prot · GG0977 · 1993-03-17 00:00:00 — Det finns sannerligeningen anledning till det. Vi kan ha en annan syn änregeringen på enskildheter i politiken, och det harvi ibland visat, men på de allra flesta punkter rådersamsyn. Det har gjorts mycket som är bra ,men det gäller också att ta itu med problemen påkort sikt.Medias roll kan jag inte låta bli att kommenteralitet grand i det här sammanhanget. Media harfaktiskt, vill jag säga, en stor skuld till att manhaussar upp sådana här lägen till den milda grad.Med sitt sätt att intervjua -- för att inte säga jagafolk -- skapar media situationer som kanskeegentligen inte finns. Jag tycker att det vore bra ommedia litet oftare förmedlade vad som sägs frånriksdagens talarstol. Det kommer faktiskt en delförnuftiga saker från de flesta ledamöter som bordeförmedlas till svenska folket på ett annat sätt än vadsom sker.Räntan skall jag inte gå in närmare på. Men alla ärhelt överens om att räntan är den kanske viktigastefaktorn i alltihop. Jag förstår svårigheterna attsänka räntan och har respekt för det, men jag trorändå att man i det här läget borde prova att gå litetsnabbare fram. Vi har en annan syn på detta. Visäger inte att den är rätt, men allt fler går in idebatten och har samma åsikt som vi.Arbetslösheten skall jag inte gå in något längre på.Men även där borde det tas litet annorlunda grepp.Vi har t.ex. föreslagit att man skulle kunna göratillfälliga avsteg från LAS för att få arbetslösa iarbete. Jag är säker på att en sådan åtgärd skullekunna ge tiotusentals människor arbete. Det är enkontroversiell fråga, men man kan införa endispens och man kan upplösa den lika fort, om detskulle visa sig att man har räknat fel. Det viktigasteär att man gör någonting.Det allvarligaste problemet för folk är kanske iförsta hand inte ekonomin, utan det stora traumadet innebär att inte vara efterfrågad. Det är värreän någonting annat.Vi borde egentligen ha principen att man inte skallfå någon ersättning utan att man gör någonmotprestation. Det finns väldigt mycket som kanuträttas. Jag brukar ta ett företag som exempel. Omman har personal som man inte kan sysselsätta i denallmänna produktionen låter man inte de anställdasitta vid kaffebordet eller ännu mindre gå hem.Man ser till att de utför underhållsarbeten ochliknande de inte är fulltsysselsatta. Jag tycker att man skulle göra påsamma sätt i Sverige.Vi har mycket sällan remissdebatter i dennakammare. Jag visste tidigare inte ens att denmöjligheten fanns. var på en resatill , och av någon anledning fick jag därreda på att vi har samma regler här i somman har i den finska riksdagen.Det är alltså ingenting som hindrar att man begären remissdebatt inför bordläggning av enproposition här i . Jag tycker att vi skallanvända denna möjlighet i större utsträckning föratt på ett tidigare stadium få i gång debatten bådei kammaren och i och med det kanske också ute isamhället.Man borde alltid, särskilt när det gäller viktigareärenden, ha en remissdebatt. Ansvarigt statsrådborde presentera propositionen i kammaren, ochman borde redan där dra i gång debatten. Manskulle kunna undvika mycket bekymmer senare,och man skulle kunna få fram många kloka idéeroch förslag.Nu behandlas ärendena av dem som sitter i resp.utskott, men jag tror att en remissdebatt skulle gestörre möjligheter för fler att ge sina synpunkter.Jag vill också säga ett par ord om det faktum att detblev turbulens kring löntagarfondspengarna. Jagfattar inte hur en sådan debatt över huvud taget kanta fart. Ingen kan väl tvivla på att vi nydemokraterom någon en gång för alla vill ta död pålöntagarfondspengarna, i så måtto att man inte kanåteruppliva löntagarfonderna.Vi vill också ge de tillutbildning och forskning, men det må vara ossförlåtet att ha en något annorlunda syn på hur manskall använda dem. Jag tror säkert att vi kankomma överens på den punkten också.Fru talman! Jag ser att jag har överskridit mintaletid. Jag vill avsluta med att yrka bifall till vårareservationer nr 5 i mom. 2, nr 6 i mom. 7, nr 7 imom. 9 och nr 10 i mom. 16.