prot · GG09105 · 1993-05-05 00:00:00 — Det är bl.a. detta som ger upphov till mycketstora problem i glesbygden och i skogslänen, vilketmåste kompenseras med regionalpolitik.Det gör bara situationen ännu värre att kommuneroch landsting får allt större ekonomiska problem.Regionaliseringen är över huvud taget ett problem.Det handlar om regionalisering inom näringslivet,inom organisationslivet och inom statliga verk ochmyndigheter. Denna regionalisering diskuteras juinte på ett demokratiskt sätt, utan den poppar uppän här och än där. Jag vill illustrera detta med ettveckogammalt citat av landshövdingen i mitthemlän, : ''Mitt intryck är att detfinns ett klart centralt intresse av att försvaga länensoch därmed också roll trots talet ommotsatsen i regeringens budgetproposition. Decentrala verken har verkligen tagit för sig undersenare år, och jag ser en uppenbar risk för att vi iframtiden inte får någon nivå mellan centrala verki och de enskilda kommunerna. ''Detta gäller även inom näringslivet, t.ex. inombankområdet. När det gäller mitt hemlän har dessahuvudkontor försvunnit: Handelsbankenshuvudkontor har flyttats till ,har flyttats tillÖstersund, har flyttatstill och har flyttats till ,osv. Det här diskuteras inte annat än inomkoncernerna, inom de nya bolagen. Detta var en avde saker som vi starkt varnade för i samband medbolagisering och avreglering. Politikerinflytandetblir mindre och regionalpolitiken blir sämre.Regeringens brist på näringspolitik, brist påunderleverantörsprogram och bristen på initiativnär det gäller bilindustrin i --ochdess omstrukturering drabbar stora delar avSverige . Ett bejakande av våra förslag somsyftar till att ge utrymme för ordentlig forskning ochutveckling inom skogsindustri, träindustri ochförädling skulle spela stor roll för , förKopparbergs län, för , förGävleborg och för . Det handlar ommycket stora statliga insatser för att ge ettnäringspolitiskt stöd till den bransch som måsteomstruktureras om den skall komma ifrån renabulkvarutillverkningen.Listan kan göras lång: glesbygdsproblemen,skolorna, biblioteken. Det finns en lång lista frånGlesbygdsmyndigheten som har sänt utvarningssignaler genom att tala om hur mångaskolor och bibliotek som är hotade. Det handlar omfler än hundra skolor, framför allt i glesbygdslänenoch skogslänen. Men även andra områden ärhotade: skall rationaliseras genomatt man skall utnyttja skalfördelar. Det betyder attmånga bilprovningsenheter upphör. Alla vet hurvägarna ser ut inte minst just nu på många håll iNorrland och i inlandet. Det krävs stora satsningarför att man skall kunna hålla kommunikationernaöppna.Bensinskatten är en gammal fråga som ofta hardiskuterats. Vi har ständigt föreslagit att man skallfavorisera glesbygden, där man har så stort behovav transporter för att komma till jobbet, för attskjutsa ungarna till skola och daghem och för atthandla -- genom en differentierad bensinskatt medinriktningen att gynna glesbygden. Men allt dettahar man sagt nej till. Vidare har man tagit bort denkommunala beskattningsrätten, och enligtregeringens budgetproposition kommerstatsbidraget nu att frysas. Allt detta är inslag i enallmän politik som mycket drastiskt kommer attdrabba glesbyden.I arbetsmarknadsutskottets betänkande är manmedveten om problemen. På s. 16, där man ger denallmänna problembilden, visar man att den öppnaarbetslösheten i stödområdena ett och två ligger 2,7resp. högre än istorstadsregionerna. Befolkningsutvecklingen ärnegativ i de regionalpolitiska stödområdena medanbefolkningen ökade utanför dessa områden under1992 etc., etc. Man kunde ge väldigt mångaexempel.Man förvånar sig inte eftersom utveckling ochbefolkningsutveckling handlar om ekonomiskutveckling och om att ha arbete. När det brister fårvi den här statistiken. firar vi det som kallasför hembygdens dag, vilket jag kan utnyttja till attåtminstone kommentera situationen i min hembygdLudvika i Västerbergslagen, som är så hårt drabbadav skognäringens, gruvnäringens samt den