prot · GH0941 · 1993-12-10 00:00:00 — Men marknadenkan aldrig tillhandahålla en social bostadspolitik.Det vet man i hela världen. I mycket oreglerade,liberala system har man infört undantag för attkunna skapa en social bostadspolitik.Visst ligger det mycket i att en låg ränta är en viktigförutsättning för ett billigt boende. Men vi kan jukonstatera att dagens ränteläge, trots att det harsjunkit, ändå är så pass högt att det åstadkommerde kostnader i den här sektorn som kanutkristalliseras till enorma kreditförluster. Då ärdet något fundamentalt fel med politiken.Så är det naturligtvis, eftersom den ekonomiskapolitikens inriktning är att bekämpa en inflationsom knappast finns. Det finns de som påstår att vii dag har världens lägsta inflationstryck i Sverige.Vad tror man på omkreditförlusterna i bostadssektorn? Frågan är såviktig och risken i vårt samhälle är så stor att detvore orimligt om man inte följer utvecklingen föratt kunna bedömma hur det hela kommer att sluta.Min grundläggande kritik av den politik som harförts är att man sparar litet menriskerar att förlora mycket. Man åstadkommermycket illa för stora grupper av människor, dels förde arbetslösa, som är oerhört många i den härsektorn -- det här är ju arbetslöshet som sprider siglångt ut i andra sektorer av vårt näringsliv -- dels förde människor som förlorar hus och hem och som imånga fall får dras med skulder resten av sitt liv. Defår betala för ett boende som de inte längre klararav.Anf. 34 ():Herr talman! och harhär tagit upp en debatt om 3 miljarder. Jag vill sägatill , som ju är ordförande ibostadsutskottet, att jag har samma uppfattning omde 3 miljarderna som han har när han inte är iriksdagen. Jag har samma uppfattning ombostadsdepartement, bostadsminister och behovetav sänkta momskostnader som harnär han inte är i . Det är bara det att AgneHansson är en person som skall spela endubbelroll -- och jag respekterar den. Men kom inteoch säg att vi inte har pläderat för att de 3miljarderna skall tas ut! Det har vi klart och tydligtsagt i vår skrivning.I den mån är intresserad av minsynpunkt på detta, vill jag säga att det stod iöverenskommelsen mellan regeringen ochSocialdemokraterna att de 3 miljarderna skulle tasut efter samråd och så rättvist som möjligt. Ni harnu lagt fram ett förslag utan samråd och som inte ärrättvist.Därför har vi föreslagit att de 3 miljarderna skall tasut längre fram i tiden, så att folk som är berörda kanbetala de kostnader som kommer att läggas på dem.Dessutom har vi den uppfattningen att detta skallläggas på alla upplåtelseformer, inte bara på deräntegaranterade husen.Bo Lundgren gjorde ett inlägg om vikten av ensocial bostadspolitik. Det är lätt att instämma imycket av det han sade. Det är bara det att det försen rakt motsatt politik. Jag skulle vilja travesteraett historiskt yttrande, när jag om bostadspolitikenpåstår, att aldrig har så många haft så få möjligheteratt efterfråga en bostad som . Det är ganska sant,därför att det är höga kostnader, och det läggs påytterligare kostnader.De 3 miljarderna som läggs ut , och kanske1995 och 1996 -- vad vet jag -- kommer att få mycketstora genomslag för väldigt många människor pådet svenska bostadsområdet.Vi har inte fått något besked om vad regeringentänker göra under resten av 90-talet för att få i gångproduktionen och för att få i gång ombyggnader,t.ex. vad regeringen tänker göra åt skrivelsen frånAMS och när det gäller att sätta i gång ettantal nya byggen. Det är en hemlighet, som BoLundgren inte har velat dela med sig av i den härinterpellationsdebatten.Anf. 35 ():Herr talman! Först vill jag säga till attjag inte tycker att vi i alla sammanhang skall dra ettstreck över historien och glömma den. Jag för gärnaen diskussion med om vad som harhänt.Däremot är jag trött på att i just de härsammmanhangen resonera med omvad som hände . Jag har en känsla av attBo Lundgren, även om jag frågade vad han tyckteom vädret, skulle säga att det ärSocialdemokraternas fel. Jag vet alltså vilket