prot · GG09110 · 1993-05-13 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1992/93:110Torsdagen den 13 majKl. 12.001 § Justering av protokollJusterades protokollet för den 7 maj.2 § Svar på interpellation 1992/93:152 omjämställdhetenAnf. 1 Socialminister ():Herr talman! har ställt följandefrågor till mig.Är regeringen beredd att ompröva de planeradenedskärningarna av de statliga bidragen tillkommuner och landsting för att förhindraarbetslöshet för ytterligare människor och i dettafall företrädesvis för kvinnor?Vilka åtgärder är regeringen beredd att vidta för attkomma till rätta med löneskillnader mellan kvinnoroch män?Är regeringen beredd att föreslå särskildautbildningsinsatser som riktar sig till kvinnor?Är jämställdhetsministern beredd att medverka politik som leder till att män och kvinnorgemensamt får arbeta för välfärdsstatensförsörjning?Bakgrunden till interpellationen är de förändringarsom nu sker på arbetsmarknaden och som bl.a.framgår av AMS prognos om att 80 000arbetstillfällen kommeratt försvinna inom kommuner och landsting. SomBerit Andnor framhåller finns det all anledning attse allvarligt på vad en sådan utveckling kan betydaför kvinnornas framtida arbetsmarknad.Att regeringen är väl medveten om denna situationframgår klart av vårens kompletteringsproposition.Där slår vi fast att ''hög sysselsättning och tillväxt ärgrundläggande förutsättningar för en rättvisfördelning. Likaledes är en generell välfärdspolitik,valfrihetsrevolution i välfärden, en aktivarbetsmarknadspolitik och åtgärder för att ökajämställdheten mellan kvinnor och män viktigabyggstenar i arbetet för ett tryggt och rättvistsamhälle. ''Kommuner och landsting har, som , en central roll för välfärden liksom församhällsekonomin i egenskap av bådetjänsteproducenter och arbetsgivare. Även om vibedömer att det framgent kommer att krävas enmycket stram ekonomisk prövning av denkommunala sektorns utgifter, planeras inte någranya nedskärningar av statsbidragen. Tvärtomföreslår regeringen att kommuner och landsting,som en engångsåtgärd , får behålla vissaskattemedel i syfte att begränsa det kommunalaskatteuttaget och underlätta en anpassning avverksamheten. Sammantaget rör det sig om över 4miljarder kronor, som annars skulle ha förts övertill staten. Som villkor för att få del av dessa medelgäller för varje enskild kommun och landsting attskattesatsen inte höjs för . Inför framtidengör regeringen bedömningen att bidragen i övrigtbör förbli nominellt oförändrade och denärmaste åren därefter.För att särskilt belysa kvinnors arbetsmarknad ocharbetslöshet tog jag tillsammans medarbetsmarknadsministern initiativtill en överläggning med representanter frånriksdag, departement, myndigheter,arbetsmarknadens parter ochfrivilligorganisationer. Syftet var att få fram ettantal konkreta idéer och uppslag som kan leda tillnya sysselsättningstillfällen för de kvinnor somkommer att friställas inom den offentliga sektorn.Som ett resultat av regeringens bedömningar, bl.a.utifrån denna överläggning, föreslås ikompletteringspropositionen en massiv satsninginom såväl utbildnings- somarbetsmarknadspolitiken. ställer nufrågan om regeringen är beredd att föreslå särskildautbildningsinsatser som riktar sig till kvinnor, ochhon nämner behovet av satsningar på komvux ocharbetsmarknadsutbildning.Med de utökningar som redan harbeslutat om och de förslag som presenteras ikompletteringspropositionen kan komvux /94 utökas med sammanlagt 33 000helårsplatser och folkhögskolan med 10 000 platser.Därutöver föreslås särskildarbetsmarknadsanpassad utbildning inomfolkbildningen, som beräknas täcka in 3 /91 var närmare två tredjedelar av destuderande inom komvux kvinnor. Inom deyrkesinriktade utbildningarna som till övervägandedel berör områden som kontor, vård och socialservice var andelen . Även inomfolkhögskolan och i studieförbunden är andelenkvinnliga deltagare stor, . Regeringen utgårfrån att de nya utbildningsplatserna kommer att geytterligare ett stort antal kvinnor möjligheter tillkompletterande