prot · GG0960 · 1993-02-11 00:00:00 — Vi kan vara överens om utredningen och vadden skall göra. Men vi får ju se vad den kommerfram till och om vi är överens där. Vi kommergärna att rösta igenom att man genomlyser dettaordentligt med riktiga experter som kan någonting, och inte vanliga politiska kommissioner. Fastighetsmarknaden rör så stora värden att det ärviktigt att det är kompetenta människor som utreder detta. Vi medverkar gärna till det.VälfärdspolitikAnf. 197 ():Fru talman! kunde ledamöterna i enstatlig utredning ta del av följande formulering ien utvärdering av den s.k. valfrihetsreformen:''Om man bortser från sedimentskolorna får allabarn lika bra eller bättre skolor. ''Mer brutalt kan man, fru talman, inte beskrivaskillnaden mellan den högerpolitik som genomdrivs och den generella välfärdspolitik somGustav karakteriserade med orden ''Endast det bästa är gott nog åt folket'' -- åt alla, intebara några. Med den politiken har vi åstadkommit underverk i vårt land. Men skall vi tillbakstill det orättvisa samhälle där barn delas upp i bottensats och elit.Det accepterar inte vi socialdemokrater. Vi tarstriden för själva den mjuka kärnan i välfärdssamhället -- alla barns rätt till den bästa starten ilivet, allas rätt till god omvårdnad och ekonomisktrygghet när vi blir sjuka, arbetslösa, gamla ellerhandikappade. Ett rättvist och solidariskt samhälle som omfattar alla har inte blivit omodernteller obsolet, som skulle ha sagt.De dåliga tiderna ger inte anledning att förkasta och rusta ner trygghetssystemen. Det är inteså att det minskar behovet av en väl genomtänktvälfärdspolitik. Det är tvärtom så att det blir viktigare än någonsin.Vi vet också att svenska folket vill att vi, derasvalda ombud, skall samarbeta för att möta hotenmot välfärden. Vi socialdemokrater är beredd tillbreda lösningar för att värna välfärden. Men föratt de skall bli möjliga måste mittenpartiernavälja sida för rättvisan, det gemensamma ansvarstagandet och den generella välfärdspolitiken. Dåräcker det inte med de mycket hedervärda deklarationer som både och gör då och då. Orden måste omsättas ihandling.Krisuppgörelsen var ett led i ett sådant ansvarstagande. Den hade ett särskilt värde därför att vigemensamt kunde stoppa högerkrafternas systemskifte på en rad punkter, t.ex. sjukförsäkringen, arbetslöshetsförsäkringen och vårdnadsbidraget. reagerar vi skarpt mot att regeringeninte lever upp till det ansvar som vilar på bådaparter.Arbetet med reformeringen av socialförsäkringarna har ännu inte kommit i gång. Regeringenhar ännu inte närmat sig oss för den överenskomna diskussionen om arbetet i beredningen. Istället har regeringen i flera fall, som berör dettaområde, utan förhandlingar med oss, förelagtriksdagen förslag som regeringen vet att vi inte accepterar, eftersom vi avvisade dem i förhandlingarna som orättvisa, kortsiktiga och ineffektiva.I stället för att fullfölja åtagandena i uppgörelsen lutar sig regeringen nu på ett förnedrande sättmot Ny demokrati. Flera förslag är utformade såatt de direkt överensstämmer med Ny demokratis.På detta sätt äventyrar regeringen långsiktigaoch breda uppgörelser -- både ingångna och kommande. Vi är fortfarande inställda på att nå bredalösningar i , men ett villkor är att regeringen uppträder som en pålitlig och ansvarsfullsamarbetspartner.Fru talman! Vi anser att utgångspunkten för reformeringen av välfärdssystemen skall vara att viinte får låna av kommande generationer. Vi somlever här och skall göra rätt för oss genom attfullt ut betala för den välfärd vi utnyttjar. Bördorna skall framför allt bäras av oss som är friskaoch har jobb -- inte av dem som är sjuka, arbetslösa eller handikappade.Vi anger två huvudlinjer för arbetet. Den förstaär en reformering av sjuk- och arbetsskadeförsäkringen med fyra punkter som grund:1. Vi står fast vid inkomstbortfallsprincipen.Den lagstadgade ersättningsnivån bör vara så högatt särlösningar inte skall behövas. Men den skallutformas så att den enskilde stimuleras att delta