prot · GG09115 · 1993-05-25 00:00:00 — Jagfrågade om detta med grundlagen när det gälleryttrandefrihet, 3 kap. 13 §. Den regeln skulle mankunna använda sig av. bordeockså ha kunnat användas, men den skall införas isvensk lagstiftning. Man behöver inte ha någonparagraf om sunt förnuft, men många jurister hartalat om att man skall tolka lagens anda, inte dessbokstav. Varför har man från rgeringens sida intekunnat gå ut med det budskapet, utan att för denskull lägga sig i hanteringen? Regeringen borde havisat på att det fanns utvägar. Då hade man sluppitatt hamna i den här situationen.Anf. 49 Statsrådet (-):Herr talman! Jag tror att alla i den här kammarenär medvetna om att statsråd inte har någonmöjlighet att lägga sig i domstolarnas dömandeverksamhet. Vi kan inte ge några pekpinnar ellernågra anvisningar om hur domstolarna lämpligenbör döma i ett enskilt mål. Detta har domstolarnafullt klart för sig, och de är också fullt kompetentaatt döma i olika mål.Eva frågade också ombarnkonventionen. Vi har i ansett att vårlagstiftning överensstämmer medbarnkonventionen. Jag vill gärna understryka att såär fallet. Om hade varitinkorporerad i vår lagstiftning och om det hadevarit fråga om att tillämpa den, hade det i så falluppstått en kollision med offentlighetsprincipen,precis av samma typ som när det gällde kollisionmellan olika lagar i det här fallet. Så det är intesäkert att hade varit någonlösning.Anf. 50 ():Herr talman! skall ju ha dentyngden att den går före annan lagstiftning. Ombarnkonventionen hade varit införd i svensklagstiftning, hade denna situation inte behövtuppstå, eftersom det tydligt och klart går emotbarnkonventionen att ens föra på tal att dessafilmer skulle lämnas ut.Jag vill återigen fråga statsrådet om det här med attlägga sig i. Är det att lägga sig i om man frånregeringens sida hävdar att de som uttyder lagenskall göra det i dess anda, inte i dess bokstavligamening?Även andra har tagit upp detta i den härdiskussionen. Kanske ligger det litet i linje med detsom tog upp. Det kan väl ändåinte vara fråga om att frångå principerna omministerstyre. Även om vi alla skall hjälpas åt attlösa nuvarande situation, att förändralagstiftningen, faller ändå ett visst ansvar påregeringen för att den inte tidigare på något sätt harantytt vägarna när dessa problem uppstod förtingsrätt och hovrätt.Anf. 51 ():Herr talman! Jag vill ge en kort kommentar tillfrågan om . I artikel 34 står detklart och tydligt att konventionsstaterna skallskydda barnet mot alla former av sexuelltutnyttjande. text som görundantaget att om inte gärningen med hänsyn tillomständigheterna är försvarlig, är ett sätt att litetgrand dra undan den texten. Jag tror att det finnsskäl att se över detta i framtiden.En annan sak som den vanliga människan funderaröver är varför man överhuvudtaget skall ha rätt attfå kopior av det här materialet. fick jag fråganom man i samband med en mordrättegång kanvända sig till tingsrätten för att få kopior av kniveneller pistolen som har använts för att kontrolleraom den verkligen har förorsakat den skada som harskett. Det kanske finns skäl att fundera över vaddet är som svensk domstol skall kopiera ochtillhandahålla allmänheten.Anf. 52 Statsrådet (-):Herr talman! Jag kan tala om för MargaretaIsraelsson att vi i departementet för närvarandeöverväger frågan om kriminalisering av innehav,vilket också är bekant.Jag vill svara beträffande fråganom generalklausul för sunt förnuft. Det låterbestickande, i synnerhet när man har haft ett sådanthär mål för ögonen, men sunt förnuft är något somtolkas på olika sätt av olika människor. Jag tror attdet vore väldigt svårt att beträda den vägen när mantänker på rättssäkerheten därför att sunt förnuftkan av olika domstolar tolkas på olika sätt. Manhamnar då i en osäkerhet om vad som egentligengäller. Därför vill jag inte förorda att engeneralklausul för sunt förnuft införs. Jag anser attjurister överhuvudtaget skall tolka lagen mediakttagande av sunt förnuft.Anf. 53 ():Herr talman! Självfallet kan vi ha olika åsikter omvad detta skall kallas, men det är väl helt klart atthela svenska folket har visat sunt förnuft i den härfrågan. Det sunda förnuftet har enligt min åsiktvarit betydligt sundare än den lucka i lagen som hartillåtit detta. Jag tycker att vi skall ha respekt förmänniskor och den inre kompass de har på dettaoch andra områden. När det finns sådana häruppenbara luckor är jag glad över att vi somlagstiftare är beredda att göra förändringar. 