prot · GG0962 · 1993-02-16 00:00:00 — har frågat mig ommiljöministern är beredd att medverka till att vi fårlagstadgade krav på att inom tryckeribranschenanvända modern tryckteknik med vattenburen färgpå plastemballage.Enligt 5 § i lagen (1985:426) om kemiska produktergäller substitutionsprincipen. Deninnebär att den som hanterar en kemisk produktskall vidta de åtgärder och iaktta deförsiktighetsmått i övrigt som behövs för att hindraeller motverka skada på människor eller i miljön.Därvid skall sådana kemiska produkter undvikassom kan ersättas med mindre farliga produkter.Den nya trycktekniken som pekar på är ettutmärkt exempel på hur substitutionsprincipen kanoch bör tillämpas.Dessutom kommer regeringen att i enproposition om riktlinjer för en kretsloppsanpassadsamhällsutveckling redovisa bl.a. hurproducentansvar kan införas på förpackningar. Etteffektivt producentansvar kommer att stimuleraföretagen att utveckla mer miljöanpassadeförpackningar.Det är mot denna bakgrund inte aktuelltmed ytterligare lagstadgade krav på att inomtryckeribranschen använda modern tryckteknikmed vattenburen färg på plastemballage.Anf. 70 ():Herr talman! Än en gång tack, miljöministern, försvaret på denna fråga.I av åtstramning frestas företagare, och ävenvi kunder naturligtvis, att gå den billigaste vägen,att fortsätta med gamla maskiner och leva på detelfte budet: Så har vi alltid gjort. Vi har dock i dethär läget möjlighet att försöka uppmuntra till enförbättring av det tryck som de facto existerar ävenpå plastpåsar.Att trycka på papper med vattenbaserade färgerhar varit möjligt , men just påplast, som inte absorberar vätskan har det varitbetydligt svårare.Det företag jag tänker på har importerat idén frånUSA och själva satsat ett antal miljoner på attbygga ut den här maskinen från en traditionellammoniakmaskin. Man har därigenom besparatnaturen i kraftiga utsläpp.Jag skulle vilja ställa en fråga till miljöministern.Halva svaret kunde vara att vi kan förvänta oss ettproduktansvar. Då blir det en enhetlig press på helabranschen. När kan man förvänta sig att det kan bliverklighet?Anf. 71 Miljöminister ():Herr talman! Den proposition som jag syftar på isvaret, om en kretsloppsanpassadsamhällsutveckling, innehåller som bekant frånlagrådsremissen just förslag till lag omproducentansvar.Vi har börjat på ett område; förpackningar. Det ärden del som vi hanterar först. Det betyder inte tar in allt på en enda gång, utan man måsteutveckla det här systemet, ofta i kontakt medberörda branscher. Det blir ett stegvisförverkligande och även stegvis hårdare press ominte resultaten kommer. Det är själva bakgrunden.I den här typen av branschfrågor är det mycketviktigt att man har en öppen dialog. Det är klart i första hand vill se att lagarna -- t.ex.substitutionsprincipen, som är inskriven i lagen --tillämpas utan att man behöver ta till hårdaremetoder. Men man skall ha de hårdare metodernatillgängliga, för att kunna rikta dem mot företagsom inte använder miljövänlig teknik. Det kan dånaturligtvis vara både piska och morot. Vi har talatom premierna för återinsamlingen, och det handlarockså om miljöavgifter. Som ett sista steg kan mannaturligtvis tänka sig en lagreglering, dvs. enförordning om den mera exakta utformningen avproducentansvaret.Första steget är propositionen och riksdagsbeslutet,och därefter blir det en stegvis process, där manlyfter fram det ena området efter det andra. Plastenfinns med i propositionen redan från början.Anf. 72 ():Herr talman! Det är riktigt. Jag tror att det också ärviktigt att vi ser på plastpåsen som sådan. Det finnsmycket intressant forskning, som jag har fått del avvia hybrid-DNA-delegationen. Denna arbetar mednytt material, som absolut inte är känt ute på fältet.Enligt detta kommer det att finnasen plast som förintas av sig själv.Jag blev glad över beskedet i svaret om de positivakontakterna med branschen. Jag gillar morötterbetydligt bättre än piskan, och det är nog helt rättatt gå fram på det sätt som miljöministern här harnämnt.Det vore mycket bra om det företag som har hämtatin know-how från kunde få litet av stöd ocherkännande, så att det kan exportera den vidare uti Europa.Jag vill tacka miljöministern för svaret.