iåtgärder som leder till tillfrisknande och återgångi arbetet.2. Försäkringen skall omfatta alla i åldrarna 16--och finansieras kollektivt och solidariskt.Det skall finnas ett tydligt fördelningspolitiskt inslag, så att högavlönade lågrisktagare bidrar tillkostnaderna för lågavlönade högrisktagare, friskaför sjuka och handikappade.3. Systemet skall organisatoriskt och finansiellthållas samman, så att inte några grupper kan tjänapå att stänga ute andra.4. Nuvarande sjuk- och arbetsskadeförsäkringar bör lyftas ur statsbudgeten så snabbt sommöjligt.Den andra huvudlinjen är ett handlingsprogram för övergång från passivt kontantstöd till aktiva förebyggande och rehabiliterande insatser.Fru talman! Den väg vi anvisar kan på en gångminska människors lidande och pressa ned kostnaderna, för att därigenom frigöra resurser förverksamheter som är av stor betydelse för att gemänniskor ett gott liv och upprätthålla omistligavärden i välfärdssamhället. Det är kring ett sådantarbete vi vill ha bred samling. 198 STEFANKIHLBERG (nyd):Fru talman! befinner sig i kris eller rentav i depression. Alla insiktsfulla bedömare ochekonomer utanför riksdag och regering är överensom orsakerna, att det är en strukturell kris till ca80 % och en lågkonjunkturell till . Vi hävdar att den dessutom är politisk till 100 %.I ett sådant läge krävs det krafttag och mod. Dåär frågan: Var finns det? Nej,sannerligen inte, om man skall bedöma budgetpropositionen. Hos det största oppositionspartiet? Nej, sannerligen ännu mindre, att döma avdess motioner. Hos Ny demokrati? Ja, faktiskt,enligt vår budgetmotion.Det är en skrämmande kraftlöshet och ett politiskt taktiskt spel som verkar ha siktet på valet1994 i stället för att lösa akuta problem.Jag saknar faktiskt en finansminister som jaghyste mycket stor respekt för, en partikamrat tillBirgitta , nämligen . Hanvisste vad pedagogik var. Han kunde förklaraekonomiska samband och var inte rädd för attgöra det heller, låt vara att han använde litet kulord ibland.Jag tycker att det är frusterande och skrämmande att se. Det är det för alla oss som har fåttlära sig vara rädda om pengar, i all synnerhet närdet är andras pengar. Men det allmänna välfärdståget rusar fram i full fart rakt ut i den svarta natten med ett ånglok från en svunnen tid där socialministern, , både är lokförareoch eldar på så att pannan glöder, trots att den generella välfärdspolitiken är en av huvudorsakernatill den strukturella krisen.Vad är generell välfärdspolitik? Är det lappverket som vi har , måste jag säga att vi har väldigt olika uppfattningar om vad välfärd är.Vad är välfärd? Är det att pengar distribuerasav staten? Är det materialism? Nej, sannerligeninte. För oss är det betydligt mjukare och kvalitetsfyllda ord. Ord som lycka och kärlek finnsmed i vår välfärd.Vem har ansvaret för välfärden? För oss är detsjälvklart att varje medborgare har ansvaret försin välfärd. Endast individer kan ta ansvar. Samhället kan aldrig ta ansvar. Samhället kan bara erbjuda trygghet, ekonomisk trygghet, och vi anseratt den skall vara lika för alla.Dagens s.k. inkomstbortfallsprinciper ellerstandardnivågarantier tycker vi är djupt orättvisa.De motverkar ansvarstagande, flit, arbetsviljaoch engagemang hos medborgarna. Det är ensorts omvänd , att ta frånde många medelinkomsttagarna och ge i orättfärdig utsträckning till höginkomsttagare.Detta har skapat inlärd hjälplöshet och ett bidragsberoende som är kusligt. Man skulle drastiskt kunna säga att samhället har rånat medborgarna på deras självkänsla och bestulit dem på deras ansvarstagande. Det är ett stort bedrägeri, ochnu kommer uppvaknandet -- och räkningen.Många i denna kammare borde känna djup skuldoch ånger.Kris kräver nytänkande och totalrevision. Detfinns någonting som heter nollbasbudgetering,när man budgeterar utanför statsförvaltningen --ett rent skrivbord, skulle man kunna kalla det för.Vår utgångspunkt är äkta omsorg och omtankeom människorna. Vi vill bygga nya system somger stöd till dem som behöver