tungaverkstadsindustrins omstrukturering, denverkstadsindustri som är knuten till metallurgieroch järnhantering. Där finns det också tung ochmodern verkstadsindustri som ABB.Arbetslösheten ligger skyhögt över riksnivån.Befolkningstalet är avbefolkningstalet 1980. har vi tappat 10 %.Flyttningsöverskottet är mycket stort. Att vi överhuvud taget har någon befolkning kvar får vi snarttacka invandrarna och flyktingarna för. Detta går juinte, därför att vi har också en utflyttning avungdomar och kvinnor. Vi får enbefolkningsstruktur som blir allt sämre. Detta ärinte unikt för . Men det exemplifierar haren trakt som har betytt så mycket för svenskindustri, svenskt näringsliv och svensk ekonomi,har drabbats av omstruktureringsproblem närbranscher har gått i kras. Därför krävs det rejälainsatser från statsmakterna. I det läget får man intevara rädd för politik och för statens ansvar, då kanman inte lita på marknadens fria spel. Däri liggerden stora bristen med dagens regering.Regionalpolitik och regionalisering -- jag anfördeett citat av landshövding i Dalarnasom kommenterade den spontana regionaliseringsom pågår inom myndigheter, näringsliv och äveninom organisationer. Detta visar bristen pådemokratisk diskussion, bristen på politiskprioritering och bristen på helhetssyn. Det är dettasom vi har fört fram i två motioner, A424 och A450,och som jag i min meningsyttring har yrkat bifalltill.Det finns olika regionala diskussioner. Ett grotesktexempel på en form av detta var GunnarWetterbergs artikel i , som GeorgAndersson omnämnde. talarom att man skall stödja den region som har fördelargenom sin placering, vilket medför kortaretransporter, och genom sin goda befolkningstäthet.Om dessa regioner fick en ännu bättre situationskulle de få en ännu bättre konkurrenssituation iEuropa. Men detta är ju själva motsatsen tillregionalpolitikens syften, som är att gynna alladelar av landet och att skapa näringspolitiskt godatillväxtförutsättningar. Regeringen borde ta itumed den situationen, inte minst genom sinnäringspolitik. Regionalpolitiken är ju till för attskapa likvärdiga förhållanden, att kompensera förde naturliga brister som finns och för att görasärskilda insatser vid omstruktureringsbehov. OmGunnar artikel är ett uttryck förnågonting annat än rent personliga funderingar ärdet djupt allvarligt.Med anledning av våra synpunkter och krav imotionerna A424 och A450 menar jag attarbetsmarknadsministerns inkallande av ettregionalpolitiskt råd måste underkännas. Avsiktenär uppenbarligen att ta fram en ny regionalpolitiskstrategi, som det står i utskottets betänkande, ochatt vara referensgrupp till utarbetandet av en nyregionalpolitisk proposition 1994.Referensgruppen skall vara parlamentarisktförankrad. Den skall inte på detta sätt utses som enexpertreferensgrupp till arbetsmarknadsministern.När det gäller anslagsfrågorna har vi frånVänsterpartiet fört fram förslag om en omfattandeutökning av anslagen för länsprojekten. Vi anser att de är bra och attde skall utökas, därför att de ger just den lokalaförankring som talade om. Detfinns så många positiva projekt i många kommuneroch län som är helt olika varandra och som har sinutgångspunkt i vad som finns i länet. Genom attutnyttja de friare projektanslagen kan mankombinera statliga insatser med kommunalainsatser och insatser frånsmåföretagarorganisationer och folkrörelser m.fl.Därigenom kan man skapa slagkraftiga projektsom kan höja nivån i de olika länen.Vi har anslagit mer än vadregeringen har gjort. Det är en betydande utökningsom skulle kunna ge starka effekter. Men jag haraldrig kunnat finna något stöd frånNydemokraterna för exempelvis den typen avmateriella insatser.Vi vill också poängtera att man bara harutnyttjat dessa anslag till förkvinnofavoriserande projekt. Detta är naturligtvisen alldeles absurd siffra, inte minst med tanke påatt statsmakterna har uttalat sitt påtagliga intresseför att öka dessa.Jag vill även stödja den reservation frånSocialdemokraterna som betonar vikten