prot · GG0991 · 1993-04-14 00:00:00 — Jag vill än en gång understryka attutskottet delar den upprördhet som har kommit tilluttryck i och i både när det gäller sexuella övergrepp motbarn och när det gäller det faktum att barn förs borttill annat land och aldrig mer får ses av den enaföräldern.Propositionen och det betänkande som vi nubehandlar rör just möjligheterna att medlagstiftningens och de rättsliga instansernas hjälpförebygga detta. Vi tror att instrumenten har blivitnågot spetsade.Jag vill även understryka att incest är en sak somskall lösas för sig i rättsliga sammanhang. Självklartfår man inte lösa frågan om incest genom envårdnadstvist. Därför har utskottet mycket starktbetonat att det måste finnas konkretaomständigheter som talar för att det finns risk förövergrepp för att det skall påverkaumgängesbeslutet. Men man måste givetvis beivraincest som det brott det är.Anf. 7 ():Fru talman! Jag skall vara mycket kortfattad.Jag tror att det måste till en kombination av bådelagstiftning och framför allt utbildning avsocialtjänstemännen som handhar just dessaärenden om bortrövande av barn och det hot somföreligger. Jag tror inte på enbart lagstiftning, utanjag tror mer på att utbildning och kunskap om olikakulturer skulle vara till nytta för oss i dettasammanhang.Överläggningen var härmed avslutad. (Beslut fattades efter 8 §. )5 § Äktenskaps- och sambofrågorFöredrogslagutskottets betänkande1992/93:LU36 Äktenskaps- och sambofrågor.Anf. 8 ():Fru talman! Utskottets ställningstagande till detsom vi reservanter anför skiljer sig inte så mycket iår från då vi behandlade frågan omregistrerat partnerskap för homosexuella, som ju ären av de viktigaste frågorna i detta betänkande. Detfinns också en socialdemokratisk reservation omdetta i betänkandet. Den enda skillnaden från förraåret är väl att det har gått utan attdet har hänt något i denna fråga.Såvitt jag förstår har vi den paradoxala situationenatt det finns en tämligen bastant majoritet i dennakammare för att vi skall ha en lag om registreratpartnerskap för homosexuella. Ändå kommer viinte till skott när det gäller ett förslag och ett beslut.Man kan ändå konstatera att utredningen tycks hakommit loss från sina fastlåsta positioner, och dethar utlovats ett betänkande från utredningen i höst.Så vi får väl se hur långt vi har kommit närvi skall behandla denna fråga.Vi anser fortfarande att det vore av stort värde omdenna kammare faktiskt kunde fatta ett beslut somger uttryck för att vi vill ha en lagstiftning i frågaom detta. Jag tror att det skulle kunna lösa mångaknutar i denna debatt. Därför yrkar jag bifall tillden socialdemokratiska reservationen som går utpå att skall uttala ett önskemål om att vivill ha en lagstiftning.Med det anförda nöjer jag mig denna gång.Anf. 9 ():Fru talman! Jag vill först säga att jag är litet oroligför att jag kommer att överskrida de tolv minutersom jag har anmält, men jag skall försöka hålla miginom rimliga tidsgränser.Under de senaste månadernas diskussion för elleremot en lag om registrerat partnerskap har jag somaldrig tidigare fått ta del av vad många människorhar för funderingar omkring homosexualitet. Jaghar själv lärt mig väldigt mycket som jag inte vissteförut. Men jag har också insett att det finns väldigtmycket rädsla, tabun och myter kvar kringhomosexualitet.Fru talman! Jag hoppas emellertid att vi skafatta beslut att införa rätt för homosexuella att ingåpartnerskap, att vi skall ge samma rätt tilllikaberättigande som man gjorde i redan1989 och som, om jag är rätt underrättad, mangjorde i . Men ävenom vi gör det, återstår en bra bit för att lyfta bortalla fördomar och myter kring homosexualitet ochhomosexuella.Det behövs fortfarande mycket samtal om dessafrågor även i fortsättningen. Det behövs mycketforskning om homosex. Det är nödvändigt att lyftafram homosexuella människor och deras verk ochgärningar som förebilder för oss andra. Det behövsen lagstiftning som jämställer