska läget katastrofalt på grund avsanktionerna. Detta kan i sin tur leda till nyaväpnade konflikter -- det var bra det somutrikesministern sade om Kosovo. Jag undrardärför: Vad vill utrikesministern och regeringengöra för att förebygga situationen i grannländerna,så att det inte blir nya konflikter? Vad kan man göraför insatser för att underlätta situationen förgrannländerna? Detta undergräver nämligensanktionspolitiken.Anf. 18 Utrikesminister talman! pekar på ettväldigt väsentligt dilemma och hur viktigsanktionspolitiken är. Den är ett av deverkningsfulla medel som påverkar regimen iBelgrad, som den naturligtvis också haroönskade konsekvenser. Vi skall inte glömma demånga flyktingar som finns i , 200 000--300 000, som har det mycket svårt på grund avde sanktioner som vi ser som helt nödvändiga.Den stora frågan är att grannstaternas --grannstaterna får ju till en del bära bördan avsanktionspolitiken -- ekonomier försvagas,som deras sociala situation försämras. Pådet sättet ger sanktionspolitiken ett slagsdestabiliserande effekt i hela området. Detta är ettstort dilemma. Jag träffade i NewYork såväl som Rumäniensutrikesministrar, och de tog då naturligtvis uppdetta. Grannländerna förbereder nu en gemensamresolution till , där derasekonomiska och sociala situation tas upp. Dekommer naturligtvis att peka på attVärldssamfundet på något sätt måste ställa upp ochhjälpa till via t.ex. ochInternationella valutafonden. Detta är viktigt.När det gäller domstolens sammansättning fördeSverige fram namn. Hans namn fannsäven med på den s.k. short-list som upprättadesinför valet. Sedan var det själv som avpersonliga skäl tyvärr valde att dra tillbaka sinkandidatur, och det är bara att acceptera.Hans Göran undrade vad vi gör på detinternationella planet i fråga om flyktingar. Vi harredan försökt att ta upp den frågan i ESK-sammanhang, och det fortsätter vi med. BirgitFriggebo har aktualiserat problemet påinternationella konferenser, och vid Europarådetstoppmöte kommer statsministern att ta upp dennafråga.Anf. 19 (nyd):Fru talman! Fredsprocessen liksom kriget böljarfram och tillbaka. Vi anser att och svensktrupp skall ställa upp så länge FN önskar vårainsatser. Men finns det några situationer -- jagtänker då på en upptrappning av striderna -- somutrikesministern anser kan motiveratillbakadragandet av svensk trupp? Om det heladrar ut , har regeringen då någon planeringför den ekonomiska uthålligheten i området?Avslutningsvis vill jag säga att det är märkligt attPierre kan få framföra en ren bluff här ikammaren. Han sade att vi inte har stött densvenska insatsen med svensk trupp. Det har vi helatiden gjort. Därför är det märkligt att höra dettauttalande från . 20 Utrikesminister ():Fru talman! har inte uppsatt någotslutdatum för sitt engagemang. Vi hoppasnaturligtvis att ett fredsavtal skall komma till stånd,så att det därmed blir aktuellt med enimplementeringsfas under ett eller två år.Jag hoppas att riksdagskollegerna har förståelse föratt jag icke har något svar på frågan om i vilkensituation som svensk trupp skulle dras tillbaka. Vadvi gör är att vi försäkrar oss om den svenskaBosnienstyrkans säkerhet, försörjningsleder,evakueringsplaner, befälsföring och den typen avinsatser. Där är vi mycket bestämda.Anf. 21 ():Fru talman! Jag tycker naturligtvis att det är viktigtatt helhjärtat ställer upp i den situation somnu råder, både på det humanitära området ochgenom de militära insatser som vi gör. Samtidigtmåste man också dra slutsatser av den rådandesituationen och det oerhört svåra läget. Vi harmycket små möjligheter att göra tillräckligainsatser.