svarjag får när vi diskuterar historien om vem som bärskulden för det ena och det andra.Låt mig i min sista replik ta fasta på det som jagtycker har varit mycket positivt . Jag tror attdet är första gången som jag i samband med enbostadspolitisk debatt här i kammaren haranledning att säga det, och därför vill jag gärnaunderstryka det. Det är bra att vi uppenbarligen äreniga här i kammaren om att det beslut somriksdagen fattade om ett nytt räntebidragssystembehöver modifieras. Villkoren blir fördåliga med det beslutet. Vi socialdemokratertycker inte att det är helt överraskande, vilketbostadsutskottets ordförande uppenbarligen inteheller tycker. Det är bra.Vi är uppenbarligen också överens om att deinitiativ som har tagits för att få i gångombyggnadsverksamheten inte är tillräckliga. Detbehövs mer.Bo Lundgren frågade mig: Hur skall i så fall ensänkning av byggmomsen betalas? Visocialdemokrater är inte på det klara med exaktvilken typ av konkreta åtgärder som behövs.Däremot vet vi att det behövs omfattande åtgärderi stil med sänkt byggmoms.När det sedan gäller finansieringen vill jag säga:Visst, på kort sikt innebär det en ökad kostnad.Men å andra sidan blir kostnaderna avsevärt högreom vi låter en stor del av byggbranschen slås ut änom vi nu tillskjuter en del medel i det kortaperspektivet. Det har inte bara jag utan även HarryStaaf, , och understrukit i den här debatten. Det ärbra att det uppenbarligen håller på att formas enenighet om att det behövs ytterligare åtgärder.Jag hoppas att vi skall kunna föralika konstruktiva samtal om hur vi skall lösaproblemen för dem som bor i de nyproduceradehusen och för de fastighetsägare som sittermed tomma lägenheter. Jag är alldeles övertygadom, att om vi inte lyckas lösa det problemet ochhjälpa de fastighetsägare ochbostadsrättsföreningar som har sådana bekymmerkommer vi att få väldigt svårt att få i gång detnybyggande som vi uppenbarligen är överens om.Jag konstaterar också att även Bo Lundgrenåtminstone gjorde en liten antydan om att han villevara med i dessa konstruktiva samtal. Det tyckerjag är bra. Men den här debatten har ändå med allönskvärd tydlighet visat, att om vi skall kunnaåstadkomma något konstruktivt handlar det om attutforma åtgärder i det som kalladeden breda mittfåran. Jag medverkar gärna till det.Anf. 36 Statsrådet ():Herr talman! Jag kommer inte att skylla vädret påvare sig , socialdemokratiskapartiet eller ens -- det lovar jag.Det finns en grundläggande och problematiskåsiktsskillnad mellan mig och i varje fall OskarLindkvist, sannolikt också . OskarLindkvist interpellerade mig med frågan: Hur skallvi kunna skapa förutsättningar för att bygga detBoverket beräknar att vi borde bygga? Jag däremotmenar att den fråga vi borde ställa oss är: Hur skallvi skapa förutsättningar för att enskilda människoroch enskilda hushåll skall få möjlighet att efterfrågaden bostad de själva vill ha?Svaren på de båda frågorna ligger förhoppningsvisinte alltför långt ifrån varandra, om man skaparrimliga förutsättningar. Men vi måste då se till attkonsumenterna kan efterfråga bostäder, och detgör vi genom att se till att kostnaderna hålls neregenom att räntan är låg. prognoser är juett slags allmänna resonemang, egentligen utannågon större hänsyn till om det, av bl.a.ekonomisk-politiska skäl, är möjligt att få fram ensådan bostadsproduktion. Det är det som gör att vikommer helt fel i debatten oss emellan. Ni tror påreglering och planering, trots att alla erfarenheterhar visat att detta inte löser problem utan baraskapar problem. Det tror jag att alla egentligenskulle kunna vara överens om.Vi har anledning att fullfölja det vi har satt i gång.En grundläggande uppgift för oss när det gäller attskapa bra förutsättningar för bostadsmarknadenoch för byggsektorn är att få ned räntan. Detförutsätter en budgetsanering -- det är alla överensom.Det förs nu en debatt som gäller om denbudgetsanering som har fattat beslut omoch som regeringen är fast besluten att fullfölja ärtillräcklig. Det