(Applåder)Anf. 3 ():Fru talman! kommer att rösta motregeringens förslag till ekonomisk politik, ochdärmed för att regeringen avgår. Vi har hela tidenvarit eniga om detta inom partiet. Jag tror att jagvågar påstå att vi är det parti som mest helhjärtatkänner för en ny regering som kan se till att landetinte sjunker ned i ett varaktigt tillstånd avmassarbetslöshet och stora inkomstskillnader.Jag försökte på ett torgmöte i i lördagsförklara för åhörarna hur dagens debatt skulle gåtill. Jag förklarade att det finns fyra olika förslag --regeringens, socialdemokraternas,nydemokraternas och vårt -- och att de mindrepartiernas förslag slås ut först och att regeringensförslag ställs mot Socialdemokraternas islutomröstningen. Jag berättade för åhörarna att vivänsterpartister, liksom nydemokraterna, harutslagsrösterna i denna votering. Om man i Nydemokrati skulle rösta på Socialdemokraternasförslag och vi vänsterpartister skulle lägga ned våraröster -- ett rent hypotetiskt resonemang -- skulleregeringen kunna sitta kvar.En journalist uppfattade det jag sade som ett hotom att jag skulle kunna tänka mig att förorda att viskulle rädda kvar regeringen. Eftersom mångaoroliga har hört av sig vill jag passa på att ännu engång tala om att jag och alla i mitt parti hela tidenhar varit helt överens om att vi brinner av lust att fådenna regering avsatt.Jag får, eftersom jag måste ha varit otydlig, be allade oroliga som har hört av sig om ursäkt -- inteminst mina egna partikamrater.Med de orden lämnar jag frågan om regeringensavgång. kommer att ta uppämnet senare i denna debatt.Jag besökte Stigas fabriker i i förrgår -- alltsåi måndags. Där monterar man numeramotorgräsklippare. Ni minns kanske debordtennisracketar som det stod Stiga på. Numeragör man alltså motorgräsklippare. Jag gick runt påfabriken och frågade några anställda vilka frågor detyckte att jag skulle ta upp i debatten . Jag fickmed mig tre frågor.Den första handlade om arbetslösheten. Företagethar varslat ganska många av sina anställda, ochmånga har redan fått gå. Nästan ingen av dem somfått gå har fått nya jobb.Stiga har exporterat en del maskiner -- i första handinom . Det är som har varit denstörsta utlandsmarknaden. Av förståeliga skäl ärden marknaden mycket svag. På andramarknader har konkurrenskraften , tack varekronans fall, blivit bra för Stiga. Det finns vissamöjligheter att expandera utomlands.Det stora problemet på kort sikt, som gör det svårtatt undvika arbetslöshet, är hemmamarknaden.Det är bara de som har höga inkomster och storagräsmattor som har råd att köpa enmotorgräsklippare . Alla åtgärder som kanstimulera den inhemska efterfrågan snabbt ärdärför bra för Stigas möjligheter att behållaarbetskraften.Den andra frågan man ville att jag skulle ta uppgäller arbetsrätten. Stiga tillhör, liksom Monark iVarberg, Aritmoskoncernen. Också på Stiga hararbetsgivaren krävt att få frångåturordningsreglerna enligt lagen omanställningsskydd. Segern för facket i vardärför viktig också för Stiga. Det fanns bland dettiotal anställda som jag pratade med i fikarummeten stor enighet om att man behöver en nyarbetsorganisation på Stiga och att man måstekomma bort från de raka ackorden. Stiga är alltsåett av de mycket få företag som har kvar ett rentackordssystem.De anställda jag pratade med hävdade att det skullebli mycket svårare om vi i skulle drivaigenom en försvagning av arbetsrätten och luckraupp lagen om anställningsskydd, vilken redan ärmycket generös när det gäller förändringar avarbetsorganisationen. Både de anställda och facketskulle ha svårare att ta ett ansvar för en modernareoch effektivare arbetsorganisation, och därmedockså för ett långsiktigt tryggande av jobben.Den tredje frågan vi diskuterade i fikarummet påStiga gällde skattepolitiken. Ingen klagade påskattetrycket i stort, men man var ganskaförbannad på att männsikor med stor förmögenhetoch höga inkomster -- inte minst de som har fåttstora fallskärmsavtal -- betalar så litet i skatt.Jag