Även i bästa fall är utvecklingen i det fornaJugoslavien en tragedi, såväl för befolkningen somför . Situationen innebär något av ettsammanbrott -- åtminstone temporärt -- försträvandena att skapa en europeisk rättsordningoch säkerhetsordning, dvs. det som ESK harförsökt att lägga fast bl.a. genom kravet att maninte få ändra befintliga gränser med våld. Jag villgärna att utrikesministern litet grandvidareutvecklar vilka slutsatser man kan dra förESK-arbetet av detta katastrofala bakslag somäven en fredlig uppgörelse förefaller att ledatill. Vad kan man göra för att återställa respektenför fredlig konfliktlösning och respekten för attgränser inte får flyttas med våld? Annars är riskenatt det här kommer att så att säga bli ett föredömeockså i europeisk politik, vilket det tyvärr är påandra håll.Den andra frågan gäller vad ESK kan göra för attförbättra sina möjligheter att komma in på etttidigare stadium när det gäller det som kan leda tillkonflikter. Vi kan se både i det här sammanhangetoch på andra håll i världen hur oerhört svårt det äratt göra någon egentlig nytta när fientligheterna harbrutit ut. Kan ESK stärka sina resurser för attförebygga konflikter innan våldsamheter har blivitett faktum?Anf. 22 Utrikesminister ():Fru talman! Vi måste komma ihåg att dessafruktansvärda strider äger rum i ett delvispostkommunistiskt sönderfall -- är väl näst intill fortsattkommunistiskt. En lärdom är återigen hur viktigtdet är med demokrati och respekt för mänskligarättigheter.En annan lärdom är att det behövs en fastaresäkerhetsordning i . Jag är övertygad om attden europeiska integrationen, det europeiskasamarbetet är rätt väg att gå för att åstadkommadenna fastare säkerhetsordning. Vi kan se vilkenattraktivitet detta samarbete har och hur mångaländer som vänder sig till den europeiskaintegrationen för att där finna trygghet, i såvälekonomisk och social som säkerhetspolitiskmening.Hur kunde tragedin i det haundvikits? Jag vill inte påstå att jag har något brasvar på den frågan. Ett svar är naturligtvis det somPär själv pekar på, nämligen denpreventiva diplomatins möjligheter, attVärldssamfundet eller det europeiska samfundetmycket tidigare hade agerat och gripit sig an dettasönderfallande och insett vilkarisker det fanns. Men det är alltid lätt att varaefterklok.Överläggningen var härmed avslutad.7 § BordläggningsdebattAnmäldesskrivelse 1993/94:61 Redogörelse för vidtagnaåtgärder för att stärka det finansiella systemet.Anf. 23 Statsrådet ():Fru talman! I den verksamhet som regeringen medriksdagens godkännande bedriver vad gällerbankproblemen och den bankstödsverksamhet somnaturligtvis också operativt leds avBankstödsnämnden är det viktigt med en öppen,fyllig information. Det är också viktigt att gemöjlighet till diskussion och debatt i ochäven till en allmän diskussion. Det är omfattandebefogenheter som har bemyndigatregeringen.Numera hanteras bankstödsproblematiken ochbankstödsfrågorna direkt av Bankstödsnämndensom inledde sin verksamhet.Övergången har av naturliga skäl gått smidigt,eftersom organisationen till en början byggdes uppinom och sedermera övergicki egen myndighet. Det innebär att kontakterna medsåväl departementet som andra berördamyndigheter går bra.När det gäller den allmänna utvecklingen inom denfinansiella sektorn kan man konstatera att det finnsanledning att vara glatt överraskad av denutveckling vi har sett, även om vi ännu inte skall draalltför stora växlar. Den nedväxling av problemensom har skett går i något snabbare takt än vad jagså sent som hade anledning att räknamed. Det har i sin tur lett till att S-E-Banken, somvar stödsökande bank, har dragit tillbaka sinansökan och att andra stödsökande institut arbetathårt för att undvika eller i vart fall minimerabehovet av statliga insatser.Huvudorsakerna till den ljusare situationen inomden finansiella sektorn är den allmännaekonomiska utvecklingen, och inte minst detfaktum att det har varit möjligt för attdra ned räntenivåerna. Därmed har bättreförutsättningar skapats såväl för de berördainstituten som för dem som svarade för debesvärliga kreditengagemangen, vilket totalt settgett en positiv effekt. Men som jag sade finns detfortfarande mycket som återstår både i arbetet