prot · GG09113 · 1993-05-19 00:00:00 — Men ESK skall inte ge sig in på detcentrala förhandlingsområde som FN och FN:ssäkerhetsråd nu har att hantera. Det vore mycketolyckligt, och det skulle inte gagna ett gott syfte.Anf. 50 ()replik:Herr talman! Jag är verkligen glad över GöranLennmarkers förtydligande. Jag har självfalletaldrig föreslagit att ESK skulle konkurrera påsamma område som FN -- tvärtom. Hela mittanförande innebar ju att ESK skulle kunnakomplettera med ny expertis och helt enkelt ta ettnytt grepp i denna fruktansvärda konflikt och pådet sättet bidra till freden.Jag är tacksam över att tydligenmissförstod mitt anförande. Jag får i stället hoppaspå och vädja till om att hanframför tankarna att som ordförande i tar nya initiativ för att med NGO:s, dvs.frivilligorganisationer runt om i ESK:smedlemsstater, bidra till en lösning av konflikten.Anf. 51 MAJ ():Herr talman! Jag skall inte föra debatt med GöranLennmarker om ESK kontra FN. Däremot vill jaggärna ta upp några av de andra frågor han nämnde.Han nämnde att tre eller eventuellt fyra saker nustår i fokus för regeringen. Jag hoppas att det gällerModeraterna och inte regeringen i dess helhet. Omdet vore så, vore det ganska förödande.Vad gäller förlängning av NPT har vi inga delademeningar. Inte heller när det gäller frågan omprovstopp. Det är tack vare att har drivitfram ett ställningstagande mot som vihar fått en aktivitet i provstoppsfrågan. Det var idet material man plockade fram från UD tidigareinte alls en fråga som man skulle prioritera. Det ärbra om vi är överens om det nu.Det är naturligtvis bra om vi är överens om attavtalen som man har kommit överens om skallhållas -- inte bara från sida utan från allaparters sida. Men det räcker inte med bilateralaavtal. Som jag sade tidigare är de ännu inte satta isjön. Det är långt kvar till dess att vi har kommitvidare med nedskärningen av kärnvapen i sig.Den fjärde punkten gällde suveränitetsstöd förBaltikum. Finns det moderata tankar på att byggaupp försvaret i ? Det är ju en viktignedrustningsåtgärd för den här regeringen.Jag kan inte riktigt hänga med det han sade om motsättningarna mellan Europaoch FN. Han säger att vi i , om vi ärintressanta i vårt integrationsarbete i ,också blir intressanta i världen. Men skulle inteSverige vara intressant i världen om det inte skullekomma att ingå i EG?Historien började inte med den moderatleddaregeringen där den svenska utrikespolitiken skulledrivas med en europeisk identitet. Svenskutrikespolitik är av mycket gammal hävdinternationell och global. Det vi har beklagat är har snävat in den till att fokuseras på Europasintressen.Det visade sig också att det är så. GöranLennmarker bekräftar ju faktiskt det vi befarar.Det fanns de facto inget intresse från regeringenssida för att få med i säkerhetsrådet just idenna intressanta tid. erfarenheter hadekunnat vara av godo i förändringen avsäkerhetspolitiken.Sveriges aktiviteter i och iEuropa är viktiga, men man kan inte säga att manbara skall fokusera på och därmed tro får gehör i världen i övrigt. gehör ivärlden i övrigt har tyvärr minskat genom denpolitik som regeringen har bedrivit i Förentanationerna.Anf. 52 ():Herr talman! Först vill jag kommentera det somsades om suveränitetsstödet, som syftar till attskapa en stabilare situation. Det är ett stöd som intesyftar till en militär uppbyggnad, men däremot tillatt man skall kunna klara av gränskontroller,kustbevakning och sådant som är nödvändigt för attse till att man har en stabil gränssituation. Det är ettviktigt led i de stabiliserande ochsäkerhetsskapande åtgärderna. Visst är detblygsamt -- det är ingen stor sak -- men det är likvälviktigt.Det är nog ändå så, , att våreuropeiska identitet i utrikespolitiken inte står imotsatsställning till en aktivitet i andra delar avvärlden. och andra har målat uppen bild av att man inte skulle kunna var aktiv iEuropa och vara aktiv på andra ställen.Jag tror att denna regering faktiskt har varit meraktiv i än den föregående, både när det