prot · GG09124 · 1993-06-08 00:00:00 — För att gå tillbaka till ett historisktmönster kan vi själva tänka oss situationen, därFrankrike och hade stått bakom ,och där hade stått bakom , ochman på det sättet hade fått det här stormaktsspeletsom genom historien har varit Europasförbannelse.Nu talar med en röst. Man grälar, och gördet rejält, men man grälar vid bordet. Man kommerfram till ett gemensamt ställningstagande. Detta ärett mycket viktigt steg i historia, som viinte får glömma bort eller nedvärdera, när vi sedankan konstatera att det råder delade meningar.Tacka tusan -- ursäkta språkbruket -- för att detråder delade meningar, därför att det gör det alltid,men problemen löses ändå vid förhandlingsbordet.FN har också gjort en hel del vad gäller den härkrisen. Man kan säga att det var för litet och försent -- det är alldeles korrekt -- men likväl skall viinte glömma bort vad som ändå är gjort. FNförsörjer till stora delar de bosniska muslimerna iBosnien-Hercegovina genom UNHCR, och det harsatts in fredsbefarande FN-trupp för att skydda denförsörjningen. Det har faktiskt betytt en hel del.Människor får sin försörjning genom detta. Detskall vi inte glömma bort.Ett vapenembargo har också införts. Då hävdarden bosniska regeringen, och det kan man förstå,att detta hämmar bosniernas möjligheter attförsvara sig själva. Det är möjligtvis sant. Jag trorpersonligen och många med mig att embargotkanske snarare trots allt har förhindrat den storamassakern.Inte minst fransmännen som finns därnere säger attskulle bosnierna tillföras vapen, skulle naturligtvisserberna , innanvapnen kommit fram, se till att krossa de bosniskaområdena, dvs. det skulle inte finnas någon chansatt använda vapnen. De skulle dessutom intekomma fram, eftersom kroaterna blockerartransporterna mellan ochBosnien. Så också av det skälet tror jag attföreställningen att man skulle hejda konfliktengenom att upprusta bosnierna är en heltverklighetsfrämmande åsikt, oavsett de moraliskaaspekterna.Sanktionerna mot Restjugoslavien kan kritiserasför att inte ha varit så effektiva som de borde havarit. Likväl finns de där. De görs nu mer effektiva,och de påverkar uppenbarligen situationen iSerbien. Jag skulle tro att de har betytt en hel delför att stimulera och hjälpa oppositionen inomSerbien.Sedan har vi flygförbudet, ESK:s observatörer ibl.a. Kosovo och och den nordiska FN-bataljonen i . Det här är viktiga sakersom vi inte skall glömma bort.Nu tas nästa steg, och därför har propositionen ochbetänkandet från utrikesutskottet kommit. Hurstort det steget är vet vi inte, men det kan kommaatt bli ett viktigt steg.Dock finns naturligtvis en risk i det här som ärbetydande. Vi har ju sett att de s.k. säkraområden som har funnits på intet sätt har skyddatbefolkningen och oskyddade människor frånartilleriangrepp. Vad vi kan riskera är att de sexfredade FN-zonerna på samma sätt kommer attutsättas för systematisk artilleribeskjutning.Det innebär att det är ett riskfyllt steg för detrupper som kommer att vara där. Det får inte rådanågon tvekan om detta, så att man inger någonannan föreställning hos de kvinnor och män som nuskall rekryteras och genomföra FN-insatsen, omden blir av, vilket med all sannolikhet blir fallet.Det kan låta blygsamt, men jag tror att det kan bliett betydelsefullt steg för att ändå bidra till att inågon mån hejda konflikten och åstadkomma enbättre lösning i . I slutändenär det av avgörande betydelse för detinternationella samfundet att denna statsterritoriella integritet består. Skulle detta brytasupp, har en viktig princip genombrutits, den inte får ändra gränser med våld. Det måstevara det centrala i hela den politik som stårbakom och som framför allt FN och FN:ssäkerhetsråd har att leda.Med detta, fru talman, vill jag yrka bifall tillutrikesutskottets hemställan.Låt mig avslutningsvis framföra ett tack till minriksdagskollega och moderatkollega ett skickligt och framgångsrikt riksdagsarbeteoch önska honom lycka till i