medbankstödet som sådant och i saneringen av Sverigesekonomi efter den spekulationsbubbla som viupplevde under andra hälften av 1980-talet.Det kan i det här sammanhanget finnas anledningatt påminna om att de problem vi ser inom denfinansiella sektorn, dvs. i de olika bankerna och iandra institut, egentligen bara är toppen av ettisberg. Hela samhällsekonomin påverkas ju av denskuldanpassningsprocess som pågår i de företag ochhushåll som under andra hälften av 1980-taletsatsade på låneekonomin och som måsteanpassa sin skuldsida nedåt. Det är mot denbakgrunden viktigt att genomföra en ekonomiskpolitik som ger utrymme för fortsatt räntenedgång,vilket kommer att stärka ekonomin rent allmäntoch därmed också minska risken för att inflationentar ny fart.Förutom dessa mer allmänna reflexioner finns detför mig ingen anledning att helt utförligt redovisaskrivelsens innehåll eller beröra några detaljfrågorsom där redovisas. Det har förts en diskussion omden statligt ägda Nordbanken ochkonkurrensneutraliteten. Det har varit en bradiskussion därför att den har gett en förutsättningatt verkligen följa upp regeringens och riksdagensambition att genomföra bankstödsåtgärderna på ettsätt som ger så litet snedvridningar som möjligt.Vi har naturligtvis all anledning att frånFinansdepartementets liksom frånBankstödsnämndens sida -- det är den senare som har ägaransvaret för de statliga finansinstitutenNordbanken, , och den avskiljningsom är aktuell -- följa utvecklingen, så att det inteuppstår de konkurrensneutralitetsproblem som harpåtalats i den allmänna debatten.Det förtjänar att påminnas om att uppdelningen avNordbanken i det som är Nordbanken ochSecurum skedde i en helt annanekonomisk miljö än den som råder för närvarande.Den situation som har lett till att S-E-Banken harkunnat dra tillbaka sin ansökan om bankstöd harnaturligtvis också förbättrat läget för Nordbanken.Vår bedömning är attkonkurrensneutraliteten inte är hotad.Vi ser en bank som har återhämtat sig och somockså kommer att fungera på ett bra sätt. Självfalletkommer vi också i fortsättningen att följautvecklingen, och som ägare har vi naturligtvisinstrument för att justera eventuella problem iframtiden. Skulle det visa sig vara nödvändigt,kommer vi naturligtvis att använda oss av denmöjligheten.Vi menar att det är viktigt att staten i den ägarrollsom förvisso kan ifrågasättas, men som har varitnödvändig, fungerar på ett aktivt sätt. Det är motden bakgrunden vi har sett till att det finnsägarrepresentanter i styrelserna för de olikainstituten. Det är viktigt att bygga upporganisationerna och se till att de får en inre styrkainnan man kan anse arbetet vara fullföljt. Men detgäller också att som ägare ta ansvaret för attgranska vad som har förevarit och att redovisa dettaför de egentliga ägarna, nämligen hela det svenskafolket. Det har genomförts en hel del utredningarinternt inom Nordbanken, varav vissa harredovisats offentligt.Finansdepartementet har gett advokat i uppdrag att i två avseenden granskafrågan om huruvida en eventuell skadeståndstalanskulle vara rimlig och möjlig beträffande frågan omavgångsvederlagen i Nordbanken, som ju hardiskuterats bl.a. här i kammaren ,och beträffande kreditgivningen --1990 som förorsakade stora förluster. Beträffandeden första frågan har för regeringenredovisat sin bedömning och beskrivit utvecklingenav de övergenerösa avgångsvederlag som varaktuella inom Nordbanken. FrånFinansdepartementets sida försöker vi naturligtvismotverka dessa genom de riktlinjer som harutfärdats om avgångsvederlagens storlek.Advokat rekommenderar staten att intedriva någon skadeståndsprocess med denutgångspunkten att det finns små eller i realiteteninga möjligheter att nå framgång. Enligt minbedömning, efter konsultation med statsrådetLaurén, finns heller ingen anledning att driva en renskådeprocess utan möjlighet till framgång.Regeringen har gjort ställningstagandet