Överläggningen var härmed avslutad.15 § Svar på fråga 1992/93:371 om utbildning avtolkarAnf. 73 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag ämnar vidtaga för att snaraststarta eller förbereda kurser kurser på vårahögskolor avseende behovet av tolkar i ettkommande EG-arbete.Jag kommer att ta initiativ till en lösningav denna fråga.Redan nu kan jag berätta att vid ett särskilt uppdrag som består i att förbereda enny konferenstolkutbildning med inriktning bl.a. påEG. Utbildningen beräknas starta senastvårterminen 1994.Vid ett eventuellt svenskt EG-inträde kommertroligtvis kostnaderna för utbildningen att övertasav EG. Så har skett med tolkutbildningarna i andraEG-länder.Anf. 74 ():Herr talman! Jag tackar utbildningsministern såmycket för svaret. Jag skulle egentligen ha önskatatt jag stått här redan för tre till ochställt motsvarande fråga. Inträdet i EG är jubetydligt närmare förestående än 1998--1999, dådessa studenter kommer att vara färdigutbildade.I våra grannländer, t.ex. i , har man enutbildningstid om för EG-tolkar. Jagtycker att vi är litet sena i detta sammanhang.Jag vill därför också ställa frågan omutbildningsministern har räknat med enutbildningstid , eller vilken utbildningstidhan annars har utgått från för dessa studenter ellerlinjer.Anf. 75 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag håller med om attvi är mycket sent ute. Det är emellertid, om jag nuskall ursäkta mig själv, icke på denna regering somförseningen ligger. Förslagen kommer så fort somdet är möjligt med hänsyn till de förseningar somförekommit dessförinnan.I fråga om hur lång utbildningen skall vara tror jag,herr talman, att jag i detta läge avstår från att hanågon mycket distinkt uppfattning. Det ligger i detuppdrag som jag tänker ge till Stockholmsuniversitet att man där skall bedöma detta.Mitt svar är emellertid i princip att tolkar somutbildas i skall ha minst lika hög kvalitetoch därmed användbarhet som tolkar som utbildasför motsvarande verksamheter utomlands. Kan viåstadkomma det fortare än vad man gör i andraländer är detta inte en nackdel.Anf. 76 ():Herr talman! Vi har ju här i en rikedom intebara i skog och andra naturresurser, utan också i deinvandrare som har flyttat till . De är på ettnaturligt sätt berikade med tvåspråkighet och kanklara även de mest sofistikerade skämten.Jag tror att tillgången till invandrare vore enypperlig möjlighet när det gäller att korta avutbildningstiden för värdiga tolkar, som kanföreträda oss på ett bra sätt i kommissionerna iBryssel och på andra håll. Hur ställer sigutbildningsministern till ett sådant förslag?Anf. 77 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag är mycket positiv till det för detförsta, precis som påpekar, därföratt detta sannolikt ger oss möjlighet att dra nytta avmänniskors språkkunskaper, varigenom tiden framtill dess att vederbörande kan tjänstgöra som tolkarblir kortare. För det andra är det en god idé ocksåav det skälet att det ger en meningsfull verksamhetför människor som kommer till vårt land.Alltför när människor kommer hitstruntar vi i att ta till vara de egenskaper och dekunskaper som de bär med sig hemifrån. Det ärdärför som vi så ofta tenderar att få diskuterainvandrarfrågor som problem snarare än som enmöjlighet att dra nytta av erfarenheter ochkunskaper som det svenska samhället inte hadetidigare.Anf. 78 ():Herr talman! Det verkar nu som omutbildningsministern läser innantill ur min kladd.Jag får väl bara uttrycka min glädje över detta svaroch över att vi har en borgerlig regering som tar tagi dessa frågor, både med tanke på de invandraresom vi har och -- kanske i synnerhet -- med tankepå det stora behov som vi har och kommer att ha avvärdiga tolkar i ett fortsatt samarbete inför och viden full integrering i EG.