hans viktiga arbete föratt främja den europeiska integrationen.Anf. 20 () replik:Fru talman! Låt mig för protokollets skull påtala,med anledning av vad som har sagts av tvåföreträdare för regeringen, att enigheten när detgällde att erkänna inte var såöverväldigande som det ges intryck av.Vi krävde i försäkringar om attKroatien skulle följa ESK-stadgan -- respekt förminoriteter och respekt för gällande gränser. På detfick vi egentligen bara ett svar om förhoppningaroch förväntningar. Så det fanns en nyansskillnaddär mellan hur en eventuell socialdemokratiskregering skulle ha hanterat frågan och hur denborgerliga regeringen hanterade den.Nu har erkännandet skett, och det är inte så mycketatt bråka om i det här sammanhanget, men jag villändå göra denna markering.Sedan hörde jag säga attsanktionerna också är till stöd för oppositionen iSerbien. Det är de faktiskt inte. En tragisk bieffektav nödvändiga sanktioner mot är attoppositionen inte alls gagnas av detta, utan deoppositionella anklagas för att vara förrädare närde stöder sanktionerna. säger tilloppositionen: Men se, FN tillämpar inte sanktionermot , bara mot oss!Så oppositionen i gagnas inte avsanktionerna. Detta bara som en sakupplysning.Anf. 21 ()replik:Fru talman! När vi skall återge skeenden som harinträffat tidigare, tycker jag att det är viktigt att viär ärliga mot oss själva och erinrar oss detstämningsläge och det sakläge som då gällde och defunderingar vi då hade.Jag ger rätt i att det förekom mycketdiskussioner om det lämpliga i att erkännaKroatien, men i den diskussionen var det i alltväsentligt ändå enighet om att ta det steget, ävenom det var tveksamheter på alla punkter. Men att iefterhand ge sken av att det var svart och vitt, attdet fanns två olika läger eller att vi hade någon sortsscoutmässig tilltro till universalverkan averkännandet, tycker jag är fel.Frågan om sanktionernas verkan inne i kanman förvisso också ha olika uppfattningar om, mendet är inget tvivel om att sanktionerna biter i ökadutsträckning. Det innebär att priset för kriget blirkännbart för medborgarna i ochMontenegro och på det sättet bidrar till att stärkamotståndsviljan mot kriget. Sanktionerna har enbetydelsefull uppgift i den meningen att de klargörpriset för aggression och därmed stärkeroppositionen mot kriget.Anf. 22 ESCH (m):Fru talman! Inte sedan flera generationer tillbakahar svenska soldater skickats ut i direktakrigshandlingar, låt vara att det nu sker ifredsframtvingande syfte. Men vilkakrigshandlingar är inte fredsframtvingande?Vi vet hur många soldater vi kommer att skicka ut,men vi vet inte hur många som kommer hem. DenFN-insats som aktualiseras är av en helt annandimension än de som har deltagit i.För första gången sker en FN-insats med stöd avartikel 42 i . Det innebär att ifredsframtvingande syfte tillåts och förväntasvapeninsatser i en omfattning som går långt utöverdet som medges enligt den åberopade artikel43 i . Riskerna för förluster i stupade,sårade och tillfångatagna är därför aven helt annat dimension än vi varit vana vid.I propositionen talas endast om ''skadefall''. Det ärhögst osannolikt att våra förluster begränsas till''skadefall''.Det talas vidare om ''väpnade grupper''. Dess värrerör det sig om tungt beväpnade arméförband medpansar, som våra soldater möter i sinasplitterskyddade pansarbandvagnar 302.Enligt propositionen behövs en truppstyrka om70 000 personer för att genomföra fredsplanen.Enligt ett telegram i går från TT-Reuter beräknarmilitären att 40 000 soldater behövs. Det är enavsevärd skillnad! Dessutom meddelades i går attStorbritannien och vägrar skicka fler ände 9 000 som redan finns i Bosnien. vill överhuvud taget inte skicka marktrupp, och det haräven tidigare meddelat att man inte hellerär villig att skicka.