dem, system sommedborgarna vill och har råd att betala, systemsom inte intecknar våra barns och våra barnbarnsframtid. Vi tycker att det är djupt omoraliskt ochorättfärdigt att göra så som sker . Hela socialförsäkringssystemet behöver totalrenoveras.Hela och socialtjänstlagen behövertotalrenoveras.Vi har lagt fram ett nytt förslag till familjepolitik, och jag citerar en av de mera framträdandetidningarna på ledarplats: ''Ny demokrati har tagit ett bra helhetsgrepp inom familjepolitiken ochleder loppet i denna fråga.'' Det var glädjande. Viär inte så vana vid att få beröm på ledarplats.Vår utgångspunkt är just omsorg om barnen --och föräldrarna. Det är utgångspunkten, men förslaget innebär dessutom mycket kraftiga besparingar.Förslaget innebär som bekant i korthet vårdnadsersättning från 0 till och barnbidrag från7 till 16, för alla som behöver men inte för demsom inte behöver, höginkomsttagare och liknande.Vårdnadsersättningen tycker vi dessutom är rejäl. Den motsvarar faktiskt lönen till en förskollärare/dagisfröken. Barnbidraget är höjt och enhetligt oavsett antalet barn. Ledstjärnorna för oss äromsorg om barnen, valfrihet för föräldrarna ochomsorg om familjen som fundament i ett välfärdssamhälle värt namnet.Varför är ni så rädda för att föräldrarnas fria valskall få styra, att de väljer och avgör vad som ärbra omsorg om just deras barn? Kan det möjligenvara rädsla för att de skall välja något annat änvad vissa partier anser vara det bästa?Anf. 199 ():Fru talman! ''Om din hand förleder dig, så huggav den. Om din fot förleder dig, så hugg av den.Det är bättre för dig att gå in i livet ofärdig än attha bägge fötterna i behåll och kastas i helvetet. ''Så säger i angående''den som förleder en av dessa små som tror''.Jag är orolig för att det är detta bibelcitat somföresvävar och Nya demokrati närde talar om välfärden. Jag undrar om hela regeringen ser välfärden som den hand eller fot sommåste huggas bort.Jag förstår inte heller hur några av Socialdemokraterna -- så att säga över -- kan övergeden nordiska modellen för vår välfärd. Det ärmånga i vårt land som är beroende av det generella välfärdssystemet: uppemot 500 000 pensionärer, 400 000 människor med olika handikappoch drygt 300 000 arbetslösa. Det är många sombehöver socialt ekonomiskt bistånd, t.ex. mångabarnfamiljer med låga inkomster och ensamstående kvinnor med barn.Att föra över hela vårt socialförsäkringssystemtill arbetsmarknadens parter är liktydigt med attdessa grupper inte kommer att ha en naturligkoppling till det generella systemet.Vi har föreslagit en oförändrad ersättning vidsjukdom och angett en finansiering av detta. Viskär i topparna och lägger pengarna på dem sombäst behöver detta. Den s.k. inkomstbortfallsprincipen är dock grundläggande.Jag vet att också kan tänka sig attsänka ersättningstaket. Men villockså sänka sjukpenningsnivåerna generellt i stället för att, som vi ville, bibehålla dem genom attta pengarna från människor med höga inkomster.För oss handlar det här om solidaritet.Sjukförsäkringen bör vara ett generellt system.Risken är uppenbar att man med regeringens inriktning hamnar på en låg grundnivå och att detblir förhållandena på de olika avtalsområdenasom bestämmer vilka tilläggsförmåner som skallfinnas samt hur stor kompensationen blir. Sjukaoch handikappade kanske inte får någon kompensation alls, och de välbeställda kompletterar medprivata försäkringar.Den karensdag som regeringen kommer att införa är ett hån mot alla med tunga arbeten ochmot dem som inte kan gå och vara småhängiga påsin arbetsplats en dag.Höstnatten gav oss också försämringar när detgäller pensionerna. Den gav oss en fingervisningom vad som komma skall. Det allvarligaste är utan närmare eftertanke, för det kan inte haföregåtts av någon närmare analys, höjde pensionsåldern till 66 år.Dagens pensionsålder är ju inte , sommånga tror, utan den är faktiskt i genomsnitt 59år. Vad regeringen borde ha gjort var att sätta ininsatser för att höja denna den verkliga