prot · GH0927 · 1993-11-19 00:00:00 — snabbprotokollProtokoll 1993/94:27Fredagen den 19 novemberKl. 9.001 § Svar på interpellation 1993/94:9 omsenareläggning av uppsägningar inom denoffentliga sektornAnf. 1 Arbetsmarknadsminister ():Herr talman! har frågat mig ombeskedet om en utredning, som enligtpressuppgifter skall ha tillsatts, betyder attregeringen överväger nya åtgärder för attsenarelägga uppsägningar inom den offentligasektorn. Vidare har frågat mig omjag är beredd att uppmana offentliga arbetsgivareatt frysa pågående varsel i avvaktan påutredningens förslag.Det är väsentligt för svensk ekonomi attförändringsarbetet i den kommunala sektornfortsätter. Även kommuner och landsting måstedelta i ansträngningarna att förbättra de offentligafinanserna. Det är också viktigt för de mångamänniskor som är beroende av den offentligasektorns tjänster att nya kunskaper och ny teknikomsätts i en utvecklad och effektiv organisation.Inom den kommunala sektorn råder en bredenighet om betydelsen av effektiviseringar för attbättre kunna tillgodose väsentliga behov av t.ex.barnomsorg, skola, äldreomsorg och hälso- ochsjukvård.Någon förstärkning av den kommunala ekonomingenom en ökning av statliga anslag eller genomutvidgad användning av arbetsmarknadsfonden ärinte möjlig. En sådan lösning skulle ytterligare ökadet statliga budgetunderskottet liksomlånebehovet. När det gäller arbetsmarknadsfondenberäknas bristen i fonden per ledatill ett upplåningsbehov på ca 55 miljarder kronor.Varje månad är förlusten över 3 miljarder kronor.Den lösning som ochLars förespråkar har regeringen prövatmed anledning av en framställning frånLänsstyrelsen i och inte funnit möjlig. Iförsta hand måste en långsiktigt ansvarsfullfinansiering av fonden erhållas, innan ett utökatanvändningsområde kan diskuteras. Det är ocksåviktigt att understryka att olika stödformer inteskall utformas så, att de gynnar vissa sektorerframför andra.Regeringen anser att det finns godaförutsättningar för kommunerna att kombinerakraven på besparingar med kraven på att hänsynskall tas till arbetsmarknadssituationen, dvs. uppnåomstruktureringar i acceptabla former. Detta börvara möjligt mot bakgrund av nu aktuellabedömningar av den kommunala ekonomin, ochgenom samverkan med länsarbetsnämnderna.Många offentliga arbetsgivare satsar nu på bl.a.utbildning och olika omplaceringsåtgärder för attförhindra uppsägningar. Genom utbildninganpassas kompetensen till förändradearbetsuppgifter. förbättrasförutsättningarna för att bedrivaverksamhet med högre kvalitet och på ett effektivtsätt. I samverkan med länsarbetsnämnden kanmöjligheterna till utbildningsvikariat och bidrag tillföretagsutbildning utnyttjas. Riksdag och regeringhar för innevarande budgetår beräknat en volym avbidrag till utbildning i företag för i genomsnitt28 000 personer till en kostnad av 2,6miljarder kronor.Jag vill framhålla att jag upplever en starkuppslutning bakom kommunernas arbete medkompetensutveckling och effektivisering. Dettaarbete kommer att leda till dels ytterligarekvalitetsförbättringar, dels ett lägre tidsbehov förgiven volym arbetsuppgifter. Med tanke på denstora ökningen av bl.a. antalet äldre och av övrigatunga kommunala uppgifter är detta en nödvändigutveckling.Frågan om stöd till utbildning bör lösas genomlokala förhandlingar med länsarbetsnämnder ocharbetsförmedlingar på samma sätt och enligt deregler som gäller för övriga arbetsmarknaden.Jag har i överläggningar med AMS understrukitbetydelsen av att aktivtarbetar för att i samverkan med kommuner ochlandsting uppnå sådana lösningar att personal istörsta möjliga utsträckning på ett meningsfullt sättkan bli kvar hos kommunerna med olika uppgifter.Kompetensutveckling är grunden. Uppgiften omatt en särskild utredning har tillsatts är felaktig.Det finns ett flertal goda exempel påsamverkansobjekt mellan kommunala arbetsgivareoch länsarbetsnämnder med syfte att hjälpapersonal vid omstruktureringarna.Jag vill här särskilt nämna i Värmlandslän, som har träffat en principöverenskommelsemed fram /96. bedömer att manunder , utöver naturligaavgångar och förtida uttag av pension, behöverminska verksamheten med 600 personer.