ÖB har i uttalat:Om mandatet är tydligt och definierar ett klartpolitiskt mål motverkas förvirring och oredigaansvarsförhållanden.Det mandat som nu ger till regeringen ärenligt min mening allt annat än tydligt. Såledeskonstaterar utskottet:Aktionen skall genomföras med inget ellerminimalt våld. Dock kan det utöver våld försjälvförsvar handla om våld för att skyddacivilbefolkning och våld för att förhindra brott motöverenskommelser eller kränkningar av fredadeområden.Ett mandat som detta kan och kommer att tolkas påett sätt som är omöjligt att förutse, omöjligtdärför att har tvingats att formulera sittmandat utifrån antaganden om övriga FN-nationersagerande. Sådana antaganden är inte annat än renagissningar. Vi har för övrigt redan hört här ikammaren hur det utbröt en liten tolkningstvistmellan och jag inledningsvis framhöll har inga stormaktermed krigserfarenhet förklarat sig beredda attskicka ytterligare trupper till f.d. Jugoslavien.Hur ställer sig våra nordiska grannländer, som vibrukar rådgöra med i frågor som denna?Konsekvenserna av ett beslut att sända en FN-truppför fredsframtvingande operation till f.d.Jugoslavien kan inte överblickas . En sannolikttotalt oförberedd allmänhet kommer att reagerastarkt om den ställs inför åsynen avhemtransporterade krigsoffer. Genom attriksdagen tar det fulla och slutliga ansvaret för etteventuellt beslut att sända trupp, har denunderstrukit beslutets allvar. Därigenom förberedskanske i någon mån allmänheten på vad somkomma kan.Det mandat som regeringen avses få är enligtmin mening så luddigt och motsägelsefullt att detinte rimligtvis kan vägleda regeringen i ett beslut avdenna dignitet.Förändringarna i det militära och politiska läget if.d. sker så snabbt att utskottetsbeslutsunderlag redan är föråldrat. Därförförefaller det mig uppenbart att utvecklingenkommer att kräva att själv tvingas fattadet avgörande och slutliga beslutet oavsetttidpunkten. Jag har därför inget yrkande.Anf. 23 () replik:Fru talman! Jag är angelägen att med anledning avdet som von der Esch nu sade göra någrapåpekanden.Vi vet och har fört in i utskottsbetänkandet det somjag i mitt tidigare anförande påpekade såsom ennyckelmening, nämligen att aktionen står underFN:s politiska och strategiska ledning. Enmarkering av att denna insats som nulämnar regeringen fullmakt att möjligen beslutaom, skall gälla under den regim som FN utvecklar.I betänkandet har utskottet vidare påpekat att detmandat som FN tilldelar de fredsbevarande,fredsskapande och fredsframtvingande aktionernastår under kontroll av en utvecklad s.k. rules ofprocedure, rules of engagement, som ständigt ärunder bevakning och kontroll av folkrättsexperter.Jag vill göra gällande att situationen sådan som denföreligger kommer att vara precis likadan dendag då möjligen von der Esch önskar attriksdagen skall inkallas för att fatta beslut.Såsom många talare har framhållit är situationen iJugoslavien så dynamisk och så tragiskt snabb inte kan vänta sig annat än att mandatet alltidmåste hållas i breda och beskrivande termer. Ochdet sista ansvaret ligger hos FN. Det är ett beslutsom vi avser att fatta som fullmakt förregeringen. Det kan varken bli bättre eller sämre avatt en urtima riksdag kallasatt fatta samma beslut.Anf. 24 ESCH (m)replik:Fru talman! Jag vill bara säga att det är skillnadmellan denna operation och tidigare.Konsekvenserna av detta är svenska folket heltoförberett på. Jag menar att om fattardetta beslut ger det kanske svenska folket en bildav hur ödesdigert beslutet i sig är.Jag kan inte se att sommarsemestrar för riksdagennödvändigtvis skulle lägga hinder i vägen för detta.Sedan får väl framtiden utvisa om det mandat somnu framgår av utskottsskrivningen är snävt eller omdet är lätt att tolka.Anf. 25 ():Fru talman! När muren föll för tre och ett halvt årsedan, och när de kommunistiska diktaturerna i östföll som på ett radband, visste euforin i ingagränser. Fred, frihet och demokrati hade kommitför att stanna. Lyckoruset var bedövande.I dag förefaller vara alldeles groggy. Manvill inte se eller förstå vad som händer. Folkmordeti det tycks paralysera ossmänniskor eller få oss att likt strutsen stickahuvudet