studier vad gäller såväl allmännaämnen som yrkesinriktning.Till detta kan läggas de föreslagna 1 500 platsernapå det s.k. basåret vid universitet och högskolor,vilka innebär 300 platser fler än innevarande år. Ettsärskilt mål med denna utbildning är att framför alltflickor skall stimuleras att söka sig till detnaturvetenskapliga och tekniska området. Därtillkommer de resurser för distansundervisning,motsvarande 1 500 heltidsplatser, som ställts tilluniversitetens och högskolornas förfogande ochsom underlättar studier för dem som inte kan bytabostadsort så lätt, exempelvis småbarnsföräldrar.Arbetsmarknadsutbildning och företagsutbildningföreslås få medel som motsvarar 58 300 resp. 28 000personer. Inom arbetsmarknadspolitiken harjämställdhet varit -- och kommeräven fortsättningsvis att vara -- ett av huvudmålen.Detta innebär att kvinnor inte i större utsträckningän män skall få bära bördan av de omställningarsom sker på arbetsmarknaden samt att kvinnorskall få del av de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna i samma utsträckning som män. /92 utgjorde kvinnorna av dearbetslösa, som åtgärderna till ca 46 %riktades till dem totalt sett. Inomarbetsmarknadsutbildningen utgjorde kvinnorna45 %.Så långt har målet alltså uppnåtts med råge, mendet behövs också insatser för att bryta denkönsuppdelade arbetsmarknaden. AMS antog år1992 ett nytt handlingsprogram förlänsarbetsnämndernas fortsatta arbete i dennariktning. Fyra huvudområden lyftes fram:otraditionella utbildningsval för både kvinnor ochmän, deltidsarbetslösheten, kvinnor som hotas avutslagning i arbetslivet samt kvinnor som bor i ochvill fortsätta leva i glesbygd.Från regeringens sida vill vi se en förstärkning avdetta arbete, vilket skall ses mot bakgrund av bl.a.Löneskillnadsutredningens slutsats attkönsuppdelningen på arbetsmarknaden är enmycket viktig förklaring till löneskillnader mellankvinnor och män. Vi föreslår ikompletteringspropositionen attArbetsmarknadsverket får disponera 30 miljonerkronor för åtgärder för att stimulera till ökadjämställdhet på arbetsmarknaden. Medlen föreslåsfå användas även för projektverksamhet ochutbildningsinsatser för den egna personalen isamband med projekten. AMS anmodas att senastden redovisa sin strategi för hurjämställdhetsarbetet skall bedrivas de närmaste treåren.När det gäller åtgärder för att komma till rätta medlöneskillnader mellan kvinnor och män faller ettstort ansvar på arbetsmarknadens parter. Jag utgårfrån att ett planmässigt och målinriktat arbete frånparternas sida pågår, i synnerhet som arbetsgivaremed tio eller fler anställda enligt den nyajämställdhetslagen skall upprätta en planför sitt jämställdhetsarbete. I denna plan kanarbetsgivaren t.ex. ange strategier för hureventuella löneskillnader skall rättas till. 1993 årslönerörelse kommer att bli en mätare på vilken viktparterna tillmäter frågan och ge besked om vilketstöd de fackliga organisationerna är beredda att kvinnliga medlemmar.Löneskillnadsutredningens betänkande är ettutmärkt underlag för alla som vill och skallarbeta med dessa frågor. Betänkandet är förnärvarande föremål för en bred remiss fram till den15 september. Som jag nämnde här i kammaren förett par veckor sedan är det min avsikt att föreslåregeringen att lägga fram en propositiontill om jämställdhetspolitikens framtidainriktning. Frågor om löneskillnader mellankvinnor och män kommer där att ägnas storuppmärksamhet.Avslutningsvis vill jag säga att jag delar BeritAndnors uppfattning om betydelsen av en högförvärvsfrekvens för både kvinnor och män. Det äri själva verket förutsättningen för att upprätthållavår välfärd. För att klara det behövs en starkekonomi, och det är målet för regeringens politik.