Överenskommelsen innebär att Landstingetreducerar antalet uppsägningar med 400 personer.Detta sker genom en omfattande satsning påutbildning och kompetenshöjande insatser föranställda. kan undertreårsperioden komma att bevilja bidrag tillföretagsutbildning med upp till sammanlagt 22miljoner kronor. Överenskommelsen omfattarockså satsningar på utbildningsvikariat.Målsättningen är att skapaminst 225 vikariat, vilka innebär värdefullaarbetstillfällen för arbetslösa.Utbildningssatsningen kan komma att innehållasåväl grundutbildningar som vidareutbildning ochandra slag av utbildning. Jag vill också nämna atti strategi för omstruktureringen ingårpensionserbjudande på förmånliga villkor till vissaanställda som fyllt 60 år.Bohuslandstinget har i en tvåårig överenskommelsemed beslutat omutbildningsinsatser, främst genomutbildningsvikariat, för att höjakompetensen i verksamheten.Ett annat exempel är i länsom i projektet ''Hatten'' aktivt arbetar medomplaceringar, och utbildningsinsatser med stöd avbidrag till företagsutbildning. Inom länet finns etttusental anställda i riskzonen för uppsägning.Målsättningen är att spara pengar utan att säga upptillsvidareanställda.Landstinget i har överenskommitmed om stöd till utbildningunder en tvåårsperiod. skall geutbildning till 3 000 anställda för att förhindrafriställning av ca 700 personer.Även inom primärkommunerna, som under höstenhar redovisat en minskande andel varsel, finns ettflertal exempel på samverkan medarbetsförmedlingen i syfte att genomomplaceringar och utbildningsinsatser förhindrauppsägningar av personal. Ett exempel ärGöteborgs kommun som, bl.a. med stöd av bidragtill företagsutbildning, genomför främstettåriga utbildningar för ett par hundra anställda.Ett annat exempel är kommun, somsamverkar med arbetsförmedlingen för att finnaalternativ sysselsättning inom eller utomkommunen för de personer som annars riskeraruppsägning. I arbetet ingår väglednings- ochutbildningsinsatser.Inom den statliga sektorn har enprincipöverenskommelse träffats mellan Posten,AMS och . Posten förbinder sigatt fram till mitten av 1995 avstå från uppsägning avkassapersonal på grund av arbetsbrist. I stället fören planerad uppsägning av 1 500 personer skallPosten utbilda 2 000 personer i första hand medinriktning mot fortsatt anställning inom Posten ochtill förändrade arbetsuppgifter. förbinder sig att under periodenbidra till utbildningen med sammanlagt 120miljoner kronor.Arbetet med att effektivisera den offentliga sektornkommer att fortsätta. Det finns som jag här harredovisat goda förutsättningar att i detta arbete tahänsyn till arbetsmarknadssituationen. Anslagentill och regelsystemenmöjliggör förhandlingslösningar av den typ jag harbeskrivit.Jag har haft många kontakter ochöverläggningar med ledande företrädare förkommunal verksamhet i syfte att få till stånd ensituation där kommunerna med framför alltkompetensutveckling arbetar och vidtar åtgärdersom gör att antalet som friställs minimeras.Jag vill gärna omtala att jag har erhållit ett stortgensvar. Jag har inbjudit Landstings- ochKommunförbunden till överläggning om detta ochom vilka möjligheter som i övrigt finns attkommuner och landsting aktivt medverkar i olikaarbetsmarknadsåtgärder.Anf. 2 ():Herr talman! Jag vill först tacka statsrådet försvaret. Jag vill gärna börja med det positiva. Svaretär långt, det är innehållsrikt, och det visar attstatsrådet och departementet arbetar seriöst medfrågan. Men tyvärr blandas goda och dåliga saker isvaret. Man skulle kunna sägas att det präglas avden numera riksbekanta Hörnlundska veligheten,om man vill spetsa till det.Det jag inte tycker om i svaret är att statsrådet sägeratt olika stödformer inte skall gynna vissa sektorer.Det kan vid första anblicken verka rättvist och sunt,men jag håller inte med om det. Arbetslöshetendrabbar lika hårt och skoningslöst