i sanden. Då skall det hotfulla säkertförsvinna av sig självt.Det är så svårt att ta ställning, sägs det. Man vetinte på vems sida man skall ställa sig -- alla partertycks ju göra sig skyldiga till de grövsta illdåd. Kanman ingripa utan att ta ställning mot någon visssida?Visst kan man ta ställning, för människorna --oavsett om de är av serbisk, kroatisk, muslimskeller kosovoalbansk härkomst -- ställning för alla demänniskor som är utsatta för den hatets ochterrorns allt vildare spiral, som hetsar människormot varandra, ställning för alla dem som oavsettetnisk tillhörighet vill fortsätta att leva tillsammansmed sina vänner, grannar och arbetskamrater,oavsett deras etniska tillhörighet. Och de är många,även i krigets Bosnien.I har muslimer, kroater och serber, somalla främst har sett sig som Sarajevobor, kämpatsida vid sida för att försvara sin stad mot denserbiska milisen uppe i bergen. TV-bilden av de tvåälskande ungdomarna -- han serb, hon --omfamnande varandra i ingenmansland sedan dedödats av krypskyttar på väg bort från hatet, borttill en framtid där de skulle kunna leva tillsammans,borde vara svar nog till alla som säger att det är såsvårt att ta ställning.Många av de muslimska män som flytt striderna iBosnien och tagit sin tillflykt i flyktingläger iKroatien, och som i en del fall sökt sig vidare, äventill vårt land, har inte bara flytt våldet och risken föratt dö. De har också flytt undan att behöva tvingastill våld mot sina vänner och grannar, bara för att deär serber eller kroater.Fru talman! Nästan alla de otaliga rapporter somkommer från städer och byar som plågats av våldet,visar att terrorn inte startat bland de boende utanprovocerats fram av terrordåd från tillrestaextremister. Det civila samhället fanns också iBosnien, och det finns fortfarande hos tiotusentalsmänniskor, som fortfarande söker leva ett värdigtliv i den hatets och terrorns spiral som tvingar alltfler människor att bli fiender.Fortfarande kunde fredsoppositioneni samla tiotusentals serbiska demonstranterpå gatorna i den serbiska huvudstaden idemonstrationer mot den serbiska terrorn iBosnien och mot den egna statsledningen. Allt flerhar nu i hopplöshet givit sig av från sitt hemland.Men ändå, sedan omvärlden återigen i sinhandlingsförlamning förrått dem som tagit riskenatt satsa på fred, samlades på nytt fleratusen demonstranter utanför parlamentet iBelgrad. Demonstrationen slogs ned med alltänkbar brutalitet av polis.I , den serbiska huvudstaden, har det helatiden funnits en isolerad men modigfredsopposition, isolerad inte bara från sinalandsmän, som matats med propagandavia den statliga TV-kanalen -- den enda som når uti alla serbiska vardagsrum -- utan också alltmerisolerad från en omvärld som tycks göra allt fel.I fredagens Le Monde fanns en helsida medkommentarer av ledande intellektuella i ,som alla hade det gemensamt att de uppfattade denav , , , ochSpanien antagna Washingtonplanen som en entydigoch slutlig kapitulation inför de mörkaste krafternabland serber och kroater. Kan det verkligen vara såsvårt att ta ställning?Fru talman! Vapen löser inga problem. Vapenlägger ingen grund för en framtida fredligsamlevnad. För det krävs ett långsiktigt ochtålmodigt rekonstruktions- och försoningsarbete.Men det arbetet kan inte komma i gång förränvåldet och striderna bringats till ett stopp. Och detkan inte ske på spillrorna av vad som återstår efterett fullbordat folkmord. Det är därför omvärldengenom FN måste ta det oundvikliga beslutet att nuingripa med all erforderlig militär kraft för att fåslut på dödandet och sätta stopp för fortsatt våld.Det finns de som säger att man måste ha tålamod,att man måste tro att förnuftet skall segra. Varkentålamod eller förnuft satte stopp för Hitlersvåldsvälde. Tålamod eller förnuft hade knappastförhindrat förintelsen. Tålamod och förnuft kankanske leda till en anständig fredsuppgörelse i enavlägsen framtid. Men den återuppväcker varkenett utplånat folk eller en