talade med en montör . Han hade60 kr . Det ger imånaden. Han krävde inte sänkt skatt för sig själv.Däremot krävde han av oss politiker att vi ser till attarbeta bort de stora underskotten genom att höjaskatten för dem som har råd.Jag försökte i fikarummet på Stigafabriken ocksåredogöra för vårt långsiktiga alternativ. Jagberättade att vi hade formulerat ettalternativ till krisuppgörelsen, vilket till stora delarstämde överens med inriktningen i denna. Men huvudskillnadenmellan våra förslag och de andra partiernas gälldefördelningspolitiken. Vi hade finansierat varje örei våra förslag, och det handlade då i huvudsak omatt vi lade bördorna på dem som ligger högst påinkomst- och förmögenhetsskalan.Det är också så att en omfördelning från dem somhar mycket till dem som har litet är bra när detgäller arbetslösheten. Jag har många gångerredogjort för följande exempel i denna kammare,och jag skall göra det en gång till.Statistiken säger att om man tar ett par tusenlappari månaden från exempelvis oss riksdagsledamöter,med de lönenivåer som vi har, minskar vigenomsnittligt vårt sparande. Vi har ettmycket stort överskottssparande i vårt land. Omman däremot ger inkomstförstärkningar tillmänniskor med låga inkomster, t.ex. om manförstärker de arbetslösas ochlåginkomstpensionärernas inkomster, använderdessa inkomsttillskottet till konsumtion. Detinnebär att en ren omfördelning som inte försvagarstatsfinansierna är en bra åtgärd motarbetslösheten.Jag lyssnade med spänning när för enstund sedan sade att han nu skulle tala om vilkalångsiktiga besparingsförslag somSocialdemokraterna har. Jag skall försöka låta bliatt vara elak, men jag kunde inte underlåta atttänka på en rysk professor, som jag hörde hålla ettföredrag på den gamla sovjetiska tiden. Han fickfrågan vad som var målsättningen för denekonomiska politiken i . Han sade:Vi maximerar produktionen och minimerarkostnaderna, och vi maximerar lönerna ochmaximerar välfärden. Han såg sedan mycket nöjdut och kunde inte riktigt förstå varför vi sågskeptiska ut.Allan talar om ofullbordade, ochdet tycker också jag att man kan göra. Det finnsmånga svarta hål i regeringens förslag. Men pådenna punkt vill jag faktiskt instämma i denborgerliga kören och ställa följande fråga till AllanLarsson: Vilka långsiktiga finansieringar vill niföreslå? Vi kommer ju att rösta på era förslag islutvoteringen, och då kan det vara rimligt att vi fårreda på det.Framför allt skulle jag vilja höra hur det är medskattebördan på höginkomsttagarna. Vi har ju ettmycket välmotiverat förslag till höjning avmarginalskatten och slopande av grundavdraget förhöginkomsttagarna. Jag har inte riktigt förstått eraförslag. Är det eller är det inte så att ni lägger framett konkret förslag om att höja marginalskatten fördem som ligger över brytpunkten?Förra onsdagen varnade jag för konsekvenserna avatt skicka tillbaka hela paketet till finansutskottet,om vi inte kommer tillbaka till kammaren med ettkonkret och handfast förslag. Vi har både i ochutanför utskotten försökt arbeta för samling kringett minimiprogram. Man skulle där lägga detlångsiktiga åt sidan och stimulera den inhemskaefterfrågan på det sätt som harredogjort för. Att sänka matmomsen är enmöjlighet. Att stärka de arbetsmarknadspolitiskaåtgärderna, som Socialdemokraterna föreslår, är enannan möjlighet.Vi har också förklarat oss villiga att finansiera våraförslag. Sänkt eller slopat grundavdrag förhöginkomsttagarna borde kunna vara ettacceptabelt förslag även för de partier som stårbakom skattereformen, eftersom vi härigenom intehöjer den högsta marginalskatten, vilket var denheliga princip som man enades om där.Det är faktiskt så, ärade ledamöter, att det brinneri knutarna. Vi måste alla tillsammans diskutera denlångsiktiga politiken för att få bukt medarbetslösheten. Men vi måste också, helst dennavecka -- det får inte dröja till fram -- beslutaom konkreta åtgärder som minskar den akuta ochstarkt växande öppna arbetslösheten. Det ärviktigare än varje partis