denhandelsanställde, den kommunanställde eller denindustrianställde. För den enskilde är detnaturligtvis samma tragedi. Men ur samhälletssynvinkel finns det faktiskt skillnader.Den första viktiga skillnaden är att det inte berorpå att efterfrågan har minskat som de anställdainom den offentliga sektorn hotas avuppsägning eller har sagts upp. Det är inte så att vihar blivit friskare och därför säger upp personalinom landstingen. Det är inte så att barnomsorgenär överdimensionerad och att vi därför säger uppfolk inom barnomsorgen. Det är inte så att Posten,och andra egentligen har en för stor apparat.Problemet är pengar, inte att arbetsinsatserna inteefterfrågas. Det är den första viktiga skillnaden.Den andra skillnaden, och den kanske på sätt ochvis är ännu viktigare, är att vi som skattebetalarebetalar ersättningen eller lönen för deoffentliganställda oavsett om de har jobb eller inte.Arbetslösheten och lönerna betalas ur sammakassakista, eller vi kanske numera skall säga att detlånas till dem från samma håll.När vi diskuterar uppsägningarna ocharbetslösheten inom den offentliga sektorn blir denrelevanta och viktiga frågan om vi skall betalamänniskor för att de går hemma och är sysslolösaeller om vi skall betala människor och ge dem enmöjlighet att höja sin kompetens, utbilda sig ellervara kvar och använda sitt yrkeskunnande i denverksamhet där de finns. Som ansvarsmedvetenoch noggrann skattebetalare tycker jag att det ärbättre att betala människor för vad de gör än attbetala för sysslolöshet. Därför håller jag inte medom att olika stödformer inte skall gynna vissasektorer. Jag tycker att det finns skäl att behandladen offentliga sektorn annorlunda.Sedan finns det bra saker i svaret. Det står attomstruktureringen -- ett vackert ord --, dvs. att manskall banta organisationen, skall anpassas tillrådande arbetsmarknadssituation. Sedan räknarstatsrådet upp en massa goda exempel på lokalaarbetsgivare som gör ett mycket bra arbete föratt förhindra att människor kastas ut i arbetslöshet.Man använder lågkonjunkturen för att utbilda ochanpassa sig till framtidens förutsättningar. Det ärjättebra.Det som händer i , ,och är jättebra. Men frågan ärvilken tröst det är för de 160 sjukvårdsanställda imin hemkommun , som dagen förejulafton förlorar sina jobb? Vilken tröst är detta föralla dem inom försvaret på F 13 i somförlorar sina jobb nästa halvårsskifte? Vilken tröstär detta för de 28 000 människor som man befararförlorar jobbet , trots att många lokalaarbetsgivare, länsarbetsnämnder ocharbetsförmedlingar tar ett stort ansvar?Problemet är, statsrådet, att trots att det finnsansvarsmedvetna lokala arbetsgivare, är det ändåen fasansfull massa människor som kastas ut iarbetslöshet. Några av bevisen på att de åtgärdersom nu har vidtagits inte är tillräckliga sitter här påläktaren. De är naturligtvis nyfikna på vad somkommer att hända med deras jobb och med derasframtid.Den första följdfrågan jag då skulle vilja ställa ärhur statsrådet tänker agera för att påverka de lokalaarbetsgivare som inte har gjort tillräckligt.Statsrådet räknar upp alla goda exempel, men vadhänder med de dåliga? Det var den ena frågan.Min slutsats är att även om man lokalt tar ett stortansvar så räcker inte det. Det finns ett problem medpengar. Det kommer vi inte ifrån. De hårdabesparingarna i kommuner och landsting gör detoerhört svårt för de lokala arbetsgivarna. Då blirmin följdfråga: Är statsrådet beredd att släppa tillytterligare arbetsmarknadsmedel för att förhindrauppsägningar i den offentliga sektorn?Sedan kommer den tredje frågan, som naturligtvishör ihop med detta. Statsrådet har ett särskiltansvar när det gäller statligt anställda. De flestakonkreta exempel han nämner är kommuner ochlandsting. Vilka direktiv tänker han ge, och påvilket sätt tänker han påverka statliga arbetsgivareatt inte säga upp folk?Anf. 3 ():Herr talman! hänvisar i sitt svar tillatt det är väsentligt för den svenska ekonomin attförändringsarbetet i den kommunala sektorn skallfortsätta. Det är