pensionsåldern och inte den lagstadgade.Det finns åtgärder, som alla här vet, som kansättas in så att antalet förtidspensionärer blirfärre. Det är faktiskt ett lättare sätt att justera upppensionsåldern än att genom en lag höja den medett år. Det är också här som den stora ekonomiska, men framför allt den humanitära vinstenkan göras.Fru talman! Alla partier säger sig värna ombarnfamiljerna. Hur skall man då tolka Ny demokratis förslag att minska anslagen på det familjepolitiska området med en tredjedel? Bidragsförskott, barnbidrag, stöd till barnomsorg osv. fyllerju helt olika uppgifter.Barnbidragen har av många lyfts fram som detbästa i den generella välfärdspolitiken. Från flerahåll kommer attacker mot detta. Det som ärbra är just det generella -- det finns ingen möjlighet till fusk, man har låga administrationskostnader m.fl. fördelar. Nyd har diskuterat inkomstprövade barnbidrag, och jag kan förstå varförman börjar fundera på det. Det händer ofta attmänniskor frågar oss om det är rimligt att kungenoch , och andra med höga inkomster skall ha barnbidrag.Ja, jag tycker att det är rätt att kungen och får barnbidrag. Barnbidragen representerarnämligen en omfördelning från hushåll utan barntill hushåll med barn. Det är faktiskt bara 13 %av hushåll med en sammanlagd inkomst på över400 som får barnbidrag.Tanken på inkomstprövning leder i mina ögonhelt fel. Det som vi däremot från Vänsterpartiethar föreslagit är att man skall utreda om en beskattning av barnbidragen är en framkomlig väg.Då skulle nämligen barnbidragen kunna höjasoch bli mer värda för den barnfamilj som har lågainkomster än för den som har höga. Detta äremellertid en så stor fråga att vi anser att denmåste bli ordentligt belyst med synpunkter frånSocialstyrelsen, , socialaforskare osv. innan beslut om förändring görs.En för mig mycket positiv erfarenhet här i är att jobba över partigränserna med barnfrågor. Det har gått alldeles utmärkt att få frambra och konstruktiva förslag till förändringar.När det däremot gäller familjepolitiken ochförebyggande insatser är det betydligt svårare.Jag undrar exempelvis vad den nyutnämnde jämställdhetsministern anser om den fempartimotiondär hans partikamrat är med och därdet föreslagits en förändring av abortlagstiftningen. Jag ser det som en klar försämring avkvinnors möjlighet att bestämma över sin egenframtid.Jag undrar också hur socialministern ser påstatsministerns uttalande om att ändra socialtjänstlagen, om det visar sig att kammarrätten tolkar den så att kommunerna måste hålla med mellanstadieverksamhet. Har statsministern gjort sigtill talesman för hela regeringen i den här frågan?Det finns en rad andra frågor att ta upp, menjag vill avslutningsvis bara ansluta till det som jagsade i inledningen. För är detingen hand eller fot som behöver huggas av. Vibehöver hela välfärdssystemet, även om det behöver ses över. Att rekommendera den som har dålig hälsa och dåliga värden att hugga av en fot ärbetydligt sämre än att rekommendera bantningskurer, sunda vanor, motion osv. Hugg inte av välfärdssystemet!Anf. 200 () replik:Fru talman! Några ord i inlägggav intrycket att hon skulle tro att Socialdemokraterna har övergett den generella välfärdspolitikenoch inkomstbortfallsprincipen. Jag är oerhört angelägen om att rätta till detta.Visst finns det enskilda socialdemokrater somi tidningsartiklar har uttryckt den uppfattningen,men vi som parti har redovisat vår uppfattning ivår partimotion, där vi mycket klart och tydligt tarställning för den generella välfärdspolitiken ochför inkomstbortfallsprincipen. Vi säger därockså -- för att gå in på just de grupper som EvaZetterberg talade om -- att i det nya systemet börden som har en inkomst betala med avgift, densom är egen företagare betala premie, men förden som inte har inkomst skall kostnaderna klarasmed skatter. Det skall, som jag också upprepadehär , finnas ett tydligt fördelningspolitiskt inslag som innebär att den som har det gott ställt bidrar till kostnaderna för den som inte själv