homosexuella medheterosexuella.Samtal ger möjlighet för den blockerade och räddamänniskan att ge ord åt sin rädsla och att få svar påsina frågor. Forskning ger respektabel kunskap,kunskap som kan slå hål på myter och fördomar.Fördomar måste slås hål på, om inte annat för attfördomar föder rädsla.En progressiv lagstiftning är nödvändig för attunderstryka samhällets syn, nämligen atthomosexualitet är en fullt ut accepterad sexuellläggning.Jag har alltså haft många samtal om partnerskap förhomosexuella , bådemuntliga och skriftliga. Många har varituppmuntrande och uttryckt glädje ochförhoppningar om framgång i arbetet med enpartnerskapslag. En del brev och samtal har sketti något slags ''all välmening-anda'' men avslöjat enförvånansvärd okunskap om homosexualitet ochhomosexuella människor. Många tycks nämligentro att man väljer vilken sexuell läggning man villha. Homosexuella har valt att vara homosexuellaoch får så att säga därmed skylla sig själva. Det ären intressant åsikt. Analogt med ett sådantresonemang måste ju vara att heterosexuella ocksåen gång gjort ett medvetet val att vara justheterosexuella.Fru talman och ärade kammarledamöter! Jagundrar om en enda av oss kan ställa oss upp ochsäga att det är på det sättet, att vi har gjort dettaval. Nej, naturligtvis inte. Ingen av oss, vare sig viär homo- eller heterosexuella, har valt vår sexuellaläggning, och vi kan inte heller välja bort den.Sedan är det ju en helt annan sak att det för denhomosexuelle kan ta tid och kan varamycket svårare att inse och/eller acceptera sinsexualitet. Det vore ju naivt att tro att det är likalätt att hitta sin sexuella identitet om man tillhör enliten minoritet som det är om man tillhör enövervägande majoritet. Att vara som man tror attalla andra är är naturligtvis mycket enklare än attvara annorlunda.Fru talman! Jag påstod tidigare att det behövs merforskning om homosexualitet. invänder kanskenågon att vi redan vet tillräckligt och att det baragäller att använda den kunskap som finns. Mot detvill jag invända att det behövs massor avdoktorsavhandlingar inom olika områden somberör homosexualitet, om inte annat så för attkunskap skall spridas i vida ringar till mångamänniskor och för att myterna och fördomarnaskall skingras.Det behövs litteraturavhandlingar som lyfter framalla de författare som har varit homosexuella ochvilkas verk vi gärna räknar in i den stora svenskalitteraturen. Det behövs psykologisk ochsociologisk forskning, både om homosexualitet ochom barn till homosexuella. Det räcker inte med attdet finns amerikansk forskning, som, för att ta ettexempel, visar att barn till homosexuella föräldrarinte blir annorlunda vare sig socialt, sexuellt ellerpå andra sätt än barn till heterosexuella. Detbehövs medicinsk forskning för att kunnaförebygga den överdödlighet som faktiskt fanns hoshomosexuella även före hiv och aids. Det behövsteologisk forskning om homosexualitet ochreligion.Homosexualiteten måste bli synlig, bli synliggjordpå alla plan, i alla sammanhang, i betydligt högregrad än vad som är fallet. Som ettled i detta och för att i möjligaste mån undanröjakvarvarande diskriminering, behöver vi enlagstiftning som ger de homosexuella, som såönskar, rätt att ingå partnerskap för att kunnalegalisera sitt förhållande.Visst finns det ett välorganiserat och många gångermycket militant motstånd mot partnerskap. Enligtdessa motståndare är det ingen hejd på allt eländesom kommer att drabba vår nation närhomosexuella får registrera sitt partnerskap. Denbild som målas upp är ett samhälle i totalupplösning, där inga normer existerar, där en massaoskyldiga barn adopteras bort hur som helst och tillvem som helst och där antalet homosexuella ökarlavinartat, så att det snart inte finns några sundaheterosexuella kvar för produktiv barnalstring.Det här motståndet utgår från en fundamentalistiskreligiös grund. I en sådan har sexualitet inte någotegenvärde, utan är bara till för