Överläggningen var härmed avslutad.16 § Svar på fråga 1992/93:382 om utbildning avyrkesofficerare till grundskollärareAnf. 79 Utbildningsminister ():Herr talman! har frågat mig ommina möjligheter att vidta åtgärder för särskildvidareutbildning av yrkesofficerare.Jag anser det personligen värdefullt och angelägetatt rekryteringen till läraryrket vidgas och attpersoner med olika yrkes- ochutbildningsbakgrunder skall kunna bli lärare. Detberikar skolan och öppnar läraryrket för fler. Dettaframhöll jag för övrigt redan i lärarpropositionenförra våren.Förutsättningarna är emellertid att den blivandeläraren uppfyller kraven på ämneskunskaper samtgår igenom den praktisk-pedagogiska delen avlärarutbildningen som krävs av alla lärare.Värdering av ämneskunskaper -- dvs. av nivå ochrelevans för skolan -- uppläggning av utbildningenetc. ankommer det på universitet och högskolor attsvara för.Jag utgår från att universitet och högskolor sköterrekrytering och organisation av lärarutbildningenpå ett sådant sätt att det inte skall finnas behov avnågra särskilda åtgärder från min sida, för att de avCarl-Johan eftersträvade och viktigautbildningarna skall komma till stånd.Anf. 80 ():Värderade talman! Jag tackar så mycket för svaret.Min förhoppning är att det svar somutbildningsministern ger här skall innebära sådanasignaler till de högskolor som kan vara aktuella attde får en liten puff i sin ambition att göra något åtdet här.Vid genomgår förnärvarande ett tjugotal yrkesofficerare dennautbildning, och vid för lärarutbildning iStockholm har man just nu överläggningar medmilitären på för att lösa denna fråga.Ett problem är att man inte i förväg tycks kunnaange hur lång extra utbildning som dessa officerarebehöver. Jag har därför en följdfråga tillutbildningsministern: man tänka sig attyrkesofficerare som vill påbörja lärarutbildning kanredan från början prövas på något sätt, så att deinnan utbildningen börjar vet hur mycket extrautbildning de behöver?Anf. 81 Utbildningsminister ():Herr talman! Låt mig bara som ett ytterligareunderstrykande av bakgrunden poängtera hurviktigt det är att bl.a. denna yrkeskategori får enmöjlighet att verka också i skolan. Jag är helhjärtatövertygad om att skolan blir bättre, om många olikaegenskaper får möjlighet att mötas av elevernasnyfikenhet. Yrkesofficerarna är en kategori som jaggärna ser i skolarbetet.Den konstruktion för lärarutbildningarna som vinumera har är tvåfaldig. Dels finns det möjlighet attgenomgå lärarutbildning av så att sägakonventionellt slag, dvs. en sammanhållenutbildning, dels finns det möjlighet att till en annanutbildning av tillräckligt djup och tillräcklig breddlägga en pedagogisk utbildning om 40 poäng.I denna utbildning finns det plats. Det råderalltså inte någon platsbrist när det gäller att ta handom de grupper som att det är betydelsefullt att vi tar omhand.Jag utgår ifrån att högskolorna när de erbjuderdenna typ av platser och dessutom samarbetar medde militära myndigheterna gör allt vad som står ideras förmåga för att vägleda de blivande lärarnamed yrkesmilitär bakgrund om kraven för yrket ochäven ger dem råd om deras lämplighet att väljaläraryrket.På det sättet tror jag att vi kan hjälpa varandra, geskolan en ny erfarenhet och ge f.d. yrkesmilitäreren ny framtid.Anf. 82 ():Värderade talman! Jag har ett par kompletterandefrågor:1. Har varje högskola för lärarutbildning formelltsett möjligheter att göra en prövning av det slagsom utbildningsministern här nämnde?2. Kan varje högskola också avgöra om denpraktisk-pedagogiska utbildning som behövs kanavkortas för de här yrkesofficerarna? En poängmed detta skulle ju vara att yrkesofficerarna redanhar pedagogisk utbildning och pedagogisk träningsom, precis som utbildningsministern antydde,också skulle kunna komma till nytta i skolan. Motden bakgrunden vore det illa om detta inte skullekunna påverka den pedagogiska utbildningenslängd. Så är tydligen inte fallet nu.Kan alltså varje högskola själv besluta om nämndaavkortning?Anf. 83 Utbildningsminister ():Herr talman! påpekar