skullekunna skaffa sig en lika bra grundtrygghet.Jag tycker inte att vi i onödan skall strida medvarandra, för vi har tillräckligt starka krafter emotoss. De som skulle förlora allra mest på att inkomstbortfallsprincipen försvann är ju personermed låga och medelstora inkomster. De kan inteklara att skaffa sig en privat försäkring som skullekunna ge dem den grundtrygghet som de behöver.Det som man talar om när man försöker låtsassom om en grundtrygghet skulle vara så extra braför de sämre ställda är att låginkomsttagaren fårnöja sig med av sin lön, om han ärsjuk eller arbetslös, inte som 80, 90 eller100 %. Det är en oerhörd försämring för dengruppen. Låt oss därför nu gemensamt slåss förden här principen.I regeringen finns det en grupp, företrädd avModeraterna, som vill gå bort från den generellavälfärdspolitiken. Dess synpunkter har framförtsi en av i höstas.Det finns en annan grupp, som åtminstone i ordhar sagt sig vilja slå vakt om den generella välfärdspolitiken och som i en mycketbra artikel i -- den ene författaren -- tog ställning för den generella välfärdspolitiken.Vårt syfte med uppgörelsen var att vi skulle fåtill stånd en stark allians mot högerkrafterna förden generella välfärdspolitiken. Det är därförsom vi är så oroliga över att regeringen ännu intehar kommit till oss för att ta det andra steget föratt vi skall kunna klara den uppgiften tillsammans.Därför upprepar jag också min fråga till BengtWesterberg: Varför har ni inte tagit det steget?När kommer ni att göra det?Anf. 201 TALMANNEN:Repliken gäller , ingen annan.Anf. 202 () replik:Fru talman! Jag är glad, , att vi äröverens beträffande inkomstbortfallet, eftersomjag och ser detta som en viktiggrundpelare i ett generellt välfärdssystem. Detvar emellertid inte detta som jag främst avsåg ipolemiken gentemot socialdemokraterna. Jagville i stället ta upp att man lägger över sjukförsäkringssystem och andra insatser i den generellavälfärdspolitiken på arbetsmarknadens parter.Socialdemokraterna har medverkat till försämringar i sjukförsäkringen, bl.a. när det gäller karensdagar och i andra frågor som kom upp i krispaketen. Jag menar att socialdemokraterna därmed har övergivit delar av den generella välfärdspolitiken, och det beklagar jag. Men i övrigt håller jag med om att det är oerhörtviktigt att vi tillsammans arbetar för att behålladet som finns kvar av det generella välfärdssystemet. Vi måste också arbeta på att reformera. Detfinns nämligen behov av att effektivisera olika insatser. Det bör vi hjälpas åt med för att vi skallkunna behålla den generella välfärden.Anf. 203 () replik:Fru talman! Det är riktigt att vi är överens omatt man skall lägga över huvudansvaret på arbetsmarknadens parter. Detta skall dock göras meden lagstiftning i botten, som skall garantera att vibehåller ett rättvist och generellt system. Om vihade haft ett tydligare försäkringssystem där ansvaret för att det skulle betalas fullt ut under slutetav 80-talet, hade det inte varit lika lätt för debättre ställda att smita ifrån ansvaret genom attacceptera högre avgifter när inkomsterna blevmindre än utgifterna. Då kunde de dölja underskottet, när de inte ville ta på sig högre avgiftersom en del av lönesumman. De kunde i ställetlassa över kostnaderna på statsbudgeten. Det ärden typen av bristande ansvar i förhållande tillvårt gemensamma välfärdssystem som vi villkomma ifrån genom att göra tydligt att det ärfråga om ett försäkringssystem där parterna harett ansvar för finansieringen.Anf. 204 () replik:Fru talman! kan ändock intekomma ifrån att socialdemokraterna har gjortupp med regeringen på vissa avgörande punkter,som jag anser leder till klara försämringar. Sedanmåste vi komma åt de felaktiga utnyttjanden avvälfärdssystemet som har förekommit. Men jag ärockså angelägen om att vi skall kunna samarbetamed socialdemokraterna för att höja de lägsta nivåerna i sjukersättningen, i föräldraförsäkringen,i pensionssystemet osv. Vi tror inte att man kan fådetta till stånd genom nya pengar till