54 Statsrådet (-):Herr talman! Jag vill återigen betona att jag tyckeratt den väg som vi nu har valt, dvs. en mycket snabblagändring, är den bästa. När det råder en så härsällsynt enighet över partigränserna, som det hargjort beträffande det här lagstiftningsärendet, hardet också visat sig att förändringar kan görasoerhört snabbt.Överläggningen var härmed avslutad.10 § Svar på fråga 1992/93:717 omersättningsbeloppet i atomansvarighetslagenAnf. 55 Statsrådet (-):Herr talman! har i en fråga till mighänvisat till lagutskottets betänkande den21 där utskottet behandlar vissafrågor som rör atomansvar bl.a.ersättningsbeloppen till eventuella skadelidanden,skadeståndsansvaret för anläggningshavaren,fördelningen av framtida kapacitetsökningar påförsäkringsmarknaden och vikten av att regeringenverkar i dessa frågor på det internationella planet.Mot bakgrund härav har frågat migvilka åtgärder regeringen avser att vidta medanledning av resultaten av de överläggningar,internationella initiativ etc. som lagutskottetefterfrågade i sitt betänkande.Det finns två konventionssystem när det gälleransvar för atomskador; det västeuropeiska sombygger på Parisoch Brysselkonventionerna och detinternationella som bygger på Wienkonventionen.De två systemen har länkats samman genom dets.k. Bestämmelser omansvar för atomskador finns för svensk del iatomansvarighetslagen som bygger på Paris- ochBrysselkonventionerna.En innehavare av en atomanläggning i harett ansvar som är begränsat till 1 200 miljonerkronor för varje atomolycka. Avgörande föransvarsnivån är enligt vad harslagit fast att ansvaret för atomskador i första handbör bäras av kärnkraftsindustrin men attansvarsbeloppet inte kan sättas högre än att det kantäckas av försäkring. Regeringen har noga följtutvecklingen på försäkringsmarknaden.Ansvarsbeloppet har höjts successivt, senast den1 . Kapaciteten påförsäkringsmarknaden medger inteen ytterligare höjning. Därmed ter det sig inteheller meningsfullt att ta upp överläggningar medkärnkraftsindustrin i dessa frågor.Inom pågår förnärvarande ett arbete med att revideraWienkonventionen. En diplomatkonferens skallenligt planerna äga rum under senare delen av1993. förbereder en modernisering avParissystemet. deltar aktivt i detta arbetesom syftar till att stärka eventuella skadelidandessituation i händelse av en atomolycka. Inom ramenför förhandlingarna i och diskuterasbl.a. just de frågor som tar upp i sinfråga till mig. Jag är inte beredd att nu föreslå någraändringar i atomansvarighetslagen, men jagkommer även i fortsättningen att uppmärksamtfölja utvecklingen på området.Anf. 56 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet för svaret, ävenom det inte riktigt rörde den fråga jag hade ställt.Det jag vill ta upp kan sönderfalla i två delar. Denförsta handlar om frågan om ansvarsbeloppetrelaterat till de sakbelopp som kraftföretagen självahar. Kraftföretagen har sina reaktorer försäkradeför ungefär 10 miljarder styck medan det beloppman kan få ut om man drabbas uppgår till högst1,2 miljarder för de skadelidande. Detta är ettuppenbart stötande förhållande. Det andramomentet är att med denna lagstiftning kan alltsåkraftföretagen slinka undan en kostnad som derätteligen borde bära, en kostnad som ärförknippad med kärnkraftsproduktionen.I lagutskottet sade man sedanatt man tyckte att regeringen skulle ta initiativ ändring av atomansvarighetslagen, återkommamed ett förslag i frågan och ta upp överläggningarmed kraftindustrin. Vad jag förstår