mycketriktigt att det inte bara är den här nämndayrkeskategorin utan också andra som till en nyakademisk utbildning tar med sig erfarenheter somär värda någonting också enligt akademiskastandarder. Därför har vi ett system både lokaltoch, inte minst, centralt när det gäller att evaluerade kunskaper som man för med sig för att se omnågot kan tas bort från den utbildning som mansöker sig till -- just med hänsyn till att en personredan har kunskaper från tidigare utbildning.Den möjlighet som frågan gällde finns alltså. Meni ärlighetens namn vill jag understryka att den 40-poängsutbildning i praktisk pedagogik som krävs avvarje lärare redan nu är kort med tanke på de storakrav som lärarna ställs inför. Möjligheten finnsalltså att göra nämnda typ av prövning och också attmedge en nedsättning av tiden, om det skulle visasig att det finns gamla kunskaper som motiverardetta.Anf. 84 ():Värderade talman! Jag tar mig friheten att, medviss glädje, göra en sammanfattning så attutbildningsministern inte riskerar att jagpresenterar hans idéer på ett felaktigt sätt.Jag har uppfattat att varje högskola har möjlighetatt pröva behörigheten för både ämneskunskaperoch för pedagogisk färdighet beträffande nämndakategorier.Om det visar sig att de här yrkesofficerarnaspedagogiska utbildning och erfarenhet är så bra attskolan kan tillgodogöra sig deras tjänster utan den40 poäng långa utbildningen, kan alltså ennedkortad pedagogisk del komma i fråga.Anf. 85 Utbildningsminister ():Herr talman! Jag vill inte framstå som petig, menför att rätt skall vara rätt skall det tilläggas att detär de lokala högskolorna tillsammans med de bådacentrala myndigheterna, dvs. Verket förhögskoleservice och , somuniversitetskanslern ansvarar för, som har att svaraför denna bedömning.Överläggningen var härmed avslutad.17 § Svar på fråga 1992/93:364 om polisensplaner om att förebygga brott ochoffentlighetsprincipenAnf. 86 Statsrådet (-):Herr talman! har frågatjustitieministern om hon avser att göra undantagför brottslingar att genom åberopande avoffentlighetsprincipen få tillgång till polisensaktionsplaner för förebyggande av brott. Arbetetinom regeringen är så fördelat att det är jag somskall svara på frågan.Offentlighetsprincipen innebär bl.a. att den sombegär det har rätt att ta del av allmänna handlingarhos statliga och kommunala myndigheter. Dennarätt är reglerad i grundlag och tillkommer allamedborgare. Offentlighetsprincipen kan dockbegränsas om det är påkallat med hänsyn till vissa itryckfrihetsförordningen uppräknade intressen.Begränsningarna skall anges i en särskild lag,sekretesslagen.Det är alltså stor skillnad mellan att undanta engrupp medborgare, i det här fallet brottsligtbelastade, från den grundlagsfästa rättigheten attalla har rätt att ta del av allmänna handlingar ochatt sekretessbelägga material, dvs. undantamaterial från offentligheten.Bortsett från att rätten att ta del av allmännahandlingar är grundlagsfäst skulle det vara enpraktisk omöjlighet att undanta en viss grupp fråndenna rättighet. Hur skulle en avgränsning kunnaske? Skulle bara de undantas som dömts för vissabrott? Skulle de undantas hela livet? Skulle derasfamiljer också undantas? Kanske också deras godavänner? Frågorna blir många och omöjliga attbesvara.Nej, offentlighetsprincipen måste gälla för alla.Tryckfrihetsförordningen gör det däremot möjligtatt begränsa rätten att ta del av allmännahandlingar med hänsyn till intresset av attförebygga eller beivra brott. I sekretesslagensfemte kapitel finns också flera bestämmelser somgör det möjligt att hålla uppgifter inom t.ex.Polisens brottsförebyggande verksamhetsekretessbelagda. Sålunda kan, enligt 5 kap. 1 §,uppgifter som rör resurs- och organisationsfrågor,arbetsrutiner, spaningsmetoder, patrulleringsvägar,tjänstgöringslistor m.m. sekretessbeläggas.Sekretessen för uppgifterna är emellertid inteabsolut, utan ett skaderekvisit skall vara uppfyllt.Sekretess gäller för uppgifterna under förutsättningatt det kan antas att syftet med beslutade