förs ingen debatt om att man skullepruta på ambitionerna. Det är ändå det som LarsStjernkvist föreslår. Det är lätt att säga attbyggmomsen skall sänkas, men det är inte lätt attfinansiera det. Det var litet rundgång ochrundsnack -- ingenting annat.Det vore bättre om man faktiskt tog ansvar och ladefram ett förslag som innebar att förslagetfinansierades. Då skulle det vara möjligt attbedöma det. Fullt finansierad sänkt byggmoms kanman alltid diskutera. Ofinansierad sänkt byggmomskan man aldrig diskutera -- genomför man det gårräntan upp och fortsatta räntesänkningar hindras,och vad det skulle innebära vet alla.Jag menar att man måste döma regeringen efter deneffekt som den politik som regeringen har fört harhaft. Räntan är låg jämfört med hur det har sett utunder . Den måste kunnasänkas ytterligare genom fortsatta åtgärder.Byggkostnaderna har pressats ned efter excessernai slutet av . Hyreshöjningarna dämpasoch blir lägre. Det här kommer att kunna fungerabra om vi fortsätter just den politik som inleddes1991.Överläggningen var härmed avslutad.3 § Svar på interpellation 1993/94:58 ombostadsmarknadenAnf. 37 Statsrådet ():Herr talman! har frågat vilkaåtgärder statsrådet är beredd attvidta för att förhindra att människor utestängs frånden reguljära bostadsmarknaden. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande.De problem som tar upp måstelösas genom en ekonomisk politik som skaparförutsättningar för låg inflation, lågt ränteläge ochdärmed ekonomisk tillväxt. Då kommer hushållenatt kunna efterfråga bra bostäder till lågabostadskostnader. Genom bostadsbidragen bidrarstaten till att ge ekonomiskt svaga hushållmöjligheter att hålla sig med goda och rymligabostäder. En särskild lag ger också en kommun rättatt använda kommunala medel för att lämnaenskilda hushåll ekonomiskt stöd till boendet.Det ekonomiska och sociala ansvaret för attbostadsfrågan löses för de hushåll som av socialaeller andra skäl behöver hjälp åliggerkommunerna. Genom att ta på sigbetalningsansvaret för hyran kan socialtjänstenhjälpa människor som hotas av vräkning. () ochSveriges har i olikasammanhang utfäst sig att verka för att ledigalägenheter även kommer att ställas tillkommunernas förfogande för berörda hushållunder förutsättning att rimliga ekonomiska ochandra garantier lämnas av kommunerna.Regeringen har dessutom tillsatt enarbetsgrupp med uppgift att följabostadsförsörjningen för hushåll som kan hasvårigheter att göra sig gällande påbostadsmarknaden. Arbetsgruppen kommer attfölja upp att både kommunerna ochfastighetsägarna tar det ansvar som åligger dem såatt de berörda hushållens bostadsbehov kantillgodoses på den reguljära bostadsmarknaden.Anf. 38 ():Herr talman! Jag tackar statsrådet även för dettasvar.Jag vill betona att syftet med denna interpellationinte är att polemisera utan att peka på ett allvarligtproblem, en allvarlig tendens.Jag skulle kunna beskriva denna tendens genom attskildra min egen verklighet. Jag bor i ett hyreshus iNorrköping. I min trappuppgång finns alla typer avmänniskor. Där finns unga, gamla, lågavlönade ochhögavlönade -- som jag. Där finns invandrare ochsvenskar med olika yrken. En del har bott där i helasitt liv.Även om det i vårt land finns segregation ochorättvisor i boendet vågar jag påstå att mintrappuppgång inte på något sätt är unik. Medinternationella mått mätt har vi ändå enförhållandevis rättvis fördelning av våra bostäder.Nu sker det ganska stora förändringar. Det berorinte bara på det som vi förut pratade om, dvs.