att inte gåvidare i denna fråga.I mitten av oktober kommer den andra delen avundersökningsuppdraget beträffandekreditgivningen att redovisas. Det finns allanledning att i ett senare skede återkomma medbedömningar av vilka åtgärder som måhända skallvidtas i det sammanhanget.Det genomförs också en granskning av andrabanker. Vad gäller har vi också ettägaransvar, som utövas av ,vilken har givits vissa uppdrag för att klara ut vadsom har förevarit inom banken.Finansinspektionen har undersökt vad som harinträffat i de stödsökande bankerna och har i dagoffentligt redovisat resultatet av undersökningen.Syftet har varit att undersöka i vad mån det kanfinnas skäl anta att det har funnits brottslighet inomramen för det som har lett till så omfattandekreditförluster. I sitt arbete har Finansinspektionennaturligtvis tagit med flera engagemang som medstörsta sannolikhet inte visar sig innehålla någotsom är av brottslig karaktär. Denna bedömningskall naturligtvis varken myndigheten eller jaggöra. Men det är viktigt att notera attFinansinspektionen redovisar att 156kreditengagemang med ett sammanlagtkreditbelopp på haröverlämnats till den arbetsgrupp somRiksåklagaren har inrättat för just den här typen avfrågeställningar. understrykeratt endast en del av de överlämnade ärendena kanförväntas leda till fördjupad granskning frånåklagarmyndighetens sida. Det har alltså inteuttryckts någon misstanke om brott i alla dessa fall,utan det är fråga om de engagemang somFinansinspektionen har bedömt att denna speciellagrupp bör granska.En PM i denna fråga har offentliggjorts ochfinns tillgänglig.Avslutningsvis vill jag för kammaren redovisa attäven om frågan om en privatisering av Nordbankennaturligtvis ligger längre fram i tiden, har vi ändåfunnit anledning att inleda arbetet på att diskuterahur en framtida privatisering skall gå till. Vi har settatt banken har återhämtat sig. Jag har redovisat dendiskussion som har förts och som visar att det harvarit en positiv utveckling. Jag konstaterar att detfinns anledning att redan nu förbereda denprivatisering som är det slutliga målet vad gällerhanteringen av Nordbanken.Anf. 24 ():Herr talman! Vid debatten inför det första beslutetom åtgärder för att stärka det finansiella systemetvar alla debattörer och regeringens företrädareöverens om, att det var viktigt att dessa frågor somdjupt engagerade och berörde många i allmänhetendebatterades och redovisades på ett öppet ochutförligt sätt. har regeringen, genom BoLundgren, på ett alldeles utmärkt sätt levt upp tilldetta löfte. Det är en både utförlig, öppen ochdärmed föredömlig redovisning som vi har fått såhär långt.Jag tänkte kommentera redogörelsen på ett parpunkter. Vi har sett en glädjande utveckling undervåren och sommaren. Behovet av statliga insatserhar visat sig inte vara så starkt som vi trodde för ettår sedan eller t.o.m. för . Men detfinns ändå anledning att höja ett varnande fingerhär. Faran är inte över. Aktiemarknaden går bra,men det kan mycket väl bli en rekyl eller enuppbromsning med en nedgång. I uppgången ser viett massivt uppköp av utländska intressenter isvenska företag. Detta är inte utan problem ochkan bli besvärligt . Fastighetsmarknaden ärfortfarande ett stort problem. Det är alltför mångasom inte klarar sina bostadslån och som tvingas in ipersonligt mycket svåra ekonomiska situationer,t.ex. vid konkurser.Ett annat problem som fortfarande finns kvar ärsvårigheten att få tillgång till krediter. Det gällerbåde i bankernas ovilja att låna ut till sundaaffärsprojekt och i det stora gap som finns kvarmellan ut- och inlåningsräntor.Här vill jag än en gång upprepa vad jag har sagt itidigare debatter. Jag tycker att det är rimligt attstaten använder sitt ägande i Nordbanken som ettinstrument att öka villigheten att låna ut pengar tillsunda affärsprojekt och därmed driva på andrabanker att göra detsamma. Staten skall ocksåutnyttja sitt ägande i