inte heller tal om att det kan blinågon förstärkning av den kommunala ekonomin,varken genom ökade anslag eller genom utvidgadanvändning av Arbetsmarknadsfonden.Börje hävdar också att det finns godaförutsättningar för kommunerna att kombinerakraven på besparingar med kraven på att ta hänsyntill arbetsmarknadssituationen. Han säger i svaretatt det är möjligt mot bakgrund av den nu aktuellabedömningen av den kommunala ekonomin. Minfråga är: Vilken är den aktuella bedömningen avden kommunala ekonomin?Den 28 oktober uppvaktades vi i finansutskottet aven delegation från . De varmycket bekymrade över den ökande osäkerhetenför kommunerna just vad gäller den ekonomiskasituationen. Som de såg det kommer denfortsättningsvis att innebära både neddragning ochindragning av personal. De sade att kommunernaegentligen skulle behöva öka sina kostnader med2 % och längre frammed hänsyn till åldersstrukturen. I verkligheten ärdet i stället så att kommunerna nu måste dra nerkostnaderna i fasta priser.Omfattningen ökar med ,men kommunernas uppdrag är att finansiera detmed 10--mindre pengar. ser deatt den ökande arbetslösheten gör att de har fåttkostnader för socialbidrag på ca 4 miljarder kronor.Dessa pengar får de ta från det vanliga reguljärautrymmet för den kommunala verksamheten.Lars har redan visat på rundgången.Det är ingen samhällsekonomisk vinst attkommunerna drar ner på personalen. Eftersomarbetsmarknaden är så dålig måste de som blirfriställda få kontant arbetsmarknadsstöd. Då blirdet i stället staten som får låna upp pengar. Dettaär rundgången.Det positiva som arbetsmarknadsministern hademed i sitt svar var överläggningarna med AMS. Därhar han understrukit att Arbetsmarknadsverketaktivt skall arbeta för att i samverkan medkommuner och landsting uppnå lösningar som göratt personalen kan stanna kvar i kommunerna.Då hoppas jag att kommer att tadel av den motion som vi socialdemokrater väckteden , . Där har viföreslagit att AMS skall tilldelas 3,8 miljarderkronor för att de 28 000 som enligt regeringensbedömning kommer att mista arbetet ikommuner och landsting i stället kan få en förlängduppsägningstid. Nettokostnaden för staten blirnoll. Om inte detta görs kommer de anställda baraatt få kontant ersättning. Det blir en passivarbetsmarknadspolitik.Det är positivt att arbetsmarknadsministern harhänvisat till detta i sitt svar. Det enda problemet äratt arbetsmarknadsministern inte har skickat mednågra pengar. Det är nödvändigt för att AMS skallkunna klara detta.Jag vill också hänvisa till att jag har flera av minatidigare arbetskamrater från påläktaren . fick 67 undersköterskoroch vårdbiträden sluta där. i årkommer 186 till att få sluta. Sammanlagt under dethär året försvinner ca 255 undersköterskor ochvårdbiträden från . Totalt harMotala lasarett ca 2 100 anställda. Vi kan direkt seatt detta påverkar verksamheten och vården påMotala lasarett.Då vill jag återkomma till att i sittsvar säger att det behövs effektiviseringar för attbättre kunna tillgodose väsentliga behov inomexempelvis hälso- och sjukvård. Vi i -- ochjag tror även på alla andra ställen -- har mycketsvårt att se att sjukvården blir väsentligt bättregenom massiva nedläggningar av vårdplatser. Detär inte så att befolkningen blir friskare för att vi harfärre vårdplatser. Vi kan redan se att man i Motalahar kalkylerat beläggning på deavdelningar som blir kvar, på grund av denedläggningar som kommer att ske. Det blirmindre ytor för vård, färre personal och flerpatienter.Arbetsmarknadsministern har hänvisat till AMS.Jag tycker att detta borde kunna sammanfalla meddet förslag som vi har lagt fram. Det skulle innebäraatt de 186 som får gå frånlasarettet i skulle få möjlighet att vara kvaroch ge patienterna en god vård.Anf. 4 ():Herr talman! Jag har ett alldeles speciellt skäl tillatt delta i den här debatten . ochseptember var jag på en rad arbetsplatsbesök i denoffentliga sektorn. Jag besökte rehabilitering,barnklinik, städavdelning och operationsavdelningpå Vrinnevilasarettet. Jag