av deregionala infrastruktursatsningarna på 19 miljonerkronor.I min meningsyttring har jag kommenteratsvårigheterna med frågan om län och kommuner.Varken motionerna eller utskottet har tillgång tillnågot egentligt underlag som gör det möjligt attgenom en prioritering dirigera pengar till olika län.Däremot kan man ju uttala vad som i princip ärviktigt. Det har jag försökt att göra dels imeningsyttringen, dels genom de motioner som jagstöder. Jag har fört fram bl.a. följande förslag:betydande satsningar på infrastruktur,näringspolitiska satsningar, att låta Norrlandslänenfå tillbaka en del av sin vattenkraftstillgång och attinföra beskattning på vattenkraften perkilowattimme. Därigenom skulle många av just demotioner från glesbygdens företrädare och demotioner som handlar om regionalpolitiskt hårtdrabbade områden starkt tillgodoses på såvälutbildnings-, infrastruktur- och skattesidan sommånga andra områden inom arbetsmarknads- ochregionalpolitiken.Jag vill tillägga något som jag förbisåg. Det gällerden mycket speciella situationen i , därVolvo som företag fick ett riktat stöd för insatser iUddevalla. pågår förhandlingar, men jag harhört att förhandlingarna inte alls innebär att manfrån är beredd att betala tillbaka de minst 115miljoner som har krävt, utan en väsentligtmindre summa. Om pengarna kommer tillbakaskall de riktas direkt till det länet som är så hårtdrabbat. Där finns en bra beredskap att ta emotdessa pengar genom ett gott samarbete mellankommunerna.Förutom min meningsyttring kommer jag att ta uppen punkt i motion A460 om att skall ställasig bakom kravet på att få tillbaka minst de 115miljoner kronorna, och att pengarna går tillbaka tillregionen. Detta skulle innebära ett näringspolitisktansvar med regionalpolitiska konsekvenser som jagefterlyser från så många andra.Vad gäller mitt yrkande står jag naturligtvis bakommin meningsyttring. Men för att vinna tid vill jagyrka bifall till mom. 1 som gäller allmän inriktning,mom. 30 som gäller prioritering av kvinnor ilänsprojekt, mom. 35 som gäller anslagen ochmom. 56 som gäller att särskilda insatser skall ha enhögre prioritet när det gäller Stockholms skärgård.Beträffande mom. 53 yrkar jag bifall till motionA460 i --Uddevalla-frågan.Fru talman! Det finns oerhört mycket mer att säga,men jag har överskridit min anmälda tid, och jagskall inte tala längre. Låt mig bara säga attregionalpolitik är en sammanfattning av så mycketav den politik som vi hanterar här i olikaavseenden. Den går ut på att låta hela leva.Då får man verkligen också ta ansvar för politikenpå andra områden. Man får inte använda den härdagen för att fly från alla de misslyckanden som haruppstått på andra områden inom politiken, ochsedan peka finger och säga ''Ta fast tjuven! '',ungefär som nydemokraterna har gjort i dagensdebatt.Anf. 4 (nyd) replik:Fru talman! retar sig på att viyrkar bifall till motioner skrivna om län som harhög arbetslöshet, stora ungdomsproblem etc. Detär en sak som jag inte förstår.När han fortsätter att prata glider han lättin på sitt eget hemlän och pläderar ganska friskt fördet. Jag trodde att han skulle förespråka en generellpolitik tvärs över landet. Han försökte kommatillbaks till den, men det skevade litet grand.Hans Andersson eftersökte även ett politiskt stödhos Ny demokrati för sina tankegångar. Resultatetav den politik som Vänstern har fört återspeglas jui kalla fakta i vår omgivning. Det är därförförståeligt att fortsättningsviskanske får leta efter Ny demokratis stöd i de flestafrågor som Vänstern framför.Hans Andersson faller in i tankegångarna om attNy demokrati för en humbugpolitik och att vi ärpopulistiska osv. Det där är ett gammalt försvarsom man brukar tillämpa när man inte riktigt vetvad man skall säga. Det innebär att HansAndersson också fördömer de ungefär 400 000 avSveriges väljare som har röstat på Ny demokrati.Det är ganska fantastiskt att det lilla partietVänsterpartiet slår ut nästan 400 000 svenskaväljare, vilka då skulle föredra en