ellerförutsedda åtgärder motverkas eller den framtidaverksamheten skadas om uppgiften röjs. Detbetyder att Polisen kan hemlighålla planer påaktioner mot brott.Det ankommer på den myndighet som förvarar enhandling att vid varje begäran om ett utlämnandeav en allmän handling göra en skadeprövning.Skadeprövningen skall göras oavsett vem sombegär handlingen.Anf. 87 ():Herr talman! Jag tackar så mycket för svaret, menjag uppfattar det som ett jaså.Jag har frågat om justitieministern avser att göranågra undantag. När jag läste en artikel iAftonbladet, där det stod att maskeradligans ledarehade fått rätt att ta del av Polisens aktionsplaner,blev jag faktiskt upprörd. Ja, jag kan säga att jagblev upphetsad. Det är bakgrunden till min fråga.Det kan inte vara rimligt att vi -- när detta på ettenkelt och smidigt sätt kan undvikas -- riskerar attvårt rättssamhälle raseras. Det är ju vad somegentligen sker.Enligt vad som sägs i den senare delen av svaret haralltså tre kammarrätter undanröjt de möjlighetersom statsrådet pekat på när det gäller Polisensaktionsplaner. Det är i varje fall min uppfattning.I helgen fick jag ta emot många telefonsamtal frånpoliser i . Varför skall vi upprättaplaner när vi inte får möjligheter att hålla dem föross själva för att därmed kunna förebygga brott?frågar de.Jag förstår polisernas reaktioner, dvs. derasupphetsning och irritation över just det här utslageti kammarrätterna. Polisernas arbetssituation blirhärmed, som de själva säger, omöjlig när det gälleratt förebygga brott. Polisen får alltså gripa in förstnär ett brott begåtts.Anf. 88 Statsrådet (-):Herr talman! Jag kan naturligtvis inte kommenteradet enskilda fall som tar upp. Jag kanbara säga att de här uppgifterna till att börja meduppenbarligen var sekretessbelagda. Men sedanhar domstolarna prövat om de i fortsättningen skallvara sekretessbelagda eller om de skall varaallmänna handlingar med utgångspunkt i detskaderekvisit som ges i sekretesslagen. Man harfunnit att sådana här uppgifter bör vara allmännahandlingar.Såvitt jag förstår är mera ute efter ettbesked i frågan om man inte kan undantabrottsbelastade personer från möjligheten att få utallmänna handlingar. Det framgår av mitt frågesvardels att det är en grundlagsfäst rätt för allamedborgare att ta del av allmänna handlingar, delsatt det är praktiskt omöjligt att avgränsa en grupppersoner som skulle vara brottsligt belastade frånmöjligheten att ta del av handlingar. En person somär brottsligt belastad kan naturligtvis, även omvederbörande inte kan ta del av handlingarna,vända sig till någon annan som kan få uthandlingarna.En annan sak i detta sammanhang som jag ocksåvill framhålla är att vi har ett anonymitetsskydd närdet gäller att få ut allmänna handlingar. Skulle vi tain undantag för vissa personer som inte skulle få utallmänna handlingar, skulle vi bli tvungna att avståfrån anonymitetsskyddet. Den som begär att få utallmänna handlingar måste då nämligen visalegitimation.Anf. 89 ():Herr talman! Jag har framställt min fråga utifrånvad kammarrätterna uttalat. De gav alltså grovabrottslingar, interner, rätt att ta del av Polisensplaner. Det var inte en utomstående som begärdeatt få ta del av handlingarna, utan det gjorde de härnamngivna människorna. Och de fick också rätt attta del av handlingarna.Vart skall det bära hän om alla brottslingar gör påprecis samma sätt? Jag ser inte att Polisen harmöjligheter att agera i förebyggande syfte omsådana här uppgifter skall spridas ut till vem somhelst. Också allmänheten reagerar på just detta.Anf. 90 jag bara erinra om att enskilda fall inte fårdiskuteras i kammaren.Anf. 91 Statsrådet (-):Herr talman! Det här är en sida avoffentlighetsprincipen som vi, enligt vad som sagtsfrån samtliga riksdagspartier, bör värna om.Offentlighetsprincipen innebär alltså att allamedborgare har rätt att få ut allmänna handlingar,som jag påpekade redan i mitt frågesvar.Kammarrätten kan inte göra undantag för olikagrupper när det gäller allmänna handlingar. Är enhandling