prestige.Jag vill till slut säga att jag kände mig nästan kränktav resonemang omatt vi här i skulle företräda särintressen.Jag känner mig inte som representant för ettsärintresse, och jag tror inte heller att ni gör det.Jag tror att vi allihopa vill företrädaallmänintresset, och allmänintresset är sänktarbetslöshet. Jag tror också att en långsiktigtjämnare inkomstfördelning är bra för dem somligger ovanför mittpunkten.Med detta vill jag yrka bifall till demeningsyttringar som jag har fogat vidfinansutskottets betänkande.Anf. 4 () replik:Herr talman! Jag vill gärna svara ber dock först att få yrka bifall till samtligasocialdemokratiska reservationer vidfinansutskottets betänkande.Jag brukar med stort intresse lyssna på JohanLönnroth. Jag tycker att representerar enny och intressant stil från . Jag blevnaturligtvis särskilt intresserad när jag på radonhäromdagen hörde referatet från ett torgmöte därman berättade att skulle ha sagt attregeringen inte skulle behöva falla, eftersomVänsterpartiet fanns till hands. Det varsensationellt, och jag tänkte att jag skulle fråga omdet, men har vi fått det beskedet att Lönnrothsinlägg var av akademisk karaktär.Vi vet väl att och vill eller behöver ställa upp, eftersom IanWachtmeister och nog kommer attdra sig undan i något hörn i den avgörandevoteringen och därmed hjälpa attfortsätta på den inslagna vägen.När jag ändå har ordet vill jag ta upp en annan delav insatser här i . Depengar som fanns i löntagarfonderna tillhörpensionssystemet, men regeringen har tänkt tade pengarna i anspråk för andra ändamål än tillpensioner. Såvitt jag har förstått har Vänsterpartietgått in för att diskutera ett stöd för regeringen påden punkten.Jag tycker för min del att pensionärerna skall pengar och att forskningen skall få pengar påriktigt sätt, via statsbudgeten. Vi har aldrig träffatnågon av väljare som har tyckt attvi skall behöva stödja högern på denna punkt. Jagundrar vad som håller på att hända medVänsterpartiet sedan dragit sigtillbaka.Låt mig så gå över till frågan om besparingar. Jagtackar för det stora intresset. Jag hoppas att vi kanhålla det vid liv, så att vi fortsätter att riktauppmärksamheten mot att det är frånsocialdemokratin som lösningarna skall komma.Från regeringens sida har man ju ingenting attkomma med, och jag vet inte riktigt varVänsterpartiet står.Jag vill testa en av de tankar som vi funderar på. Vivet alla hur snabbt kostnaderna för kontantstödetväxer. Vi vet också att långtidsarbetslösheten nusnart är uppe i ofattbara 100 000 personer. Visocialdemokrater ogillar de borgerliga planerna påatt försämra ekonomin för dem som är arbetslösaoch att göra dem beroende av socialbidrag. Vimenar att den bästa insatsen är att minskaarbetslösheten.Jag vill därför ställa följande fråga både tillLönnroth och till de företrädare för de borgerligapartierna som senare kommer upp i debatten: beredda att diskutera en rätt för den enskilde tilltillfälligt arbete, utbildning, rehabilitering ellerannan åtgärd vid t.ex. sex månaders arbetslöshet?En sådan åtgärd skulle vara den största enskildabesparing som vi kan åstadkomma. Därför är minfråga: Är ni beredda att föra diskussioner omsparande och hushållning på det sättet?Anf. 5 () replik:Herr talman! Jag vill börja med att tacka AllanLarsson för hans vänliga ord om att det är enintressant stil som jag har. Sedan kunde AllanLarsson inte låta bli att göra en kommentar där jagframställdes som akademisk. Jag vet inte hur det ärmed eventuella egna akademiskabakgrund, men låt oss lägga det åt sidan.Vad gäller löntagarfondspengarna är det ju faktisktså att också vi föreslår att dessa skall gå till AP-fonderna. Vi har talat om att vi anser attdetta från början är löntagarnas pengar. Men vi villockså vara konstruktiva. Vi tyckte att det fannsanledning att försöka undvika att regeringen engång till gjorde upp med Ny demokrati. Vi vetnämligen vad Ny demokrati anser om t.ex.humanistisk forskning och miljöinriktad forskning.Vi försökte få fram ett konstruktivt förslag