gällerekonomiska förbindelser och när det gällermänskliga rättigheter. Regeringen har utmärktgoda kontakter i . Ett exempel blandmånga på detta är ett förestående besök av Aylwini . Vi har utmärkt goda kontakter i . Jagser att biståndsministern sitter där borta. Han ett flertal tillfällen rest i , och han harutmärkt goda kontakter där.Jag skulle vilja påstå att denna regering utmärks avatt den har bättre förbindelser med ,bättre förbindelser med --Rysslandsförbindelserna har väl aldrig någonsinvarit bättre -- och förmodligen bättre förbindelsermed . Jag är inte säker på att densocialdemokratiska regeringens förbindelser medIndien var så särskilt goda. Vi vet vad ordet Sverigeförknippas med där. Vi har kanske också bättreförbindelser med . Jag har intemöjlighet att bedöma om förbindelserna medAfrika är bättre eller ej, men jag är alldelesövertygad om att summan av kardemumman är välspridda förbindelser där det europeiskaengagemanget på intet sätt står i motsatsställningtill ett engagemang i ett vidare sammanhang.Europa är ju inte slutet utan öppet -- ett Europasom lever i samspel med omvärlden.Anf. 53 MAJ ():Herr talman! Det brister litet i logiken, GöranLennmarker. Om nu denna regering har etableratså utomordentliga ekonomiska förbindelser medvärlden i övrigt, är det ju litet underligt att mandärifrån inte ansåg vara så betydelsefullt ville rösta för oss i säkerhetsrådet. Det gjordeman inte. Man klargjorde t.o.m. att skälet härtillvar att intresse för den övriga världen hadeavtagit med den nya regeringens inträde.Inställningen tog sig inte bara deklaratoriskaformer utan visade sig också i hur man röstade iFörenta nationerna.Från att tidigare ha haft en självständig, kritiskhållning mot stora makter blev en av amen-sägarna som följer efter när de tyngre ekonomiskamakterna säger ifrån. I varje fall ställer intemajoriteten av världens länder representerade iFörenta nationerna sig bakom den nya borgerligaregeringens politik, och den ville inte ha oss med isäkerhetsrådet, just beroende på den politik som nisjälva har drivit. Jag förstår inte logiken i GöranLennmarkers resonemang.Framför allt är det väl en fara i att som GöranLennmarker säga att om vi integrerar vårt arbete iEuropa, växer intresset för oss också ute i världen.Men om, kanske mot förmodan, inte skulleintegreras i , skulle därmed världensintresse för minska? Det är ju beroende avSveriges eget agerande i , iEuropa och på andra håll hur världens länder ställersig till om nu är en viktig part eller inte.I nedrustningsfrågorna är det bara att konstateraatt tyvärr har ändratröstbild i och blivit en passivarepart, inte som tidigare en pådrivande part. Manmåste bestämma sig för hur man vill ha det. Jaguppfattar det nya läget som beklagansvärt,eftersom det lett till att roll i detinternationella samfundet har minskat.Anf. 54 ():Herr talman! Det är nog alldeles korrekt så, att omSverige skulle stå isolerat i , skulle vår rollglobalt sett minska jämfört med om vi finns med iden europeiska integrationen.I frågan om tror jag att Maj BrittTheorin gör en felaktig tolkning om hon tror gör ett slags ideologisk värdering av regeringarvid val av ledamöter i . Jag trorsnarare att det gjorda valet visade hur svårt det ärför ett land som inte på samma sätt som vårakonkurrentländer har naturliga gemenskaper.Spanien tillhör EG och har sin spansk-amerikanskalojalitet. har samväldeslojaliteten,som betyder väldigt mycket. Nästan en tredjedel avFN:s medlemmar tillhör samväldet. Valetillustrerar snarare hur svårt det är för ett land atthävda sig i den typ av konkurrens som vi för förstagången var med i, om det inte tillhör en störregemenskap. Det är den slutsats som jag tycker attvi kan dra av säkerhetsrådskandidaturen.Vad vidare gäller den ideologiska samhörighetentror jag återigen inte att man i FN låter dennaavgöra vilka som skall sitta i säkerhetsrådet.Däremot är det väl ingen tvekan om att dennaregering har en betydligt större ideologisksamhörighet med stora delar av tredje världen