barnalstring. Sexuellnjutning blir legitim, dvs. tillåten, endast om denursäktas med att vi ligger med varandra för att görabarn. Njutning för njutningens egen skull, kärlekenför kärlekens egen skull är otyglat, farligt ochsyndigt. Eftersom homosexuell kärlek ärimproduktiv, dvs. inte kan resultera i barnalstring,måste den fördömas. Därifrån är steget mycketkort till det ursinniga angreppet på partnerskap.Partnerskap handlar om att ge två homosexuellamänniskor rätt att legitimera sin relation. Genomett partnerskap talar de två om för varandra ochomvärlden att man älskar varandra och har föravsikt att framgent leva i ett parförhållande.Samhället å sin sida säger ungefär så här: Okej, niär ett par med allt vad det innebär av förpliktelseroch rättigheter gentemot oss och varandra. Vi skallbehandla er lika, dvs. vi skall inte diskriminera erför er sexuella läggnings skull. Partnerskap innebärför det homosexuella paret ungefär vad ettäktenskap juridiskt och känslomässigt innebär förheterosexuella, bortsett från allt som har med barnoch adoption att göra. Jag skall återkomma till denfrågan.Jag har mycket svårt att förstå att detta skulle varaett stort hot mot den bestående ordningen isamhället. Homosexualitet smittar inte. Det blirvarken fler eller färre homosexuella med enpartnerskapslag. Det är just nu inte aktuellt att taupp frågan om adoptioner i anslutning tillpartnerskapslagen. Den måste utredas betydligtnoggrannare . Däremot kan kanske enpartnerskapslag bidra till att fördomar omhomosexuella minskar.Fru talman! Om vi inför rätt till partnerskap händerförmodligen precis samma sak som har hänt iDanmark, som införde registrerat partnerskap1989, dvs. att några tusen homosexuella kommeratt registrera sitt partnerskap och i övrigt händeringenting. är väl varken mer eller mindrenormlöst nu än det alltid har varit.Men förhoppningsvis innebär samhälletslegitimering av homosexuella parrelationer att detblir litet lättare att leva som homosexuell iframtiden. Många homosexuella känner sigfortfarande tvungna att förneka sin sexuellaläggning på grund av omvärldens intolerans ochhomofobi, till priset av både psykisk och fysiskohälsa.Trots motståndet har homosexuellaslikaberättigande med heterosexuella under desenaste tio åren debatterats i alltmer sansadeordalag. Det är bra. Men som jag sade tidigare:Ännu återstår mycket innan vi med fog kan hävdaatt all diskriminering är borta och att full jämlikhetråder mellan människor, oavsett om vi är hetero-eller homosexuella.Vänsterpartiet har efter bästa förmåga sedan längearbetat mot diskriminering och för partnerskap. Vivar det första parti som samlat slöt upp förlikaberättigande. Att Partnerskapskommitténtillsattes var bl.a. ett svar på det arbetet.I vår motion L409 vill vi att tar ettprincipbeslut . Vi vill inte inväntaPartnerskapskommitténs arbete.Men det finns också en flerpartimotion sominnehåller ett färdigt förslag till lag. Eftersom detviktiga för oss inte är den exakta utformningen avlagtexten eller ens alla möjliga eller tänkbararättsverkningar en sådan lag eventuellt kan ha, ärdet naturligt för oss att yrka bifall både tillreservationen -- som är analog med kraven i vårmotion -- och till motion L421, som alltså innehållerett komplett förslag till lag om partnerskap.Här vill jag bara säga, för att undanröja allamöjligheter till missförstånd, att eftersom vanligvoteringsordning kommer att följas innebär det attvi i en första voteringsordning kommer att rösta förmotion L421, även om det kan tyckas att vi därmedindirekt röstar mot vårt eget förslag.Om den motionen skulle falla kommer vi att röstaför den socialdemokratiska reservationen,eftersom den också kräver ett principbeslut . Jagmenar att det faktiskt inte fanns någon anledningatt till allt detta ha en egen meningsyttring somsäger nästan precis samma sak.Fru talman! Det är nu , det var alltsåredan 1973, som uttalade att ''ensamlevnad mellan två parter av samma kön är frånsamhällets