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill tacka jämställdhetsministernför svaret. Jag skall börja därjämställdhetsministern slutade.Jämställdhetsministern säger att ekonomin måstevara stark för att sysselsättningen skall bli hög. Detär ju precis tvärtom: sysselsättningen måste bli högför att ekonomin skall bli stark. Att man har mångai arbete skapar tillväxt, stabila finanser och tryggarvälfärden. Det är detta som den här regeringen intetycks ha fattat. regeringen kom till harman dragit en strypsnara om helahemmamarknaden. Efterfrågan har gått till botten,och företagen och medborgarna har ingenframtidstro. Det är därför som man sparar allt mankan i stället för att investera för framtiden.Följden har blivit ett oslagbart rekord i form av merän 320 000 förlorade jobb . Det ärinte slut med detta. Regeringen skriver hela tidenupp prognoserna för framtiden. Enligt den senasteskall 220 000 jobb försvinna och . Varskall det här sluta någonstans egentligen?Regeringen säger själv att arbetslösheten snart når14 %. Ambitionen är att den skall vara 11 %.Det är siffror som i det närmaste är ofattbara. Dethär ser jag som ett uttryck för att regeringen hargett upp kampen mot arbetslösheten. Man skrivervackert om arbetslinjen och jobben men göringenting för att prioritera tillväxt och fler jobb.För mig är det klart vad detta kommer att leda tillför oss kvinnor och våra möjligheter att delta iarbetslivet. Med tanke på regeringens ambitioneratt införa vårdnadsbidrag, trots kostnaden, blir detkvinnorna som får bära arbetslösheten genom att vitvingas hem till spisen igen. Eller hur skall dennabrist på ambition när det gäller att göra någontingmot arbetslösheten tolkas? Vad anserjämställdhetsministern kommer att hända medkvinnornas förvärvsfrekvens, om arbetslöshetentillåts stiga till och sedan ligga kvar påen så hög nivå som ? Ärvårdnadsbidraget jämställdhetsministerns svar pådenna fråga, eller är svaret någonting annat?De svenska kvinnornas internationellt sett högaförvärvskfrekvens har enligt min mening varit ochär en förutsättning för jämställdhet mellan könenoch för välfärd. Grunden för frihet,oberoende och jämställdhet mellan könen ärmöjligheten till ett förvärvsarbete. När principenom den fulla sysselsättningen nu skjuts i sank rykerockså jämställdheten. För att utvecklajämställdheten måste därför allas rätt till ett arbetevara den högst prioriterade frågan. Därför måsteden ekonomiska politiken läggas om.Lyssna på oss socialdemokrater,jämställdhetsministern, när vi säger: Sänk räntan,stimulera efterfrågan och företagens investeringar,stöd näringslivet genom satsningar på ROT-åtgärder, underhåll och investeringar. måste alltgöras för att förhindra att 50 000 anställda ikommuner och landsting, som ju mest är kvinnor,går ut i öppen arbetslöshet och nästa år.Regeringen vill att kommunerna skall få behålla depengar som sänkningen av grundavdraget ger dem,om de inte höjer skatten. Svagheten i detta förslagär att det inte förhindrar friställningar, eftersomkommunerna säkerligen använder dessa pengar tillatt konsolidera sin ekonomi med hänsyn till deosäkra spelregler som gäller. Det gynnar dekommuner som har som övergripande målsättningatt sänka skatten och som av ideologiska skäl villminska det gemensamma.Vi socialdemokrater föreslår i stället attkommunerna skall få behålla de 4,2 miljarderna,om de inte låter sin personal bli öppet arbetslös föreden . Det är en rejäl insats förkvinnorna. Lyssna på oss, jämställdhetsministern.Jämställdhetsministern säger i sitt svar attregeringen nu satsar mycket påarbetsmarknadspolitik och utbildning. Jag undrarvarför ni är så senfärdiga på det här området. Förravintern och våren föreslog vi socialdemokratersatsningar som ni sade inte behövdes och som viinte hade råd med. tvingades ni att ställaupp. sade vi att det behövdes satsningarbl.a. Ni röstade ned alla våra förslagmen återkommer i elfte timmen. Det är bra attni kommer tillbaka med en rejälutbildningssatsning, men varför så sent? Hinner man genomföra det här,jämställdhetsministern? Hur många missar manmed denna sena hantering?Kom inte och säg att AMS får mer pengar! Det fårman inte. Man får lika mycket pengar sominnevarande budgetår, trots att arbetslöshetengalopperar. Skryt inte omarbetsmarknadsutbildningen! Den skall minskasmed 8 000 