statsbudgeten på det området. Det kan bara ske genom sänker detta för dem som har det allra bäst . Jag hoppas att socialdemokraterna ocksåkommer att medverka till detta.Anf. 205 (nyd) replik:Fru talman! Jag skall inte gå in på någon ideologisk polemik med , eftersom det ärganska meningslöst. Våra idealsamhällen ser heltolika ut.Jag vill ändock ta upp en fråga. om omsorgen om barnfamiljen. Det gör viockså -- med tonvikt på både barn och familjen.Eva säger att andra skall betala förbarnfamiljerna. Detta skall alltså de äldre, depensionerade göra, som har en materiell standardsom är långt under barnfamiljernas. De skall bidra och betala för t.ex. daghemsplatser, som isnitt kostar . Dessa daghemsplatserhåller en standard på det materiella planet somligger långt över vad ålderdomshemmen och skolorna gör på många håll. Detta tycker vi är upprörande.Det är upprörande att gamla människor, somhar byggt det här samhället, inte skall få del av detsom kallar för generell välfärdspolitik. Vad är generell välfärdspolitik för EvaZetterberg?Jag tycker att det är upprörande att se hur fyrtiotalister ser om sitt hus och på andras bekostnadbeviljar sig en barnomsorg som är dyrast i världen. Det kallar inte jag för solidaritet.Vem skall betala politik? Närskall den betalas? Detta är två utomordentligtviktiga frågor som dessutom har en djup moraliskinnebörd om man inte vill inteckna framtiden förvåra barn och våra barnbarn. Och det vill inte vi.Anf. 206 () replik:Fru talman! Jag börjar med fråga: Vem skall betala? I Vänsterpartietsekonomiska motion finns en mycket klar finansiering av våra förslag. Vi är inte inne på linjen attvåra barn skall betala . Vi är helt pådet klara med att vi är tvungna att skära ned påväsentliga delar i statsbudgeten för att få det attgå ihop. Vi har långtgående förslag om hur manpå sikt skall kunna minska de generella bostadssubventionerna och även i pensionssystemet, justdärför att det bl.a. är vi fyrtiotalister -- som StefanKihlberg säger -- som i stor utsträckning har använt oss av detta. Det är viktigt att fördela omkostnaderna i samhället.Jag vill också säga till att jaginte tycker att det stämmer att det är pensionärer,handikappade och andra som har det svårt i samhället som betalar för barnen. Det sker enomfördelning av kostnader från hushåll utan barntill hushåll med barn. Jag tycker att den omfördelningen är riktig. En familj som har flera barn harstörre kostnader än en familj som inte har barn.Det är inte heller sant som säger att daghemmen i är extremt dyra. Vihar en mycket bra barnomsorg på de flesta håll ivårt land. Detta medför att småbarnsföräldrar,särskilt kvinnor, kan arbeta produktivt och deltatill försörjning av familjen men också bidra tillSveriges ekonomi i högre utsträckning i Sverigeän i andra länder. Siffrorna för de extremt högakostnaderna i barnomsorgen blir ihåliga om maninte analyserar vad pengarna går till och hur barnomsorgen betalas av föräldrarna.Anf. 207 (nyd) replik:Fru talman! Jag har också läst Vänsterpartietsbudgetmotion. Jag skulle i likhet med GudrunSchyman kunna säga att jag inte är ekonom -- i betydelsen civilekonom. Men jag kan ganskamycket om ekonomi. Om kan letarätt på någon ekonom som har ett gott rykte i dethär landet som kan applådera s.k.ekonomiska politik skall jag med förtjusning tadel av den ekonomens analyser.Vi sätter ordet ''omsorg'' inom citationsteckennär vi talar om den kommunala barnomsorgen.Den är inte uppbyggd med målet bästa möjligaomsorg för barnen. Den har byggts upp för attuppnå andra mål. Det är lika mycket en föräldraomsorg. Jag beklagar , men har världens dyraste offentliga barnomsorg.Jag förstår att inte regelbundet läser eller Affärsvärlden, men görgärna det. Tidningarna är skrivna av ekonomersom har analyserat situationen bl.a. i jämförelsemed . Ingen har sagt att offentliga barnomsorg är sämre än den svenska.Man menar tvärtom att den är full i klass med densvenska. Den kostar hälften så mycket. Kan detvara något?Anf. 208 () replik:Herr talman!