ochÖsteuropa. Avregleringar, privatiseringar ochmarknadsreformer är en mycket dominerandepolitisk huvudkraft i världen. Den dominerarÖsteuropa och i och kommer även iIndien, som börjar slå in på den typen av politik.Vi ser den också i åtskilliga framgångsrika länder iLatinamerika.Vi förde tidigare en debatt om vikten av att ocksåSydafrika efter demokratiseringen går in påprivatisering och avreglering. Detta är en politiksom står i samklang just med tredje världens länder,som vill ta sig ut ur fattigdom, och står inte imotsatsställning till dem.Anf. 55 MAJ ():Herr talman! Jag tror inte att vi kommer så mycketlängre, men låt mig säga att det inte precis är denpolitik som gör sig till talesmanför, marknadskrafternas fria spel och privatisering,som tredje världens länder frågar efter i Förentanationerna.Det är bara att konstatera att förlorade sinplats. Jag var där som delegat, och jag förde samtalmed en serie av mina tidigare kolleger inedrustningsarbetet. De gav mig skälen till attSverige inte fick deras röster. har haft 120--130, kanskeupp till 150 länder bakom sina förslag i Förentanationerna. har alltså haft ett mycket starktstöd för sin politik . Man kan ju själv räknaut om 12 länder i EG är starkare än 140--150 länderi FN.Jag tror inte att man skall driva EG-debatten på devillkoren. Jag tror inte heller att det är så att detstarka svenska internationella engagemanget förfred, nedrustning och solidaritetsfrågor i FN är enblack om foten för . Det skapar i stället ettmycket starkt och viktigt stöd.Det är alldeles klart att vi inte har en ideologisksamsyn, och jag vågar nog med min internationellaerfarenhet säga att den ideologiska samsyn somGöran Lennmarker försöker föra till torgs atttredje världen skulle stå bakom inte är något som vikänner igen från våra kontakter ute i världen. Detär en annan politik som man kräver, inte de friamarknadskrafternas spel, där de svagamänniskorna slås ut.Anf. 56 ():Herr talman! Det är säkert korrekt att Maj BrittTheorin inte känner igen det från sina egnainternationella kontakter. Men det kan för denskull ändå vara en korrekt bild av hur det förhållersig.Låt mig börja med att peka på att de stora ochdramatiska förändringar som sker i tredje världenjust innehåller t.ex. privatisering. Privatiseringenav det kinesiska jordbruket är förmodligen denenskilt viktigaste utvecklingsbefrämjande åtgärdsom har genomförts på vår jord. Den berör 900miljoner människor på den kinesiska landsbygden,människor som gick från en djup fattigdom och storhungersnöd in i en snabb utveckling. De harfortfarande långt till välstånd, men är likväl i ensnabb utvecklingsprocess.Vi ser början på detta också i och iLatinamerika. Förhoppningsvis skall vi ocksåkunna se det i , så att kommer ut ursin stagnation.Detta är trots allt ett bispår. När det gäller fråganom en motsatsställning mellan och restenav världen har varken jag eller regeringen ställtEuropa i denna motsatsställning mot världen, utandet är den socialdemokratiska oppositionen somhar velat måla upp en bild av att genom attregeringen engagerar sig för skulle den varalikgiltig eller negativ inför resten av världen. Det ärju ett bisarrt påstående. Man kan vara mycket aktivför Europafrågan och den europeiska integrationensamtidigt som man är mycket aktiv när det gällerÖsteuropas demokratisering, , ,-- vårt närområde -- liksom när det gäller Öst-och i dess helhet. kan manockså vårda förbindelserna med , ochLatinamerika. Det finns ingen som helstmotsatsställning i detta, och det är vår poäng i dettasammanhang.När det återigen gäller säkerhetsrådet kan man hamånga olika versioner, men det är klart att ikampanjerna inför valet spelar många av degrundläggande lojaliteterna -- samväldet, detspanskspråkiga och EG:s tyngd ochbetydelse i politiken -- faktiskt en viss roll. När managerar i FN sorterar man inte ut regimer som mantycker om eller inte tycker om, utan man gör meralångsiktiga och strategiska överväganden.