platser.Till sist lönerna. Det är bra att sig för löneskillnaderna. Den viktigasteförklaringen till att dessa skillnader är mindre iSverige än i andra länder är den solidariskalönepolitiken. En anledning till attlöneskillnaderna på nytt ökar inom vissa områdenär att den solidariska lönepolitiken inteupprätthålls, beroende på arbetsgivarnasmotstånd. Oroas inte jämställdhetsministern avdetta? Vad händer framöver med löneskillnadernaom utvecklingen mot lokala förhandlingar fårfortskrida? Vilket blir rådet till de kvinnor som äroroliga för den här utvecklingen?Anf. 3 ():Herr talman! säger i svaret attdet inte planeras några nya nedskärningar avstatsbidragen till kommunerna. Tvärtom föreslårregeringen att 4 miljarder inte skall föras över tillstaten.Sanningen är att en majoritet här i harbeslutat att dra in ca . Sedanlämnas 4 tillbaka. Det handlar också nu omnedskärningar.Sedan säger att regeringen införframtiden gör bedömningen att bidragen bör blinominellt oförändrade och de närmasteåren därefter. Det där tycker jag inte är riktigt medsanningen överensstämmande. Tittar man påregeringens långsiktiga försörjningsbalans finnerman att det viktigaste inslaget i det långsiktigasparprogrammet är de iutebliven tillväxt. Ett oerhört märkligtsätt att beräkna sparande för övrigt.Detta baseras på att statsbidragen är nominelltoförändrade. Det betyder i praktiken att man skärned dem realt med lika mycket som motsvararinflationen. Enligt beräkningarna handlar det omminus i negativ tillväxt åren 1995--1998. Detvisar regeringens egna kalkyler. Eftersom manockså räknar med en fullständigt orealistiskproduktivitetsökning på kan jag inte få det tillannat än att man tappar kommunala jobb istorleksordningen 30 000 . Dethandlar alltså om att ytterligare ungefär 120 000jobb försvinner i kommunerna under de här åren.Jag tror att det är ganska enkelt att räkna ut att denstora majoriteten av de här jobben har innehafts avkvinnor som kommer att bli arbetslösa.Antingen kommer de att gå rakt ut i öppenarbetslöshet eller också får man vidta olikaarbetsmarknadspolitiska åtgärder.Eftersom brukar tala om denlångsiktiga ekonomiska utvecklingen och vikten avatt vi har en ekonomi i långsiktig balans, skulle jagvilja ställa en fråga om fördelningen melan privatoch konsumtion.Regeringen räknar med att den privatakonsumtionen skall öka i takt med BNP:s tillväxt,medan den kommunala konsumtionen stadigt skallminska. Det betyder en direkt överflyttning avresurser år för år från sektor till privatsektor, trots att jag är säker på att BengtWesterberg vet att de stora behoven framöverfaktiskt finns inom bl.a. utbildning ochbarnomsorg. Det kan inte vara vettigt ur denlångsiktiga ekonomiska stabilitetens synpunkt attprioritera den privata konsumtionen på denoffentligas, speciellt den kommunalakonsumtionens bekostnad.Det är också en tydlig och klar könsfråga. Det ären prioritering av det som genomsnittligt sett mänbrukar värdera mera och en nedvärdering och ennedprioritering av det som kvinnor i genomsnittbrukar värdera högre. Min fråga är: Varför är detekonomiskt nödvändigt att flytta resurser frånkommunerna till privat sektor och därmed skapadenna stora ökade, framför allt kvinnligaarbetslöshet?Anf. 4 ():Herr talman! Jag vill fortsätta på det tema somJohan tog upp, eftersom jag tycker att detavsnittet i det långa interpellationssvaret frånstatsrådet som handlar om kommunernas ekonomiär litet tunt. Jag skall inte upprepa det som JohanLönnroth har sagt för jag delar hans uppfattning.Det finns ingen anledning till upprepning då.Detta är viktigt. Det finns knappast något område isamhället som har så väldigt stor betydelse förkvinnors rätt till ett fritt och gott liv som justkommunernas ekonomi. Det handlar alltså om hurvi organiserar samhället för att kvinnor skall kunnaförvärvsarbeta och för att kvinnor skall ha enarbetsgivare. Man brukar säga att kvinnor i Sverigeinte är beroende av sin äkta man, utan de ärberoende av stat och kommun. Det ger en extrafrihet. Men det handlar väldigt mycket