synpunkt en fullt acceptabelsamlevnadsform''.Många viktiga och bra förändringar förhomosexuella har skett under de senastedecennierna. Frågor som berör homosexuelladebatteras nu öppet här i , avmassmedierna och allmänhet. Allmänhetensinställning till homosexuella och homosexuellsamlevnad har blivit betydligt mer tolerant ochförstående. En del av de diskriminerande inslagsom funnits i lagstiftning och myndighetsregler hartagits bort. Skräckvisionen av samhällets totalaupplösning efter en partnerskapslag omfattas baraav en liten grupp människor.Men när argumenten tryter tar man gärna till detdär med de stackars barnen. Jag menar att det är attlägga ut dimridåer och gömma sitt fördömande avhomosexualiteten i sig genom att låtsas att manbara ser till barnens bästa som skäl för ett nej tillpartnerskap.Jag tycker att det vore ärligare att diskuterasakfrågorna var för sig. gäller sakfrågan: Skallhomosexuella par ha rätt att legalisera sittförhållande eller ej? Skall vi verka för attdiskrimineringen av homosexuella försvinner urlagstiftningen eller vill vi ha kvar den?För oss i är svaret självklart.Homosexuella skall få möjlighet att legalisera sittförhållande.Till den andra sakfrågan. En partnerskapslag tarinte upp vare sig frågan om rätt till adoption ellerrätt till insemination för ensamstående. Omdiskussionen om partnerskap ibland är rättinfekterad är det ett intet mot vad frågan omadoptioner är. Men när vi nu vet hur detkan ta att bryta igenom vanföreställningar,fördomar och myter, anser vi att det finns starkaskäl att redan nu påbörja ett utredningsarbete omhomosexuellas rätt att adoptera, även om man intemed fog kan påstå att det finns en bred majoritet idenna fråga.När det gäller adoptioner är det många olika frågorsom måste genomarbetas. En sådan utredningskulle faktiskt kräva en hel del av den forskning jagefterlyste i början av det här anförandet.Utredningar kan, om de är bra, vara en viktigmurbräcka mot okunskap och i sig bidra tillattitydförändringar. Och inte ens de som är uttalatmot homosexuellas rätt att adoptera borde varamot att frågan om homosexuella och barn blirordentligt och förutsättningslöst genomlyst.Jag yrkar alltså bifall även till meningsyttring nr 2om en utredning om homosexuellas rätt attadoptera.Anf. 10 ():Fru talman! Som företrädare för utskottetsmajoritet vill jag yrka bifall till hemställan ibetänkande LU36.I betänkandet tas sex motioner upp som behandlaräktenskaps- och sambolagstiftning. Där ingår ocksåkravet på registrerat partnerskap. En motion ommakes förfoganderätt över fast egendom behandlasliksom en motion om rätt till ålderspension vidbodelning och ytterligare en motion om frivilligasamlevnadsavtal. Utskottets majoritet har valt attavstyrka samtliga motioner.Nästan samtliga motioner behandlar områden somär under utredning, vilket utskottet också harhänvisat till som sitt motiv för att inte taställning till frågorna i sak.Frågan om registrerat partnerskap och frivilligasamlevnadsavtal behandlas avPartnerskapskommittén, vars arbete pågår. Det ärmed respekt för såväl sakfrågans omfång somkommitténs rätt att utan föregripande få avge sittbetänkande som samtliga partier i majoriteten stårbakom att vi inte skall ta ställning utanavvakta det pågående kommittéarbetet, vilketockså är tradition i riksdagsarbetet.När det gäller rätten till ålderspension vidbodelning, som tas upp i motionen, behandlasfrågan av den nu arbetande pensionsarbetsgruppsom är tillsatt av regeringen. Vi anser att även dettaarbete bör få bli färdigt.Det finns ytterligare en motion. Den gäller makesförfoganderätt till fast egendom. Utskottet anserhär att den nuvarande lagstiftningen tillräckligttillgodoser detta behov.I frågan om registrerat partnerskap finns det olikauppfattningar hos utskottsmajoriteten. Men vi är ide olika partierna överens om att denna fråga är såpass omfattande och krävande att det finnsanledning att ha ett bättre underlag inför beslutet.Utskottet