somskulle vara möjligt för inte bara regeringspartiernautan också för er socialdemokrater att ansluta sigtill. Vi kan inte förstå varför ni har en så oerhörtförenklad nejsägarattityd. Varför vill ni inte varamed om att diskutera möjligheterna att få fram ettförslag som ligger mer i löntagarnas intresse än detsom regeringen har lagt fram?Vi har vidare, , sedan lång tid tillbakai motioner formulerat ganska konkreta förslag tillminskning av arbetslösheten och till hur dessaförslag skall finansieras.Vad gäller den fråga som ställer omhur vi ser på en garanti om rätt till arbete ellerutbildning för alla råder det inget som helst tvivelom att vi är mycket positiva på den punkten ochgärna skulle delta i samtal om detta. Men samtalenmåste också handla om hur man skall finansiera dethela.Det litet paradoxala är att vårt parti, som tidigare ihistorien har blivit anklagat för att bedriva enöverbudspolitik, i dagens läge faktiskt, kanske litetgrand på grund av den erfarenheten, är det partisom allra mest konkret formulerar sinafinansieringsförslag. Men ibland har vi intrycket attni inte riktigt läser våra förslag, att det är ettoerhört kompakt ointresse för vad vi skriver och förvad talar om i den här kammaren.Mina frågor är därför: Hur ställer ni er, AllanLarsson, till våra förslag? Och till slut ännu engång: Hur ser era långsiktiga finansieringsförslagut?Anf. 6 () replik:Herr talman! Det är inte någon nejsägarlinje somvi representerar, . Vi har sagt ja tillatt pensionärernas pengar skall användas tillpensioner, icke till andra ändamål. Vi vill t.o.m. haen lagstiftning som inskärper att pensionsfondernainte skall vara till för att driva moderatakäpphästar. Ställer ni er bakom det?Vi tycker att forskningen skall ha sina pengar, ochvi har lagt fram förslag som är både uthålligare ochstarkare än de som ligger på bord.Det är viktigt för att vi har utrymme, inteminst för den tekniska utvecklingen i landet. Därfinns intressanta uppslag som vi kan diskuteravidare.När det gäller besparingar menar jag att den störstabesparingen ligger i att man bryter arbetslöshetenoch därmed de passiva utgifterna och kostnadernasom hör ihop med den. Att statsutgifterna skenarär en följd av att arbetslösheten ökar dramatiskt.Därför kan inget besparingsprogram bli trovärdigtom man inte börjar med just detta.Jag ställer därför min fråga igen, och jag riktar denäven till som kommer att talasenare. Är ni beredda att som ett alternativ till deförsämringar för de arbetslösa som ni har lagt frami stället diskutera att införa en rätt, vid t.ex. sexmånader, till tillfälligt arbete, utbildning,rehabilitering eller någon annan åtgärd för attdärigenom bryta arbetslösheten och denomfattande förtidspensionering och detsocialbidragsberoende som är en följd därav? Härfinns de stora kostnaderna.Man kan studera land efter land i som harhaft långtidsarbetslöshet och se hur det har gåttmed deras statsfinanser. De har kört med storaunderskott. Detta måste vi undvika till varje pris,och därför ställer vi som ett första villkor i allabesparingsprogram att det måste handla om dessakostnader.Anf. 7 () replik:Herr talman! När det gäller löntagarfonderna,, är vi helt eniga om att de förslag sombåde ni och vi länge har fört fram om att överförapengar till pensionsfonderna är ett bättre förslag ändet som regeringen har lagt fram. Därför är detockså vårt förstahandsförslag.Vad som förvånar oss är att ni i den här frågan intevill göra som i så många andra frågor. När vi harinsett att våra förslag kommer att falla brukar viförsöka göra det bästa möjliga av situationen ochdiskutera med motståndarna och försöka förbättraderas förslag. Vi försöker blygsamt bidra till enförbättring av förslaget. Det gäller att användalöntagarfondernas pengar till forskning. Vi vill inteatt regeringen skall göra upp om ett ännu sämreförslag med Ny demokrati. Varför vill ni inte deltai de samtalen?Avslutningsvis ställde åter en fråga.Jag har redan svarat: Ja, vi vill mycket gärna ha ensådan rätt genom lagstiftning. I