om att denhär organisationen inte får slås sönder.Det är gott och väl att man inte kommer att ta de 4miljarder som gäller grundavdraget , utanatt resp. kommun får behålla dem. Det är bara detatt som systemet är konstruerat vet vi, inte minst idet här länet, att det är de kommuner somverkligen skulle behöva de här pengarna som intehar en chans att få dem. De klarar inte av att ha enrimlig service på grund av kravet inte får höja skatten.Jag bor själv i en kommun som har somövergripande mål att inte höja skatten. Vi harSveriges lägsta skatt . Det är klart att det fårkonsekvenser med det här systemet. De blirytterligare uppmuntrade, de får ekonomiskaincitament att inte öka skatten. Det betydernaturligtvis att barnomsorgstaxor ochäldreomsorgstaxor kommer att öka, somman kommer att pressa ned antalet anställda ikommunen.Det har blivit särskilt tydligt hurstatsbidragssystemet -- den kommunala påsen, somdet heter nu -- slår mot kvinnor. Jag har också härexempel från . Man vet att varjehundrakrona som tas bort från barnomsorgenkompenseras av staten med . Om man skärned barnomsorgen, tjänar kommunen pengar. Detfinns flera kommuner i samma situation.I storstadsområdena har vi i och för sig haft enganska väl utbyggd barn- och äldreomsorg. Vi haren hög förvärvsfrekvens. Det innebär att vi kvinnorsom bor här är kommunalekonomiskt dyra, men viär nationalekonomiskt oerhört tillväxtbefrämjandemed vår höga förvärvsfrekvens, genom att vi åkerkollektivt och sådana saker. Det gör att vi bestraffasdubbelt på grund av det här statsbidragssystemet.Jag vill sluta med att fråga statsrådet om han, nu närstatsbidragssystemet skall justeras och göras om, ärberedd att driva den feministiska aspekten på ettnytt statsbidragssystem, så att det i stället för attmissgynna verkligen kan gynna kvinnorsförvärvsfrekvens, att det kan gynna en väl utbyggdbarn- och äldreomsorg, som är förutsättningar föratt kvinnor skall kunna ha ett eget förvärvsarbete.Anf. 5 Socialminister ():Herr talman! tog upp den allmännaekonomiska utvecklingen i . Den innebärförvisso mycket stora problem. Jag är minst likabekymrad som och många andra förden stora arbetslöshet som vi har och de ganskadystra utsikter som harredovisat.Men man måste också fundera litet grand på varförvi har hamnat i den här situationen. Det äringenting som har slagit ner som en blixt från klarhimmel, utan det är ett resultat av många årsutveckling och försummelser under 1980-talet.I många statliga kommittéer har man försöktfundera på varför vi har haft en sämre utveckling iSverige än i en del jämförbara länder. Det finnsflera olika svar på den frågan. Men jag tror att denalldeles avgörande förutsättningen för att vi gick ini den internationella lågkonjunkturen med sämreförutsättningar än vi kanske har gjort någon gångtidigare var överhettningen i ekonomin i slutet av80-talet.Jag försökte från oppositionsställning förändra denekonomiska politiken när vi hade dennaöverhettning i ekonomin, för att undvika att viskulle hamna i den här situationen. Men det fannsdå inget som helst intresse frånsocialdemokraternas sida att lägga om politiken,framför allt inte 1988, när det var alldelesuppenbart att det hade behövts.Nu har vi hamnat i ett mycket besvärligt läge. Numåste vi lösa en lång rad besvärligastrukturproblem, som vi brottas med eninternationell konjunkturnedgång. Det är enmycket svår situation, som orsakar människor stortonödigt lidande. Det är dock inte ett resultat avbeslut som fattas , utan av misstag som begicksför sedan.