av statsrådetssvar har inget av de tre momenten skett. Det harinte tagits några intitiativ till en ändring avatomansvarighetslagen, det finns inget nytt förslag ifrågan och regeringen har uppenbarligen ännu intehaft några överläggningar med kraftindustrin föratt åstadkomma en bättre balans i denna stötandesituation.Samtidigt har emellertid regeringen lagt direktiv utredning som innebär att man skall klarläggakärnkraftens kostnader i alla dess led. Iutredningens direktiv ingår inte att arbeta medfrågan om atomansvaret enligtatomansvarighetslagen, trots att däriuppenbarligen ryms en kostnad som är förknippadmed kärnkraftsproduktionen. Därom tror jag attalla är ense.Min fråga blir då till statsrådet: statsrådetberedd att ta initiativ till en utredning somklarlägger kostnaderna som kraftindustrin genomnu gällande lagstiftning kan undandra sig vidkärnkraftsproduktion?Anf. 57 Statsrådet (-):Herr talman! Vi har ju tillsatt den s.k.finansieringsutredningen. Jag tycker att det finnsanledning att avvakta vilket resultat utredningenkommer till innan vi vidtar några ytterligareåtgärder.Anf. 58 ():Herr talman! Men statsrådet, är det inte så att detexplicit i direktiven till utredningen sägs att den inteskall arbeta med frågor som hänger samman medatomansvarighetslagen. Man kan konstatera attförknippade med ansvarsfrågorna är de kostnadersom hör samman med kärnkraftsproduktionen.Samtidigt frågar sig många med rätta vilkakärnkraftens verkliga kostnader är. Borde man dåinte inom de domäner på området som statsrådetförvaltar, d.v.s. atomansvarighetslagen, undersökadetta mörka hål och ta reda på hur stor kostnad somundandras från ansvar hos kraftindustrin genom nugällande lagstiftning?Anf. 59 Statsrådet (-):Herr talman! Atomansvaret bygger ju på ettförsäkringsansvar. Det har man varit överens omöver partigränserna. Vi menar också attPariskonventionen innebär samma sak. Det är klartatt det kan vara intressant att ta reda påkostnaderna, men eftersom försäkringsansvaret förnärvarande är begränsat till 1 200 miljoner kronorför varje atomolycka är det kanske mer enakademisk fråga.Anf. 60 ():Herr talman! Jag har svårt att hålla med om attdetta är en akademisk fråga. Jag lämnar detstötande momentet att kraftföretagen har 10miljarder i möjlig ersättning medan deskadelidande bara har 1,2 miljarder sammantaget --det är direkt stötande -- och ser i stället på den rentenergipolitiska situationen. När vi värderarenergikällor är vi intresserade av hur mycket dekostar. Vi skulle alla kunna vara överens om att detdöljer sig en kostnad här, okänt hur stor, som ärförknippad med kärnkraftsproduktionen, och attkraftindustrin kan slinka undan denna kostnadgenom en otidsenlig lagstiftning som på intet sätt ärförknippad med modern marknadsekonomi. Omman gör det konstaterandet borde man då manskall jämföra energislag vara väldigt angelägen omatt ta reda på hur stor den kostnaden är, så att detblir en rättvis hantering av energikällorna isamhället.Överläggningen var härmed avslutad.11 § Svar på fråga 1992/93:705 om ökat biståndtill FasoAnf. 61 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omjag är beredd att öka biståndet till Faso.Burkina Faso har genomgåtten politisk reformering i demokratisk riktning. Tilldenna positiva utveckling har bidragitgenom att lämna förgenomförande av president- och parlamentsval1991 resp. 1992. Även om genomförandet avpresidentvalet utsattes för viss kritik, så förrättadessenare valet till parlamentet i god ordning.Regimen i landet måste också ges erkännande förden förbättring av respekten för mänskligarättigheter som uppnåtts under de senaste åren.Tonvikten i det svenska biståndet till Fasoligger på markvårdsfrämjande insatser. En deldemokratifrämjande stöd, t.ex. till valen, lämnasockså. Det svenska bilalterala stödet förmedlas påflera olika sätt: via SIDA och BITS samt genomsamarbete med svenska enskilda organisationer.Detta stöd uppgick under /92 tilltotalt 5,4 miljoner kronor.Det mest omfattande