utplånad statsbildning.Internationella sanktioner ingår i arsenalen avfredsbevarande åtgärder, som alltid måsteövervägas i alla konflikter. De kan vara ett effektivtmedel att tvinga en diktator eller en regim på fall.Men de är inga universalmedel. De förutsätter attden våldsverkare de riktar sig emot inte ges tid attfullborda ett oåterkalleligt historiskt faktum. Ettfolkmord kan aldrig göras ogjort -- inte ens omslaktarna ställs inför krigsförbrytardomstol.Rättvisa skipades måhända i . Enmånghundraårig judisk civilisation och kultur iEuropas mitt var ändå utplånad -- för alltid.Fru talman! Man säger att vi inte får öka våldet iBosnien. Civilbefolkningen kan bli lidande på ettmilitärt ingripande utifrån. Ett militärt ingripandeskulle försvåra eller omöjliggöra det humanitärahjälparbetet.Kan våldet bli värre i Bosnien? Den etniskarensning som serber och kroater bedriver medsamma målmedvetenhet tar sikte på att utplåna denbosniska staten, att fördriva den muslimskabefolkningen och att förinta dem som inte frivilligtger sig i väg. Våld och terror samt skändning ochvåldtäkt är systematiska medel att nå målet. Mer änhundra tusen barn, kvinnor och män har mördats.Ett par miljoner är på flykt. Det är detta som måstestoppas, inte att några av dem tar sig även tillSverige.En solidaritet med de våldtagna och skändadekvinnorna i Bosnien, som inte går längre än tillprotestmöten i huvudstäder, når inte fram.Solidaritet är inte detsamma som medlidande.Solidaritet är handling som kan kosta något.Är det humanitära hjälparbetet omvärldensmoraliska alibi för handlingsoviljan? Europasstater slår sig för bröstet och visar vad vi gör för atthjälpa de utsatta, alltmedan slaktandet ochfördrivningen fortgår. Jag har träffat mer än enhjälparbetare nere i det somundrar om de risker de tar med sina liv som insatsär vårt moraliska alibi. Visst varnar många militärerför ett militärt engagemang i det forna Jugoslavien.Men många hjälparbetare undrar resignerat varföromvärlden inte ingriper och sätter stopp för detfortsatta folkmordet.Fru talman! Att häva vapenembargot mot skulle inte bidra till någon snabb fred.Det skulle säkert tvärtom öka omfattningen avstriderna mellan de olika sidorna. Men omomvärlden inte kan förmå sig till att ingripa ochstoppa dödandet, är ett fortsatt vapenembargo enmoralisk omöjlighet. Ett vapenembargo som ärhelt verkningslöst mot serbiska och kroatiskamördare straffar endast offret. Ett FN-embargomot , när FN kapitulerar förvåldsverkarna, är en moralisk omöjlighet ochmåste i så fall hävas, så att de bosniska muslimernaåtminstone kan försvara sig själva när inteomvärlden kan eller vill.Att en stat utplånas, att ett folk fördrivs och slaktastycks inte vara skäl nog för demokratier attsätta stopp. Att skicka egna soldater att offras påfrämmande slagfält är för dyrt, när inte strategiskavärden står på spel utan bara humanitära ochfolkrättsliga. Är inte värt ettmilitärt ingripande när det är över, kanvi alla vara övertygade om att detsamma gäller iminst lika hög grad för eller , omutvecklingen skulle vända i en förskräcklig riktningi igen.Fru talman! Skulle det inträffa att det blir aktuelltatt med FN-trupp övervaka och säkerställa att i kan etableras pååtminstone --Owen-planens grund, skall vi iSverige givetvis vara med och ställa oss solidariskagentemot FN. Jag ställer mig därför bakom deförslag som föreligger från regering ochutrikesutskott.Jag är emellertid rädd för att de bara är ytterligareinslag i den långa rad av symbolhandlingar somvidtas för att ge sken av att omvärlden tar sitt ansvarinför kriget i Bosnien. inlägg idebatten stärker mig i den tolkningen.Däremot instämmer jag i har mycket långt kvar till den kollektivasäkerhet som det nya skulle byggas på.Kanske är vi tvärtom redan på väg bort.Anf. 26 (nyd):Fru talman! För det första ber jag att till protokolletfå antecknat att anmärkning, att Nydemokrati lämnade kammaren då han talade, ärfelaktig. Tre nydemokrater satt nämligen kvar.För