Än så länge har kvinnorna klarat sig bättre änmännen. Jag kan inte säga att någon grupp harklarat sig bra. Men arbetslösheten bland kvinnorligger också i de senaste siffrorna vi har fått frånArbetsmarknadsverket ungefär 3 procentenheterlägre än för män. Men situationen är naturligtvisallvarlig, och det finns en risk för att det jämnar utsig när de varsel som ligger inom den offentligasektorn kommer att realiseras successivt. Därförhar vi menat att den åtgärd vi har vidtagit inför1994, att kommunerna får behålla sina pengar, ärett viktigt sätt att bromsa upp förändringstakten.Långsiktigt tror jag att det blir nödvändigt medökad produktivitet i kommunerna under årenframöver. Men det är ändå bättre att människor blirav med sina jobb när utvecklingen förhoppningsvishar vänt, än om de blir det just , närarbetslösheten är på väg upp.Berit Andnor säger att vi skall följaSocialdemokraternas råd att sänka räntan. Det är,som vet, inget som regeringenbeslutar om. Det är som beslutar omdet. Vi kan möjligen påverka de besluten ochmarknadens reaktion genom vårt sätt att lägga uppden ekonomiska politiken.Kompletteringspropositionen har mottagits väl avmarknaden och lett till att räntorna nu är på väg neri ganska snabb takt. Vi hoppas att den utvecklingenskall fortsätta också under de kommande veckornaoch månaderna. Det är naturligtvis den viktigastestimulansen vi kan ge åt svensk ekonomi förnärvarande, att få ner räntorna.Över till och . Om man blickar framåt tror jag att det ärnödvändigt att öka produktiviteten, hålla tillbakakostnadsökningarna i kommunerna och att beskäraden privata konsumtionen. Om vi skulle accepteraett stort budgetunderskott och bara läggarestriktionen på kommuner och landsting, att deskall ha oförändrad real konsumtion, skulle denprivata konsumtionen i dagens penningvärde ökamed kanske 70--när vi kommerfram till 1998. Men då skulle vi sitta kvar med ettstort budgetunderskott, och det är naturligtvis inteacceptabelt. Därför måste vi ta i anspråk en mycketstor del av den privata konsumtionsökningen för attfå ner budgetunderskottet.Det som ligger i den strategiska plan somregeringen har redovisat ikompletteringspropositionen innebär i självaverket att vi lägger beslag på mer än hälften av denprivata konsumtionsökning som annars skulleinträffa. Det innebär i praktiken att det som sedanåterstår för privat konsumtionsökning i stort sett ärden privata konsumtionsökning som faller påpensionärerna. De aktiva löntagarna kan, dessvärre vill jag säga, inte räkna med någon ökning avden privata konsumtionen . Där ärde i samma situation som kommuner och landsting.Jag delar kritiska synpunkter på endel av effekterna av det skatteutjämningssystemsom vi har tagit ett första steg emot från och med iår. De här effekterna på bl.a. barnomsorgen ochden kvinnliga förvärvsfrekvensen, som InesUusmann nämner, har varit väl kända och är ocksåorsaken till att jag så starkt har drivit kravet på attvi som ett komplement tillskatteutjämningssystemet måste ändrasocialltjänstlagen så att det blir alldeles klart attkommunerna har skyldighet att se till att det finnsbarnomsorg för de föräldrar som villförvärvsarbeta. Det är, som , de allra flesta.Det pågår också en översyn avskatteutjämningssystemet. Den sattes i gång i stortsett som fick propositionen omdet första steget. Syftet med den översynen är bl.a.att se över en del av inslagen i utjämningssystemetsom får effekter på kvinnlig förvärvsfrekvens ochbarnomsorg.Vi har inte sett något konkret förslag . Menmin utgångspunkt när jag skall granska dettaförslag och försöka medverka till att vi förändrardet här systemet är precis densamma som InesUusmanns, dvs. att vi skall se det med låt oss kalladet feministiska ögon. Vi skall alltså se till attkommuner som ökar sin förvärvsfrekvens inte i såhög grad som inte tjänar något på det. Det äralldeles självklart att, om t.ex. fler kvinnor i enkommun förvärvsarbetar och man bygger utbarnomsorgen, det också måste avspegla sig ikommunens inkomster. Det är riktigt som InesUusmann säger att så icke är fallet som systemet nuser ut. Därför är det angeläget att vi får en ändringpå den punkten.Anf. 6 ():Herr talman! Jag kan inte tro att den privatakonsumtionsökningen enbart skulle falla påpensionärerna. Till att börja med måste man skiljapå olika pensionärsgrupper. En ganska färsk studievisar att harrealinkomsterna för de pensionärer som ligger allrahögst -- om man räknar samman ATP, folkpension,avtalsförsäkring och privata pensionsförsäkringar --ökat , enligt statistiken.