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )6 § Styrnings- och samarbetsformer ibiståndetFöredrogsutrikesutskottets betänkande1992/93:UU26 Styrnings- och samarbetsformer ibiståndet (prop. 1992/93:244 och 1992/93:100delvis).Anf. 57 ():Herr talman! Låt mig först uttrycka minuppskattning av att det ansvariga statsrådet är härför att delta i denna debatt.I har vi haft en tradition av politisk enighetkring principerna och formerna för vårt samarbetemed utvecklingsländerna. Vi har här i riksdagenhaft enighet och mycket stora majoriteter såväl förde biståndspolitiska målen som för formerna förorganisationen av vårt bistånd.Under de som det svenska biståndet existerathar det naturligtvis förändrats till innehåll ochvolym. Nya mål har kommit till, nya myndigheterhar inrättats, nya uppgifter för biståndet har vuxitfram.När vi socialdemokrater satt i regeringsställningsökte vi vid varje förändring av biståndspolitikenatt nå politiskt samförstånd. Den traditionen hartyvärr nu brutits. Det är märkligt av många skäl.För det första utsätts biståndet för ett starkttryck -- större och mer krävande uppgifter ochsamtidigt minskande resurser. För det andraattackeras biståndet, för det mesta på osakligagrunder, och utsätts t.o.m. för renaförtalskampanjer. För det tredje underminerasbiståndsviljan allteftersom budgetunderskottetökar och den inhemska ekonomiska krisen djupnar.I det här klimatet är det än mer nödvändigt förbiståndets skull att söka samförståndslösningar.Men icke så. Trots att regeringen varit välmedveten om att vi socialdemokrater varit mycketkritiska mot förslagen, så tog man inte kontakt medoss när propositionen utformades. Trots att visocialdemokrater i vår motion klart uttalade att vi iutskottsbehandlingen ville återknyta tillsamförståndspolitiken, så möttes vi av kallahanden.Resultatet är att vi nu har ett förslag på riksdagensbord som är föga hållbart i ett längre perspektiv.Vid ett regeringsskifte, som ju inte är heltotänkbart, lever förslagen i det här betänkandet ettfarligt liv.Enligt propositionen är syftet med förslagen att ökaeffektiviteten i det svenska biståndet genom attgöra regeringens och myndigheternas ansvar ochuppgifter tydligare inom ramen för en mål- ochresultatorienterad styrning. För att nå detta syfteföreslås för det första en förändrad anslagsstruktur,för det andra en ny modell för samarbetet medmottagarländerna och för det tredje en integreradfältorganisation.Den nya föreslagna anslagsstrukturen innebär attnuvarande landramar skall ersättas av s.k.indikativa planeringsramar.Vi socialdemokrater kan inte ställa upp på denförändringen eftersom det betyder attlångsiktigheten i biståndet försvagas. Vi är negativatill förslaget eftersom det innebär en försämringutifrån mottagarländernas perspektiv. Förslagetförsämrar, enligt vår mening, möjligheterna tillplanering för mottagarna av svenskt bistånd.Propositionens förslag att avskaffa de avtalsfästalandramarna kommer att innebära attmottagarlandets möjlighet att foga in det svenskabiståndet i sin egen ekonomiska planering ochbudgetering minskar.I betänkandet finns ingen klar och tydlig definitionav det nya begreppet ''indikativa planeringsramar''.Det är därför angeläget att här i kammaren få ettklargörande på den här punkten av utskottetstalesman.Propositionen ger inga övertygande argument föratt avskaffa det nuvarande systemet medlandramar. Vi socialdemokrater vill behållalandramarna och de övergripande samarbetsavtalmed mottagarländerna som finns.Vidare föreslås i propositionen att importstödetlyfts ur landramarna och sammanförs med det s.k.betalningsbalansstödet. Vi menar att importstödetbör behållas inom landramarna eftersom detta,som är ett direkt stöd till strukturprogrammen,måste vara av långsiktig karaktär.Strukturprogrammen i sig karakteriseras ju avlångsiktighet.Det andra förslaget i propositionen avser en nymodell för samarbetet med mottagarländerna.Jämte de s.k. landprofilerna, som använts somplaneringsinstrument , införs nubegreppet landsstrategier. Avsikten är attregeringens ansvar skall bli tydligare i