det andra vill jag kommentera vad en del avföregående talare sagt.Det är lätt att stå här i talarstolen och skicka utsvensk trupp på främmande mark, när man självinte åker dit eller skickar dit de egna sönerna. Detär en allmän kommentar. I en mängd parlament harman ju när det gäller en mängd krig skickat ut folk,medan man själv suttit tryggt i hemlandet -- i dethär fallet blir det alltså fråga om Sverige.Nu till ämnet.Det här är min hedersvakt, sade DagHammarskjöld till Mo se Tshombe och pekade påden karska svenska FN-styrka som följde medhonom och som klev av flygplanen påElisabethvilles flygplats sommaren 1960.Det var just i som svensk fredsskapandeeller -- om man vill uttrycka sig så --fredsframtvingande trupp användes senastegången. Värdet av den här operationen var ganskatveksamt. 240 svenska soldater deltog, av totalt3 000 man i FN-trupper. Den gången var de svenskaförlusterna tack och lov blygsamma, om manbortser från att överbefälhavaren för operationen,generalsekreteraren i FN , dog.Efter ett tag var de här soldaterna inte så karska.Själv råkade jag träffa en av dem som hade suttit idrygt i ett balubafängelse. Varje kvällmeddelade man de fångna svenskarna: I morgonkommer vi att skjuta er. Det var kvalificerad tortyr.Så kommer det att bli i det här fallet också. Detkommer att bli mycket av lidande innan den häroperationen är över.USA har vägrat att skicka militära förbandtill , och i bör man veta. Jag trornämligen att man i har betydligt bättre påfötterna än vad vi i har.Enligt den s.k. Powelldoktrinen -- efter somvar ordförande i of the Staff -- bör trekriterier vara uppfyllda för ett amerikansktingripande. Inget av dessa kriterier är uppfylld vadgäller Jugoslavien.För det första måste det politiska målet måste varglasklart. Det är det ju inte i det här fallet.För det andra måste överväldigande militäraresurser stå till förfogande.För det tredje måste det föreligga en rimligtidtabell.Beträffande överväldigande militära resurser harFN:s generalsekreterare beräknat att det skullebehövas ca 70 000 man. Jag har sett andraberäkningar på 300 000 och 700 000 man. Den serbiska armén är i alla fall relativt välutrustad. Den har t.o.m. svenska vapen. Svenskagranatgevär har sålts dit i stora mängder. Vi fårtyvärr räkna med att en svensk trupp blir beskjutenmed svenska vapen.Hur skulle ha reagerat om hanhade varit FN:s generalsekreterare ? Det ärgivetvis omöjligt att veta, men jag har försöktrekonstruera hur han eventuellt skulle ha tänktmed hjälp av en del yttranden han gjorde föreKongokrisen. Han betonade då att FN-styrkanendast skulle bruka våld i självförsvar. Vidare sadehan att styrkan inte fick användas till att påverkautgången av någon inre konflikt. I ett samtal medf.d. dåvarande vice utrikeministerKuznetsov påpekade : Jag tror inteatt vi hjälper det kongolesiska folket genomaktioner som leder till att afrikaner dödarafrikaner.Jag skulle vilja säga samma sak. Jag tror inte att vihjälper det jugoslaviska folket genom aktioner somleder till att jugoslaver dödar jugoslaver. Jag troratt skulle ha varit mycket tveksamtill den aktuella aktionen.Anf. 27 ():Fru talman! Det beslut som vi snart kommer attfatta gör det möjligt att, om en begäran kommer,bidra med en utökad svensk FN-insats i . Det är bra att det råder enighet omdetta i utskottet. Jag har inget annat yrkande än ombifall till utskottets hemställan.I en del inlägg som gjorts här spökar, förefaller detmig, föreställningar och ibland direktaformuleringar som är sådana att de inte kan lämnasutan kommentar. har det hetatfrån talarstolen att vi genom vårt beslut tar ansvarför säkerhet. Ja, i allra bästa fall kanske vibidrar till det om, och endast om, en utökad FN-insats blir första steget mot att förverkliga någotsom liknar --Owen-planen och där manrespekterar integritet ochprincipen om mänskliga rättigheter för alla oavsettvar de bor i denna stat. Endast då kan vi säga att viverkligen bidrar till att ta ansvar för Europassäkerhet.