humbugpolitikoch rösta populistiskt.Hans Andersson använde, vilket jag gladde mig åt,samma uttryck som jag. Det var ''hembygdensdag''. Det har skrivits ca 100 motioner omregionalpolitik. Nästan alla motionärer tar uppsituationen i sitt hemlän. Varför gör man det?Varför skriver man om det? Alla vet att motionernaavstyrks i utskottet. Varför arbetar man på det härsättet? Är lokalpolitik verkligen ett ämne somriksdagen skall behandla?Nej, , jag tycker att vi skall hållaoss litet mer till fakta om vad som händer och inteöka på det politikerförakt som Hans Anderssonockså tog upp. Vi skall försöka motionera seriöst.Vi skall inte skriva motioner för att få fin PR påhemmaplan, som sedan röstas bort på ett mycketenkelt sätt.Anf. 5 HANS () replik:Det är ju precis tvärtom. Jag sade att jag togexempel från , men jag yrkar inte bifall tillnågon särskild motion om . var ettexempel -- staden är alldeles extremt drabbad -- iBergslagsregionen. Jag hade kunnat taLjusnarsberg, eller stora delar avGävleborgs län, ja, stora delar av Norrland.Om nu Ny demokrati yrkar bifall till motioner pådetta område, varför yrkar ni inte bifall tillNorrlandsmotionen? Varför röstar ni nej tillmotionerna 419 och 430 som berör ochÖrebro och har precis dessa inriktningar? Det härär inte ett sätt att fatta beslut på -- det är populism.Jag har i min meningsyttring sagt att väldigt mångaav dessa motionskrav blir tillgodosedda om manstöder den politik som vi från harförsvarat när det gäller forskning och utveckling,näringspolitik, infrastruktur och en mängd andrafrågor. Det säger också regeringspartierna, men detär ju falskt. De har haft stöd av Ny demokrati försin politik -- ett Ny demokrati som inte vill attpolitikerna skall gå in för ofta, som vill attmarknaden skall få styra och som vill sänkabeskattningen så att staten inte får de resurser somskulle behövas för att gynna dessa delar av landet.Det är humbugpolitik, och det illustreras väl avvilka motioner som yrkar bifalltill i utskottet och som yrkar bifall tillhär i kammaren.Anf. 6 (nyd) replik:Fru talman! Det nya begrepp som Vänstern inför,humbugpolitik, har kanske uppkommit när HansAndersson har stått och tittat på sitt eget tal ispegeln när han skrev det.Det är konstigt att inte har förståttatt det vi ifrågasätter är den s.k. hembygdens dag.Är det verkligen ett område för atthantera? Om går tillbaks några åri tiden kan han se vad som händer med sådana härmotioner i arbetsmarknadsutskottet. Motionernahar författats , och många har hafthjälp med det på skattebetalarnas bekostnad.Många motioner avstyrks alltid automatiskt iutskottet. Varför är det då rätt att påskattebetalarnas bekostnad skriva dessa motioner?Man vet vad de emanerar i.Anf. 7 HANS () replik:Fru talman! Jag kanske förstod bättrenu.För det första förefaller det mig som ombakgrunden till nydemokraternas uppfattning är attde köper in hjälp för att skriva motioner. Jag troratt de flesta riksdagsledamöter gör som vi iVänsterpartiet. Vi sitter och skriver dem alldelessjälva.För det andra verkar det som om bifallsyrkanden till motioner som behandlarjust de två län varifrån familjen vill visa att dessa motioner ärfullständigt meningslösa. Det är ett slags formsak.I och med att man yrkar bifall här och inte till någotannat, och i och med att man inte tar något ansvarför helhetspolitiken och inte föreslår finansieringareller prioriteringar för en sådan här länstilldelning,visar Ny demokrati att den s.k. hembygdens dag ärmeningslös.Om det är så, kanske det här replikskiftet trots alltvar intressant. Låt mig upprepa att många motioneruttrycker mycket goda ambitioner och mycket godvilja till satsningar för att skapa ett levandeSverige -- det gäller hela , också glesbygd --och bidra till omstrukturering av näringslivet. Jag stödjer det.Men det kostar mycket pengar. Det måste finnas ettbra beslutsunderlag, och det måste formas på enhelhetspolitik. Man får inte vara rädd för politikoch fly till marknaden eller rädd för att ta in skatterför att finansiera