besökteomsorgsverksamhet, långvård och kommunalbarnomsorg. Jag mötte många av de drygt 160människor som varslas om uppsägning. Om ingetsker nu kommer de att drabbas av öppenarbetslöshet dagen före julafton.Jag mötte oro, inte bara för den egna familjenssituation, utan kanske framför allt för patienterna.Hur skall vården i en bantad organisation?Det frågar man sig. Jag mötte också en stor oro förvad som skall hända med de kamrater som kommeratt behöva göra allt det tunga jobbet med mycketmindre bemanning. Det är, som flera talare har sagtföre mig, inte så att behovet har minskat, tvärtom.Det skriver också arbetsmarknadsministern isvaret. Det blir fler uppgifter. Det blir fler äldreäldre i långvården. Det förväntas bli fler barn ibarnomsorgen, eftersom vi har fått enbarnomsorgslag. Det blir fler människor irehabilitering om verkligen gör allvarav sina planer att satsa på rehabilitering. Manundrar verkligen hur det skall gå ihop.De människor som jag mötte sade: Det här går inte.Det kommer att bli så att de gamla får ligga kvar isina sängar , att vi inte orkar ta upp dem.Barnomsorgen kommer bara att bli barnpassning.Av rehabilitering blir det just helleringenting.I arbetsmarknadsministerns svar finns en passusdär det sägs att arbetet, genom ökadeffektivisering, skall ''leda till dels ytterligarekvalitetsförbättringar, dels ett lägre tidsbehov förgiven volym arbetsuppgifter. Med tanke på denstora ökningen av bl.a. antalet äldre och av övrigatunga kommunala uppgifter är detta en nödvändigutveckling.'' Vad är det egentligen somarbetsmarknadsministern säger här? Vad är det härför ordlek? Tror verkligenarbetsmarknadsministern att kvaliteten skall öka,med mindre tid och ökade uppgifter? Denuppfattningen delade i alla fall inte alla de varsladeoch övriga vi talade med på våra arbetsplatsbesök.I år och beräknas ungefär 66 000människor avskedas i offentlig sektor. Jagunderstryker skälen för att detta måste förhindras.Det är en ekonomisk rundgång. Det är ingen somhelst förtjänst att skicka ut människor i arbetslöshetnär det inte finns andra arbeten att tillgå. Det ärviktiga uppgifter som inte blir utförda. Framför alltöverges arbetslinjen fullständigt. Det har hellerinte undgått revisorerna. I den rapport de lämnadefick arbetsmarknadsministern kritik just för detta.Om arbetsmarknadspolitiken skall vara effektivmåste den leda till att människor kommer i aktivaåtgärder som leder till arbete, intetill att man passiviseras och blir utslagenfrån arbetsmarknaden och kanske aldrig kommertillbaka.Det svar arbetsmarknadsministern ger på LarsStjernkvists interpellation skulle egentligen kunnatbestå av bara en mening. Frågan gäller en utredningoch resultatet av den. Arbetsmarknadsministernsäger ungefär mitt i svaret att det inte finns någonsådan utredning. Det vore bra om den borgerligalandstingsledningen i snabbt finge ettbesked om den saken. Det besked som demänniskor som sitter uppe på läktaren ochandra som är varslade väntar på bygger på attlandstingsledningen säger att man väntar påregeringens svar. Man har förhalat ett besked tilldem och hållit dem i hopp om att detta skulle gå attlösa, genom att hänvisa till denna utredning.Om det nu inte finns någon utredning, tycker jagatt arbetsmarknadsministern bör ta kontakt medlandstingsledningen och uppmana dem atttillsammans med lösa dennafråga. Tekniken spelar som sagt inte så stor roll.Hur man gör det kan kvitta. Det viktiga är att viförhindrar att dessa människor skickas ut i öppenarbetslöshet. skall det vara ettmöte mellan ochlandstingsledningen, så det brådskar,arbetsmarknadsministern. Tryck på de borgerligakollegerna i , så att någonting händeri denna fråga.Anf. 5 HANS ():Herr talman! Jag får också tacka för svaret. Jag ärnaturligt nog besviken. Detta är frågor som inte ärnya. De har varit uppe gång på gång när vi hardiskuterat arbetsmarknadspolitik . Vi harfrån sida sagt att det är en orimligsituation, att kasta ut människor från produktivtarbete som gäller vår välfärd till arbetslöshet,passivitet och