samarbetet med BurkinaFaso sker dock genom United Nations Sudano-Sahelian Office, UNSO, där landet tillsammansmed och ingår i det svenska s.k.Sahelprogrammet för främjande av markvård.Under /92 utbetalades ca 15miljoner kronor till inom ramen fördetta program. Avtalet löper ut ochregeringen väntar på ett förslag frånSIDA om hur det svenska miljösamarbetet medVästafrika skall utformas efter denna tidpunkt.Inom miljösektorn har också BITS agerat ochinbjudit burkinabéer till kurser i bl.a. vatten- ochmiljövård. Vidare arbetar med insatserinom byutveckling och miljöfrämjande jordbruk.Inom olika sektorer förekommer vidare samarbetemed LO/, , samt Svenskaröda korset.Herr talman! Vad beträffar det framtida svenskabiståndet till vill jag påminna om attUtrikesdepartementet på begäran justnu genomför en kartläggning i syfte att belysa hursvenskt bistånd används i Väst- och Centralafrika.Så snart denna studie föreligger kommer vi attbättre kunna bedöma hur vi kan förbättra vårtutvecklingssamarbete med regionen.Anf. 62 ():Herr talman! Tack för svaret på frågan och för engod information om svenskt biståndsarbete iBurkina Faso. Jag tyckte dock att tonläget varnågot svalt.Burkina Faso hör ju inte till de länder som står ifokus i biståndspolitiken. Det är ändå en nationmed fler invånare än och med enstatsledning och ett folk som verkligen kämpar föröverlevnad och utveckling. är ett avvärldens fattigaste länder. Jordbruket är det heltdominerande näringsfånget. Det största problemetär brist på vatten. Torkan och befolkningsökningeninnebär ett starkt tryck på jorden.Behovet av utvecklingsinsatser inom jordbruket,bl.a. vad gäller markvård och byskogsbruk, ärutomordentligt stort. Inom ramen förSahelprogrammet, som biståndsministern nämnde,inleddes ett visstbiståndssamarbete. Jag tyckte att det allra mestintressanta var det s.k. som jagverkligen rekommenderar till studie.Intresset för att fortsätta biståndssamarbetet tycksnu dess värre ha avtagit. Det beklagar jagverkligen. Jag anser att det är angeläget att vi ocksåhar biståndssamarbete med det fransktalandeAfrika och med länder med stora torkproblem. Jagvet att man i kan finna en godkombination av problemlösningar som i grundenbestår av de afrikanska traditionerna kombinerademed biståndsinsatser. Det ger erfarenheter som ärpositiva för utvecklingskunnandet allmänt sett.Detta faktum, liksom det faktum att vi kanstödja demokratiutvecklingen i ,borde innebära att vi utvecklar i stället för attavveckla biståndssamarbetet med det landet. Jaghoppas att biståndsministern delar denuppfattningen. Jag skulle vilja be biståndsministernatt utveckla sin åsikt mer allmänt om hur han ser påbiståndssamarbete med det fransktalande Afrikaoch i synnerhet med Faso.Anf. 63 Statsrådet ():Herr talman! Jag är fullständigt klar över att jaginte på något sätt behöver upplysa om biståndet i det förgångna. Likväl kan jagväl få säga att det förvånade mig litet grand när jaginitialt kom in i det här arbetet att inte hadebredare och mer omfattande biståndsrelationermed den fransktalande regionen i . Samtidigtvet vi båda att debatten gäller att vi börkoncentrera biståndet. Det riktas av och till kanskeinte amper kritik men dock kritik mot oss för att vifördelar bistånd på så många händer och intekoncentrerar det mer.Parallellt med detta finns alltid åsikter, iblandt.o.m. från samma håll, om att vi borde breddabiståndet. Jag tycker inte att riktigt korrekt när hon säger att intressethar avtagit. Jag tycker att vi borde kunna varaöverens om att kartläggningen först skall äga rumoch att vi sedan skall bestämma oss. Jag kanförsäkra om att det från mitthåll inte finns någon som helst ovilja eller någoninställning som skulle vara inriktad på att vi inteskall engagera oss i dessa regioner.Anf. 64 ():Herr talman! Jag tackar så mycket för denkompletteringen. Vi har samma åsikt. Av traditionhar och framför allt det fransktalandeVästafrika varit ett område där vi har fåbiståndsinsatser. Jag tror att det är bra att vi har enbiståndsnärvaro också där, därför att vi tillsammansmed de lokala partner som finns exempelvis iBurkina Faso kan göra goda insatser. Vi har ett gottrykte bland lokalbefolkningen -- det kan jag självvittna om. Vi skall också finnas där för attsamarbetet kan lära oss sådant som vi sedan kanföra med oss till andra ställen också.Jag vill därför vädja till biståndsministern attkomma ihåg detta lilla land och se till att vifortsätter med biståndssamarbete där.