allmän, skall den också lämnas ut.Sedan har man, som jag också nämnt, möjlighet attsekretessbelägga handlingar. Därefter får man göraen skadeprövning för att se om det innefattar skadaeller inte att en handling lämnas ut. kan då göra bedömningen att det inteinnefattar skada. I det här fallet kan det antas --som sägs i 5 kap. 1 §, som det ju är fråga om -- attsyftet med beslutade eller förutsedda åtgärdermotverkas eller den framtida verksamheten skadasom uppgiften röjs. Den uppgiften läggs alltså påden skadeprövande myndigheten.Anf. 92 ():Herr talman! Bara en fråga: Anser statsrådet attkammarrätternas förfarande när det gällersekretessbelagda handlingar är riktigt i det härläget?Jag begär inte att statsrådet skall agera, utan jag villbara veta vad som är statsrådets personligauppfattning.Anf. 93 Statsrådet (-):Herr talman! Jag kan inte kommentera hurkammarrätterna dömer. vet mycket välatt det är så. Jag kan inte heller ge en personliguppfattning till känna.Jag kan bara säga att jag inte ämnar vidta någonåtgärd med anledning av detta. Det är på det härsättet som offentlighetsprincipen fungerar i vårtsamhälle. Dessutom har vi sagt oss att vi skall varaense om att vi skall värna omoffentlighetsprincipen.Överläggningen var härmed avslutad.18 § Svar på fråga 1992/93:385 om bilförmån förtaxiägareAnf. 94 Statsrådet ():Herr talman! har frågat mig omvilka åtgärder jag planerar vidta beträffandeskatteomläggningens effekter för taxiägare sombeskattas för bilförmån.Genom skattereform skärptesbeskattningen av förmån av fri bil. Dennaförmånsbeskattning gjordes även tillämplig påegenföretagare som för privat bruk använder en bilsom ingår i dennes näringsverksamhet.Värderingen av bilförmånen sker på ett starktschabloniserat sätt och utgår från att bilens privatakörsträcka uppgår till 1 om året.Vissa jämkningsmöjligheter finns dock. rekommendationer föreliggerskäl för jämkning nedåt för t.ex. taxibil om bilenanvänds i verksamheten i sådan omfattning attbetydande hinder föreligger att använda bilenprivat, exempelvis när bilen körs i skift. Jämkningbör ske till lägst ett halvt basbelopp, dvs. För jämkning bör fordras attbilen är anskaffad enbart för verksamheten och föryrkesmässig personbefordran.Enligt vad som upplysts mig har påRiksskatteverkets initiativ frågan omförmånsbeskattningen av bilar tagits upp tilldiskussion inom skatteförvaltningen i syfte främstatt säkerställa en enhetlig bedömning i hela landet.Reglerna kan uppenbarligen leda till attförmånsvärdet i det enskilda fallet framstår somalltför högt om den privata körningen kraftigtunderstiger den körsträcka schablonen bygger på.Den enskilde upplever naturligtvis detta somorättvist. Mot detta får i och för sig vägas dels attmöjligheten att disponera en bil för privat bruk i sighar ett betydande värde även om den privatakörsträckan är relativt obetydlig, dels deadministrativa svårigheterna med att ta hänsyn tillförhållandena i det enskilda fallet.Det skulle enligt min mening emellertid varaönskvärt att förmånsreglerna i större utsträckningän nu tar hänsyn till den faktiska körsträckanslängd. I olika sammanhang har redovisats hurtillämpningen av nuvarande regler gett orimligaeffekter. Jag är dock medveten om att det föreliggersvårigheter att åstadkomma en sådan förändringutan att det ger upphov till bl.a. administrativakomplikationer för arbetsgivare ochskatteförvaltning. Det finns emellertid anledningatt pröva möjligheterna att uppnå förbättring avsambandet mellan körsträcka och förmånsvärde.Jag har av bl.a. denna anledning initierat enöversyn av reglerna om beskattning av bilförmån.När denna översyn, som skerinternt inom , är klar kan detdärför finnas anledning att ta upp frågan omeventuella ändringar i de aktuella reglerna.Jag vill avslutningsvis också i sammanhangetframhålla det angelägna i att Riksskatteverketbevakar att tillämpningen av de nuvarande reglernasker på ett enhetligt och korrekt sätt.Anf. 95 ():Herr talman! Jag tackar för det rappasvaret. Jag ställde ju frågan först .