självaberedningsprocessen.Förslaget innebär egentligen en förskjutning frånmyndigheten, SIDA, till . Jagtycker det är på sin plats att påminna om vårsvenska förvaltningstradition, där vi har en tydligoch klar rollfördelning mellan myndighet ochregeringskansli. Myndigheten skall bereda ochverkställa, och skall utarbetariktlinjer och formulera mål och policy.Med det här förslaget går in imyndigheternas arbetsuppgifter. Det finns redannu oklarheter vad gäller samordningen ibiståndsberedningen. Det här förslaget renodlarinte myndighetens resp. departementetsåtaganden -- tvärtom innebär det, som vi ser det, ensammanblandning av rollerna.I den utredning som har föregått propositionenpekar flera av våra myndigheter på denna oklarhet.Enligt vår uppfattning borde man för att nå störreeffektivitet i biståndet koncentrera sitt arbete på atthitta samordningsmöjligheter mellan svensktbilateralt bistånd och övriga givare, t.ex. EG och demultilaterala organen.I utredningen påpekas att det inte finnssamordningsproblem mellan de olikamyndigheterna men väl oklarheter mellanmyndigheter och regeringskansli. Det är svårt attgöra en bedömning av det förslag som läggsfram, och det är oklart vilka vinster man gör för attnå en större effektivitet i biståndet.Slutligen har vi det tredje förslaget i propositionen,vilket är att fältadministrationen skall integreras.Även det här förslaget är, enligt vår mening,behäftat med oklarheter. Det kan möjligeninnebära effektivitetsvinster. Men visocialdemokrater menar att de förslag som förtsfram i remissomgången och i SIDA:s yttrande omregionala ambassader bör återigen granskasnärmare. Vi är alltså inte beredda att tillstyrkaregeringens förslag i den här frågan.Under förra gav regeringen tillkänna, med anledning av en socialdemokratiskmotion, att regeringen skulle återkomma medförslag om hur bl.a. insyn och inflytandeöver biståndets utformning kunde säkerställas. Detförslag som ligger på bord harsnarare minskat insyn och inflytande.Herr talman! Jag yrkar bifall till våra trereservationer nr 1, 3 och 5.Anf. 58 (nyd):Herr talman! Det är med tillfredsställelse jag nu seratt ett statsråd från regeringen är närvarande. Vidbehandlingen av de båda tidigare betänkandena omSydafrika och om säkerhetspolitiken prioriteradetydligen ansvariga statsråd annan verksamhet änriksdagsdebatten.Ny demokrati har lagt fram sin syn på biståndetsinriktning och omfattning i en rad motioner. Vi harföreslagit ett helt nytt grepp påbiståndsmyndigheterna både på hemmaplan och ifält. Vi anser att borde renodla biståndet tillsådant som det här landet är verkligt duktig på ochse till att den hjälpen verkligen når dem som mestbehöver den. Vi menar att dagens befintligamyndigheter som SIDA, BITS, SwedeCorp, SandöU-centrum, , , Svenskexportkredit m.fl. bör omvandlas till två nyamyndigheter med skilda huvudinriktningar.Den ena myndigheten skall ha det totala ansvaretför det som kan kallas för hårdvaran. Det kan varakatastrofinsatser, infraprojekt, flyktinghjälp,familjeplanering m.m. Till sin hjälp skall man ha enoperativ enhet med sådana tekniska och personellaresurser att de mycket snabbt kan vara på plats därhjälpen behövs.Den andra myndigheten skall ha det totala ansvaretför mjukvaran. Det kan gälla exportkrediter,garantier, lån, skuldsanering, utrikeshandel m.m.Självfallet skall det vara ett nära samarbete mellande två myndigheterna. De båda nya myndigheternaskall ha hela världen som sitt arbetsfält, men meden prioritet på och Östeuropa.En ny utredning som rör olika myndigheter ochorganisationer har aviserats av regeringen. Viavvaktar med stort intresse de förslag somregeringen kommer att lämna.Vi anser att de multilaterala anslagen skallöverföras till förinternationellt utvecklingssamarbete. finnsdet multilaterla anslag fördelat dels i olikadepartement, dels hos biståndsmyndigheterna.Ny demokrati instämmer i vikten av att såvälriksdagens som regeringens möjligheter att styrabiståndets inriktning förbättras. Om akutahjälpbehov uppstår i ett land