Överläggningen var härmed avslutad.12 § Svar på fråga 1992/93:707 om brott iEtiopien mot de mänskliga rättigheternaAnf. 65 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig om jag,via biståndssamarbetet, har för avsikt att vidtanågra åtgärder för att stävja brotten mot demänskliga rättigheterna i Etiopien.Enligt kommer det mycketoroväckande signaler från om att brottenmot de mänskliga rättigheterna åter har ökat iomfattning. Måhända är den beskrivningen väldrastisk, men jag håller med om att vissa oroandeinslag kan skönjas. Inledningsvis vill jag påminnaLotta om att fram till för bara ,då Mengisturegimen föll, respekten för demänskliga rättigheterna var obefintlig.Utvecklingen går emellertid åt rätt håll. Denetiopiska övergångsregeringen har inlett arbetetmed att bygga upp ett rättssamhälle. Den har undersina tagit viktiga steg för att stärka skyddet avde mänskliga rättigheterna. Bl.a. har rättsväsendetstärkts, och en lag mot presscensur har antagits. Enrad nya tidningar och tidskrifter har publicerats.Regeringen har också frigivit majoriteten av deOLF-soldater som hållits fängslade.Även om situatioanen nu är väsentligt bättre änunder Mengisturegimen har vi under senare tidnoterat ett fåtal negativa händelser. En av dessa varstängningen av i isamband med studentdemonstrationen den 4januari . öppnades på nytt den 19april. Övergångsregeringen har tillsatt en kommitté,som skall utreda vad som hände i samband medstudentdemonstrationen, då, enligt officiellauppgifter, en student dödades.Mot bakgrund av vår långa tradition av samarbetemed har ett särskilt ansvar attstödja de krafter som verkar fördemokratisering och respekt för de mänskligarättigheterna. Därför stöder vi processen genom enständig dialog och genom biståndsinsatser för attstödja utvecklingen mot ett demokratiskträttssamhälle och respekt för mänskliga rättigheter.I dag befinner sig statssekreterare i , där han bl.a. kommeratt träffa företrädare för övergångsregeringen. Hankommer under samtalen att betona den vikt somden fäster vid respekten för demänskliga rättigheterna. Det ligger i sakens naturatt vi vid ett personligt besök som detta framför våråsikt med särskilt eftertryck.Anf. 66 ():Herr talman! Jag tackar biståndsministern försvaret. Jag är ganska pessimistisk just nu omutvecklingen i . Det finns faktiskt enganska stor risk för att landet återigen faller in idiktatur. Den kommunism som fanns fram tillMengisturegimens fall har ersatts med en etniskpolitik, där man tvångsindelar befolkningen i olikaetniska grupper för att på det sättet ha kontroll överlandet. Det gör man för att EPRDF-regimen skallkunna behålla sin makt. Gamla stalinister i EPRDFhar nu ändrat uppfattning i dessa frågor för attkunna hålla sig kvar vid makten.Claes-Adam vid har skrivit en liten uppsats om detta somär väldigt intressant. Han säger att EPRDF så sentsom 1990 fortfarande hävdade att demokrati varnågonting helt förkastligt och emot folkets viljasamt dessutom ineffektivt.Sverige har ju varit biståndsgivare tillEtiopien. Det har funnits en fälla, som jag tror attvi har hamnat i , när vi inte haruppmärksammat dessa problem, just därför att vihar haft så långa och så bra kontakter medEtiopien. Jag är rädd för att biståndsministernåterigen går i denna fälla, när han i sitt svar till migförklarar att min beskrivning är ''väl drastisk'' ochatt utvecklingen nu går ''åt rätt håll''. Är inte dettaatt gå i den fälla som faktiskt hargått i?Anf. 67 Statsrådet ():Herr talman! Jag är tacksam för den uppluckring