dessa goda gåvor som skall fallaöver hela , anmälde att anhållit atttill protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik.Anf. 8 ():Fru talman! I de yttersta av har detkommit i gång en debatt i massmedierna omregionalpolitikens inriktning och omfattning. Detförs tankar och uppfattningar till torgs som villändra och omdefiniera de i AU:s betänkande1989/90:AU13 fastlagda och av kammarenbeslutade allmänna regionalpolitiska målen.Men om de regionalpolitiska målen och ominriktningen av regionalpolitiken har det rått ochråder fortfarande bred politisk enighet. Målensammanfattas då som med att människor,oavsett var de bor i landet, skall ha tillgång tillarbete, service och en god miljö.Det som emellertid konstateras i årets utgåva avarbetsmarknadsutskottets betänkande nr 13 är attförutsättningarna för den politik som lades fast1989/90 har förändrats. Då var det ingenekonomisk kris. Då räknade man fortfarande medtillväxt på de flesta områden i samhället.Nu är det däremot annorlunda. Vi har ingen tillväxtatt ta av längre. Ja, det är värre än så. De kostnadervi då drog på oss för många i och för sig vällovliganyttigheter i de s.k. goda tiderna måste nu betalas.Pengarna räckte inte ens då till att betala.Till detta kommer så arbetslöshetens kostnadersom då, 1989/90, inte var i närheten av dagenskostnader. måste vi alltså spara ochomstrukturera. Och den processen är vi inne i nu.Det betyder avreglering, bolagisering ochprivatisering. Det betyder stärkande av privatainitiativ och möjliggörande av privata initiativ.Detta är bl.a. förutsättningen för att kunna bedrivaen aktiv regionalpolitik.Men om denna process, att spara ochomstrukturera, råder det tyvärr inte politiskenighet. Oppositionen menar att vi genom dennaprocess ökar den regionala obalansen ochdärigenom minskar möjligheterna att ge människornödvändig service i landets olika delar.För utskottsmajoriteten är det emellertid ingentvekan om att det behövs tillväxt isamhällsekonomin för att nå de regionalpolitiskamålen. Det behövs dessutom samverkan frånflertalet politikområden för att det skall bli möjligt.Det gäller exempelvis närings-, trafik-, skatte-,utbildnings- och forskningsområdena. Det är intenågra småsummor som det i denna kammare redanbeslutats om att satsa t.ex. på infrastrukturen. Ochmer blir det, när vi senare i vår skall ta ställning tillden s.k. infrastrukturpropositionen.Och talar vi om forskning, bör det nämnas att förnärvarande bereds förslag i utbildningsutskottetoch andra utskott på tillsammans 37,5 miljarderkronor . För attinte tala om de insatser som vårt eget utskott,arbetsmarknadsutskottet, föreslagit i betänkandeAU19, som kammaren godkände . Därhandlar det om nästan förarbetsmarknadspolitiska åtgärder , ochännu mer är föreslaget ikompletteringspropositionen. Detta är satsningarsom på olika sätt kommer regionerna i vårt land tillgodo.Tyvärr, måste vi erkänna, kan de medel som avsättsför direkta regionalpolitiska insatser endastmarginellt påverka den regionala utvecklingen.Som uttryckte det, gäller detockså att stödja de privata initiativen, stödja deenskilda människorna att ta för sig. Det menar jagatt vi gör på många olika sätt med den politik somförs i dag.Fru talman! Med detta som bakgrund är det inte såunderligt att det blir debatt om huruvida vi ärträffsäkra med de medel vi sätter in för att nå deregionalpolitiska målen. Och skall vi vara ärliga, ärdet bra att det blir ifrågasatt om inte det som görsmöjligen kan göras bättre.Utskottet har därför inget att erinra mot attarbetsmarknadsministern hartillkallat ett, som han benämner det,regionalpolitiskt råd. Rådet består avrepresentanter från bl.a. länen, näringslivet ochforskningen. Det skall fungera som enreferensgrupp i samband med en översyn avregionalpolitiken.Det heter att det liksomExpertgruppen för regionalutveckling (ERU),och skall bistådepartementet i arbetet med att utarbeta enregionalpolitisk strategi samt bidra med synpunkterpå en regionalpolitisk proposition våren 