våra motioner, somhar blivit avslagna i denna riksdag, har vi lagt framjust sådana förslag till en lagfäst rätt till arbete. Jagkan nu inte på rak arm säga om vi nämnde sexmånader eller inte. Det är bara att kontrollera iprotokollen från denna riksdag. Vi har lagt framsådana här förslag och fått dem avslagna. Vi skallgärna fortsätta att diskutera sådana frågor liksomalla andra frågor som är uppe i dagens debatt.Anf. 8 ():Herr talman! Många ställer sig frågande ochoförstående inför vad som hänt här i riksdagenunder den gångna veckan. Det gör också jag. Jagkänner olust och är orolig för att riksdagensanseende har skadats och att människorna, inteminst ungdomarna, skall vända politiken ryggen.Vi riksdagsledamöter, kvinnor och män, valda avSveriges folk för en treårig mandatperiod har fåttväljarnas uppdrag att besluta om för landet viktigafrågor. får därför inte göras till ettpolitiskt nöjesfält med tveksamma ochspektakulära inslag som bäst hör hemma på Kiviksmarknad.En ledamot av denna kammare har sagt att ''politikär att ljuga på ett trovärdigt sätt''. Det uttalandetgör mig upprörd. Jag undrar vad den ledamot somuttrycker sig så bygger sitt mandat på. Politikhandlar inte om lögn. Det handlar om att ha envision, ett mål, och att driva frågor som leder tilluppställda mål. Politik handlar också om att taansvar, även för mindre populära men nog sånödvändiga åtgärder.Jag ser mitt uppdrag från mina väljare som att jagskall verka för ett samhälle där ekonomi ochekologi står i samklang, där alla människor har likavärde oavsett bostadsort eller bakgrund, därrättvisa och solidaritet är honnörsord, och där vivärnar om svaga grupper som vi bistårmänniskor i världens fattigaste länder.Den som genom taktiska och politiska manövrarförlamar arbete och driver vårt land tillnyval borde höja blicken och se vad som pågår i våromvärld.Vi nås av bilder och rapporter frånblodbaden i det . På någratimmars avstånd från råder det nästintillpolitiskt och ekonomiskt kaos, vars konsekvenservi inte kan förutse. Kanske är ett inbördeskrighotande nära i , med de följder dettaskulle kunna få för vårt land. Att i det läget skapapolitisk oreda i vårt eget land och driva tillett nyval är oansvarigt. Det är att spela hasard medsvensk ekonomi, sysselsättning och trygghet. Nubehövs det stabilitet, ansvarstagande ochledarskap.Dagens situation är en riksdagskris. Den måste ut och visa att vi 349 ledamöter som valts tillSveriges högst beslutande organ har vilja, mod ochförmåga att samarbeta. Alla måste visa att landetsväl och ve sätts före politiskt narrspel och gyckleri.Tonen i den politiska debatten, som den utvecklatsefter höstens breda enighet om krispaketet, gör migorolig. De hårda orden skapar bara låsningar ochförgiftar debattklimatet. Tänk på det, AllanLarsson. Jag måste säga att jämfört med AllanLarssons anförande var Bo G Jenevalls anförandelågmält och hade ett stort mått av sympati över sig.Herr talman! behövs det ärlighet, saklighet,samarbete och beslutsamhet -- inte nyckfullhet,svek och taktikspel. Nävrätt får aldrig gå före denutsträckta handen och det hederliga politiskahandslaget.Vi måste vidta åtgärder för att sanera ekonomin. Vimåste skapa balans mellan privata och offentligaåtaganden och utgifter. Vi måste ge tydliga signalerom den enskilde individens skyldigheter ochrättigheter. Vi måste främja en uthållig ekonomisktillväxt. Vi måste främja satsningar som skapararbete och fortsatt välstånd i hela vårt land.Läget för ekonomi är allvarligt. Därområder inget tvivel. Budgetunderskottet förinnevarande år uppgår till närmare 200miljarder kronor. Enbart räntan på statsskuldenkostar . Flera hundra tusenmänniskor går utan arbete. Inom industrisektornhar närmare 200 000 jobb försvunnit sedan 1989.Nu är det att återindustrialisera Sverige.Banksystemet är i kris, och fastighetsmarknadenhar mer eller mindre kollapsat efter 1980-taletsöverhettning och inflationsekonomi.Det höga ränteläget som tynger oss slår undangrunden för många enskilda och för småföretag.