avsitt påstående som gjordeavslutningsvis. Först lät det som ombiståndsministern åter går i fällan. Det har han migveterligen inte hunnit att göra. Men efter denfasansfulla period som har upplevt harman naturligtvis inte att vänta att allt kommer attgå på räls åt rätt håll. Vem som helst av oss kundeha räknat ut att när dessa olika etniska grupper,som naturligtvis hade enats i sin kamp mot denfasansfulla Mengisturegimen, väl kommit tillmakten, skulle en hel del åsiktsmotsättningarkomma att göra sig gällande.Jag tycker likväl att det finns en fara i att måla uppdet som om det bara vore elände. har manju ändå gång på gång visat att man strävar åt rätthåll. Det går också att hitta uttalanden, somentydigt tyder på att man lämnar det som LottaEdholm här kallade stalinism och förkättradeuppfattningar om hur ett lands ekonomi skall styrasoch struktureras.Det finns givetvis alltid en risk för diktatur. Var gördet inte det i tredje världen och ? Menlåt oss också se på det positiva. Jag kan försäkra attvi inte sitter med armarna i kors och tror attriskerna inte existerar. De insatser som görs avSIDA och u-avdelningunderstryker just nödvändigheten av att nu lyftafram MR-frågorna och ge demokratiseringenvitamininjektioner. Vi skall hjälpa folk med kurseroch seminarier och ta upp denna fråga ide samtal som vi för med företrädare för denetiopiska övergångsregeringen. Vi når kanske inteså snabbt fram som vi skulle önska, men vi når enbit.Anf. 68 ():Herr talman! Vi har ju situationen i i färsktminne, ett land som fullkomligt ramlade sammantrots att det där inte fanns olika etniska grupper. IEtiopien finns det sådana. Ändå vill regimen iEtiopien föra en politik, som gör att människordelas upp ännu mer än de i själva verket äruppdelade från början. Jag tycker attbiståndsministern möjligtvis är litet nonchalant, närhan säger att man nästan måste räkna med att detblir problem. Jag tror att man skall göra precistvärtom. Man skall inte alls räkna med att det blirproblem när det gäller de mänskliga rättigheterna,utan utgångspunkten skall vara att man faktisktalltid måste respektera de mänskliga rättigheterna,oavsett om det i landet råder problem eller inte.Det svenska biståndet till är mycketviktigt för . Jag undrar om statssekreterareAlf T. , när han nu befinner sig iEtiopien, kommer att klargöra att det svenskabiståndet faktiskt kan komma att skäras ned, omrespekten för de mänskliga rättighetena inteupprätthålls på ett bättre sätt än i dag.Anf. 69 Statsrådet ():Herr talman! säger att man inteskall räkna med att det händer någonting med demänskliga fri- och rättigheterna i ett land somEtiopien. Men alldeles sade hon att det finnsen stor risk för att folk faller in i diktatur. Såeländigt räknar inte jag med att situationen skallutvecklas i . Jag hoppas att utvecklingenskall gå åt rätt håll. Men man har alldeles för ljusblåinställning, om man tror att det kommer att gå påräls. Så blir det inte. Man får räkna med -- detta villjag ha sagt, herr talman -- att det kommer att gåframåt och sedan falla tillbaka något. Tar man intemed detta i beräkningen, är jag rädd för att maninte riktigt kan applicera sina åsikter på motpartennär man för detta resonemang.Man kan säkert debattera mer än en gång fråganhuruvida man skall acceptera och tillstå de etniskamotsättningarna och förhållandena eller om manskall försöka trycka ner dem -- vilket som nusnabbast leder till respekt för de mänskliga fri- ochrättigheterna.Anf. 70 ():Herr talman! Jag vet att biståndsministern ärmycket engagerad i dessa frågor. Jag är övertygadom att han kommer att ta upp dem ävenfortsättningsvis. Men jag vill ändå poängtera attSverige har haft väldigt långa kontakter medEtiopien. Jag tror att vi har sett alltförmycket mellan fingrarna när det gäller brotten motde mänskliga rättigheterna. Detta får inte upprepasnu när vi faktiskt ser att det sker brott mot demänskliga rättigheterna. Vid i har faktiskt ett stort antal lärare förlorat sinatjänster av politiska skäl.