eller i en region skallplaneringen och organisationen vara sådan att visnabbt skall kunna bistå de människor som behövervår hjälp. Flexibiliteten i biståndet måste öka --beredskapen för ändrad inriktning skall alltid varahög. Regeringens förslag om hur man skall hanterade s.k. reservationerna tycker vi är bra, dvs. attreserverade medel skall kunna överföras till nyaprojekt och t.o.m. till nya länder.Ny demokrati anser att biståndsinriktningen istörre utsträckning än vad som är fallet skallpräglas av projekttänkande. Självfallet skall fastaprogramländer och deras landramar avvecklas.Vi vill också få till stånd en avsevärt bättreredovisning av biståndet. Allmänheten måste få ensaklig information om de olikautvecklingsprojekten inom biståndet -- både överprojekt som gått bra och över projekt där satsademedel inte fått den effekt som avsetts. Vi vill ocksåatt en mera utförlig redovisning lämnas tillriksdagen . Redovisningen skall geriksdagen ett objektivt underlag för att bl.a.möjliggöra kostnadsbesparingar ochrationaliseringar inom biståndet.Av regeringens proposition framgår att regeringenskall förhandla med mottagarlandets regering omlämplig biståndsinsats. I dessa förhandlingar börockså regeringen driva fram krav på en ökadkoordinering mellan andra givarländer. Man börsamråda med andra mottagarländer och kartläggaderas bistånd.Ny demokrati föreslår att tar ett helt nyttgrepp på sin ''fältadministration'' i såväl industri-som utvecklingsländer. Vi föreslår att ambassader,biståndskontor, exportråd m.m. slås ihop till enenhet, det vi kallar för Centre.För utvecklingsländerna föreslås i propositionen attbiståndskontor och ambassad integreras och att detutses en chef för denna enhet med etthelhetsansvar. Detta är säkert bra, men vi vill gålängre. Vi föreslår en regionalisering. Vi anser attmånga länder i södra och mellersta skallskötas från två fasta regionkontor medhelhetsansvar för biståndsinsatser, handelsutbyte,turism och rena diplomatiska frågor. Strategiskastäder är enligt vår mening ochNairobi.Johannesburg bör förutom ansvara förländer som , , ,, , , och Angola.Nairobi skulle förutom kunna ansvara förTanzania, , , , ,och Nigeria.Vi anser att detta skulle ge stora besparingar,innebära bättre samordning, ge större möjligheteratt bevaka regionala projekt men ändå intenämnvärt försämra den sedvanliga diplomatiskaaktiviteten i de olika länderna. De flestahuvudstäder i de kringliggande länderna nås medflyg inom en--två timmar.Vi i Ny demokrati har ofta påpekat vikten av att harätt person på rätt plats. Den som skall ha ansvaretför den regionala verksamheten bör självfallet hade kvalifikationer som krävs för en sådan uppgift.Man bör utöver den sedvanliga UD-rekryteringsbasen i mycket större utsträckning låtarekrytera chefer från det privata näringslivet ochfrån enskilda organisationer.Av propositionen framgår att integrationen och deförändringar denna föranleder bör genomförassuccessivt. Vi delar inte denna uppfattning. Vianser att det av besparingsskäl är angeläget attgenomföra integrationen av ambassader ochbiståndskontor möjligt. Vi vill genom enregionalisering av all verksamhet till två kontor attintegrationen genomförs på ett mycket meragenomgripande sätt än vad som anges ipropositionen.Herr talman! Jag vill yrka bifall till vårareservationer 2, 4 och 6.Anf. 59 ():Herr talman! Jag får väl stämma in i kören och sägaatt det är bra att , biståndsministern,är här. Men jag tänker inte gnöla över attministrarna inte var här tidigare under debatten.Jag har full respekt för att de kanske har annat attgöra. Jag tror inte att det är av ointresse. Jag harvarit med . Oavsett vilken regering som sitterär det samma gnällande. Antingen är statsråden härför mycket eller också är de här för litet. Det är braatt är här, så att vi får höra vad dettakan innebära så småningom.Herr talman! Regeringen har uppenbarligenmycket brått att lägga om det svenska biståndetfrån solidaritet med folk till ideologiskstyrning utifrån ett dogmatiskt synsätt.