lågproduktiva åtgärder inom ramenför ALU, ofta inom sektor.Nu svarar att han har tagit initiativ,men någon särskild utredning pågår inte. Jag skullevilja säga att det är en slipad politiker som svararså. Oppositionen, både ochsocialdemokratin, har ständigt krävtatt man inte skall hantera den kommunala sektornpå detta sätt. Då måste man också tillskjuta medel.Vi har kallat det en kommunakut, för att anspelapå ett ställe dit man med glädje slänger pengar frånregeringens sida. Vi har i en motion som vi ladefram för någon vecka sedan anvisat 5 miljarderkronor och isyfte att kunna bevara vårdsektorn, skolsektornoch omsorgssektorn och personalen som gör ettstort jobb.Vi har i vår arbetsmarknadspolitik anvisat medel ivåras. Vi har gjort det i en motion . Det finnsmöjlighet att visa positiv vilja inom några veckor.Det är medel avsedda för kompetensutveckling,utbildning och beredskapsarbeten. Vi vill undvikaatt slänga ut folk från bra arbetsplatser för att gedem passivt eller halvaktivt stöd.Pengarna, finns de? Nja, vet att a-kassan, som tas upp både i interpellationen ochinterpellationssvaret, på ett sätt bara är ett tomthål. Det är att låna pengar, och då får man avgöratill vad vi skall rikta pengarna. ärmycket tydlig och lydig när han i propositionen omlångtidsarbetslösheten säger att någon förstärkningav ekonomi genom ytterligare ökning avstatliga anslag inte är möjlig. Där går gränsen. Detär den stora frågan. Jag vill fråga det inte finns möjlighet för honom somarbetsmarknadsminister att trycka påFinansdepartementet och se till att pengar kananvändas i den ordinarie verksamheten. Det bordetrots allt finnas ett socialt ansvar.Börje antyder att han kämpar och tarinitiativ. Jag vill nog säga att det är tvärtom.Arbetsmarknadsverket, som är den myndighet somvilar under , hargång på gång fört fram åsikter som mycket liknardem som , , , TCO ochVänsterpartiet har fört fram. Jag kan läsa högtnågra rader ur den fördjupade anslagsframställningsom kom från AMS. ''För att inte konkurrera med ordinarie verksamhetinnefattar arbetslivsutvecklingen oftalågprioriterade projekt, dvs. insatser som utanstatlig finansiering annars inte hade kommit tillstånd. I brist på ekonomisk samordning mellan stat,kommuner och landsting åstadkoms en ineffektivrundgång inom den offentliga sektorn genom attyrkesaktiva överförs från hög- till lågprioriteradeverksamheter. Detta är mycket kostsamt både förden enskilde individen och för samhällsekonominsom helhet. T.ex. har sysselsättningen inomkommunerna minskat med ca 25 000 personerunder . Under motsvarandeperiod har ca 15 000 personer påbörjatarbetslivsutveckling i regi. ''Det är mycket lätt att påvisa meningslös rundgångsom drabbar enskilda, som drabbar verksamhetenoch som drabbar välfärden.Nu finns det många initiativ i kommuner, frånarbetsförmedlingar och länsarbetsnämnder. Defackliga organisationerna är på bettet. Det gällerockså inte minst vänsterpartister, som lägger frammotioner. Låt oss använda pengar, som ändå måsteanvändas, för att hålla människor i meningsfullsysselsättning, för produktiva åtgärder i vårtsamhälle. Låt oss göra omorganisationer somförbättrar och effektiviserar verksamheter. Låt ossanvända medel till att pröva förkortning avarbetstiden i särskilt tunga och bundna arbeten. Inågra fall har vi fått godkännande, t.ex. i Blekingeläns landsting, där ochArbetslivsfonden går in i ett projekt om sextimmars arbetsdag i en provverksamhet på vissatunga avdelningar. Varför gör man det? Jo, för atkunna bibehålla en god omsorgsverksamhet och föratt inte ytterligare spä på arbetslösheten, vilken i sigär ett hot mot folkhälsan. ansvar är tillsyvende och sist hälsan inom sitt område.Jag skulle vilja fråga arbetsmarknadsministern:Kommer det trots allt inte att tilldelas mer ordinariemedel till den kommunala sektorn? Det är på detsättet vi kan upprätthålla välfärden, enligt minuppfattning. I finansplanen talas om attkonsumtionen skall minska 1994 och1,1995. ökar vårdbehoven, somViola Furubjelke gav exempel på.