Nordbanken främst för attkrympa räntegapet. Ett krympt räntegap innebär iförlängningen att det tar för bankerna attbetala tillbaka de pengar som staten ställt till derasförfogande. Men jag tror att detsamhällsekonomiskt ändå är bättre att få enfungerande kreditmarknad med normala räntegapjämfört med den nuvarande stora skillnaden i ut-och inlåningsräntor.Jag vill betona att den bristande konkurrens som vihar inom banksektorn i beror knappast påatt staten äger och har engagerat sig i Nordbanken.Det beror på helt andra ting. Jag tycker att statenskall vara mera aktiv i sina markeringar av attutlåningen skall ske till rimliga villkor och till sundaprojekt. Konkurrensen inom den svenskabanknäringen skall över huvud taget öka.Jag kommer då in på den sista punkten. Den berörsbara i förbigående i redogörelsen. Det gällerförsäljningen av . Det finns ett antalalternativ. Jag vet att anbudstiden har gått ut, ochnu är det att granska de anbud som finns. Jagvill uttrycka en viljeyttring här. Jag tror att detrimligaste och bästa sättet att öka konkurrensenoch därmed tjäna det svenska banksystemet är attGota Bank får en utländsk ägare som vill engagerasig långsiktigt. Denna ägare skall inte varainvolverad i de traditioner och de nätverk somredan finns i utan på allvar driva enkonkurrenslinje. Det skulle friska upp det svenskakreditväsendet.Ett annat och rimligt alternativ är att lägga sammande två statliga bankerna Nordbanken och GotaBank. Det skall vara på villkor som är bra för deanställda och som bygger på de principer somlanserades efter den stora champagne- ochkreditfesten , nämligen attNordbanken skall verka som ett slags folkbank.Vem som skall äga Nordbanken och islutändan tycker jag kan bli en senare fråga. Det äringen brådska för staten att sälja ut Nordbankeneller att göra sig av med . Det viktiga äratt få ett sunt och fungerande kreditsystem. Statenkan ligga kvar som ägare till Nordbanken ganskalänge. Uppkommer situationen att lägetnormaliseras tycker jag att man i lugn och ro kandiskutera vem som skall vara ägare i fortsättningen.En annan rimlig lösning är att göra tillkärnan i ett system av regionala banker. Här finnsmöjligheten att undersöka om det finns intresse hoskommuner för att på ett eller annat sätt engagerasig i en sådan ny verksamhet. Det sämsta urkonkurrenssynpunkt vore om såldes tillHandelsbanken eller S-E-Banken. Det skulle intefrämja konkurrensen i Sverige.Jag vill avsluta med att ställa en fråga till BoLundgren. Varför denna passivitet när det gäller attanvända Nordbanken för att få fart på utlåningenoch krympa räntegapet?Anf. 25 HANS ():Herr talman! Jag ber först att få tacka statsrådetLundgren för en bra redogörelse över vidtagnaåtgärder för att stärka det finansiella systemet. Jaghar också haft tillfälle att ta del av den skrivelse somnu har överlämnats till riksdagen.Det är med tillfredsställelse vi alla kan konstateraatt utvecklingen har varit något bättre än vad detfanns anledning att befara. Det beror delvis på detallmänna ränteläget, dvs. den allmänna räntan hargått ned. Men det beror naturligtvis också på att detfortfarande finns höga marginaler mellan ut- ochinlåningsräntor. Marginalen har visserligen krymtnågot , men fortfarandeär den både historiskt och internationellt sett hög.Det är ytterligt angeläget att denna marginalsnarast möjligt kan nedbringas till en mer normalnivå.I detta sammanhang vill jag gärna erinra statsrådetom beslut att be regeringen utredafrågan om inrättande av en bankombudsman. Detär en fråga som jag skall be att få återkomma till iannat sammanhang och inte utnyttja tiden fören mera utförlig genomgång av den problematiken.Den enskilde spararen och låntagaren har alldelesför stora svårigheter att bedöma om vederbörandeär korrekt behandlad i ett snårigt och kompliceratbankväsende.En hög intjänandeförmåga i bankerna minskarnaturligtvis påfrestningarna när det gäller destatliga åtgärderna.