har tidigare hanterat frågan på precissamma sätt. Det gjorde också förragången denna fråga var uppe till behandling underpågående utredning.Vi tycker att det finns anledning att behandlafrågan likadant . Utredningens förslagförväntas komma . Detfinns då också ett stort material som vi kandiskutera sakligt. Det är på denna grund sommajoriteten har valt att hänskjuta frågansbehandling till ett senare skede.Fru talman! Jag vill avslutningsvis yrka bifall tillutskottets hemställan i betänkande LU36.Anf. 11 () replik:Fru talman! Jag vill inte på något sätt undanhållakammaren möjligheten till en sakdiskussion om enpartnerskapslag. Om vi nu fattar ett principbeslutkommer den sakdiskussionen att ske. Det går inteatt argumentera emot ett principbeslut medatt man inte skulle få en sakdiskussion. Ettprincipbeslut är ett uttalande om att riksdagensmajoritet ställer sig bakom att en lag införs, precissom man har gjort i och , och självasakbehandlingen sker därefter.Jag tycker i ärlighetens namn att man inte ens skalllåtsas att vi på något sätt med våra förslag skulleförhindra en sakdiskussion. Det har ju ocksåfunnits rikliga tillfällen för ochandra att gå in i den sakdebatt som förts ett bratag i press och på andra sätt.Det är inte alltid bra med traditioner bara för att deär traditioner. är det viktigt att brytatraditioner. En viss förmåga till flexibilitet kan varabra, , även för riksdag.Det finns alltså inte skäl att till varje pris fortsättadenna stelbenthet och vara fullkomligtbeslutsoförmögen därför att en utredning är tillsatt.Anf. 12 ()replik:Fru talman! Det är klokt att i en sådan här frågaavvakta en ordentligt genomgång. Så harmajoritetspartierna bedömt det hela. Vid degenomgångar som skett och diskussioner vid enhearing om och förslag har detframkommit bl.a. att kanske bortåt 280 olikalagrum påverkas av en sådan lagstiftning. Meddetta vill jag ha sagt att det är en mycketomfattande genomgång. Partierna har gemensamtbedömt att det i en fråga av denna dimension finnsskäl att vänta och hantera frågan på detta sätt.Anf. 13 () replik:Fru talman! Det är detta som är så beklagligt.Genom att innan beslutet fattas arbeta sig igenomvarenda tänkbar rättsverkan går det att förhalabeslutet nästan hur länge som helst.Jag sitter själv med i kommittén. Jag tycker attPartnerskapskommittén försöker att göra ettgediget arbete. Jag menar inte på något sätt att detarbetet är bortkastat. Men jag beklagar verkligenatt man gör denna logiska kullerbytta ochargumenterar mot att nu fatta ett principbeslutgenom att ta upp de problem som finns och som harmed olika rättsverkningar att göra.Jag beklagar att de fyra regeringspartierna intevågar eller vill, för det är naturligtvis vad dethandlar om, lyssna till den starka opinion som finnsi landet och som kräver ett avskaffande av denkvarvarande diskrimineringen mot homosexuella.Anf. 14 ()replik:Fru talman! Det ytterligare förslag somVänsterpartiet har framfört om en utredning ommöjligheter att adoptera barn i detta sammanhanggör att frågan får ett ännu större omfång och blirännu viktigare.Jag vill hänvisa till att majoriteten av partierna iutskottet i likhet med i det föregående ärendet, somvi diskuterade tidigare, nämligen frågan om barnsbästa och barns situation, bedömer att denna frågaär viktig. Den är så viktig att vi vill ha ettomfattande underlag. Vi kan inte underskatta varesig det första eller det andra steget.Detta är grunden till att vi även villavvakta. Det är inte bara traditioner, utan det ärviktigt att vi har ett bra underlag innan vi tar dennadiskussion.Talmannen anmälde att anhållitatt till protokollet få antecknat att hon inte ägderätt till ytterligare replik.Anf. 15 () replik:Fru talman! Jag vill inte på något sätt förringavärdet av att vi får ett bra förslag. Man skallsjälvfallet använda all sin klokskap. Men om vi skallvara uppriktiga, , så har välklokskapen i många stycken tagits till intäkt för attförhala frågans