1994.Vi är eniga om i utskottet att det kan finnas godaskäl för departementet att genomföra en översyn avsamt följa upp hur regionalpolitiken fungerar. Detär helt klart att det regionalpolitiska råd somarbetsmarknadsministern har tillkallat härvidlagkan tillföra mycken vetskap av betydelse.Men när det är sagt vill ett enigt utskott påminnaom det värde det har att sådana bedömningar skerunder parlamentarisk medverkan. Och för attcitera ordagrant ur utskottets betänkande: ''Ensådan medverkan anknyter till en fast tradition,som utbildats under de gångna decenniernasutveckling av svensk regionalpolitik. Utskottetföreslår därför att ger regeringen tillkänna vad nu anförts om parlamentariskmedverkan i regionalpolitiskt utredningsarbete. ''Fru talman! I ett avsnitt i utskottets betänkandebehandlas storstadsregionernas problembild urregionalpolitisk synvinkel. Flera motionärer tarupp denna frågeställning och belyser den ur olikasynvinklar.I utskottets överväganden refereras återigen tillbetänkande AU13 /90, där det sägs att detinte finns någon anledning att ställastorstadsregionerna mot övriga regioner i vårt land.En tillväxt i storstadsområdena bör i stället ses somen nationell tillgång.Utskottet har inte ändrat uppfattning utan menaratt regionalpolitiken har en viktig uppgift i att se tillatt också storstadsregionerna fungerar. Men det ärotvivelaktigt så att när konjunkturen vänder finnsdet större risk för överhettning i storstäderna än iglesbygden. Det är den balanserade funktion enrätt utformad regionalpolitik har som är så viktigför hela . Jag citerar återigen ur betänkandeAU19: ''Det är enligt utskottets mening enförutsättning för att som helhet skallutvecklas positivt att -- liksom övrigastorstadsregioner -- är en stark motor i en stabilekonomisk utveckling. ''Det finns alltså ett nära samband mellanutvecklingen i storstäderna och detregionalpolitiska målet att åstadkomma enbalanserad utveckling i hela landet.När det gäller omlokalisering av myndigheter ochverksamheter lade fast vissa allmännaprinciper 1990. De står fortfarande fast. Vidare harregeringen utfärdat generella direktiv, nr 50 från , till kommittéer och utredare att ta hänsyn tilldessa allmänna principer samt att också redovisa deregionalpolitiska konsekvenserna i sina förslag vidstörre och mer omfattande omorganisationer ellerbildande av nya myndigheter.I det följande tar utskottet upp och diskuterarregionalpolitiskt företagsstöd, stiftelsenNorrlandsfonden m.fl. olika stödformer.Utskottsmajoriteten följer regeringens förslag ibudgetpropositionen och avstyrker motionerna närdet gäller dessa områden.Beträffande Norrlandsfonden kan noteras attregeringen har ändrat sig i frågan om indragning avdelar av stiftelsekapitalet. Regeringen harförhandlat med fondens styrelse om att 200miljoner skulle inbetalas till staten. I det nyaförslaget, som utskottet biträder, reducerasbeloppet med 80 miljoner kronor.I det följande behandlas i betänkandetglesbygdsstöd och stödområdesindelning. Omglesbygdsstödet är att säga attGlesbygdsmyndigheten har fått i uppdrag attutvärdera dess effekter och effektivitet. Någonsådan utvärdering har inte gjorts sedan mitten av1980-talet. Resultatet väntas bli redovisat iseptember 1993.Det har väckts en hel mängd motioner omstödområdena och problemen ute i dessa.Beträffande indelningen i stödområden kan välsägas att regeringen i beslut den 7 april 1993beslutat att dels förlänga inplaceringstiden, delsinplacera några nya kommuner, dels temporärtmedge förhöjd stödnivå för en lång rad kommuner.Som jag sade, gäller ett flertal motioner ändringoch utökning av stödområdena. Medregeringsbeslutet av har flera önskemåltillgodosetts. Enligt utskottets mening skallstödområdesindelningen inte förändras ofta. Beslutom denna skall ha på sig att verka. Här ärdet fråga om långa förlopp. Att justeringar inte börske särskilt ofta är alltså en av orsakerna till attutskottets majoritet avstyrker de ändringar sommotionerna i övrigt föreslår.Fru talman!