ökade boendekostnader. Det finns också andraförändringar i villkoren för de boende som harorsakat ganska dramatiska förändringar.Ett exempel på detta kunde vi läsa om i Kommun-Aktuellt . Där berättadesocialchefen i att det är stört omöjligt atthitta lägenheter till flyktingar, trots att det finnsmånga tomma lägenheter och trots att kommunenär beredd att stå för kostnaderna.På ett företag i sade man inte längre tar emot långtidsarbetslösa.I min egen kommun, , sade detkommunala bostadsföretagets VD i tidningen atthan nu tyckte att det var dags att kommunenskaffade sig renodlade socialbostäder, eftersomkommunen inte klarade av att ta hand om socialaförturer. Med sociala förturer menade hanflyktingar, missbrukare och de som har psykiskaoch fysiska handikapp.Det är alltså många människor som i mångakommuner är välkomna på denordinarie bostadsmarknaden. De har fått det alltsvårare. Detta beror som sagt inte bara på ökadeboendekostnader. Jag skulle vilja påstå att framförallt två saker har gjort att läget har försämrats förstora grupper av människor.Det ena är att de kommunala bostadsföretagen harfått en ny roll. De skall konkurrera på sammavillkor som privatvärdarna. De har sammasubventionsregler och snart samma skatteregler.Det medför att de meddelar sin uppdragsgivare,kommunen, att de kan ta ett störresocialt ansvar än privatvärdarna. Därför är väldigtmånga människor som har kunnat fåbostäder hos de kommunala företagen inte längrevälkomna.Det andra, som har gjort att situationen har blivitså akut för många människor, är att somvi här i har fattat beslut som gör att dekommunala företagen har mindre möjligheter atthjälpa dem som har det särskilt svårt har vi avhänthos den möjlighet som tidigare fanns att tvingaprivatvärdarna att ta ett socialt ansvar.Jag hävdar inte att den bostadsanvisningslag somfanns tidigare var en succé. Den var krånglig ochbyråkratisk. Erfarenheterna från min egenkommun säger ändock att lagen i alla fall utgjordeett påtryckningsmedel för att man skulle kunnaförmå de privata värdarna att träffaöverenskommelser för att ta sig an sin del av desociala förturerna.Nu har dessa förändringar genomförts. Jag villpåstå att det som har hänt i ochNorrköping är effekter av de här politiska besluten.Det här händer i stort sett i varje kommun runt omi landet.Mot denna bakgrund skulle jag vilja ställa tvåfrågor. Det är bra att regeringen har en grupp somföljer den här utvecklingen. Utifrån landet har detkommit allvarliga signaler. Är de inte redan nutillräckligt allvarliga för att vi skall se över ochompröva de beslut som har fattats? Jag tror att detär svårt att vrida klockan tillbaka när det gällerförändringen för de allmännyttiga företagen.Däremot menar jag att det behövs ett instrumentsom tvingar trilskande fastighetsägare, som inte gördet frivilligt, att ta ett ansvar. Finns det inte redannu fog för att säga att det behövs en omprövning avde beslut som har fattats?Min andra fråga är nästan ännu viktigare. att det är en acceptabel utveckling att vifår renodlade socialbostäder? Om statsrådet tyckerdet, inser jag att en fortsatt debatt är tämligenöverflödig. Jag nöjer mig med dessa frågor så länge.Anf. 39 ():Herr talman! Även i den här debatten hänvisar BoLundgren till den inflationsbekämpande politiksom skall leda till lägre räntor. I den föregåendedebatten poängterade han starkt att man inte fårutsätta landet för budgetförsvagningar, eftersomman då riskerar att räntan löper i väg.Jag vill bara påminna om att man dag för dag fårköpa sig majoritet i . Man köper av Nydemokrati. Det är ingen bra förutsättning för att nåde mål som redovisar.När det gäller tillgången på bostäder finns det engrupp som far mycket illa. Det framgår av enrapport som har publicerats frånbyggforskningen. Den visar att under detförkättrade förbättrades ungdomarnasbostadsstandard mycket markant. Under 1990-taletsker en minst lika markant försämring avungdomarnas bostadsstandard. talade iden föregående debatten om ungdomsboendet ochdess behov.Bo Lundgren sade i sitt svar att kräver kommunalagarantier för att de skall kunna tillhandahålla debostäder som behövs på bostadsmarknaden. Menär det realistiskt att tro att kommunerna kommeratt gå in med ytterligare garantier när de redan harså omfattande åtaganden och där risken äruppenbar att det hela faller ut i form av ettbetalningsansvar för dem? Lägger man därtill vadeffekten av försämringarna i a-kassan kan innebäraför de kommunala ekonomierna, tror jag attutrymmet för