behandling. Att det funnits ettsådant intresse inte minst i det parti som HolgerGustafsson företräder tycker jag inte att han skallsticka under stol med.Vi menar att det både för utredningens skull och förregeringens behandling av det resultat somutredningen leder fram till, och närregeringen t.ex. skall välja remissinstanser ochbestämma hur lång remisstiden skall vara osv., ärav betydelse att man vet att det finns vad jagtidigare kallade för en bastant majoritet iriksdagen. Det finns också önskemål om att att fåett lagförslag på bordet. Man borde därför kunnaskynda på processen.Att hänvisa till att finns 280 lagrum i vilka manmåste göra konsekvensändringar -- i det flesta fallkanske enbart byta ut ett begrepp eller ett ord -- ärockså något av den obotfärdiges förhinder. De kanman förmodligen ändra ganska smidigt såsmåningom.Ta inte detta med barnen och ett eventuelltadoptionsförfarande till intäkt för att förhala dennafråga. Vi är ju alla överens om att den frågan inteskall behandlas . Det handlar om att skapa deträttsliga skydd som ett registrerat partnerskap kange. Det finns en del praktiska och juridiska problemsom man inte kan lösa inom ett samboförhållande.Jag tycker att det är en rättvisefråga att man i dehomosexuella relationerna får en sådan möjlighet.Det behöver man inte alls moralisera över på någotsätt.Anf. 16 ()replik:Fru talman! Jag nämnde i mitt huvudanförande attdet finns olika syn på den här frågan hos utskottetsmajoritet också. Det vill jag inte på något sättdölja. Men det tycker vi är en grund för att avvaktautredningens resultat. Vi är helt överens inompartierna om att detta.Vi vill också på det sätt som är tradition i vårriksdag, oavsett vilken regering som har tillsatt enkommitté, avvakta och ha respekt förkommittéarbetet och de resultat som kommer fram.Det tycker vi är särskilt angeläget eftersom detfinns olika syn och olika mening i den här frågan.Anf. 17 () replik:Fru talman! Det är ju så, , att vikommer att få ett förslag om registreratpartnerskap. Det var senast ärkebiskopen somkonstaterade det i en intervju. Det kommer att bliett beslut om ett registrerat partnerskap i dennakammare så småningom.Om vi nu vet att vi vill ha det och skall ha det, skallvi också på olika sätt understödja den process somgör att vi kommer fram till det.Anf. 18 ()replik:Fru talman! Även om det kommer ett förslag, ochdet är mycket sannolikt att det är så, tycker vi attomfattningen och konsekvensen av detta är såbetydelsefull att vi inte bara vill konstatera detta.Vi vill se innehållet också. Vi vill se vad det handlarom i det material och det förslag som kommer, föratt kunna diskutera detta i utskottet innan vi går tillriksdagen med ett förslag. Det finns också allanledning att frågan får behandlas av regeringen påtraditionsenligt sätt utan pekpinnar från riksdagen.Anf. 19 ():Fru talman! uttalade denna kammareatt samlevnad mellan personer av samma kön är enur samhällets synpunkt fullt acceptabelsamlevnadsform.Det här uttalandet har senare följts upp i olikabeslut i . Vi har fått enantidiskrimineringslag, en lag om homosexuellasambor och det har gjorts andra uttalanden sommarkerar avståndstagande frånsärbehandling eller diskriminering avhomosexuella.Alla dessa beslut måste ses som positiva för oss somär och betraktar oss som homosexuella. Förutomatt ta bort en del av sådana regler som varitorättvisa för oss homosexuella, har det säkerligenockså medverkat till att skapa en mer accepterandeinställning till homosexuella och homosexuellsamlevnad.Är då allt bra som det är? Nej, definitivt inte!Fortfarande finns i svensk lagstiftning och i andraregler som följer av den, sådant som direktdiskriminerar homosexuella. Vi kan inte sökabostadsbidrag tillsammans, vilket heterosexuellapar kan. Vi får inte låta våra sambor bliförmånstagare om vi är statligt anställda.Homosexuellas organisationer kan utestängas frånatt hyra lokaler och annonsera i tidningar om sinsociala verksamhet.