ytterligare åtaganden frånkommunernas sida är utomordentligt litet.Det är bra att regeringen har tillsatt dennaarbetsgrupp. Men felet i regeringens direktiv är attdet krävs ansvar från fastighetsägare ochkommuner. Regeringen måste först ta sitt ansvar.Först då går det att räkna med ansvar från andraaktörer. Det kan jämställas med självmord om deskulle göra något annat.Anf. 40 Statsrådet ():Herr talman! Först har vi frågan om förändringarnai a-kassan. De är ett led i planen förbudgetsaneringen för att minska kostnaderna. Detär också fråga om att utsträckaarbetslöshetsförsäkringen till de många som intehar omfattats av den tidigare. Detta är något somförbättrar den kommunala ekonomin. Det är enfråga som vi egentligen inte skall diskutera i dennadebatt.Jag vill naturligtvis inte, , att alla desom har sociala eller ekonomiska problem skallhänvisas till speciella bostäder. Den frågan kan vilämna därhän.Vi diskuterar egentligen två olikaproblemställningar. Den ena är rent ekonomisk.Den andra gäller de fördomar som kan finnas i vissafall och hur det skall hanteras.Låt oss först titta på ekonomin. togupp problemen med olika grupper som kommer tillSverige. Det kan finnas en rädsla. Det är sådantsom jag med ett brett begrepp kallar för fördomar.Det är inte rimligt att i fråga om de ekonomiskaproblemen -- det menar nog inte -- ha speciella bättre villkor för byggande osv.för en viss kategori bostadsföretag för att de skallta ansvar. Ansvaret ligger hos kommunerna. Demåste ta ansvar, och de skall ta ansvar. Vi skallminska behovet för dem att ta ansvar genom att såsmåningom vända den negativa utvecklingen iindustriproduktionen och övrigt -- till följd av alltsådant vi har diskuterat i andra sammanhang -- frånslutet av 80-talet och framåt. Men när det behovetsedan finns är det nödvändigt för kommunerna attta sitt ansvar. Då får kostnaderna hanteras ochgarantier lämnas. Skyldigheter måste självfallethanteras.Den andra frågan är alltid svårare att besvara. Detär svårt att riktigt klara ut det hela. Naturligtviskrävs attitydförändringar, informations- ochupplysningsverksamhet. Men för att få dennabredd har denna grupp tillsatts. Jag vill notera attdet finns företrädare för , ,kommunerna, fastighetsägarna och regeringengenom Finans- och Socialdepartementen. Förutomatt följa utvecklingen skall de dessutomfortlöpande bedöma om några särskilda åtgärderbehöver vidtas och vid behov ge förslag till sådanaåtgärder. Det finns ett instrument för att följadenna utveckling.I fråga om den ekonomiska sidan är de medel somLars pekade på inte speciellttillämpliga. De skulle snarare bli farliga eftersomdet skulle bli en ''overkill''. Det innebär att vissa fårandra ekonomiska förutsättningar just för att debor i hus ägda av ett visst bostadsföretag. Det är ettav problemen på marknaden. Inte minst kan vi sepå de problem de kommunala bostadsföretagenhar. De trodde att de var osårbara. Men det var deinte.Anf. 41 ():Herr talman! Precis som säger skalldenna diskussion egentligen inte handla om a-kassan. Men han säger också att a-kasseförslagetskall omfatta alla. Förslaget omfattar en grupp somtidigare inte har omfattats av a-kasseförsäkringen.Men det är en grupp som frivilligt har ställt sigutanför. De har haft fulla möjligheter tillmedlemskap.I praktiken innebär det att färre kommer att kunnakvalificera sig för ersättning från a-kassorna.Lösningen är på ett sätt väldigt omoderat, eftersomdet här innebär ett obligatorium, eftersom det så attsäga innebär ett förmyndarskap från statens sida.Tillbaka till bostadssidan. Precis som i fråga om a-kassan blir det här fråga om att kostnader flyttas.Risken för kreditförluster för kommunerna ärnämligen uppenbar. säger attkommunerna måste ta ansvar och att de skall taansvar. Jag ställer mig emellertid mycket tvivlandetill att de kommer att orka med det, med depåkänningar och de hot som de upplever såstarkt.Konsekvensen av slutsatser måstenästan vara att han anser att det inombostadssektorn inte finns några risker förkreditförluster som kan drabba kommunsektorn.Är det så?Anf. 42 ():Herr talman! Det är bra att vi inte vill hasocialbostäder. Jag vill få till protokollet att vi äröverens på den punkten.Det är också bra att statsrådet uppenbarligeninstämmer i min verklighetsbeskrivning. Det fannsi statsrådets inlägg ingenting som motsade det jagtidigare har sagt.Vi skall komma ihåg att den försämring som månganu upplever, de svårigheter många har att få enbostad på den ordinarie marknaden, förekommertrots att det finns 55 000 tomma lägenheter.Då ser man framför sig ett skräckscenario: Vadhänder den dag då konjunkturen vänder ochefterfrågan på bostäder ökar, när grupper som ärrelativt köpstarka på allvar börjar efterfråga delägenheter som står tomma? Jag menar att vi måsteingripa innan den här utvecklingen blirgalopperande.Jag har ett förslag. Om vi i det här landetsubventionerar bostäder för att göra det möjligt föralla människor att kunna bo bra och för att videssutom skall bo integrerat, dvs. att olikakategorier av människor blandas, då tycker jag attdet är fullt rimligt att statsmakterna ser till attsamhället har vissa tvångsinstrument att ta till omnågon utestänger vissa grupper från de bostädersom skattebetalarna har varit med ochsubventionerat, då skall dessa fastighetsägarekunna tvingas att fördela bostäder till dem som bästbehöver. Jag tycker inte att det är någon orimlighållning att man har ett sådant tvångsinstrument atthota med. Ett sådant tvångsinstrument fanns ocksåtidigare, men det saknas nu.Statsrådet säger då att han tycker att de vägar somjag anvisar är fel. Men om statsrådet instämmer imin verklighetsbeskrivning, om han delar min oroför vad som händer, om han håller med om att vi idet här landet skall undvika att få socialbostäder,håller med om att väldigt många som sysslar medbostadspolitik lokalt hävdar att vi kommer att fåsocialbostäder om ingenting görs, vilket är i så fallBo Lundgrens medel för att förhindra den härutvecklingen?Anf. 43 Statsrådet ():Herr talman! Jag tror att harmissuppfattat vad moderat politik och moderatideologi innefattar. Det är självklart att vi i Sverigemåste ha trygghetssystem som gör att människorkänner trygghet, men dessa trygghetssystem fårinte vara så övergenerösa att de missbrukas ochskapar stora problem för produktion och annat.Det har ju nu även Socialdemokraterna i viss måntvingats inse. På vissa områden kan man kansket.o.m. i stor utsträckning lämna detta till deenskilda att själva lösa. Det är fullt möjligt. Men imånga avseenden handlar det om att vi faktiskt intetolererar att människor blir s.k. free riders och litarpå att vi ändå kommer att hantera deras situationutan att de bidrar till att hjälpa andra när detbehövs.Ett sådant här system krävs alltså, men sedan kanman självfallet diskutera omfattning och nivå ochde problem som en alltför stor omfattning ochalltför höga nivåer leder till.Jag konstaterar att kommunerna måste ta sittansvar i de här sociala frågorna. Det är självklart.De måste ställa upp på att hantera de kostnadersom jag har redovisat på det sätt som gäller.Detta har inte direkt med kreditförlusterna ibostadsföretagen att göra. Om ett företag får hyraut tomma lägenheter minskar ju de factoförlusterna. Det är alldeles uppenbart. Det gälleräven kreditförlusterna i den finansiella sektorn.Jag kan inte bekräfta det uppger.Jag kan bara konstatera att jag inte har någonanledning att ifrågasätta de konkreta uppgifternafrån . Jag känner inte till förhållandena.Men det finns problem, och det är därför vi hartillsatt en arbetsgrupp.Jag tror att tvångsåtgärder kan motverka sitt egetsyfte och skapa spänningar som inte fannsoch vidmakthålla spänningar. Jag är instinktivtnegativ till detta. Den ekonomiska verklighetenbör gå att klara av. Det gör man exempelvis på ettutmärkt sätt i den kommun där min mor bor --i län. Såvitt jag förstårfungerar integreringen på ett bra sätt.Det finns naturligtvis alltid de som har synpunkterpå var den ena eller den andra bor någonstans.